               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.26.
            COM(2017) 621 final
            2017/0272(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és az adókövetelések behajtásáról az Európai Unió és a Norvég Királyság között létrejött megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  A 904/2010/EU tanácsi rendelet
                     1
                   és a 2010/24/EU tanácsi irányelv
                     2
                   megteremti a héa területén a csalás megelőzése és felszámolása, valamint a követelések behajtása céljából folytatott együttműködés jogi keretét a tagállamok számára.

                  A tagállamokban szerzett tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy az adócsalók gyakran a harmadik országokban letelepedett vállalkozások közreműködésével bonyolított tranzakciók ellenőrzésének hiányosságait aknázzák ki.

                  Ezért a harmadik országokkal való együttműködés a héacsalások elleni küzdelem létfontosságú kérdése. Norvégia tagja az Európai Gazdasági Térségnek, héarendszere meglehetősen hasonló az EU-ban alkalmazotthoz, és a héa területén az idők folyamán kiváló együttműködést alakított ki az uniós tagállamokkal.

                  2009-ben Norvégia kulcsfontosságú szerepet vállalt, amikor információkat adott át a tagállamoknak a szén-dioxid-kreditek kereskedelme terén a csalárd kereskedők által elkövetett héacsalásokról. 2009 és 2012 között a norvég adóhatóság összesen 2 703 millió euró összegű csalárd tranzakciókkal kapcsolatban szolgáltatott információkat a tagállami hatóságok részére. Norvég tisztviselők egyes tagállamokkal közösen részt vettek az energetikai ágazatban végzett többoldalú ellenőrzésekben, illetve megfigyelőként meghívást kaptak a héa-megyfigyelőközpontba is (az Eurofisc 4. tevékenységi területe
                     3
                  ). Emellett Norvégia több tagállamot értesített csalárd kereskedők által bonyolított tranzakciókról, melyekhez a norvég alternatív fizetési platformokat használták.

                  Mindez egyértelműen jelzi, hogy a Norvégiával való együttműködés számos előnnyel jár a tagállamokra nézve. Ugyanakkor a jelenlegi jogi keretek között a Norvégiával folytatott közigazgatási együttműködés alkalmi jellegű, és alapját kizárólag a Norvégia és az egyes tagállamok között létrejövő kétoldalú megállapodások, a skandináv egyezmény, illetve Norvégiának a héa-megfigyelőközpontba megfigyelőként való esetenkénti meghívása képezik.

                  Az EU és Norvégia közötti kétoldalú megállapodás végre szilárd jogi keretet teremt a Norvégia és az egyes tagállamok közötti megbízható együttműködéshez. Ez az együttműködés az uniós tagállamok között jelenleg érvényben lévő együttműködési struktúrával azonos módon épül fel, és ugyanolyan eszközökre – például elektronikus platformokra és e-formanyomtatványokra – támaszkodik.

               •A javaslatnak a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel való összhangja

                  A Bizottság a héára vonatkozó cselekvési tervről szóló, 2016. április 7-i COM (2016) 148 final közleményben bejelentette, hogy a héával kapcsolatban az Unión kívüli országokkal való jobb együttműködés révén ki kell terjeszteni a közigazgatási együttműködés uniós rendszerét nem uniós országokra, különösen az elektronikus kereskedelem hatékony adóztatásának biztosítása érdekében.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

                  E javaslat Tanács részére történő benyújtásának jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikke (6) bekezdésének b) pontjával és 218. cikke (8) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett 113. cikke.

                  Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az ugyanazon cikk (1) bekezdésében felsorolt, kizárólagos uniós hatáskörbe eső területek mellett „az Unió szintén kizárólagos hatáskörrel rendelkezik nemzetközi megállapodás megkötésére, ha annak megkötését valamely uniós jogalkotási aktus írja elő, vagy ha az hatásköreinek belső gyakorlásához szükséges, illetve annyiban, amennyiben az a közös szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja”.

                  A Bíróság AETR-, avagy ERTA-ügyben hozott ítélete nyomán egy megállapodás akkor tartozik az EU kizárólagos hatáskörébe, ha tárgya bizonyíthatóan a belső közös szabályok hatálya alá vagy egy olyan területhez tartozik, amelyre már nagymértékben kiterjednek ilyen szabályok, vagy amennyiben szabályokat fogadtak el a közös szakpolitikák közé nem tartozó területeken, különös tekintettel a harmonizációs intézkedések által érintett területekre.

                  A tervezett megállapodás tárgyát képező terület, azaz a héával kapcsolatos közigazgatási együttműködés, a héacsalás elleni küzdelem és a héából eredő követelések behajtása a belső közös szabályok – nevezetesen a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és a csalás elleni küzdelemről szóló, 2010. október 7-i 904/2010/EU tanácsi rendelet és az adókból, vámokból, illetékekből és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló, 2010. március 16-i 2010/24/EU tanácsi irányelv – hatálya alá tartozik. Következésképpen az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a héa területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és a követelések behajtásáról Norvégiával létrejövő megállapodás megkötésére.

                  Ennek megfelelően a Tanács 2014. december 9-i határozatával felhatalmazta a Bizottságot, hogy az Unió nevében tárgyalásokat kezdjen a kérdésről Norvégiával.

                  A megállapodás tartalma tükrözi az Európai Unió és Norvégia közötti, a hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és az adókövetelések behajtásáról szóló megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról szóló, 2014. december 9-i tanácsi határozat függelékében foglalt tárgyalási irányelveket.

                  A megállapodásba belefoglalt együttműködési eszközök megegyeznek az uniós keretek között megállapított eszközökkel, az adatbázisokhoz való hozzáférés kivételével. Ez utóbbit a felek kizárták a megállapodás hatóköréből, mert álláspontjuk szerint nem arányos annak célkitűzéseivel. A héa-információcsere-rendszer (VIES)
                     4
                   a tagállamok számára hozzáférést biztosít az Unión belüli tranzakciókra vonatkozó információkhoz, melyek azonban a Norvégiával való együttműködés szempontjából nem relevánsak.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

               A megállapodás hatálya a héa területén az uniós tagállamok és Norvégia adóhatóságai között létrejövő együttműködésre terjed ki. Megszövegezéséről a Bizottság 2015 és 2016 folyamán tárgyalásokat folytatott a norvég hatóságokkal.

               A tárgyalási folyamat során a Bizottság folyamatosan tájékoztatta a Tanács adóügyekkel foglalkozó munkacsoportját (CWPT) a tárgyalások állásáról, és konzultációt folytatott vele azok eredményeiről.

               4.EGYÉB ELEMEK

               A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

               I. cím – Általános rendelkezések

               E rendelkezések célja kialakítani a héacsalások elleni küzdelem és a héakövetelések behajtásához való segítségnyújtás terén folytatott közigazgatási együttműködés kereteit (1. cikk).

               A fogalommeghatározások (3. cikk) összhangban vannak a vonatkozó uniós jogszabályokéval. A megállapodás ennek megfelelően átvette a „megkereső hatóság” II. cím szerinti, a közigazgatási együttműködés és csalás elleni fellépés összefüggésében használt (a 904/2010/EU tanácsi rendeletben szereplő fogalommeghatározás szerinti), illetve a „megkereső hatóság” III. cím szerinti, a behajtásra irányuló segítségnyújtás összefüggésében említett (a 2010/24/EU tanácsi irányelvben szereplő fogalommeghatározás szerinti) fogalmát. A tagállamok által a közigazgatási együttműködés uniós kerete alapján jelenleg használt e-formanyomtatványokban ugyanezek a fogalommeghatározások tükröződnek. Ennek megfelelően az azonos fogalommeghatározások alkalmazása lehetővé teszi, hogy a Norvégiával való együttműködés során ugyanazok az e-formanyomtatványok kerüljenek felhasználásra, lényeges alaki változtatás nélkül.

               Hasonlóképpen a szervezeti struktúra (4. cikk) is a 904/2010/EU tanácsi rendelet és a 2010/24/EU tanácsi irányelv által létrehozott struktúrák mintáját követi. Ennek kapcsán megemlítendő, hogy mivel a megállapodás kizárólag a héára alkalmazandó, szövege nem rendelkezik a különböző adótípusokért felelős, a 2010/24/EU irányelv 4. cikkének (3) bekezdésében említett „kapcsolattartó irodák” létrehozásának lehetőségéről.

               A feleknek biztosítaniuk kell az információcseréhez szükséges kommunikációs rendszerek megfelelő működését. Ezért a kommunikációs és információcsere-rendszerek működésére vonatkozó műszaki minőségi és mennyiségi előírások megállapítása érdekében a szolgáltatási szintre vonatkozó megállapodást kell kötniük (5. cikk). Ez utóbbi nem hivatkozik a VIES rendszerre, amely a megállapodásban nem szerepel a Norvégiával való együttműködés eszközei között.

               A feleknek biztosítaniuk kell a titoktartást és a személyes adatok védelmét, a vonatkozó uniós jogszabályok előírásainak megfelelően (95/46/EK irányelv). A 6. cikk a következőkre vonatkozó feltételekről rendelkezik: az adatszolgáltatás korlátozása a héajogszabályok alkalmazásában érintett nemzeti hatóságokra és az adatok meghatározott célokra történő felhasználására; az egyéb célokra való felhasználás korlátozása arra az esetre, ha azt az adott állam jogszabályai lehetővé teszik, illetve az adatot szolgáltató állam előzetesen engedélyt adott rá; az egymásnak átadott adatok felhasználása; az információk átadása harmadik állam vagy harmadik ország részére; a harmadik országoktól kapott információk továbbítása.

               II. cím – Közigazgatási együttműködés és a csalás elleni küzdelem

               A II. cím a 904/2010/EU tanácsi rendeletben felsorolt együttműködési eszközökkel azonos eszközökről rendelkezik (információ és közigazgatási vizsgálat iránti megkeresés, előzetes megkeresés nélküli információcsere, visszajelzés, automatikus információcsere, kézbesítési megkeresések, jelenlét a közigazgatási hivatalokban és részvétel a közigazgatási vizsgálatokban, egyidejű ellenőrzések és Eurofisc), az adatbázisok VIES rendszeren keresztüli hozzáférésének kivételével. Az információk szolgáltatására rendelkezésre álló határidők is megegyeznek az európai jogi keretekben szereplőkkel.

               Ami a megkeresés alapján történő információcserét illeti, a 7. cikk (4) bekezdése utal azokra az esetekre, amikor a termék a megkereső hatóság székhelye szerinti államban adóköteles, de az adófizetésre kötelezett adóalany a megkeresett hatóság székhelye szerinti államban telepedett le. Ilyen esetekben a megkereső hatóság számára a héakötelezettség értékelésének egyetlen módja, ha segítséget kér a megkeresett hatóságtól. Az említett cikk ezért előírja, milyen minimális információkat köteles átadni a megkeresett hatóság ilyen esetekben a megkereső hatóságnak. Az e rendelkezés hatálya alá eső – a megállapodás 1. mellékletében felsorolt – kategóriák az elhanyagolható értékű behozatal, az ingatlanokkal kapcsolatos szolgáltatások, a távközlési szolgáltatások, a rádiós és televíziós műsorszolgáltatások és az elektronikus úton nyújtott szolgáltatások.

