               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.9.30.
            COM(2021) 597 final
            2021/0306(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának 72. ülésszakán a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló következtetés elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               Jelen javaslat tárgya az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának (a továbbiakban: Végrehajtó Bizottság) 72. ülésszakán a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló következtetés tervezett elfogadásával kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspontot tartalmazó határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.Az Egyesült Nemzetek Gazdasági és Szociális Tanácsának 1958. április 30-i határozata az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának létrehozásáról

               A Végrehajtó Bizottságot az Egyesült Nemzetek Gazdasági és Szociális Tanácsának az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának létrehozásáról szóló, 1958. április 30-i határozata (E/RES/672 (XXV)) hozta létre. Az említett határozat értelmében a Végrehajtó Bizottság tanácsadó testületként működik a menekültek nemzetközi védelmével kapcsolatos normák és szakpolitikák tekintetében.

               2.2.Az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programjának Végrehajtó Bizottsága

               A Végrehajtó Bizottság tagokból és megfigyelőkből áll. Tagok kizárólag államok lehetnek. Megfigyelői státusz államoknak és más jogi személyeknek is adható. A Végrehajtó Bizottságot jelenleg 107 tagállam (köztük 27 uniós tagállam), 16 megfigyelő állam és 39 nem állami megfigyelő (köztük az Európai Unió) alkotja.

               A tagokkal ellentétben a megfigyelők nem rendelkeznek szavazati joggal, mindazonáltal felszólalhatnak a Végrehajtó Bizottság nyilvános ülésein. A Végrehajtó Bizottságban megfigyelői státusszal rendelkező kormányközi szervezeteket illetően a Végrehajtó Bizottság legutóbb 2016 októberében módosított eljárási szabályzata 38. szabályának második bekezdése szerint: „A Bizottság az Állandó Bizottság ajánlása alapján évente dönthet arról, hogy felkéri a Bizottságban megfigyelői státusszal rendelkező kormányközi szervezeteket – azok hatáskörén belül – a menedékjogi és menekültügyi témájú zárt ülésein való részvételre.” A Végrehajtó Bizottság e rendelkezés alapján 2017. május 5-én felkérte az Európai Uniót az európai uniós hatáskörbe tartozó, menedékjogi és menekültügyi témájú zárt üléseken való részvételre.

               A Végrehajtó Bizottság a tagjai közötti konszenzus alapján rendszeresen tematikus következtetéseket fogad el a menekültek védelméről. A következtetéseket több egymást követő zárt ülésen készítik elő a Végrehajtó Bizottság tagjai és azok a kormányközi szervezetek, amelyek megfigyelőként felkérést kaptak a szóban forgó zárt üléseken való részvételre, együttműködve az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatala (a továbbiakban: UNHCR) szakértőivel.

               2.3.Az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programjának Végrehajtó Bizottsága által elfogadandó aktus

               A Végrehajtó Bizottság a 2021. október 4–8-i 72. ülésszakán következtetéseket fogad el a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról (a továbbiakban: a tervezett következtetés).

               A Végrehajtási Bizottságtól annak eljárási szabályzata 38. szabályának második bekezdése alapján kapott felkérést teljesítve az Európai Unió részt vesz a tervezett következtetés előkészítésében. A Végrehajtó Bizottságban tagként részt vevő uniós tagállamok részt vesznek a tervezett következtetés elfogadásában.

               A tervezett következtetés tervezetének célja – a 2021. május 12-i, május 18-i, június 1-jei, június 16-i és július 8-i zárt ülések eredményével összhangban – a Covid19-világjárvány által a menekültekre, a menedékkérőkre, a visszatérő menekültekre, a hontalan személyekre és a belső menekültekre (a továbbiakban: az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek), valamint a befogadó közösségekre gyakorolt hatás elismerése, az egészségügyi szükséghelyzetekben érvényesítendő nemzetközi menekültjogi és humanitárius jogi alapelvek felidézése, a tanulságok levonása az UNHCR, az államok és más érdekelt felek által a Covid19-világjárvány kezelése érdekében – többek között innovatív eszközök alkalmazásával – hozott intézkedésekből, miközben törekedtek a nemzetközi védelemhez való hozzáférés biztosítására, illetve az államok ösztönzése arra, hogy továbbra is támogassák a tartós megoldásokat és az egészségügyi ellátás igénybevételének lehetőségét az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára.

               A preambulumbekezdések mindegyikéről és a rendelkező bekezdések zöméről ad referendum megállapodás született, négy rendelkező bekezdésről pedig még folyik az egyeztetés.

               A következtetés elfogadott bekezdései elismerik, hogy egy nemzetközi horderejű népegészségügyi szükséghelyzet – mint például a Covid19-világjárvány – az egységen, a szolidaritáson és a megerősített többoldalú együttműködésen alapuló globális választ igényel, és újólag megerősíti az államok elkötelezettségét a nemzetközi szolidaritás, felelősségvállalás és tehermegosztás mellett. Elismeri az államok azon jogát, hogy intézkedéseket hozzanak a népegészség védelme érdekében, ugyanakkor emlékeztet arra, hogy ezeket az intézkedéseket az államok nemzetközi jog szerinti kötelezettségeivel – többek között a nemzetközi menekültjoggal, az emberi jogokkal és adott esetben a nemzetközi humanitárius joggal – összhangban kell végrehajtani. A következtetés emlékeztet arra, hogy az államok szuverén hatáskörrel rendelkeznek a külföldi állampolgárok beutazásának szabályozására, teljes mértékben tiszteletben tartva a visszaküldés tilalmának elvét és az alkalmazandó nemzetközi jogot, beleértve a nemzetközi menekültjogot is.

               A népegészségügyi szükséghelyzetek szélesebb körű hatásainak kezelését illetően a tervezett következtetés arra ösztönzi az államokat, hogy törekedjenek az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek egészségügyi szolgáltatásokba való további bevonására, valamint azonosítsák és kezeljék a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben felmerülő sajátos egészségügyi szükségleteket és akadályokat, többek között a mentális egészség és a pszichoszociális jóllét terén, és felszólítja az államokat és más partnereket, hogy sürgősen támogassák a biztonságos és hatékony diagnosztika, a terápiás készítmények és az oltóanyagok finanszírozását és méltányos elosztását.

               A beutazás és a mozgás korlátozása, valamint a menedékjoghoz való hozzáférés tekintetében a tervezett következtetés üdvözli az államok által annak biztosítása érdekében tett lépéseket, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben a határokon való belépés korlátozása érdekében hozott intézkedések ideiglenesek, megkülönböztetésmentesek, szükségesek, arányosak és észszerűek legyenek az adott körülmények között, és alkalmazásuk során tiszteletben tartsák a menedékkéréshez és menedékhez való jogot és a visszaküldés tilalmának elvét. Üdvözli továbbá az államok és az UNHCR által annak érdekében hozott adaptív intézkedéseket, hogy megszakítás nélkül biztosítsák a menekült, illetve hontalan jogállás megadására vonatkozó eljárások elérhetőségét és lefolytatását, a nyilvántartásba vételt és a dokumentumok kiállítását. A tervezett következtetés értelmében fontos biztosítani, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek mozgásának a népegészség védelme érdekében történő korlátozása megkülönböztetésmentes, a törvény által előírt, az adott körülmények között szükséges és észszerű módon, illetve egyéb szempontokból is a nemzetközi joggal összhangban történjen, és üdvözli az őrizetbe vétel alternatíváinak alkalmazását a népegészségügyi intézkedések betartásának biztosítása céljából.