               Ami az automatikus információcserét (11. cikk) illeti, a létrehozandó vegyes bizottságban (41. cikk) képviselt felek állapítják meg, ez mely információkategóriákra vonatkozik.

               Norvégia Eurofisc-ban való részvétele (15. cikk) nem teszi lehetővé az egyik részes állam illetékes hatósága által kinevezett Eurofisc-kapcsolattartó számára, hogy hozzáférjen a másik részes állam adatbázisaihoz. Emellett Norvégia Eurofisc-kapcsolattartója nem tölthet be elnöki tisztet vagy a tevékenységi területek koordinátori szerepét, továbbá nem rendelkezik szavazati joggal.

               A 17. cikk értelmében egy adóhatóság megtagadhatja a közigazgatási vizsgálatok elvégzését, amennyiben az erre irányuló megkeresés aránytalanul nagy adminisztratív terhet róna a megkeresett hatóságra, és amennyiben a megkereső hatóság nem merítette ki a saját belföldi információforrásait. A megkeresett hatóság nem tagadhatja meg a közigazgatási segítségnyújtást banktitokra hivatkozva.

               Az információcserére szolgáló formanyomtatványokat a vegyes bizottság fogadja el. A tagállamok által a 904/2010/EU tanácsi rendelet és a 2010/24/EU tanácsi irányelv alapján használt e-formanyomtatványok e megállapodás céljára is felhasználhatók, kisebb nyelvi módosításokkal. Az e-formanyomtatványok jelenlegi változata kizárólag a „tagországokra”, illetve „Közösségen belüli tranzakciókra” hivatkozik.

               III. cím – Behajtás

               A III. cím a behajtásra irányuló segítségnyújtás terén a 2010/24/EU irányelvben felsoroltakhoz hasonló eszközökről rendelkezik. Ezek a következők: információcsere (ideértve a közigazgatási hivatalokban való jelenlétet és a megkereső állam közigazgatási vizsgálataiban való részvételt is), a dokumentumok kézbesítéséhez nyújtott segítség, illetve a behajtási vagy biztosítási intézkedések.

               A behajtásra irányuló segítségnyújtás e típusaira irányadó feltételek és előírások szintén összhangban vannak a 2010/24/EU irányelvben előírt feltételekkel.

               A megállapodás hatálya ugyanakkor a héakövetelésekre, valamint az e követelésekhez kapcsolódó közigazgatási szankciókra, bírságokra, díjakra és pótdíjakra, illetve kamatokra és költségekre korlátozódik (a megállapodás 2. cikke (1) bekezdése b) pontjának megfelelően). A 2010/24/EU irányelvvel ellentétben a megállapodás nem terjed ki az egyéb adókra, vámokra és illetékekre. E korlátozott hatály megfelel a Tanács részéről kapott tárgyalási meghatalmazásnak.

               Ugyanakkor az egyéb adókhoz és vámokhoz kapcsolódó, behajtásra irányuló segítségnyújtás elősegítése, illetve az adminisztratív terhek könnyítése érdekében a 40. cikk (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a megállapodás végrehajtása céljából elfogadott elektronikus kommunikációs hálózat és formanyomtatványok (mely utóbbiak megfelelnek az uniós tagállamok között jelenleg a behajtásra irányuló segítségnyújtás keretében használt formanyomtatványoknak) egyéb követelések esetében is felhasználhatók a behajtásra irányuló segítségnyújtás céljára, ha az érintett államok között létrejött egyéb, a közigazgatási együttműködést segítő kétoldalú vagy többoldalú, jogilag kötelező eszközök lehetővé teszik ezt a segítségnyújtást. A kommunikációs hálózatoknak és a formanyomtatványoknak az egyéb adók és vámok esetében való felhasználására vonatkozó lehetőség – nem pedig kötelezettség – a gyakorlatban hasznosnak bizonyulhat, mivel az adófizetés elmulasztása általában nem korlátozódik a héaadósságokra. Ezért a megállapodás úgy rendelkezik, hogy a behajtásra irányuló segítségnyújtás egyetlen formanyomtatvánnyal kérhető (a megállapodás alapján) a héakövetelések, illetve (egyéb megállapodások alapján) a más adók és illetékek tekintetében. Az egyes tagállamok maguk döntik el, Norvégiával konzultálva, hogy kívánnak-e élni és milyen módon a 40. cikk (4) bekezdésében felkínált lehetőséggel.

               A megállapodás 23. cikke az előzetes megkeresés nélküli információcserére vonatkozik. E rendelkezés alapján egy állam tájékoztathatja a letelepedés helye vagy a tartózkodási hely szerinti államot a másik államban letelepedett vagy ott tartózkodási hellyel rendelkező adóalanyt érintő, folyamatban lévő „adó-, vám- vagy illeték-visszatérítésről”. Ez a rendelkezés hasonló a 2010/24/EU irányelv 6. cikkének rendelkezéséhez, amely az előzetes megkeresés nélküli információcserét szabályozza a várható adó-, vám- vagy illeték-visszatérítések esetében, a hozzáadottérték-adó kivételével.

               A 2010/24/EU irányelvben (8. és 12. cikk) bevezetett egységes okiratok (a megkeresett tagállamban végrehajtást engedélyező egységes formanyomtatvány és egységes okirat) a megállapodásban is helyet kaptak (25. és 29. cikk). Az uniós tagállamok között már használatban lévő formanyomtatványok Norvégia viszonylatában is bevezetésre kerülnek kézbesítési és behajtási célokra. A formanyomtatványok automatikus fordítása kiterjed a norvég nyelvre is.

               A behajtásra irányuló, Norvégiával megvalósítandó segítségnyújtás gyors és zökkenőmentes végrehajtásának elősegítése céljából a megállapodás 40. cikkének (5) bekezdése úgy rendelkezik, hogy mindaddig, amíg a vegyes bizottság nem fogad el részletes rendelkezéseket a III. cím végrehajtása céljából, az illetékes hatóságok a 2010/24/EU tanácsi irányelv végrehajtására elfogadott szabályokat alkalmazzák, köztük a formanyomtatványokat is.

               IV. cím – Végrehajtás és alkalmazás

               A 41. cikk rendelkezik egy, a felek képviselőiből álló vegyes bizottság felállításáról. A vegyes bizottság feladata gondoskodni a megállapodás megfelelő működéséről és végrehajtásáról. Döntéseit egyhangúlag hozza, és elfogadja saját eljárási szabályait.

               Norvégia e megállapodás végrehajtásának céljára az elektronikus formanyomtatványokat és a CCN/CSI
                  5
                hálózatot használja, amelyek az 1286/2013/EU (Fiscalis 2020) rendelet
                  6
                mellékletének A. pontjában említett európai információs rendszerek uniós elemei. A vegyes bizottság annak függvényében határoz a Norvégia által az Európai Unió általános költségvetésébe befizetendő összeg mértékéről, hogy a felek milyen műszaki megoldást választanak Norvégia CCN/CSI hálózatra való csatlakozásának megvalósítására.

               A vegyes bizottságban az Európai Uniót a Bizottság képviseli, de a tagállamok is részt vehetnek munkájában. Ugyanakkor a vegyes bizottság határozatainak elfogadását megelőzően a tagállamoknak az EUMSZ 113. cikkében lefektetett szabályoknak megfelelően (egyhangúlag) el kell fogadniuk az Európai Unió álláspontját. A Bizottság a vegyes bizottság munkája során e határozatot követi és az abban foglalt álláspontot védi.

               V. cikk - Záró rendelkezések

               E megállapodás része lesz az uniós vívmányoknak, és elsőbbséget élvez a közigazgatási együttműködésről azonos területen megkötött egyéb, jogilag kötelező érvényű kétoldalú vagy többoldalú eszközökkel szemben. Ez azt jelenti, hogy összeegyeztethetetlenség esetén e megállapodás rendelkezései alkalmazandók.

               2017/0272 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és az adókövetelések behajtásáról az Európai Unió és a Norvég Királyság között létrejött megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének b) pontjával és 218. cikke (8) bekezdésének második albekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament véleményére
                  7
               ,

               mivel:

               (1)Az (EU) XXX/XXX határozat alapján a Felek xxxx.xx.xx-án/-én aláírták az Európai Unió és a Norvég Királyság között a hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és a követelések behajtásáról létrejött megállapodást.

               (2)A megállapodásnak a tárgyalások eredményeképpen létrejött szövege hűen tükrözi a Tanács által kiadott tárgyalási irányelveket.

               (3)A 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  8
                28. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság egyeztetett az európai adatvédelmi biztossal.

               (4)A megállapodást az Unió nevében jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni közdelemről és az adókövetelések behajtásáról az Európai Unió és a Norvég Királyság között létrejött megállapodást a Tanács az Unió nevében jóváhagyja.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A megállapodás 44. cikkének (2) bekezdésében előírt értesítést az Unió nevében a Tanács elnöke teszi meg.

               3. cikk

               Az Uniót a tagállamok képviselőinek támogatásával a Bizottság képviseli a megállapodás 41. cikke által létrehozott vegyes bizottságban.

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács 904/2010/EU rendelete (2010. október 7.) a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és a csalás elleni küzdelemről (HL L 268., 2010.10.12., 1. o.).

                     (2)
                  A Tanács 2010/24/EU irányelve (2010. március 16.) az adókból, vámokból, illetékekből és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról (HL L 84., 2010.3.31., 1. o.)

                     (3)
                  Az Eurofisc az célzott információk uniós tagállamok közötti többoldalú és gyors cseréje céljából létrejött hálózat. Munkáját tematikus bontásban, ún. tevékenységi területek szerint végzi. Működését a 904/2010/EU rendelet X. fejezete szabályozza.

                     (4)
                  VIES: VAT Information Exchange System (héa-információcsere-rendszer). A VIES rendszerén keresztül hozzáférhető információkra és a rendszer használatára irányadó szabályokat a 904/2010/EU tanácsi rendelet V. fejezete állapítja meg.

                     (5)
                  Közös kommunikációs hálózat és közös rendszerinterfész (CCN/CSI)

                     (6)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 1286/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, az európai unióbeli adórendszerek működésének javítását célzó cselekvési program (Fiscalis 2020) létrehozásáról, valamint az 1482/2007/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 25. o.).

                     (7)
                  HL C […]., […], […] o.

                     (8)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 45/2001/EK rendelete (2000. december 18.) a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.26.
            COM(2017) 621 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:JavaslatA Tanács határozataa hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és az adókövetelések behajtásáról az Európai Unió és a Norvég Királyság között létrejött megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               Megállapodás az Európai Unió és a Norvég Királyság között a hozzáadottérték-adó területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és a követelések behajtásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ (a továbbiakban: Unió)

               és

               A NORVÉG KIRÁLYSÁG (a továbbiakban: Norvégia),

               a továbbiakban e megállapodás alkalmazásában: a Felek,

               AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy biztosítsák a hozzáadottérték-adó pontos meghatározását, értékelését és beszedését, valamint a héakövetelések behajtását, elkerüljék a kettős adóztatást és az adózás elmaradását, továbbá fellépjenek a héacsalásokkal szemben,

               TUDATÁBAN ANNAK, hogy a határokon átnyúló héacsalás és héamegkerülés elleni fellépés szorosabb együttműködést kíván meg az e téren alkalmazandó jogszabályok végrehajtásában illetékes hatóságok között,

               FELISMERVE, hogy a határokon átnyúló héacsalást és héamegkerülést egyedi módszerei és mechanizmusai megkülönböztetik a más típusú adócsalásoktól, ezért az ellenük való fellépés a közigazgatási együttműködés terén egyedi jogi eszközöket igényel, különösen a kölcsönös információcsere tekintetében,

               AZZAL A SZÁNDÉKKAL, hogy az e megállapodásban rögzített korlátozások figyelembevételével megerősítsék az Eurofisc hálózat szerepét a határokon átnyúló héacsalások elleni fellépéshez kapcsolódó célzott információk cseréjében,

               TUDATÁBAN ANNAK, hogy a Szerződő Feleknek alkalmazniuk kell a bizalmas információkra és a személyes adatok védelmére vonatkozó szabályokat, a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek
                  1
                megfelelően, ideértve az Eurofisc keretében folytatott tevékenységeket is,

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy a távközlési szolgáltatásokra, a műsorszolgáltatásokra és az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra kivetett héa megfelelő alkalmazásának értékelése kizárólag nemzetközi együttműködés keretében valósítható meg,

               TEKINTETTEL ARRA, hogy az Európai Unió és Norvégia egymással szomszédosak, dinamikus kereskedelmi partnerek, továbbá egyaránt részes felei az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásnak (a továbbiakban: EGT-megállapodás), melynek célja a szerződő felek közötti kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok folyamatos és kiegyensúlyozott erősítése, egyenlő versenyfeltételek és azonos szabályok betartása mellett, egy egységes Európai Gazdasági Térség létrehozása érdekében,

               FELISMERVE, hogy jóllehet az adóügyek nem tartoznak az EGT-megállapodás hatálya alá, a héa hatékonyabb alkalmazását és végrehajtását célzó együttműködés az Európai Uniónak és Norvégiának egyaránt érdekében áll,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN ÁLLAPODTAK MEG:

               I. cím

               Általános rendelkezések

               1. cikk

               Célkitűzés

               E megállapodás célja az Unió tagállamai és Norvégia közötti közigazgatási együttműködés kereteinek megállapítása, amelyek lehetővé teszik a héára vonatkozó jogszabályok alkalmazásáért felelős hatóságok számára a kölcsönös segítségnyújtást e jogszabályok betartatása és a héából származó bevételek védelme érdekében.

               2. cikk

               Hatály

               1.Ez a megállapodás az együttműködés szabályait és eljárásait állapítja meg a következők tekintetében:

               (a)a héa helyes megállapításához, a héa helyes alkalmazásának ellenőrzéséhez és a héacsalás elleni küzdelemhez szükséges információk átadása;

               (b)a következők behajtása:

               i.a héából eredő követelések;

               ii.az i. pontban említett követelésekkel összefüggő, a héa kivetése vagy azzal kapcsolatos közigazgatási vizsgálatok végrehajtása tekintetében illetékes közigazgatási hatóság által megállapított, vagy az említett közigazgatási hatóságok kérésére közigazgatási vagy bírói testület által megerősített közigazgatási szankció, bírság, díj és pótdíj;

               iii.az i. és az ii. pontban említett követelésekhez kapcsolódó kamatok és költségek.

               2.Ez a megállapodás nem érinti a hozzáadottérték-adó területén az uniós tagállamok között folytatott közigazgatási és csalás elleni együttműködésre, valamint az adókövetelések behajtásához kapcsolódó segítségnyújtásra vonatkozó szabályok alkalmazását.

               3.Ez a megállapodás nem érinti a kölcsönös bűnügyi jogsegélyre vonatkozó szabályok alkalmazását.

               3. cikk

               Fogalommeghatározások

               E megállapodás alkalmazásában:

               (a)„héa”: az Unió tekintetében a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK tanácsi irányelv szerinti, Norvégia tekintetében a hozzáadottérték-adóról szóló, 2009. június 19-i 58. számú norvég törvény szerinti hozzáadottérték-adó;

               (b)„részes állam”: az Unió valamely tagállama vagy Norvégia;

               (c)„részes államok”: az Unió tagállamai és Norvégia;

               (d)„harmadik ország”: az Unió tagállamain és Norvégián kívüli egyéb ország;

               (e)„illetékes hatóság”: a 4. cikk (1) bekezdésének megfelelően kijelölt hatóság;

               (f)„központi kapcsolattartó iroda ”: a 4. cikk (2) bekezdésének megfelelően kijelölt iroda, amely a II., illetve a III. cím alkalmazása tekintetében a kapcsolattartás fő felelőse;

               (g)„kapcsolattartó szerv”: a központi kapcsolattartó irodától eltérő más olyan iroda, amely a 4. cikk (3) bekezdésének megfelelően kijelölésre került, hogy a II., illetve a III. cím keretében kölcsönös segítségnyújtási megkereséseket küldjön vagy fogadjon;

               (h)„illetékes tisztviselő”: a 4. cikk (4) bekezdésének megfelelően kijelölt olyan tisztviselő, aki a II. cím keretében közvetlen információcsere lefolytatására felhatalmazással rendelkezik;

               (i)„megkereső hatóság” (a II. címmel összefüggésben): a központi kapcsolattartó iroda, egy kapcsolattartó szerv vagy bármely olyan illetékes tagállami tisztviselő, amely vagy aki egy illetékes hatóság nevében a II. cím szerinti segítségnyújtás iránti megkeresést küld;

               (j)„megkereső hatóság” (a III. címmel összefüggésben): egy részes állam központi kapcsolattartó irodája vagy kapcsolattartó szerve, amely a III. cím szerinti segítségnyújtás iránti megkeresést küld;

               (k)„megkeresett hatóság”: a központi kapcsolattartó iroda, egy kapcsolattartó szerv vagy – a II. cím szerinti együttműködés esetében – az illetékes tagállami tisztviselő, amely vagy aki egy megkereső hatóságtól segítségnyújtás iránti megkeresést fogad;

               (l)„személy”:

               i. természetes személy;

               ii. jogi személy;

               iii. a hatályos jogszabályok alapján jogi személyiség nélküli jogképes személyegyesülés (társulás); vagy

               iv.bármilyen jellegű vagy formájú, jogi személyiséggel rendelkező vagy jogi személyiség nélküli egyéb jogi konstrukció, amely héaköteles ügyleteket folytat vagy a 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett követelések megfizetésére kötelezett;

               (m)„vegyes bizottság”: az e megállapodás megfelelő működésének és végrehajtásának biztosításáért felelős, a 41. cikk szerinti bizottság;

               (n)„közigazgatási vizsgálat”: feladataik ellátása során az államok által végzett minden olyan ellenőrzés, vizsgálat és egyéb cselekvés, amelynek célja a héára vonatkozó szabályozás megfelelő alkalmazásának biztosítása;

               (o)„önkéntes információcsere”: információ előzetes megkeresés nélküli, nem szisztematikus közlése egy másik állammal bármely időpontban;

               (p)„automatikus információcsere”: előre meghatározott információ előzetes megkeresés nélküli szisztematikus közlése egy másik állammal;

               (q)„egyidejű ellenőrzés”: egy vagy több, egymással kapcsolatban álló adóalany adóügyi helyzetének összehangolt ellenőrzése legalább két olyan részes állam szervezésében, amelyek közös vagy egymást kiegészítő érdekekkel rendelkeznek;

               (r)„elektronikus úton”: adatok elektronikus berendezések segítségével történő feldolgozása, a digitális tömörítést is beleértve, és tárolása vezetékes vagy rádión történő továbbítás, optikai technológiák vagy más elektromágneses megoldás alkalmazásával;

               (s)„CCN/CSI-hálózat”: a közös kommunikációs hálózaton (CCN) és a közös rendszerinterfészen (CSI) alapuló, az illetékes hatóságok között az adóügy területén megvalósuló teljes körű elektronikus információtovábbítás biztosítása érdekében az Unió által kifejlesztett közös felület;

               (t)„távközlési szolgáltatások, rádiós és televíziós műsorszolgáltatások és elektronikus úton nyújtott szolgáltatások”: a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról szóló 282/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet
                  2
                6a., 6b. és 7. cikkében meghatározott szolgáltatások.

               4. cikk

               Szervezet

               1.Minden részes állam kijelöli az e megállapodás alkalmazásáért felelős illetékes hatóságot.

               2.Minden részes állam kijelöl:

               (a)egy központi kapcsolattartó irodát, amelynek fő felelőssége e megállapodás II. címének alkalmazása, valamint

               (b)egy központi kapcsolattartó irodát, amelynek fő felelőssége e megállapodás III. címének alkalmazása.

               3.Minden illetékes hatóság közvetlenül vagy felhatalmazás útján kijelölhet:

               (a)az e megállapodás II. címe keretében közvetlen információcserére felhatalmazott kapcsolattartó szerveket;

               (b)az e megállapodás III. címe keretében a konkrét területi vagy tevékenységi hatáskörükhöz kapcsolódóan kölcsönös segítségnyújtási megkereséseket küldő vagy fogadó kapcsolattartó szerveket.

               4.Minden illetékes hatóság közvetlenül vagy felhatalmazás útján kijelölheti azokat az illetékes tisztviselőket, akik e megállapodás II. címe alapján közvetlen információcserét folytathatnak.

               5.A központi kapcsolattartó irodák naprakészen tartják a kapcsolattartó szervek és illetékes tisztviselők jegyzékét, és biztosítják, hogy az a többi központi kapcsolattartó iroda számára hozzáférhető legyen.

               6.Amennyiben egy kapcsolattartó szerv vagy illetékes tisztviselő segítségnyújtás iránti megkeresést küld vagy fogad, tájékoztatja erről a központi kapcsolattartó irodát.

               7.Amennyiben a központi kapcsolattartó iroda, a kapcsolattartó szerv vagy az illetékes tisztviselő az illetékességén túlmenő cselekvést igénylő segítségnyújtási megkeresést kap, annak átvétele után a megkeresést haladéktalanul továbbítja a központi kapcsolattartó irodához vagy kapcsolattartó szervhez, és erről értesíti a megkereső hatóságot. Ilyen esetben a 8. cikkben megállapított határidő a kérelemnek az illetékes központi kapcsolattartó iroda vagy illetékes kapcsolattartó szerv részére történő továbbítását követő napon veszi kezdetét.