               A tartós megoldásokat illetően a tervezett következtetés megállapítja, hogy a Covid19 által a tartós megoldások keresésére gyakorolt hatás aggodalomra ad okot, hangsúlyozza az ilyen megoldások fontosságát, és fokozott szerepvállalást szorgalmaz az előfeltételek előmozdítása érdekében a származási országokban, beleértve a kiváltó okok kezelésére, valamint menekültek biztonságos és méltóságteljes önkéntes hazatelepülésének, illetve fenntartható visszailleszkedésének végrehajtására irányuló erőfeszítéseket, továbbá az áttelepítés támogatása és a kiegészítő lehetőségekhez – köztük a családegyesítési, munkaerőpiaci és tanulási lehetőségekhez – való hozzáférés megkönnyítése érdekében, a nemzeti joggal összhangban.

               Azok a kérdések, amelyek tekintetében az EU hatáskörrel rendelkezik és amelyekről az eddigi zárt üléseken nem született ad referendum megállapodás, a következők:

               1. „az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek” fogalmának kiterjesztése a szexuális és nemi alapú erőszak túlélőire, amikor arra ösztönzi az államokat, hogy mozdítsák elő az ilyen személyek számára a mentális egészségi és a pszichoszociális sürgősségi támogatáshoz való hozzáférést, valamint ezen intézkedések további, többek között nemzetközi támogatás révén történő erősítésének szorgalmazása ((6) rendelkező bekezdés);

               2. egy Irán által javasolt bekezdés határozottan felszólít minden államot arra, hogy tartózkodjanak az olyan egyoldalú kényszerítő intézkedések bevezetésétől, amelyek hátrányosan érinthetik a befogadó országoknak a menekültek védelmére vonatkozó képességét és szűkíthetik a humanitárius teret, különösen a jelenlegi világjárvány idején ((7terAlt) rendelkező bekezdés). Ezt a javaslatot Irán a tárgyalási folyamat nagyon késői szakaszában nyújtotta be, és eljárási okokból még elutasításra kerülhet;

               3. utalás arra, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és az őket befogadó közösségek humanitárius szükségletei foglalják magukban a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokat, valamint az oltóanyagokat is. A következtetésekben az államok felkérést kapnak ennek mérlegelésére és kezelésére a népegészségügyi szükséghelyzetekre való humanitárius reagálás részeként (újraszámozott (13) rendelkező bekezdés);

               4. utalás a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokra az alapvető egészségügyi szolgáltatások és a pszichoszociális támogatás kiegészítéseként, és a tagállamok felszólítása arra, hogy az UNHCR-rel együttműködve és más érdekelt felek támogatásával biztosítsák az ezekhez való biztonságos és megbízható hozzáférést az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára ((14) rendelkező bekezdés).

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               Az Uniónak támogatnia kell a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló végrehajtó bizottsági következtetés elfogadását.

               Az Uniónak támogatnia kell a következtetések azon részeit, amelyekről már megállapodás született, és ki kell alakítania álláspontját azokkal a még nyitott kérdésekkel kapcsolatban, amelyek tekintetében az EU hatáskörrel rendelkezik.

               Az EU-nak támogatnia kell, hogy a nemzetközi menekültjog alapelvei az egészségügyi szükséghelyzetek közepette is érvényre jussanak, különös tekintettel a visszaküldés tilalmának elvére, amely az Európai Unió működéséről szóló szerződés 78. cikkében, valamint a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben
                  1
                (a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv), valamint a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben
                  2
                (kvalifikációs irányelv) foglalt uniós menekültjog elvei közé tartozik, és amelyet az Európai Unió Alapjogi Chartájának 18. cikke, illetve 19. cikkének (2) bekezdése alapvető jogként biztosít.

               Az EU-nak a meglévő uniós vívmányokkal és az aktuális uniós szakpolitikával összhangban támogatnia kell azt is, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben bevezetett beutazási korlátozásokat és a határokon történő belépés korlátozása érdekében hozott egyéb intézkedéseket olyan módon alkalmazzák, amely védi a népegészséget, ugyanakkor biztosítja a menedékkéréshez és menedékhez való jog, valamint a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv tiszteletben tartását. Az EU-nak üdvözölnie és támogatnia kell azt is, hogy az államok adaptív intézkedéseket hoztak annak érdekében, hogy megszakítás nélkül biztosítsák a menekült, illetve hontalan jogállás megadására vonatkozó eljárások elérhetőségét és lefolytatását, a nyilvántartásba vételt és a dokumentumok kiállítását, valamint más releváns eljárásokat az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára, beleértve a távmeghallgatást lehetővé tevő technológia használatát is.

               A menekültügyi eljárásokról szóló irányelv (2013/32/EU) alapelvként és garanciaként foglalja magában a menekültügyi eljáráshoz való hozzáférést, nevezetesen az irányelv hatályáról szóló 3. cikkben, amely szerint az irányelv a tagállamok területén, ideértve a határon, a felségvizeken vagy a tranzitzónákban benyújtott valamennyi kérelemre alkalmazandó, valamint a 6. cikkben, amely nyilvántartásba vétel útján biztosítja az eljáráshoz való hozzáférést és tényleges benyújtási lehetőséget biztosít. Az irányelv keretében megerősítést nyer a visszaküldés tilalmának elve az 1967. január 31-i New York-i jegyzőkönyvvel
                  3
                módosított, a menekültek helyzetére vonatkozó 1951. július 28-i genfi egyezménnyel
                  4
                (a továbbiakban: az 1951. évi egyezmény és az 1967. évi jegyzőkönyv) összhangban, és azt kifejezetten tiszteletben kell tartani azokban az esetekben, amikor a kérelmek elbírálása során a területen maradáshoz való jog alóli kivételt alkalmaznak, vagy amikor a biztonságos származási ország, illetve a biztonságos harmadik ország fogalmát alkalmazzák. 2016-ban a Bizottság javaslatot terjesztett elő az Unión belüli nemzetközi védelemre vonatkozó közös eljárások létrehozásáról, valamint a 2013/32/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről
                  5
               , amely ugyanezeket az elveket és garanciákat juttatja érvényre.

               A Schengeni határellenőrzési kódexben a harmadik országbeli állampolgárok schengeni térségbe való belépésének általános feltételei között szerepel az a követelmény, hogy az adott személy egyik tagállamban se jelentsen népegészségügyi veszélyt
                  6
               , ám ez nem érinti a menekültek és a nemzetközi védelmet kérő személyek jogait, különösen a visszaküldés tilalma tekintetében
                  7
               . A Bizottság 2020. március 16-án az Európai Parlamentnek, az Európai Tanácsnak és a Tanácsnak szóló közleményt fogadott el, amelyben a Covid19-járványra tekintettel az Unióba irányuló nem alapvető fontosságú utazások ideiglenes korlátozását szorgalmazza
                  8
               , 2020. június 30-án pedig a Tanács elfogadta az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló ajánlást
                  9
               , amely a nemzetközi védelemre szoruló vagy a tagállamok területére egyéb humanitárius okokból befogadandó személyek számára mentességet biztosít ezen ideiglenes korlátozások alól. A 2020. április 16-i bizottsági iránymutatás
                  10
                előírja, hogy a Covid19 további terjedésének megfékezését és korlátozását célzó tagállami intézkedéseknek kockázatértékelésen és tudományos szakvéleményen kell alapulniuk, valamint arányosaknak kell maradniuk. A menekültügy, a visszatérés és az áttelepítés területén bevezetett bármely korlátozásnak arányosnak kell lennie, azt megkülönböztetésmentes módon kell végrehajtani, valamint figyelembe kell vennie a visszaküldés tilalmának elvét és a nemzetközi jog szerinti kötelezettségeket.