               8.Minden részes állam a megállapodás aláírását követő egy hónapon belül értesíti az Európai Bizottságot az e megállapodás alkalmazása céljából kijelölt illetékes hatóságról, illetve haladéktalanul értesítést küld bármely, ez utóbbit érintő változásról. Az Európai Bizottság naprakészen tartja az illetékes hatóságok jegyzékét, és azt a vegyes bizottság rendelkezésére bocsátja.

               5. cikk

               Szolgáltatói megállapodás

               A kommunikációs és információcsere-rendszerek működtetése érdekében nyújtandó szolgáltatások műszaki minőségét és mennyiségét garantáló szolgáltatói megállapodást a vegyes bizottság által előírt eljárásnak megfelelően kell létrehozni.

               6. cikk

               Bizalmas információk és a személyes adatok védelme

               1.A részes államok által e megállapodás keretében megszerzett minden információt bizalmasan kell kezelni és ugyanolyan módon kell védeni, mint az adott állam által a nemzeti jog keretében megszerzett információkat, valamint – a személyes adatok védelme érdekében szükséges mértékben – a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel
                  3
               , valamint azon biztosítékokkal összhangban, amelyeket az információt szolgáltató állam határozhat meg a saját nemzeti jogszabályaiban előírtak szerint.

               2.Ezeket az információkat a héára vonatkozó jogszabályok alkalmazásában illetékes személyek vagy hatóságok (köztük bíróságok és közigazgatási vagy felügyeleti szervek) részére lehet kiadni, a héa mértékének pontos meghatározása, illetve végrehajtásának alkalmazása céljára, ideértve a héakövetelésekkel kapcsolatos behajtási vagy biztosítási intézkedéseket.

               3.Az (1) bekezdésben említett információk felhasználhatók továbbá egyéb adónemek és kötelező társadalombiztosítási járulékok megállapításához és behajtásához is, ideértve a követelések behajtását is. Ha az átadott információ felfedi vagy segít bizonyítani az adóügyi jogszabályok megsértését, közigazgatási vagy büntetőjogi szankciók kiszabására is felhasználható. Az információt kizárólag a fent felsorolt személyek és hatóságok használhatják fel, és kizárólag a fenti mondatokban részletezett célokra. A jogosultak az információkat nyilvános bírósági eljárásokban vagy bírósági határozatokban nyilvánosságra hozhatják.

               4.Az (1) és a (2) bekezdés ellenére az információt szolgáltató állam indokolással alátámasztott megkeresés alapján engedélyezheti az információnak a 2. cikk (1) bekezdésében említett céloktól eltérő célra történő felhasználását az információt átvevő államban, amennyiben az információt nyújtó állam jogszabályai alapján az információt hasonló célokra fel lehet használni. A megkeresett hatóság egy hónapon belül köteles helyt adni az ilyen kérésnek vagy elutasítani azt.

               5.Azon jelentések, nyilatkozatok és egyéb dokumentumok vagy ezek hitelesített másolatai vagy kivonatai, amelyek az e megállapodásban előírt segítségnyújtás során kerültek valamely részes állam birtokába, az adott államban ugyanúgy bizonyítékként használhatók fel, mint az állam más hatóságai által kiállított hasonló dokumentumok.

               6.Az egyik részes állam által a másik államnak átadott információkat az utóbbi abban az esetben továbbíthatja egy másik részes államnak, ha azon állam illetékes hatósága, amelytől az információ származik, előzetesen beleegyezett az adatközlésbe. Az információt eredetileg nyújtó állam az információt megosztani kívánó állam értesítésének kézhezvételétől számított tíz munkanapon belül kifogást emelhet az információmegosztással szemben.

               7.A részes államok az e megállapodás alapján birtokukba jutott információkat a következő feltételek betartása mellett oszthatják meg harmadik országokkal:

               (a)az információ átadására az átadó államnak a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 95/46/EK irányelv 25. cikkét végrehajtó nemzeti jogszabálya az irányadó, különös tekintettel az adatoknak az érintett harmadik országban biztosított megfelelő szintű védelmére;

               (b)azon illetékes hatóság, amelytől az információ származik, beleegyezett ebbe az adatközlésbe;

               (c)az információkat átadó állam és az adott harmadik ország között fennálló segítségnyújtási megállapodások megengedik ezt az adatközlést.

               8.Amennyiben az egyik részes állam információkat kap harmadik országtól, megoszthatja azt a többi részes állammal, feltéve, hogy az adott harmadik országgal fennálló segítségnyújtási megállapodások ezt megengedik.

               9.A részes államok haladéktalanul értesítik a többi érintett államot az adatok bizalmas kezelésében vagy a személyes adatokra vonatkozó garanciák terén tapasztalt bármely jogsértésről, illetve az ennek nyomán hozott szankciókról és korrekciós intézkedésekről.

               10.Az Európai Bizottság Biztonsági Akkreditációs Hatósága által megfelelően akkreditált személyek ezen információkhoz csak a CCN működtetéséhez és fejlesztéséhez szükséges mértékben férhetnek hozzá.

               II. cím

               Közigazgatási együttműködés és a csalás elleni küzdelem

               1. fejezet

               Megkeresés alapján folytatott információcsere

               7. cikk

               Információcsere és közigazgatási vizsgálatok

               1.A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság az egyes esetekre vonatkozóan átadja a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett információkat.

               2.Az (1) bekezdésben említett információátadás céljából a megkeresett hatóság gondoskodik az említett információk megszerzéséhez szükséges közigazgatási vizsgálatok elvégzéséről.

               3.Az (1) bekezdésben említett megkeresés magában foglalhat közigazgatási vizsgálat iránti, indokolással ellátott megkeresést. Amennyiben a megkeresett hatóság a közigazgatási vizsgálatot szükségtelennek találja, ennek indokait haladéktalanul közli a megkereső hatósággal.

               4.Amennyiben a megkeresett hatóság megtagadja az arra vonatkozó közigazgatási vizsgálatot, hogy egy adóalany milyen összegeket vallott be az 1. melléklet szerinti olyan termékértékesítéssel vagy szolgáltatásnyújtással kapcsolatban, amelyet a megkeresett hatóság szerinti tagállamban letelepedett és a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban adófizetésre kötelezett adóalany hajtott végre, ennek ellenére köteles tájékoztatni a megkereső hatóságot az adóalany által a megelőző két év során a megkereső hatóság szerinti tagállamban végrehajtott valamennyi releváns értékesítés, illetve az ott nyújtott valamennyi releváns szolgáltatás időpontjáról és értékéről.

               5.A kért információ megszerzése, illetve a kért közigazgatási vizsgálat lefolytatása céljából a megkeresett hatóság vagy a közigazgatási hatóság, amelyhez a megkereső hatóság fordult, úgy jár el, mintha az eljárást saját feladatai ellátása során vagy saját állama valamely más hatóságának megkeresésére folytatná le.

               6.A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság az összes, birtokában lévő vagy megszerzett, az ügyre vonatkozó információt, valamint a közigazgatási vizsgálat eredményeit jelentések, nyilatkozatok és egyéb dokumentumok vagy ezek hitelesített másolatainak vagy kivonatainak formájában továbbítja a megkereső hatóságnak.

               7.Eredeti dokumentumok átadására csak akkor kerülhet sor, ha ez nem ellentétes a megkeresett hatóság államának hatályos rendelkezéseivel.

               8. cikk

                Az információszolgáltatás határideje

               1.A megkeresett hatóság a 7. cikkben említett információt a lehető leggyorsabban, de legkésőbb három hónappal a megkeresés kézhezvételének időpontját követően átadja. Amennyiben azonban a kért információ már a megkeresett hatóság rendelkezésére áll, az említett határidő egy hónap.

               2.Bizonyos különleges kategóriákba tartozó esetekben a megkeresett és a megkereső hatóság az (1) bekezdésben megállapított határidőktől eltérő határidőkben is megállapodhat.

               3.Amennyiben a megkeresett hatóság a megkeresésnek az (1) és a (2) bekezdésben említett határidő végéig nem tud eleget tenni, haladéktalanul írásban közli a megkereső hatósággal ennek az okát, valamint a válasz várható időpontját.

               2. fejezet

               Előzetes megkeresés nélküli információcsere

               9. cikk

               Az információcserék típusai

               Az előzetes megkeresés nélküli információcsere kétféle típusú lehet: a 10. cikk szerinti önkéntes információcsere, illetve a 11. cikk szerinti automatikus információcsere.

               10. cikk

               Önkéntes információcsere

               Bármely részes állam illetékes hatósága előzetes megkeresés nélkül továbbítja valamely másik részes állam illetékes hatóságának a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett, birtokában lévő és a 11. cikk szerinti, automatikus információcsere keretében nem továbbított információkat, a következő esetekben:

               (a)az adóztatásra a rendeltetési államban kerül sor, és a rendeltetési állam ellenőrzési rendszerének hatékony működéséhez szükség van a származási állam által szolgáltatott információra;

               (b)valamely állam okkal feltételezi, hogy a másik tagállamban a héára vonatkozó szabályozást megsértették vagy feltehetőleg megsértették;

               (c)a másik államban az adóbevétel-kiesés veszélye áll fenn.

               11. cikk

               Automatikus információcsere

               1.Az automatikus információcsere tárgyát képező információkategóriákat a 41. cikk alapján létrehozott vegyes bizottság határozza meg.

               2.A részes államok dönthetnek úgy, hogy az (1) bekezdésben említett egy vagy több információkategória vonatkozásában nem vesznek részt az automatikus információcserében, amennyiben az információcsere érdekében folytatandó adatgyűjtés a héaköteles személyekre nézve új kötelezettségek előírását tenné szükségessé, vagy az adott államra aránytalanul nagy adminisztratív terhet róna.

               3.A részes államok írásban tájékoztatják a vegyes bizottságot az előző bekezdés alapján meghozott döntéseikről.

               3. fejezet

                Egyéb együttműködési formák

               12. cikk

               Kézbesítés iránti megkeresés

               1.A megkereső hatóság kérésére, a megkeresett hatóság államának a hasonló okiratokkal kapcsolatos kézbesítésre vonatkozó szabályaival összhangban a megkeresett hatóság kézbesíti a címzettnek a megkereső hatóságoktól származó, a héával kapcsolatos jogszabályoknak a megkereső hatóság állama területén történő alkalmazásával összefüggő valamennyi okiratot és határozatot.

               2.A kézbesítés iránti megkeresés tartalmazza a kézbesítendő okirat vagy határozat tárgyát, a név és cím megjelölését, valamint bármilyen egyéb, a címzett azonosítására vonatkozó releváns adatot.

               3.A megkeresett hatóság a kézbesítés eredményéről haladéktalanul tájékoztatja a megkereső hatóságot, különösen arról az időpontról, amikor a címzett részére a határozatot vagy okiratot kézbesítette.