               Az EU-nak támogatnia kell annak felidézését, hogy fontos biztosítani, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek mozgásának a népegészség védelme érdekében történő korlátozása megkülönböztetésmentes, a törvény által előírt, az adott körülmények között szükséges és észszerű módon, illetve egyéb szempontokból is a nemzetközi joggal összhangban történjen, és üdvözölnie kell az őrizetbe vétel alternatíváinak alkalmazását. Az őrizet és a szabad mozgásra vonatkozó korlátozások, amelyekre a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv őrizetről szóló 26. cikke utal, a nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  11
                (a befogadási feltételekről szóló irányelv) hatálya alá tartoznak, különös tekintettel annak a tartózkodási helyről és mozgásszabadságról szóló 7. cikkére, valamint az őrizetről szóló 8–11. cikkére. A menedékkérők őrizetének elrendelése előtt a tagállamok kötelesek először mérlegelni a kevésbé kényszerítő alternatív intézkedéseket. Az említett irányelv 8. cikke (3) bekezdésének e) pontja rendelkezik az őrizet lehetőségéről, amennyiben a nemzetbiztonság vagy a közrend védelme ezt szükségessé teszi.

               Az EU-nak a hatályos uniós szabályokkal összhangban támogatnia kell, hogy az államok megbízható és biztonságos hozzáférést biztosítsanak az alapvető egészségügyi szolgáltatásokhoz és a pszichoszociális támogatáshoz az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára. A befogadási feltételeket illetően a tagállamok élhetnek a befogadási feltételekről szóló 2013/33/EU irányelv által biztosított azon lehetőséggel, hogy – kellően indokolt esetekben és a lehető legrövidebb észszerű időtartamra – kivételesen az általánosan előírtaktól eltérő szabályokat állapítsanak meg a befogadás anyagi feltételei tekintetében. Ezeknek a szabályoknak minden esetben ki kell terjedniük az alapvető szükségletekre, beleértve az egészségügyi ellátást is, amelyre vonatkozóan a befogadási feltételekről szóló irányelv 19. cikke részletes szabályokat ír elő.

               A tartós megoldásokat illetően, és összhangban a hatályos uniós szabályokkal és szakpolitikákkal – különös tekintettel az Európai Tanács, illetve a Bel- és Igazságügyi Tanács több következtetésére
                  12
               , a migrációs és menekültügyi paktumra
                  13
               , az önkéntes visszatérésre és a visszailleszkedésre vonatkozó uniós stratégiára
                  14
               , a 2021–2027-es időszakra vonatkozó, az integrációról és a befogadásról szóló cselekvési tervre
                  15
               , valamint az uniós áttelepítési keret létrehozásáról szóló rendeletre irányuló javaslatra
                  16
                –, az EU-nak támogatnia kell a Covid19 által a tartós megoldások keresésére gyakorolt hatás miatti aggodalmak kifejezését, hangsúlyozva az ilyen megoldások fontosságát, és fokozott szerepvállalást szorgalmazva a következők érdekében: a) az előfeltételek előmozdítása a származási országokban, beleértve a kiváltó okok kezelésére, valamint a menekültek önkéntes visszatérésének végrehajtására irányuló erőfeszítéseket, b) az áttelepítés támogatása, c) a kiegészítő lehetőségekhez – köztük a családegyesítési, munkaerőpiaci és tanulási lehetőségekhez – való hozzáférés megkönnyítése, a nemzeti joggal összhangban, valamint d) az önállóság előmozdítása és a beilleszkedés lehetőségeinek biztosítása.

               A még lezáratlan kérdéseket illetően az EU-nak:

               1. támogatnia kell „az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek” fogalmának kiterjesztését a szexuális és nemi alapú erőszak túlélőire, amikor arra ösztönzi az államokat, hogy mozdítsák elő az ilyen személyek számára a mentális egészségi és a pszichoszociális sürgősségi támogatáshoz való hozzáférést, valamint ezen intézkedések további, többek között nemzetközi támogatás révén történő erősítésének szorgalmazását ((6) rendelkező bekezdés).

               Amint az a 2020–2025 közötti időszakra szóló uniós nemi esélyegyenlőségi stratégiában is szerepel, az Európai Unió minden tőle telhetőt megtesz a nemi alapú erőszak megelőzése és leküzdése, az áldozatok támogatása és védelme, valamint az elkövetők felelősségre vonása érdekében.

               A javasolt (6) rendelkező bekezdés nem teremt jogi kötelezettséget, és csupán ösztönzi a tagállamokat arra, hogy a világjárványra való reagálás keretében a mentális egészséggel és a pszichoszociális jólléttel is foglalkozzanak azáltal, hogy előmozdítják a mentális egészségi és pszichoszociális sürgősségi támogatás rendelkezésre állását az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára. A befogadási feltételekről szóló irányelv értelmében a tagállamok már jelenleg is kötelesek biztosítani a nemzetközi védelmet kérelmezők számára a betegségek és súlyos mentális zavarok alapvető kezelését, és figyelembe kell venniük a nemmel és életkorral kapcsolatos aggályokat. A kvalifikációs irányelv értelmében a nemzetközi védelemben részesülő személyek számára biztosítani kell az egészségügyi ellátás igénybevételének lehetőségét, a fizikai és a mentális egészségügyi ellátást egyaránt beleértve. Ez magában foglalja a mentális zavarok szükség esetén történő kezelését a nemzetközi védelemben részesülő, speciális igényekkel rendelkező személyek – például kínzás, nemi erőszak, illetve a pszichikai, fizikai vagy szexuális erőszak egyéb súlyos formáinak áldozatai – számára.

               2. támogatnia kell, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és az őket befogadó közösségek humanitárius szükségletei foglalják magukban a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokat, valamint az oltóanyagokat is. A következtetésekben az államok felkérést kapnak ennek mérlegelésére és kezelésére a népegészségügyi szükséghelyzetekre való humanitárius reagálás részeként (újraszámozott (13) rendelkező bekezdés).

               Mivel az EU által javasolt álláspont (1. pont) szerint a szexuális és nemi alapú erőszak túlélői „az UNHCR hatáskörébe tartozó személyeknek” tekintendők, e személyek védelmi szükségletei a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatások révén nyújtott támogatásra is kiterjednek.