               13. cikk

               Jelenlét a közigazgatási hivatalokban és részvétel a közigazgatási vizsgálatokban

               1.A megkereső és a megkeresett hatóság közötti megállapodás alapján és az utóbbi által megállapított feltételekkel összhangban a megkeresett hatóság engedélyezheti, hogy a megkereső hatóság felhatalmazott tisztviselői a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti információcsere céljából jelen legyenek a megkeresett hatóság hivatalaiban, illetőleg bármilyen olyan helyen, ahol e hatóságok tevékenységüket végzik. Amennyiben a kért információt olyan dokumentum tartalmazza, amelyhez a megkeresett hatóság tisztviselői hozzáférhetnek, úgy a megkereső hatóság tisztviselői másolatot kapnak arról.

               2.A megkereső és a megkeresett hatóság közötti megállapodás alapján és az utóbbi által megállapított feltételekkel összhangban a megkeresett hatóság engedélyezheti, hogy a megkereső hatóság felhatalmazott tisztviselői a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti információcsere céljából jelen legyenek a megkeresett hatóság államának területén elvégzett közigazgatási vizsgálatok során. Az ilyen közigazgatási vizsgálatokat kizárólag a megkeresett hatóság tisztviselői végezhetik. A megkereső hatóság tisztviselői a megkeresett hatóság tisztviselőinek ellenőrzési jogkörét nem gyakorolhatják. Ugyanakkor beléphetnek ugyanazokba a helyiségekbe, és hozzáférhetnek ugyanazokhoz a dokumentumokhoz, mint a megkeresett hatóság tisztviselői, de csak a megkeresett hatóság tisztviselőinek a közvetítésével és kizárólag a folyamatban lévő közigazgatási vizsgálat céljából.

               3.A megkereső hatóságot képviselő, az (1) és a (2) bekezdés szerinti célból egy másik részes államban tartózkodó tisztviselőknek bármikor fel kell tudniuk mutatni a személyazonosságukat és hivatalos minőségüket igazoló írásbeli felhatalmazásukat.

               14. cikk

               Egyidejű ellenőrzések

               1.A részes államok hozzájárulhatnak ahhoz, hogy egyidejű ellenőrzéseket végezzenek minden olyan esetben, amikor véleményük szerint az ilyen ellenőrzés hatékonyabb, mint ha csak egyetlen államban kerülne sor ellenőrzésre.

               2.A részes állam önállóan határozza meg, hogy mely adóalanyokat szándékozik egyidejű ellenőrzésre javasolni. Ezen állam illetékes hatósága értesíti a többi érintett állam illetékes hatóságait azon esetekről, amelyeket egyidejű ellenőrzésre javasol. Döntését, amennyire csak lehetséges, a döntés alapjául szolgáló információ közlésével indokolja. Meghatározza azon időszakot, amelyben célszerű az ellenőrzést végrehajtani.

               3.Amennyiben egy illetékes hatóság egyidejű ellenőrzésre vonatkozó javaslatot kap, fő szabály szerint a javaslat kézhezvételétől számított két héten, de minden esetben legfeljebb egy hónapon belül megerősíti egyetértését vagy közli indokolással ellátott elutasítását a másik illetékes hatósággal.

               4.Az érintett államok minden illetékes hatósága kijelöl egy képviselőt, aki felelős az ellenőrzési műveletet felügyeletéért és összehangolásáért.

               4. fejezet

               Eurofisc

               15. cikk

               Norvégia részvétele az Eurofisc hálózatban

               1.A héacsalás elleni küzdelem terén folytatott többoldalú együttműködés elősegítése és megkönnyítése érdekében Norvégia felkérést kap, hogy az e fejezetben lefektetett feltételek mellett vegyen részt a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és csalás elleni küzdelemről szóló 904/2010/EU tanácsi rendelet
                  4
                X. fejezete által létrehozott, Eurofisc elnevezésű hálózatban.

               2.Norvégia Eurofisc hálózatban való részvétele nem teszi lehetővé a valamely részes állam illetékes hatósága által kinevezett Eurofisc-kapcsolattartó számára, hogy hozzáférjen a másik részes állam adatbázisaihoz.

               16. cikk

               Eurofisc-kapcsolattartók

               1.Norvégia illetékes hatósága kinevez legalább egy Eurofisc-kapcsolattartót, aki az Eurofisc azon tevékenységi területeire vonatkozó információcseréért felelős, amelyekben Norvégia is részt vesz.

               2.Az Eurofisc-kapcsolattartóknak a 4. cikk (4) bekezdése szerinti illetékes tisztviselőknek kell lenniük. Az Eurofisc-kapcsolattartók kizárólag a saját nemzeti hatóságuk felé tartoznak elszámolással.

               3.Norvégia Eurofisc-kapcsolattartói nem nevezhetők ki az egyes tevékenységi területek koordinátorának, sem pedig az Eurofisc elnökének, és nem vehetnek részt az Eurofisc eljárási szabályzatában előírt szavazási eljárásokban.

               5. fejezet

               Általános rendelkezések

               17. cikk

                Az információcserét szabályozó feltételek

               1.A megkeresett hatóság a megkereső hatóságnak a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett információt, illetve a 12. cikk szerinti kézbesítési segítségnyújtást a következő feltétellel szolgáltatja:

               (a)a megkereső hatóság megkereséseinek száma és jellege nem ró aránytalanul nagy adminisztratív terhet a megkeresett hatóságra;

               (b)a megkereső hatóság már kimerítette azon szokásos információforrásokat, amelyeket a kívánt cél elérésének veszélyeztetése nélkül, az adott körülmények között a kért információ megszerzéséhez felhasználhatott volna.

               2.Ez a megállapodás nem kötelez egy adott esettel kapcsolatban vizsgálatok elvégzésére vagy információ szolgáltatására, ha azon állam jogszabályai vagy közigazgatási gyakorlata, amelynek szolgáltatnia kellene az információt, nem jogosítja fel az adott államot az ilyen vizsgálatok végrehajtására, illetve az ilyen információnak az adott állam saját céljára történő beszerzésére vagy hasznosítására.

               3.A megkeresett hatóság megtagadhatja az információ szolgáltatását, amennyiben a megkereső hatóság jogi okokból nem tud hasonló jellegű adatokat szolgáltatni. A megkeresett hatóság elutasító döntésének indokairól tájékoztatja a vegyes bizottságot.

               4.Az információszolgáltatás megtagadható, amennyiben az üzleti, ipari vagy szakmai titok, kereskedelmi folyamat vagy olyan információ felfedéséhez vezet, amelynek nyilvánosságra kerülése sérti a közrendet.

               5.A (2), (3) és (4) bekezdést semmi esetre sem lehet úgy értelmezni, hogy az lehetővé teszi egy megkeresett hatóság számára az információszolgáltatás kizárólag olyan alapon történő megtagadását, hogy az adott információ egy bank, más pénzügyi intézmény, meghatalmazott vagy ügynökként, illetve vagyonkezelőként fellépő személy birtokában van, vagy jogi személyhez kapcsolódó tulajdoni érdekeltségekre vonatkozik.

               6.A megkeresett hatóság közli a megkereső hatósággal azon okokat, amelyek alapján a segítségnyújtás iránti megkeresést elutasította.

               18. cikk

               Visszajelzés

               Amennyiben valamely illetékes hatóság a 7. vagy a 10. cikk alapján információt ad át, felkérheti az információt kapó illetékes hatóságot, hogy arról adjon visszajelzést. Ilyen felkérés esetén az információt átvevő illetékes hatóság, a saját államában alkalmazandó, az adótitokra és az adatvédelemre vonatkozó szabályok sérelme nélkül, a lehető leghamarabb megküldi a visszajelzést, amennyiben ez nem jelent számára aránytalanul nagy adminisztratív terhet.

               19. cikk

                Nyelv

               A segítségnyújtási megkeresések, köztük a kézbesítési megkeresések, illetve az azokhoz csatolt dokumentumok a megkereső és a megkeresett hatóság között egyeztetett nyelven készülnek.

               20. cikk

               Statisztikai adatok

               A Felek minden év június 30-ig elektronikus úton megküldik a vegyes bizottság részére az e cím alkalmazására vonatkozó statisztikai adatokat tartalmazó jegyzéket.

               21. cikk

               Formanyomtatványok és kommunikációs eszközök

               1.Minden, a 7., 10., 11., 12. és 18. cikk alapján történő adatközlésre, valamint a 20. cikk szerinti statisztikai adatok továbbítására a 41. cikk (2) bekezdésének d) pontjában említett formanyomtatványokat kell használni.

               2.A formanyomtatványokat lehetőség szerint elektronikus úton kell benyújtani.

               3.Amennyiben a megkeresést nem teljes egészében az elektronikus rendszereken keresztül nyújtották be, a megkeresett hatóság elektronikus úton haladéktalanul, de legkésőbb a kézhezvételt követő öt munkanapon belül megerősíti a megkeresés kézhezvételét.

               4.Amennyiben valamely hatóság olyan megkeresést vagy információt kap, amelynek nem ő a címzettje, erről elektronikus úton haladéktalanul, de legkésőbb a kézhezvételt követő öt munkanapon belül üzenetben értesíti a megkeresés, illetve az információ küldőjét.

               III. cím

               Behajtásra irányuló segítségnyújtás

               1. fejezet

               Információcsere

               22. cikk

               Információkérés

               1.A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság minden olyan információt biztosít, amely a megkereső hatóság számára a 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett követeléseinek behajtása során fontos lehet.

               Az említett információk biztosítása céljából a megkeresett hatóság intézkedik azon közigazgatási vizsgálatok végrehajtásáról, amelyekre az információk megszerzése érdekében szükség van.

               2.A megkeresett hatóság nem köteles olyan információt szolgáltatni:

               (a)amelyet saját hatáskörében felmerülő hasonló követelések behajtásának céljából nem tudna megszerezni;

               (b)amely kereskedelmi, ipari vagy szakmai titkokat fedne fel;

               (c)amelynek feltárása sérthetné a megkeresett hatóság államának biztonságát vagy veszélyeztethetné annak közrendjét.

               3.A (2) bekezdést semmi esetre sem lehet úgy értelmezni, hogy az lehetővé teszi egy megkeresett hatóság számára az információszolgáltatás kizárólag olyan alapon történő megtagadását kizárólag, hogy az adott információ bank, más pénzügyi intézmény, meghatalmazott, illetve ügynökként vagy vagyonkezelőként eljáró személy birtokában van, vagy jogi személyben meglévő tulajdoni érdekeltségre vonatkozik.

               4.A megkeresett hatóságnak tájékoztatnia kell a megkereső hatóságot az információkérés elutasításának okáról.

               23. cikk

               Előzetes megkeresés nélküli információcsere

               Ha az adó- vagy vám- vagy illeték-visszatérítés egy másik, a megállapodás hatálya alá eső államban letelepedett vagy ott tartózkodási hellyel rendelkező személyt érint, az az állam, amelyből a visszatérítés származik, tájékoztathatja a letelepedés helye vagy a tartózkodási hely szerinti államot a folyamatban lévő visszatérítésről.