               Az egészségügy a humanitárius segítségnyújtás egyik központi eleme. A Covid19-világjárvány kezdete óta az EU-tól, annak tagállamaitól és az európai pénzügyi intézményektől származó forrásokat egyesítő „Európa együtt” kezdeményezés pénzügyi támogatással igyekezett enyhíteni a világjárvány társadalmi-gazdasági következményeit. Az Európai Unió számára kiemelten fontos, hogy a biztonságos és megfizethető Covid19-oltóanyagok világszerte hozzáférhetők legyenek, különösen az alacsony és közepes jövedelmű országokban, ami elsősorban a COVAX-on keresztül valósul meg.

               3. támogatnia kell, hogy egyértelmű hivatkozás történjen az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára biztosított szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokra, a nemek közötti egyenlőség és a női önrendelkezés elősegítésének egyfajta eszközeként a népegészségügyi szükséghelyzetekre való reagálás valamennyi szakaszában ((14) rendelkező bekezdés).

               Sem a befogadási feltételekről szóló irányelv (19. cikk), sem a kvalifikációs irányelv (30. cikk), sem az irányelv átdolgozására irányuló 2016. évi javaslat
                  17
                (18. cikk) nem rendelkezik kifejezetten a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatások nyújtásáról. Előírják, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell a szükséges egészségügyi ellátást, amely magában foglalja legalább a sürgősségi ellátást és a betegségek és súlyos mentális zavarok alapvető kezelését, valamint a különleges befogadási igényekkel rendelkező kérelmezők számára gondoskodniuk kell a szükséges orvosi vagy egyéb segítség nyújtásáról, szükség esetén a megfelelő mentális egészségügyi ellátást is beleértve. Ezért helyénvaló meghatározni az EU álláspontját ebben a kérdésben.

               4. el kell utasítania a (7terAlt) rendelkező bekezdésben szereplő minden olyan javaslatot, amely arra vonatkozó utalást kíván belefoglalni a következtetésbe, hogy az államok tartózkodjanak az olyan egyoldalú kényszerítő intézkedések bevezetésétől, amelyek hátrányosan érinthetik a befogadó országoknak a menekültek védelmére vonatkozó kapacitásait és szűkíthetik a humanitárius teret.

               A korlátozó intézkedések (szankciók) az EU közös kül- és biztonságpolitikájának (KKBP) nélkülözhetetlen eszközei, amelyeken keresztül az EU szükség esetén beavatkozhat a konfliktusok megelőzése, illetve a kialakuló vagy folyamatban lévő válságokra való reagálás érdekében.

               Mindenesetre helyénvaló meghatározni az Unió által a Végrehajtó Bizottságban képviselendő álláspontot, mivel a tervezett következtetés érintheti a befogadási feltételekről szóló irányelvben, illetve a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvben foglalt közös szabályokat, a fentieknek megfelelően.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szóban forgó szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  18
               .

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, amelyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által […] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  19
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A Végrehajtó Bizottságot megállapodás, nevezetesen az Egyesült Nemzetek Gazdasági és Szociális Tanácsának az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának létrehozásáról szóló, 1958. április 30-i határozata hozta létre.

               A Végrehajtó Bizottság által elfogadandó következtetés joghatással bíró jogi aktus. A Végrehajtó Bizottság következtetései ugyan jogilag nem kötelező erejűek, ám hozzájárulnak a menekültek védelmére vonatkozó nemzetközi normák értelmezéséhez és továbbfejlesztéséhez. Emellett fontos szerepet játszanak annak meghatározásában, hogy miként kell értelmezni és alkalmazni az 1951. évi egyezményt és az 1967. évi jegyzőkönyvet. Az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Főbiztosának Hivatala (UNHCR) a Végrehajtó Bizottság következtetéseire támaszkodik az 1951. évi egyezményben és az 1967. évi jegyzőkönyvben foglalt rendelkezések alkalmazásának felügyelete során, amit a részes államoknak az 1951. évi egyezmény 35. cikke értelmében elő kell mozdítaniuk. A Végrehajtó Bizottság következtetései szerepet játszanak a nemzetközi menekültvédelmi rendszernek az 1951. évi egyezményt és az ahhoz csatolt 1967. évi jegyzőkönyvet kiegészítő és megerősítő módon történő továbbfejlesztésében, amire a részes államok kötelezettséget vállaltak
                  20
               , és amit az ENSZ Közgyűlése üdvözölt
                  21
               . A következtetések alátámasztják a nemzetközi szokásjogban már meghonosodott szabályokat, vagy új jogszabály létrehozásához vezetnek. A nemzeti és nemzetközi bíróságok – köztük az Emberi Jogok Európai Bírósága
                  22
                – bizonyos esetekben igen nagy jelentőséget tulajdonítanak az ilyen következtetéseknek.

               Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 18. cikke garantálja a menedékjogot, az 1951. évi egyezményben és az 1967. évi jegyzőkönyvben rögzített szabályok kellő tiszteletben tartása mellett. A másodlagos uniós jogszabályok az 1951. évi egyezményre és annak 1967. évi jegyzőkönyvére épülnek:

               A közös európai menekültügyi rendszer az 1951. évi egyezmény és az 1967. évi jegyzőkönyv teljes körű és inkluzív alkalmazásán alapul, megerősítve a visszaküldés tilalmának elvét (lásd a kvalifikációs irányelv, a befogadási feltételekről szóló irányelv és a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv (3) preambulumbekezdését).

               A kvalifikációs irányelv rögzíti a menekült jogállás meghatározására és tartalmára vonatkozó szabályokat, amelyek iránymutatással szolgálnak a tagállamok illetékes nemzeti szervei számára az 1951. évi egyezmény alkalmazása során ((23) preambulumbekezdés). Emellett az 1951. évi egyezményben foglalt menekültvédelem kiegészítéseként és kibővítéseként rögzíti az oltalmazott jogállás meghatározására és tartalmára vonatkozó szabályokat ((33) preambulumbekezdés, lásd még a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv (25) preambulumbekezdését). Végül értékelni kell a végrehajtását, különös tekintettel a tagállamok visszaküldés tilalmával kapcsolatos nemzetközi kötelezettségeinek alakulására ((48) preambulumbekezdés).

               A befogadási feltételekről szóló irányelv ((15) preambulumbekezdés) szerint a kérelmezők őrizetbe vételét és őrizetben tartását azon alapvető elvvel összhangban kell alkalmazni, hogy – különösen a tagállamok nemzetközi jogi kötelezettségeivel és az 1951. évi egyezmény 31. cikkével összhangban – senki sem tartható őrizetben kizárólag azon az alapon, hogy nemzetközi védelmet kér.

               Ezek a megfontolások minden bizonnyal alkalmazandók a tervezett következtetésre. A tervezett következtetés – a Covid19-világjárvány tapasztalatai alapján – meghatározza az egészségügyi szükséghelyzetekre vonatkozó normákat és bevett állami gyakorlatokat a menekültügyi eljárásokhoz való hozzáférés, az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek beutazására és mozgására vonatkozó korlátozások, valamint az egészségügyi ellátás biztosítása tekintetében. Továbbfejleszti a nemzetközi menekültvédelmi rendszert azáltal, hogy elismeri annak fontosságát, hogy az egészségügyi szükséghelyzet közepette is érvényre jussanak a nemzetközi menekültjog elvei, különösen a visszaküldés tilalmának elve, a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben bevezetett beutazási korlátozásokat és a határokon történő belépés korlátozása érdekében hozott egyéb intézkedéseket oly módon alkalmazva, amely tiszteletben tartja a menedékkéréshez és a menedékhez való jogot és a visszaküldés tilalmának elvét azáltal, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek mozgásának a közegészség védelme céljából történő korlátozását megkülönböztetéstől mentesen hajtják végre, és kizárólag akkor, ha az törvény által előírt, szükséges és az adott körülmények között észszerű, biztosítva az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára az egészségügyi ellátást az egészségügyi szükséghelyzettel összefüggésben, valamint üdvözölve a menekültügyi, illetve a hontalan jogállás megállapítására vonatkozó eljárások folyamatos elérhetőségének és lefolytatásának biztosítására irányuló adaptív intézkedéseket. A fent említett szempontokat az uniós jog szabályozza, amelyet az 1951. évi egyezménnyel és az 1967. január 31-i jegyzőkönyvvel összhangban kell alkalmazni. Ebben az értelemben a tervezett következtetés képes arra, hogy döntő módon befolyásolja az uniós jogszabályok tartalmát és alkalmazását.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja az egyezmény intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen anyagi jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A javasolt határozat fő célkitűzése és tartalma az Unió közös menekültügyi politikájához kapcsolódik.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 78. cikkének (2) bekezdése.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja az EUMSZ 78. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2021/0306 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának 72. ülésszakán a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló következtetés elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 78. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Egyesült Nemzetek Gazdasági és Szociális Tanácsa 1958. április 30-án elfogadta az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa (a továbbiakban: UNHCR) programja Végrehajtó Bizottságának létrehozásáról szóló határozatot.

               (2)E határozat értelmében az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programjának Végrehajtó Bizottsága tanácsadó testületként működik a menekültek nemzetközi védelmével kapcsolatos normák és szakpolitikák tekintetében.

               (3)Az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programjának Végrehajtó Bizottsága a 2021. október 4–8-i 72. ülésszakán következtetést fog elfogadni a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról.

               (4)A következtetést több egymást követő zárt ülésen készítik elő a Végrehajtó Bizottság tagjai és azok a kormányközi szervezetek, amelyek felkérést kaptak a szóban forgó zárt üléseken megfigyelőként való részvételre, együttműködve az UNHCR szakértőivel. Az Európai Unió megfigyelőként nem rendelkezik szavazati joggal, de jogosult felszólalni a Végrehajtó Bizottság nyilvános ülésein, és meghívást kapott a Végrehajtó Bizottság azon zárt üléseire, amelyeken a hatáskörébe tartozó menekültügyi és menedékjogi kérdésekkel foglalkoznak.

               (5)Helyénvaló meghatározni az Unió által az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programjának Végrehajtó Bizottságában képviselendő álláspontot, mivel a tervezett következtetés döntő módon befolyásolhatja az uniós jog tartalmát.

               (6)Az Uniónak támogatnia kell a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló tervezett következtetés elfogadását.

               (7)Az Uniónak támogatnia kell, hogy az egészségügyi szükséghelyzet összefüggésében fenntartsák a nemzetközi menekültjog elveit és különösen a visszaküldés tilalmának elvét, valamint a menedékkéréshez és menedékhez való jogot, és hogy a mozgásra vonatkozó korlátozások megkülönböztetésmentesek, törvény által előírtak, szükségesek, az adott körülmények között észszerűek és a nemzetközi jognak megfelelők legyenek.

               (8)Az Uniónak azt is támogatnia kell, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben bevezetett beutazási korlátozások és a határokon történő belépés korlátozása érdekében hozott egyéb intézkedések ideiglenesek, megkülönböztetésmentesek, szükségesek, arányosak és az adott körülmények között észszerűek legyenek, és azokat olyan módon alkalmazzák, amely védi a népegészséget, miközben biztosítja a menedékkéréshez és a menedékhez való jog, illetve a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv tiszteletben tartását, valamint eleget tesz a nemzetközi jog – többek között a nemzetközi menekültjog – szerinti kötelezettségeknek.

               (9)„Az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek” közé tartoznak a menekültek, a menedékkérők, a visszatérő menekültek, a hontalan személyek és a belső menekültek. Az Uniónak támogatnia kell „az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek” fogalmának kiterjesztését a szexuális és nemi alapú erőszak túlélőire, amikor arra ösztönzi az államokat, hogy a világjárványra való reagálás keretében foglalkozzanak a mentális egészség és a pszichoszociális jóllét kérdésével azáltal, hogy előmozdítják az ilyen személyek számára a mentális egészségi és a pszichoszociális sürgősségi támogatáshoz való hozzáférést, valamint szorgalmazzák ezen intézkedések további erősítését, többek között nemzetközi támogatás révén.

               (10)Az Uniónak támogatnia kell, hogy a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokat, valamint az oltóanyagokat is sorolják az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és az őket befogadó közösségek humanitárius szükségletei közé, amelyeket az államoknak mérlegelniük és kezelniük kell a népegészségügyi szükséghelyzetekre való humanitárius reagálás részeként.

               (11)Az Uniónak támogatnia kell, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetre való reagálás keretében az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára nyújtott alapvető egészségügyi szolgáltatásokat és pszichológiai segítséget egészítsék ki a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatások biztosításával.

               (12)Az Uniónak el kell utasítania minden olyan javaslatot, amely egyoldalú kényszerítő intézkedések alkalmazására vonatkozik.

               (13)Az Unió álláspontját az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának.

               (14)[Az Európai Unióról szóló szerződéshez (EUSZ) és az EUMSZ-hez csatolt, Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. sz. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, a jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, Írország nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.] VAGY [Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikkével összhangban Írország bejelentette, hogy részt kíván venni ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában.]

               (15)
                     Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának 72. ülésszakán a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló következtetés elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspont az e határozat mellékletében található végrehajtó bizottsági következtetések tervezetén alapul.

               2. cikk

               Amennyiben a Végrehajtó Bizottság 72. ülésszakán vagy azt megelőzően a mellékletben szereplő tárgyra vonatkozóan olyan új javaslatok készülnek, amelyek tekintetében még nincs uniós álláspont, az Unió álláspontját uniós koordináció útján kell kialakítani, mielőtt a Végrehajtó Bizottság elfogadná a következtetéseket. Ilyen esetekben az uniós álláspontnak összhangban kell lennie a meglévő uniós szakpolitikákkal és jogszabályokkal.

               3. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának és részt vesznek annak 72. ülésszakán.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                  az elnök

                     (1)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (2013. június 26.) a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról (HL L 180., 2013.6.29., 60. o.).

                     (2)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2011/95/EU irányelve (2011. december 13.) a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról (átdolgozás) (HL L 337., 2011.12.20., 9. o.).

                     (3)

                        A menekültek helyzetére vonatkozó 1967. évi jegyzőkönyv, 606 U.N.T.S. 267, amely 1967. október 4-én lépett hatályba.

                     (4)

                        A menekültek helyzetére vonatkozó 1951. évi egyezmény, 189 U.N.T.S. 137, amely 1954. április 22-én lépett hatályba.

                     (5)

                        COM(2016) 467 final, amelyet a COM(2020) 611 final javaslat módosított, 2016/0224(COD) Brüsszel, 2020.9.23.

                     (6)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/399 rendelete (2016. március 9.) a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határellenőrzési kódex) (HL L 77., 2016.3.23., 1. o.), 6. cikk.