               24. cikk

               Jelenlét a közigazgatási hivatalokban és részvétel a közigazgatási vizsgálatokban

               1.A megkereső és a megkeresett hatóság közötti megállapodás alapján, az utóbbi által megállapított feltételekkel összhangban, a megkereső hatóság által felhatalmazott tisztviselők az e címben előírt kölcsönös segítségnyújtás előmozdítása céljából:

               (a)jelen lehetnek azokban a hivatalokban, amelyekben a megkeresett állam tisztviselői tevékenységüket végzik;

               (b)jelen lehetnek a megkeresett állam területén végrehajtott közigazgatási vizsgálatoknál;

               (c)illetve segíthetik a megkeresett állam illetékes tisztviselőit a megkeresett államban folyó bírósági eljárás során.

               2.Amennyiben azt a megkeresett állam hatályos jogszabályai lehetővé teszik, az (1) bekezdés b) pontjában említett megállapodásban előírható, hogy a megkereső hatóság tisztviselői magánszemélyeket kérdezhetnek ki, és a nyilvántartást megvizsgálhatják.

               3.A megkereső hatóság által felhatalmazott azon tisztviselőknek, akik élnek az (1) és (2) bekezdésben említett lehetőséggel, bármikor fel kell tudniuk mutatni a személyazonosságukat és hivatalos minőségüket igazoló írásbeli felhatalmazásukat.

               2. fejezet

               Dokumentumok kézbesítéséhez nyújtott segítség

               25. cikk

               A követelésekkel kapcsolatos egyes dokumentumok kézbesítésére vonatkozó megkeresés

               1.A megkeresett hatóság a megkereső hatóság kérésére valamennyi olyan dokumentumot – ideértve a bírósági természetűeket is – kézbesít a címzettnek, amely a megkereső hatóság államából származik, és valamely, a 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett követelésre vagy annak behajtására vonatkozik.

               A kézbesítési megkereséshez egységes formanyomtatványt kell mellékelni, amely legalább a következő információkat tartalmazza:

               (a)a címzett neve és címe, valamint az azonosítását szolgáló más lényeges adat;

               (b)a kézbesítés célja és a végrehajtására előírt határidő;

               (c)a mellékelt dokumentum bemutatása, valamint az érintett követelés jellege és összege;

               (d)név, cím és egyéb elérhetőség az alábbiak tekintetében:

               i.a mellékelt dokumentum tekintetében illetékes hivatal; valamint, ha ettől eltérő,

               ii.az a hivatal, ahol a kézbesített dokumentumra vagy a fizetési kötelezettséggel kapcsolatos jogorvoslati lehetőségekre vonatkozóan további információ kérhető.

               2.A megkereső hatóság csak akkor folyamodik az e cikk szerinti kézbesítési megkereséshez, ha nem áll módjában a saját államában az érintett dokumentum kézbesítésére vonatkozó szabályok szerinti kézbesítés, vagy ha az ilyen értesítés aránytalan nehézségekbe ütközne.

               3.A megkeresett hatóság haladéktalanul tájékoztatja a megkereső hatóságot a megkeresés nyomán a kézbesítés érdekében tett intézkedésekről, nevezetesen a dokumentum címzett részére történő kézbesítésének dátumáról.

               26. cikk

               A kézbesítés módja

               1.A megkeresett hatóság gondoskodik arról, hogy a megkeresett államban az alkalmazandó nemzeti törvényeknek, rendeleteknek és közigazgatási gyakorlatnak megfelelően hajtsák végre a kézbesítést.

               2.Az (1) bekezdés nem érinti a megkereső állam illetékes hatósága által az említett állam hatályos jogszabályaival összhangban végrehajtott kézbesítés bármely más formáját.

               A megkereső államban található illetékes hatóság ajánlott levélben vagy elektronikus úton közvetlenül kézbesíthet bármely dokumentumot egy másik olyan állam területén tartózkodó személynek, amelynek területén ez a megállapodás alkalmazandó.

               3. fejezet

               Behajtási vagy biztosítási intézkedések

               27. cikk

               Behajtási megkeresés

               1.A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság behajtja a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező okirat tárgyát képező követeléseket.

               2.Amint a behajtási megkeresés alapjául szolgáló üggyel kapcsolatos bármilyen releváns információ a megkereső hatóság tudomására jut, továbbítja azt a megkeresett hatóság részére.

               28. cikk

               A behajtási megkeresésre vonatkozó feltételek

               1.A megkereső hatóság nem élhet behajtási megkereséssel abban az esetben és addig, amennyiben és amíg a követelés és/vagy a végrehajtást engedélyező okirat ellen a megkereső hatóság államában jogorvoslati eljárás van folyamatban, kivéve azokat az eseteket, amelyekre a 31. cikk (4) bekezdésének harmadik albekezdését kell alkalmazni.

               2.Mielőtt a megkereső hatóság behajtási megkereséssel él, alkalmazni kell a megkereső hatóság államában rendelkezésre álló megfelelő behajtási eljárásokat, az alábbi esetek kivételével:

               (a)amennyiben nyilvánvaló, hogy az adott államban nem létezik a behajtást lehetővé tévő vagyon, vagy az említett eljárások nem eredményezik a követelés teljes kifizetését, és a megkereső hatóságnak konkrét tudomása van arról, hogy az érintett személy a megkeresett hatóság államában vagyonnal rendelkezik;

               (b)amennyiben ezen eljárásoknak a megkereső hatóság államában való alkalmazása aránytalan nehézségeket okozna.

               29. cikk

               A megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező okirat és egyéb kísérő dokumentumok

               1.A behajtási megkereséshez csatolni kell a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező, egységes okiratot.

               Ez a végrehajtást engedélyező, egységes okirat tartalmazza a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező eredeti okirat tartalmának lényeges elemeit, és a megkeresett hatóság államában a behajtási és a biztosítási intézkedések kizárólagos alapját képezi. A megkeresett állam nem követelhet az okiratot hitelesítő, kiegészítő vagy helyettesítő további okmányt.

               A végrehajtást engedélyező, egységes okirat legalább a következő információkat tartalmazza:

               (a)a végrehajtást engedélyező eredeti okirat azonosítása szempontjából szükséges információk, a követelés leírása, amely tartalmazza a követelés jellegét, azt az időszakot, amelyre a követelés vonatkozik, a végrehajtási eljárás szempontjából jelentős bármilyen dátumot, a követelés összegét és annak különböző összetevőit, így a főkövetelést és a felhalmozódott kamatot stb.;

               (b)az adós neve, valamint az azonosítását szolgáló más lényeges adatok;

               (c)név, cím és egyéb elérhetőség az alábbiak tekintetében:

               i.a követelés megállapításáért felelős hivatal; valamint, amennyiben ettől eltér,

               ii.az a hivatal, ahol a követeléssel vagy a fizetési kötelezettséggel kapcsolatos jogorvoslati lehetőségekre vonatkozóan további információ kérhető.

               2.A követelés behajtására irányuló megkereséshez csatolható a megkereső hatóság államában a követeléssel kapcsolatban kiállított egyéb dokumentum is.

               30. cikk

               A behajtási megkeresés teljesítése

               1.Ha ez a megállapodás másképp nem rendelkezik, a megkeresett hatóság államában történő behajtás céljából bármely behajtási megkeresés tárgyát képező követelést úgy kell kezelni, mintha az az adott állam követelése lenne. A megkeresett hatóság az adott államnak az azonos követelésekre alkalmazandó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései értelmében ráruházott hatáskör és eljárások keretében jár el, kivéve, ha ez a megállapodás másként rendelkezik.

               A megkeresett hatóság állama nem köteles a behajtás iránt megkeresés tárgyát képező követeléseknek ugyanolyan elsőbbséget biztosítani, mint amilyet a megkeresett hatóság államában felmerülő hasonló követelések élveznek, kivéve, ha a Felek erről másként állapodnak meg, vagy ha az érintett állam jogszabályai másként rendelkeznek. Ha egy részes állam a megállapodás végrehajtása során elsőbbséget biztosít egy másik állam követeléseinek, akkor nem tagadhatja meg, hogy a többi uniós tagállam azonos vagy hasonló követeléseinek azonos feltételekkel ugyanolyan elsőbbséget biztosítson.

               A megkeresett hatóság állama a követelést saját valutájában hajtja be.

               2.A megkeresett hatóság kellő gondossággal tájékoztatja a megkereső hatóságot a behajtási megkeresés alapján tett bármely intézkedésről.

               3.A megkeresett hatóság a behajtási megkeresés kézhezvételének időpontjától számítva késedelmi kamatot számít fel, a saját követeléseire alkalmazandó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekkel összhangban.

               4.Amennyiben az alkalmazandó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések lehetővé teszik, a megkeresett hatóság halasztott fizetést vagy részletfizetést engedélyezhet az adós részére, és ezért kamatot számíthat fel. E döntéséről tájékoztatja a megkereső hatóságot.

               5.A 37. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül, a megkeresett hatóság átutalja a megkereső hatóságnak a követelés behajtott összegét, valamint az e cikk (3) és (4) bekezdésében említett kamatot.

               31. cikk

               Vitarendezés

               1.A követeléssel, a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti okirattal vagy a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező egységes okirattal, valamint a megkereső hatósága általi kézbesítés érvényességével kapcsolatos viták a megkereső hatóság államában működő illetékes szervek hatáskörébe tartoznak. Amennyiben a behajtási eljárás során a követelésre, a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti okiratra vagy a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező egységes okiratra vonatkozóan valamely érdekelt fél jogorvoslati kérelmet terjeszt elő, a megkeresett hatóságnak tájékoztatnia kell az érintett felet arról, hogy az érintett félnek az ügyet a megkereső hatóság államának illetékes hatósága elé kell terjesztenie, az adott államban hatályos jogszabályokkal összhangban.

               2.A megkeresett hatóság államában tett végrehajtási intézkedésekkel vagy a megkeresett állam hatósága általi kézbesítés érvényességével kapcsolatos vitákat – a szóban forgó állam jogszabályainak és rendelkezéseinek megfelelően – a megkeresett állam illetékes szerve elé kell terjeszteni.

               3.Amennyiben sor kerül az (1) bekezdésben említett jogorvoslati kérelem beterjesztésére, a megkereső hatóságnak tájékoztatnia kell erről a megkeresett hatóságot, és jeleznie kell a követelés nem vitatott mértékét.

               4.Amint a megkeresett hatóság a megkereső hatóságtól vagy az érdekelt féltől megkapta a (3) bekezdésben említett információkat, a követelés azon részét illetően, amelyre a jogorvoslati kérelem vonatkozik, fel kell függesztenie a végrehajtási eljárást az ügyben illetékes szerv döntéséig, kivéve, ha a megkereső hatóság az e bekezdés harmadik albekezdésének megfelelően másként kéri.

               A megkereső hatóság kérésére, illetve amennyiben a megkeresett hatóság ezt szükségesnek tartja, továbbá a 33. cikk sérelme nélkül, a megkeresett hatóság biztosítási intézkedéseket tehet a követelés behajtásának biztosítása érdekében, amennyiben az alkalmazandó törvények és rendeletek ezt lehetővé teszik.