                     (7)

                        Schengeni határellenőrzési kódex, 3. cikk.

                     (8)

                        COM (2020) 115 final.

                     (9)

                        A Tanács (EU) 2020/912 ajánlása (2020. június 30.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról, ST/9208/2020/INIT (HL L 208I., 2020.7.1., 1. o.).

                     (10)

                        COVID-19: Iránymutatás a menekültügyi és a visszatérési eljárásokra vonatkozó uniós rendelkezések végrehajtásáról, valamint az áttelepítésről, Brüsszel, 2020.4.16., C(2020) 2516 final.

                     (11)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2013/33/EU irányelve (2013. június 26.) a nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról (átdolgozás) (HL L 180., 2013.6.29., 96. o.).

                     (12)

                        Például az Európai Tanács 2021. június 24-i következtetései.

                     (13)

                        A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának az új migrációs és menekültügyi paktumról, COM(2020) 609 final.

                     (14)

                        COM(2021) 120 final.

                     (15)

                        COM(2020) 758 final.

                     (16)

                        COM (2016) 468 final.

                     (17)

                        A nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre (átdolgozás) irányuló javaslat, COM(2016) 0465 final – 2016/0222 (COD).

                     (18)

                        C-399/12 sz. ügy, Németország kontra Tanács (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (19)

                        C-399/12. sz. ügy, Németország kontra Tanács (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (20)

                        Az 1951. évi egyezmény és/vagy az ahhoz csatolt, a menekültek jogállásáról szóló 1967. évi jegyzőkönyv részes államai 2001. december 13-i nyilatkozatának 7. pontja.

                     (21)

                        A 2001. december 18-i A/RES/57/187 határozat 4. bekezdése.

                     (22)

                        EJEB (nagytanács), 2008. január 29., Saadi kontra Egyesült Királyság (13229/03 sz. kérelem).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.9.30.
            COM(2021) 597 final

            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa programja Végrehajtó Bizottságának 72. ülésszakán a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggő nemzetközi védelemről és tartós megoldásokról szóló következtetés elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               A VÉGREHAJTÓ BIZOTTSÁG KÖVETKEZTETÉSEI A NÉPEGÉSZSÉGÜGYI SZÜKSÉGHELYZETTEL ÖSSZEFÜGGŐ NEMZETKÖZI VÉDELEMRŐL ÉS TARTÓS MEGOLDÁSOKRÓL

               A Végrehajtó Bizottság,

               (1) preambulumbekezdés: felismerve, hogy a Covid19-világjárvány veszélyt jelent az emberi egészségre, biztonságra és jóllétre, mivel példátlan és sokrétű hatásokkal jár, beleértve a menekültekre, a menedékkérőkre, a visszatérő menekültekre, a hontalan személyekre és számos esetben a belső menekültekre (a továbbiakban: az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek) gyakorolt humanitárius hatásokat, köztük a fokozott védelmi kockázatokat is;

               (2) preambulumbekezdés: felismerve továbbá, hogy a szegények és a legkiszolgáltatottabbak a leginkább érintettek, és hogy a világjárvány hatása a fejlődési eredményekre is rányomja bélyegét, hiszen visszaveti a fenntartható fejlődési célok, köztük a 3.8. célkitűzés elérését
                  1
               ;

               (2bis) preambulumbekezdés: szintén felismerve, hogy világszerte a menekültek és a lakóhelyüket elhagyni kényszerülő más személyek zömét a Covid19-világjárvány által leginkább sújtott országok közé tartozó alacsony és közepes jövedelmű országok fogadják be, ami komoly hatást gyakorol népegészségügyi helyzetükre, és súlyos társadalmi-gazdasági következményekkel jár;

               (3) preambulumbekezdés: felismerve továbbá, hogy a Covid19 különleges hatással és sokrétű következményekkel jár az UNHCR hatáskörébe tartozó személyekre, valamint számos befogadó közösségre nézve, többek között az egészség, a szexuális és nemi alapú erőszak fokozott kockázata, a hátrányos megkülönböztetés, a gazdaság és a humanitárius hozzáférés, valamint az oktatásban való részvétel tekintetében;

               (4) preambulumbekezdés: újólag megerősítve, hogy minden embernek mindennemű megkülönböztetés nélkül joga van az elérhető legmagasabb szintű fizikai és mentális egészséghez;

               (4bis) preambulumbekezdés: felismerve továbbá, hogy e jog érvényesülése szempontjából fontos a biztonságos és hatékony oltóanyagok, gyógyszerek, egészségügyi technológiák és egészségügyi terápiák rendelkezésre állása és időben történő elérhetősége, szem előtt tartva, hogy a Covid19-cel szembeni kiterjedt immunizáció globális egészségügyi közjószágnak minősül, mivel megelőzi, megfékezi és megállítja a fertőzés továbbadását, a világjárvány felszámolása érdekében;

               (5) preambulumbekezdés: felismerve, hogy egy olyan nemzetközi horderejű népegészségügyi szükséghelyzet, mint a Covid19-világjárvány, az egységen, a szolidaritáson és a megerősített többoldalú együttműködésen alapuló globális reagálást tesz szükségessé;

               (6) preambulumbekezdés: újólag megerősítve elkötelezettségét a nemzetközi közösség valamennyi tagjára kiterjedő nemzetközi szolidaritás, valamint felelősség- és tehermegosztás iránt, és emlékeztetve a nemzetközi együttműködés fontosságára, különösen a nagyszámú menekültet befogadó közösségek és országok támogatása terén, a védelem és a segítségnyújtás biztosítása, valamint a megoldások elérése érdekében, különösen a népegészségügyi szükséghelyzettel összefüggésben;

               (7) preambulumbekezdés: elismerve, hogy az államoknak jogukban áll intézkedéseket hozni a népegészség védelme érdekében; ugyanakkor emlékeztetve arra, hogy ezeket az intézkedéseket az államok nemzetközi jog szerinti kötelezettségeivel – többek között a nemzetközi menekültjoggal, az emberi jogokkal és adott esetben a nemzetközi humanitárius joggal – összhangban kell végrehajtani;

               (8) preambulumbekezdés: emlékeztetve arra, hogy az államok szuverén hatáskörrel rendelkeznek a külföldi állampolgárok beutazásának szabályozására, teljes mértékben tiszteletben tartva a visszaküldés tilalmának elvét és az alkalmazandó nemzetközi jogot, beleértve a nemzetközi menekültjogot is;

               (9) preambulumbekezdés: emlékeztetve a menekültekről szóló globális megállapodásra, beleértve a teher- és felelősségmegosztás elvét;

               (10) preambulumbekezdés: emlékeztetve a Végrehajtó Bizottság releváns következtetéseire, többek között a következőkre: 64. (XLI) (1990) a menekült nőkről és a nemzetközi védelemről; 84. (XLVIII) (1997) a menekült gyermekekről és serdülőkről; 105. (LVII) (2006) a veszélyeztetett nőkről és lányokról; 106. (LVII) (2006) a hontalanság meghatározásáról, megelőzéséről és csökkentéséről, valamint a hontalan személyek védelméről; 107. (LVII) (2007) a veszélyeztetett gyermekekről; 110. (LXI) (2010) a fogyatékossággal élő menekültekről és az UNHCR által védett és támogatott, fogyatékossággal élő egyéb személyekről; 109. (LX) (2009) az elhúzódó menekültügyi helyzetekről; 111. (LXIV) (2013) a népesség-nyilvántartásról; valamint 112. (LXVII) (2016) a nemzetközi együttműködésről a védelem és a megoldások szempontjából;