               A megkereső hatóság az államában hatályos törvényeknek, rendeleteknek és közigazgatási gyakorlatnak megfelelően felkérheti a megkeresett hatóságot azon követelés vagy a követelés azon részének behajtására, amelyre vonatkozóan jogorvoslati kérelmet terjesztettek elő, amennyiben a megkeresett hatóság államának hatályos törvényei, rendeletei és közigazgatási gyakorlata ezt lehetővé teszi. Ezeket a megkereséseket meg kell indokolni. Amennyiben a jogvita kimenetele a későbbiekben az adós számára kedvező, a megkereső hatóság felelős a behajtott összegek visszatérítéséért, valamint az esetleges kártérítésért, a megkeresett hatóság államában hatályos jogszabályok szerint.

               Amennyiben a megkereső és a megkeresett állam illetékes hatóságai kölcsönös egyeztetési eljárást kezdeményeznek, és az eljárás eredménye érintheti azon követelést, amellyel kapcsolatban a segítségnyújtást kérték, a behajtási intézkedéseket fel kell függeszteni vagy le kell állítani az eljárás befejezéséig, kivéve a csalás vagy fizetésképtelenség miatti különösen sürgős eseteket. Ha a behajtási intézkedéseket felfüggesztik vagy leállítják, a második albekezdés alkalmazandó.

               32. cikk

               A behajtásra irányuló segítségnyújtási megkeresés módosítása vagy visszavonása

               1.A megkereső hatóság – megjelölve a módosítás vagy a visszavonás indokát – haladéktalanul tájékoztatja a megkeresett hatóságot a behajtási megkeresés későbbi módosításáról vagy a megkeresés visszavonásáról.

               2.Ha a megkeresés módosítása a 31. cikk (1) bekezdésében említett illetékes szerv határozatának az eredménye, a megkereső hatóság továbbítja ezt a határozatot a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező, felülvizsgált egységes okirattal együtt. Ezt követően a megkeresett hatóság a további behajtási intézkedések során a felülvizsgált okirat alapján jár el.

               A megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti egységes okirat alapján hozott behajtási vagy biztosítási intézkedések folytatódhatnak a felülvizsgált okiratnak megfelelően, kivéve, ha a megkeresés módosítására a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti okirat vagy a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti egységes okirat érvénytelensége miatt került sor.

               A módosított okirat vonatkozásában a 29. és a 31. cikket alkalmazni kell.

               33. cikk

               Biztosítási intézkedésekre irányuló megkeresés

               1.Amennyiben hasonló helyzetben a megkereső hatóság államának jogszabályai és közigazgatási gyakorlata is lehetővé tesz biztosítási intézkedéseket, a megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság a saját államának nemzeti jogszabályai által lehetővé tett mértékben és közigazgatási gyakorlatával összhangban biztosítási intézkedéseket tesz a követelés behajtásának biztosítására, amennyiben a megkeresés időpontjában az adós vitatja a követelést vagy a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező okiratot, illetve ha a követelésre vonatkozóan még nem bocsátottak ki a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező okiratot.

               A megkeresett hatóság államában végrehajtandó biztosítási intézkedésekre irányuló megkereséshez csatolni kell a megkereső hatóság államában végrehajtandó biztosítási intézkedések engedélyezése céljából kiállított, a kölcsönös segítségnyújtás tárgyát képező követelésre vonatkozó dokumentumot, amennyiben létezik ilyen. A megkeresett hatóság államában nem írhatnak elő az e dokumentumot hitelesítő, kiegészítő vagy helyettesítő további okmányt.

               2.A biztosítási intézkedésekre irányuló megkereséshez csatolható egyéb, a követeléssel kapcsolatban kiállított dokumentum.

               34. cikk

               A biztosítási intézkedésekre irányuló megkeresésekre vonatkozó szabályok

               A 33. cikk teljesülése érdekében a 27. cikk (2) bekezdését, a 30. cikk (1) és (2) bekezdését, a 31. és a 32. cikket értelemszerűen kell alkalmazni.

               35. cikk

                A megkeresett hatóság kötelezettségeinek korlátozása

               1.A megkeresett hatóság nem köteles a 27–33. cikkben előírt segítségnyújtásra, ha a követelés behajtása – az adós helyzete miatt – a megkeresett hatóság államában komoly gazdasági vagy társadalmi nehézségeket okozna, amennyiben hasonló hazai követelések esetében az említett állam hatályos törvényei, rendeletei és közigazgatási gyakorlata engedélyez ilyen kivételt.

               2.A megkeresett hatóság nem köteles az 22. és a 24–33. cikkben előírt segítségnyújtásra, amennyiben a 22., 24., 25., 27. vagy 33. cikk szerinti eredeti segítségnyújtás iránti megkeresés olyan követelésekre vonatkozik, amelyek esetében a követelésnek a megkereső hatóság államában való esedékességi időpontja és a segítségnyújtás iránti eredeti megkeresés időpontja között több mint öt év telt el.

               Olyan esetekben azonban, amikor a követeléssel vagy a megkereső hatóság államában végrehajtást engedélyező, eredeti okirattal összefüggésben jogorvoslati kérelmet nyújtottak be, az ötéves időszak attól az időponttól számítandó, amikor a megkereső hatóság államában megállapítást nyer, hogy a követeléssel vagy a végrehajtást engedélyező okirattal összefüggésben további jogorvoslatnak nincs helye.

               Olyan esetekben továbbá, amikor a megkereső hatóság államában halasztott fizetést vagy részletfizetést engedélyeznek, az ötéves időszak a teljes fizetési határidő lejártakor veszi kezdetét.

               A megkeresett hatóság az ilyen esetekben ugyanakkor nem köteles segítségnyújtásra olyan követelések esetében, amelyek tekintetében a követelés esedékességének a megkereső hatóság államában érvényes időpontjától számítva több mint tíz év telt el.

               3.A részes államokat nem lehet segítségnyújtásra kötelezni, ha az e megállapodás hatálya alá eső követelések összege, amelyek behajtásához a segítséget kérték, nem éri el az 1500 EUR-t.

               4.A megkeresett hatóság tájékoztatja a megkereső hatóságot a segítségnyújtás iránti megkeresés elutasításának okairól.

               36. cikk

                Az elévülési idővel kapcsolatos kérdések

               1.Az elévülési időt érintő kérdésekre vonatkozóan kizárólag a megkereső hatóság államában hatályos jogszabályok az irányadók.

               2.Az elévülési idő felfüggesztésével, megszakításával vagy meghosszabbításával kapcsolatban a megkeresett hatóság által vagy annak nevében a követelés behajtására irányuló segítségnyújtás iránti megkeresés alapján tett azon lépések, amelyek az elévülési idő tekintetében a megkeresett hatóság államában hatályos jog szerint felfüggesztő, megszakító vagy meghosszabbító hatással bírnak, a megkereső hatóság államában is ugyanilyen hatásúak, feltéve, hogy ennek megfelelő joghatás az utóbbi államban hatályos jog alapján is létezik.

               Ha a megkeresett hatóság államában hatályos jog szerint az elévülési idő felfüggesztésére, megszakítására vagy meghosszabbítására nincs lehetőség, a megkeresett hatóság által vagy annak nevében a követelés behajtására irányulóan, a segítségnyújtás iránti megkeresés alapján tett lépések, amelyek – ha a megkereső hatóság által vagy annak nevében a saját államában tett lépések lennének – a megkereső hatóság államában hatályos jog alapján felfüggesztő, megszakító vagy meghosszabbító hatással lennének az elévülési időre, e hatást illetően úgy tekintendők, mintha ez utóbbi államban hajtották volna végre őket.

               Az első és a második albekezdés nem érinti a megkereső hatóság államának azon jogát, hogy olyan intézkedéseket hozzon, amelyek az említett államban hatályos jog alapján felfüggesztő, megszakító vagy meghosszabbító hatással vannak az elévülési időre.

               3.A megkereső és a megkeresett hatóság tájékoztatja egymást azokról az intézkedésekről, amelyek megszakítják, felfüggesztik vagy meghosszabbítják az elévülési időt egy olyan követelés esetében, amelyre vonatkozóan behajtási vagy biztosítási intézkedéseket kértek, vagy amelyek ilyen hatással lehetnek.

               37. cikk

                Költségek

               1.A megkeresett hatóság törekszik arra, hogy az érintett személytől – a 30. cikk (5) bekezdésében említett összegeken felül – behajtsa és visszatartsa a behajtással kapcsolatban részéről felmerült költségeket, saját állama jogszabályainak megfelelően.

               2.A részes államok lemondanak az olyan költségek egymás számára történő megtérítésének igényéről, amelyek az e megállapodás értelmében egymásnak nyújtott kölcsönös segítség alapján merülnek fel.

               Amennyiben azonban a behajtás különleges problémát okoz, nagyon magas költségekkel jár vagy a szervezett bűnözés elleni küzdelemmel összefüggésbe hozható, a megkereső és a megkeresett hatóság az adott eseteknek megfelelő egyedi költségmegtérítési szabályokról állapodhat meg.

               3.A (2) bekezdés ellenére a megkereső hatóság állama felelősséggel tartozik a megkeresett hatóság államának minden olyan költségért és veszteségért, amely megalapozatlannak ítélt intézkedések következményeként merül fel, amennyiben azok a követelés tárgyát vagy a megkereső hatóság által kiállított, végrehajtást és/vagy biztosítási intézkedéseket engedélyező okirat érvényességét érintik.

               4. fejezet

               A behajtásra irányuló segítségnyújtás iránti megkeresések valamennyi típusára irányadó általános szabályok

               38. cikk

               Nyelvhasználat

               1.A segítségnyújtás iránti megkeresést, a kézbesítéshez alkalmazandó formanyomtatványt és a megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező egységes okiratot a megkeresett hatóság államának hivatalos nyelvén vagy egyik hivatalos nyelvén kell továbbítani, vagy ilyen nyelvű fordítást kell hozzá mellékelni. Az a tény azonban, hogy az említett dokumentumok egyes részei nem az említett állam hivatalos nyelvén vagy egyik hivatalos nyelvén készültek, nem érinti érvényességüket vagy az eljárás érvényességét, amennyiben a kérdéses nyelvről az érintett államok egymás között megállapodtak.

               2.Azok a dokumentumok, amelyeknek a 25. cikknek megfelelően a kézbesítését kérték, a megkereső hatóság államának hivatalos nyelvén továbbíthatók a megkeresett hatóság részére.

               3.Amennyiben a megkereséshez az (1) és a (2) bekezdésben említettektől eltérő dokumentumokat csatolnak, a megkeresett hatóság szükség esetén kérheti a megkereső hatóságtól ezeknek a dokumentumoknak a megkeresett hatóság államának hivatalos nyelvére vagy egyik hivatalos nyelvére, vagy bármely olyan más nyelvre történő lefordítását, amelyről az érintett államok megállapodtak.

               39. cikk

               Statisztikai adatok

               A Felek minden év június 30-ig elektronikus úton megküldik a vegyes bizottság részére az e cím alkalmazására vonatkozó statisztikai adatokat tartalmazó jegyzéket.