               Inkluzív politikák, valamint az egészségügyi ellátás és más szolgáltatások igénybevételének lehetősége

               (1) rendelkező bekezdés: Üdvözli az államok által az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek tekintetében megkülönböztetésmentes módon végrehajtott azon intézkedéseket – köztük az oltási kampányokat –, amelyek az egészségügyi szolgáltatások hozzáférhetőségének és kiterjesztésének megkönnyítésére, valamint a fertőzések korlátozására és megelőzésére irányulnak, és összhangban állnak a legmagasabb szintű fizikai és mentális egészséghez való, mindenkit megillető joggal;

               (2) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az államokat, hogy törekedjenek az egészségügyi szolgáltatásoknak az UNHCR hatáskörébe tartozó személyekre való további kiterjesztésére; emellett szorgalmazza az államoknak való további segítségnyújtást, lehetővé téve számukra egészségügyi rendszerük kapacitásának kiépítését és bővítését az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és az őket befogadó közösségek szükségleteinek kielégítése érdekében;

               (3) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az államokat annak biztosítására, hogy a hontalanság vagy az okmányok azzal összefüggő hiánya ne zárja ki az egészségügyi ellátás, illetve az egészségügyi létesítmények igénybevételének lehetőségét a hontalan személyek számára;

               (4) rendelkező bekezdés: Üdvözli az UNHCR hatáskörébe tartozó – köztük a táborokban, kollektív menedékhelyeken és más telepeken élő – személyek tekintetében a fertőzések terjedésének megakadályozása és az egészségügyi kockázatok kezelése érdekében hozott hatékony intézkedéseket, és felszólít ezen erőfeszítések fenntartására; továbbá felszólít az elszállásolás, a megelőző intézkedések és szükség esetén a kezelés, valamint a biztonságos ivóvízhez és a higiéniás létesítményekhez való hozzáférés biztosítására, a vonatkozó normáknak megfelelő higiéniás feltételeket is beleértve;

               (5) rendelkező bekezdés: Ösztönzi a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggő sajátos egészségügyi szükségletek és akadályok azonosítására és kezelésére irányuló intézkedéseket, valamint a gyermekek, a nők, a serdülőkorú lányok, az idősek, a fogyatékossággal élő személyek és a tartós egészségügyi problémákkal küzdők prioritásainak érvényre juttatását, illetve képességeinek előmozdítását;

               (5bis) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az UNHCR-t és partnereit, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetekkel kapcsolatos felkészültség, tervezés és reagálás keretében tartsák fenn az egészségügyi válaszintézkedések támogatására irányuló megfelelő kapacitásokat, többek között a nemzeti szolgálatokon keresztül, az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és a befogadó közösségek érdekeit szolgálva;

               (6) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az államokat és az UNHCR-t, hogy a világjárványra való reagálás részeként foglalkozzanak a mentális egészséggel és a pszichoszociális jólléttel, előmozdítva a mentális egészségügyi és pszichoszociális sürgősségi támogatást mind az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek, [köztük a szexuális és nemi alapú erőszak túlélői,] mind a befogadó közösségek számára; valamint ösztönzi ezen intézkedések további megerősítését, többek között nemzetközi támogatás révén;

               (6bis) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az UNHCR-t és partnereit annak folyamatos biztosítására, hogy a Covid19-világjárványból és más népegészségügyi szükséghelyzetekből származó tapasztalatok és tanulságok továbbra is támogassák és erősítsék az ilyen szükséghelyzetekkel kapcsolatos tervezést, felkészültséget és reagálást, többek között a mentális egészség és a pszichoszociális támogatás tekintetében;

               Nemzetközi együttműködés, valamint teher- és felelősségmegosztás

               (7) rendelkező bekezdés: Nagyra értékeli a fogadó országok folyamatos befogadókészségét és a menekültekre is kiterjedő népegészségügyi válaszintézkedéseit, valamint a donorok nagylelkűségét az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek védelmi szükségleteinek kielégítése terén a Covid19-világjárvány idején; hangsúlyozza a nemzetközi együttműködés központi szerepét a menekültek védelmére és a tartós megoldásokra való törekvésekben, és újólag megerősíti a nemzetközi szolidaritás, valamint a méltányos teher- és felelősségmegosztás iránti elkötelezettségét;

               (7bis) rendelkező bekezdés: Felhívja az államokat és az egyéb partnereket, hogy sürgősen támogassák a finanszírozást, a biztonságos és hatékony diagnosztikai eljárások, terápiás készítmények és oltóanyagok méltányos elosztását, és tárják fel azokat az innovatív finanszírozási mechanizmusokat, amelyek célja a Covid19-oltóanyagok igazságos elosztása, illetve az azokhoz való megfizethető, időben történő, méltányos és egyetemes hozzáférés biztosítása mindenki számára, beleértve az UNHCR hatáskörébe tartozó személyeket és a befogadó közösségeket is;

               AZ EU ÁLTAL ELUTASÍTANDÓ: [(7terAlt) rendelkező bekezdés: Határozottan sürgeti az összes államot, hogy tartózkodjanak minden olyan egyoldalú kényszerítő intézkedés bevezetésétől, amely hátrányosan érintheti a befogadó országoknak a menekültek védelmére vonatkozó kapacitását és szűkítheti a humanitárius teret, különösen a jelenlegi világjárvány idején, amikor is a hatékony és megfizethető Covid19-oltóanyaghoz való időben történő és méltányos hozzáférés elengedhetetlen a menekültcsoportoknak és a befogadó közösségeknek a vírus terjedése elleni védelme érdekében.]

               A beutazás és a mozgás korlátozása, valamint a menedékjoghoz való hozzáférés

               (8) rendelkező bekezdés: Üdvözli az államok annak biztosítására irányuló lépéseit, hogy a népegészségügyi szükséghelyzetekkel összefüggésben a határokon történő belépés korlátozása érdekében hozott intézkedések ideiglenesek, megkülönböztetésmentesek, szükségesek, arányosak és az adott körülmények között észszerűek legyenek, és azokat olyan módon alkalmazzák, amely védi a népegészséget, miközben biztosítják a menedékkéréshez és a menedékhez való jog, illetve a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv tiszteletben tartását, valamint eleget tesznek a nemzetközi jog – többek között a nemzetközi menekültjog – szerinti kötelezettségeknek;

               (9) rendelkező bekezdés: Üdvözli az államok és az UNHCR által annak érdekében hozott adaptív intézkedéseket, hogy biztosítsák az érintett személyek számára a menekültügyi, illetve hontalan jogállás megállapítására vonatkozó eljárások elérhetőségét és lefolytatását, a nyilvántartásba vételt és a dokumentumok kiállítását, valamint más releváns eljárásokat, beleértve a távmeghallgatást lehetővé tevő technológia használatát, illetve a születések anyakönyvezésére és az állampolgársági és tartózkodási okmányok érvényességére vonatkozó határidők meghosszabbítását, és ösztönzi a többi államot, az UNHCR-t és a partnereket, hogy szükség szerint továbbra is támogassák az államokat ezen a területen;