               40. cikk

               Formanyomtatványok és kommunikációs eszközök

               1.A 22. cikk (1) bekezdése szerinti információkérést, a 25. cikk (1) bekezdése szerinti kézbesítési megkeresést, a 27. cikk (1) bekezdése szerinti behajtási megkeresést, a 33. cikk (1) bekezdése szerinti biztosítási intézkedésekre irányuló megkeresést, illetve a 39. cikk szerinti statisztikai adatközlést formanyomtatvány használatával, elektronikus úton kell továbbítani, kivéve, ha ez műszaki okokból nem megvalósítható. Lehetőség szerint ezeket a formanyomtatványokat kell használni a megkereséssel kapcsolatos minden további kommunikáció során is.

               A megkeresett hatóság államában végrehajtást engedélyező egységes okiratot, a megkereső hatóság államában biztosítási intézkedéseket engedélyező dokumentumot, valamint a 29. és a 33. cikkben említett egyéb dokumentumokat is elektronikus úton kell továbbítani, kivéve, ha ez műszaki okokból nem megvalósítható.

               Adott esetben a formanyomtatványokhoz jelentéseket, nyilatkozatokat és bármely más dokumentumot, vagy azok hitelesített másolatát vagy kivonatát lehet csatolni, amelyeket szintén elektronikus úton kell továbbítani, kivéve, ha ez műszaki okokból nem megvalósítható.

               Formanyomtatványokat és elektronikus úton történő kommunikációt lehet alkalmazni a 23. cikk alapján történő információcsere esetében is.

               2.Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni a tisztviselők által a 24. cikk szerinti, másik állam közigazgatási hivatalában való jelenlét vagy másik államban végzett közigazgatási vizsgálatban való részvétel során szerzett információkra és dokumentumokra.

               3.A kapott információk vagy a segítségnyújtás iránti megkeresés teljesítése során tett intézkedések érvényességét nem befolyásolja, ha a kommunikációra nem elektronikus úton vagy nem a formanyomtatványok használatával kerül sor.

               4.Az e megállapodás végrehajtása során alkalmazott elektronikus kommunikációs hálózatok és az e célból elfogadott formanyomtatványok a 2. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti követelésektől eltérő egyéb követelések behajtásához nyújtott segítség esetében is felhasználhatók, amennyiben a közigazgatási együttműködésről az érintett államok között megkötött egyéb, jogilag kötelező érvényű kétoldalú vagy többoldalú eszközök lehetővé tesznek ilyen behajtási segítségnyújtást.

               5.Mindaddig, amíg a vegyes bizottság nem fogad el részletes rendelkezéseket e cím végrehajtása céljából, az illetékes hatóságok a 2010/24/EU tanácsi irányelv
                  5
                végrehajtására jelenleg elfogadott szabályokat alkalmazzák, a formanyomtatványokat is ideértve, melyekben a „tagállam” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy az Norvégiát is magába foglalja.

               Az előző albekezdés ellenére a megkeresett hatóság állama az EUR valutát használja a behajtott összegeknek a megkereső hatóság részére történő átutalásához, kivéve amennyiben az érintett államok másként állapodnak meg. Azok a részes államok, amelyek hivatalos pénzneme az EUR-tól eltérő valuta, megállapodnak Norvégiával a behajtott összegek átutalása során alkalmazott valutáról, és erről értesítik a vegyes bizottságot.

               IV. cím

               Végrehajtás és alkalmazás

               41. cikk

               Vegyes bizottság

               1.A Felek ezúton létrehoznak egy, a Felek képviselőiből álló vegyes bizottságot. A vegyes bizottság feladata biztosítani e megállapodás megfelelő működését és végrehajtását.

               2.A vegyes bizottság ajánlásokat fogalmaz meg a megállapodás céljainak előmozdítása érdekében, illetve határozatokat fogad el a következő kérdésekben:

               (a)a 11. cikkben előírt automatikus információcsere gyakorisága, gyakorlati feltételei és az automatikus információcsere tárgyát képező pontos adatkategóriák;

               (b)az automatikus információcsere eredményeinek áttekintése az a) pont szerint meghatározott egyes adatkategóriák esetében annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen típusú információcserére csak abban az esetben kerüljön sor, amikor ez jelenti az információcsere leghatékonyabb módját;

               (c)a 11. cikk szerinti információcserébe bevonandó új adatkategóriák meghatározása, ha az automatikus adatcsere jelenti a leghatékonyabb együttműködési módot;

               (d)a 21. cikk (1) bekezdése és a 40. cikk (1) bekezdése szerinti adatközlésre szolgáló formanyomtatványok elfogadása;

               (e)a CCN/CSI hálózaton és más eszközök révén átadandó információk meghatározása;

               (f)a Norvégia által az európai információs rendszerekben való részvételből adódó költségek tekintetében az Európai Unió általános költségvetésébe befizetendő pénzügyi hozzájárulás összegéről és a befizetés módjáról, a d) és az e) pontban említett határozatok figyelembevételével;

               (g)végrehajtási szabályok elfogadása a 4. cikk (2) bekezdésének b) pontjában, illetve (3) bekezdésének b) pontjában említett központi kapcsolattartó irodák és kapcsolattartó szervek közötti kapcsolattartás gyakorlati aspektusairól;

               (h)a központi kapcsolattartó irodák közötti kapcsolattartásra vonatkozó gyakorlatok kialakítása a 4. cikk (5) bekezdésének végrehajtása céljából;

               (i)a behajtandó összegek átváltásával és a behajtott összegek átutalásával kapcsolatos végrehajtási szabályok elfogadása;

               (j)az 5. cikkben említett szolgáltatási szerződés megkötéséhez kapcsolódó eljárás elfogadása;

               (k)az e megállapodásban szereplő, uniós és norvég jogszabályokra való hivatkozások módosítása.

               3.A vegyes bizottság egyhangúlag hozza határozatait. A vegyes bizottság határozatai kötelezőek a Felekre nézve. A vegyes bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.

               4.A vegyes bizottság legalább kétévente egyszer ülésezik. Bármely fél kérheti egy ülés összehívását. A vegyes bizottság elnöki tisztjét a Felek felváltva töltik be. Az ülések időpontjáról, helyszínéről és napirendjéről a Felek közös megegyezéssel határoznak.

               5.Amennyiben valamelyik fél felül kívánja vizsgálni a megállapodást, erre vonatkozó javaslatát a vegyes bizottság elé terjeszti, amely ajánlásokat fogalmaz meg a javaslatról, nevezetesen a tárgyalások megkezdésére vonatkozóan, a Felek nemzetközi tárgyalási szabályainak megfelelően.

               42. cikk

               Vitarendezés

               Az e megállapodás értelmezéséhez vagy alkalmazásához kapcsolódó bármely vitát a Felek a vegyes bizottságon belüli egyeztetés útján rendezik. A Felek a vita rendezése érdekében a vegyes bizottság rendelkezésére bocsátják az ügy alapos vizsgálatához szükséges, releváns információkat.

               V. cím

               Záró rendelkezések

               43. cikk

               Területi hatály

               Ezt a megállapodást egyrészről Norvégiának a hozzáadottérték-adóról szóló 2009. június 19-i 58. sz. norvég törvény 1–2. cikkében meghatározott területén kell alkalmazni, másrészről pedig azon a területen, amelyen az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés alkalmazandó, az említett Szerződésekben meghatározott feltételek mellett, a 2006/112/EK irányelv 6. cikkében említett területek kivételével.

               44. cikk

               Hatálybalépés, időtartam és megszűnés

               1.Ezt a megállapodást a Feleknek saját belső jogi eljárásaiknak megfelelően jóvá kell hagyniuk.

               2.Ez a megállapodás az attól az időponttól számított második hónap első napján lép hatályba, amikor a Felek értesítették egymást az (1) bekezdésben említett belső jogi eljárások befejezéséről.

               3.E megállapodás határozatlan ideig érvényes. Bármely fél írásban értesítheti a másik felet a megállapodás megszüntetésére irányuló szándékáról. A megszűnés hat hónappal az értesítés napja után válik hatályossá.

               4.Az e cikken alapuló értesítéseket az Európai Unió esetében az Európai Unió Tanácsa Főtitkárságának, Norvégia esetében a norvég Külügyminisztériumnak kell küldeni.

               45. cikk

               Mellékletek

               E megállapodás mellékletei annak szerves részét képezik.

               46. cikk

               Kapcsolat a részes államok közötti kétoldalú, illetve többoldalú megállapodásokkal és szerződésekkel

               E megállapodás rendelkezései elsőbbséget élveznek minden, a héa területén a közigazgatási együttműködésről, a csalás elleni küzdelemről és a követelések behajtásáról az Unió tagállamai és Norvégia között létrejött, jogilag kötelező érvényű kétoldalú vagy többoldalú eszköz rendelkezéseivel szemben, amennyiben az utóbbi rendelkezések összeegyeztethetetlenek e megállapodás rendelkezéseivel.

               47. cikk

               Hiteles szövegváltozat

               E megállapodás két-két eredeti példányban készült norvég, valamint angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, ír, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, szlovén nyelven; a szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               48. cikk

               A megállapodás kiterjesztése az EU új tagállamaira

               Amennyiben egy új ország az Unió tagállamává válik, a megállapodásnak az Európai Unió Tanácsa által a csatlakozó állam nyelvén elkészített szövege az Unió és Norvégia közötti levélváltással válik hitelessé.

               Aláírások

               1. MELLÉKLET

               Azon termékértékesítések és szolgáltatásnyújtások jegyzéke, amelyekre a 7. cikk (4) bekezdését alkalmazni kell:

               (1)elhanyagolható értékek behozatala (a 2009/132/EC tanácsi irányelv
                  6
                23. cikke);

               (2)ingatlanokkal kapcsolatos szolgáltatásnyújtás (a 2006/112/EK irányelv 47. cikke);

               (3)távközlési szolgáltatások, rádiós és televíziós műsorszolgáltatások és elektronikus úton nyújtott szolgáltatások [e megállapodás 3. cikkének t) pontja].

                     (1)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 95/46/EK irányelve (1995. október 24.) a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).

                     (2)
                  A Tanács 282/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. március 15.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról (HL L 77., 2011.3.23., 1. o.).

                     (3)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 95/46/EK irányelve (1995. október 24.) a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).

                     (4)
                  A Tanács 904/2010/EU rendelete (2010. október 7.) a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és a csalás elleni küzdelemről (HL L 268., 2010.10.12., 1. o.).

                     (5)
                  A Tanács 2010/24/EU irányelve (2010. március 16.) az adókból, vámokból, illetékekből és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról (HL L 84., 2010.3.31., 1. o.)

                     (6)
                  A Tanács 2009/132/EK irányelve (2009. október 19.) a 2006/112/EK irányelv 143. cikke b) és c) pontja hatályának meghatározásáról bizonyos termékek végleges behozatalára kivetett hozzáadottérték-adó alóli mentességek tekintetében (HL L 292., 2009.11.10., 5. o.)