               (10) rendelkező bekezdés: Megjegyzi annak fontosságát, hogy az érintett személyek mozgásának a népegészség védelme érdekében történő korlátozása megkülönböztetésmentes, a törvény által előírt, szükséges és az adott körülmények között észszerű módon, illetve egyéb szempontokból is a nemzetközi joggal összhangban történjen, és üdvözli az őrizetbe vétel alternatíváinak alkalmazását a népegészségügyi intézkedések betartásának biztosítása céljából;

               (11) rendelkező bekezdés: Hangsúlyozza, hogy teljes mértékben tiszteletben kell tartani az emberi jogokat, és kiemeli, hogy a világjárványra való reagálásban nincs helye a hátrányos megkülönböztetés, a rasszizmus és az idegengyűlölet semmilyen formájának;

               A népegészségügyi szükséghelyzetek szélesebb körű hatásainak kezelése

               Újraszámozott (12) rendelkező bekezdés: Aggodalmát fejezi ki a Covid19 által az UNHCR hatáskörébe tartozó személyekre és az őket befogadó közösségekre gyakorolt sokrétű hatások miatt, ideértve a megnövekedett szegénységet és a mélyreható oktatási zavarokat, az élelmiszer-ellátás fokozott bizonytalanságát, a beszűkült megélhetési lehetőségeket, valamint a szexuális és nemi alapú erőszak terjedését;

               Újraszámozott (13) rendelkező bekezdés: Felhívja a tagállamokat, hogy az UNHCR-rel együttműködve és az egyéb érdekelt felek támogatásával biztosítsák, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek és az őket befogadó közösségek humanitárius szükségleteit – beleértve a tiszta ivóvizet, az élelmiszert és a táplálkozást, a menedéket, az oktatást, a megélhetést, az energiát, az egészséget, [beleértve a szexuális és reproduktív egészséget] [az ápolás-gondozási szolgáltatásokat] [ezen belül az oltóanyagokat] – és az egyéb védelmi szükségleteket a népegészségügyi szükséghelyzetekre való humanitárius reagálás részeként kezeljék, többek között a megfelelő források kellő időben történő biztosítása révén, miközben gondoskodnak arról, hogy együttműködésen alapuló erőfeszítéseik teljes mértékben eleget tegyenek a humanitárius alapelveknek;

               Újraszámozott (14) rendelkező bekezdés: Üdvözli a nemek közötti egyenlőség és a női önrendelkezés elősegítését a népegészségügyi szükséghelyzetekre való reagálás valamennyi szakaszában, és felszólítja az államokat, az UNHCR-t és az egyéb érdekelt feleket az ezirányú erőfeszítésekre, továbbá e tekintetben sürgeti a tagállamokat, hogy az UNHCR-rel együttműködve és az egyéb érdekelt felek támogatásával biztosítsák az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára [a szexuális és reproduktív egészségügyi szolgáltatásokhoz, valamint] az alapvető egészségügyi szolgáltatásokhoz és a pszichoszociális támogatáshoz való megbízható és biztonságos hozzáférést a szükséghelyzetek kezdetétől fogva, elismerve ugyanakkor, hogy az érintett szolgáltatások fontosak a nők, a serdülőkorú lányok és a gyermekek szükségleteinek hatékony kielégítése, valamint a humanitárius szükséghelyzetekben előforduló megelőzhető halálozással és morbiditással szembeni védelmük biztosítása érdekében;

               Újraszámozott (15) rendelkező bekezdés: Ösztönzi az összes szereplőt, hogy megkettőzött erőfeszítéssel támogassák az államokat a népegészségügyi szükséghelyzetek által az UNHCR hatáskörébe tartozó személyekre, köztük a gyermekekre gyakorolt hatások minimalizálásában és kezelésében, ideértve az oktatásban való korlátozott részvételt, a megnövekedett szegénységet, a gyermek-, korai és kényszerházasságot és az emberkereskedelmet, az erőszak más formáit, a kizsákmányolást és a bántalmazást, többek között a gyermekmunkát, a gyermekek toborzását, a családok szétválasztását, valamint törekedjenek e személyek jobb jövőjének megalapozására;

               Tartós megoldások

               (16) rendelkező bekezdés: Aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Covid19-világjárvány jelentős hatást gyakorol a tartós megoldásokra való törekvésre; hangsúlyozza az ilyen megoldások fontosságát, amelyek biztosítása a nemzetközi védelem egyik fő célja; emellett a népegészségügyi szükséghelyzetek összefüggésében további szerepvállalást sürget, többek között az államok, az UNHCR és az egyéb partnerek részéről, az alábbiak érdekében:

               a) a menekültek biztonságban és méltóságban történő önkéntes hazatérésének végrehajtásához és a visszatérők fenntartható visszailleszkedéséhez szükséges előfeltételek előmozdítása a származási országokban, beleértve a kiváltó okok kezelésére irányuló erőfeszítéseket és a megfelelő népegészségügyi intézkedéseket is;

               b) az áttelepítés támogatása, beleértve a jelenleg áttelepítést végző államokban rendelkezésre álló áttelepítési férőhelyek bővítését és új férőhelyek kialakítását további államokban; rugalmas feldolgozási módszerek alkalmazása, illetve kiterjesztése, valamint az időben történő távozás megkönnyítése a népegészség tiszteletben tartása mellett;

               c) a kiegészítő lehetőségek igénybevételének megkönnyítése, beleértve a családegyesítést, a munkaerőpiaci és a tanulási lehetőségeket, a nemzeti joggal összhangban, a tartós megoldások támogatása érdekében; valamint

               d) az önellátás megkönnyítése és adott esetben integrációs lehetőségek biztosítása az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára.

               (16bis) rendelkező bekezdés: Aggodalmát fejezi ki továbbá amiatt, hogy a Covid19-világjárvány jelentős hatást gyakorol a belső menekültekkel kapcsolatos tartós megoldások keresésére, és felszólít a nemzeti hatóságoknak nyújtott támogatás fokozására a belső menekültekkel kapcsolatos tartós megoldások előfeltételeinek megteremtése terén, ideértve e személyek önkéntes, biztonságos és méltóságteljes visszatérését, helyi integrációját vagy az ország más részén való letelepedését is.

               Az érintett személyek hozzájárulása és a velük való kapcsolattartás

               (22) rendelkező bekezdés: Megjegyzi, hogy az UNHCR hatáskörébe tartozó személyekkel folytatott kétirányú kommunikáció, valamint számukra a tájékozódás és az őket érintő kérdésekben való véleménynyilvánítás lehetőségének biztosítása előnyökkel jár, többek között az egészségügyi intézkedések hatásának növelése tekintetében;

               (23) rendelkező bekezdés: Üdvözli és ösztönzi azokat az intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára készségeik hasznosítását és a pozitív hozzájárulást, többek között orvosi, oktatási és egyéb szolgáltatások nyújtásával, aminek révén támogatásuk elősegítheti a népegészségügyi szükséghelyzetek kezelését és az őket befogadó közösségek jóllétének megerősítését, továbbá felhívja az UNHCR-t, hogy a védelem területén hozott válaszintézkedéseinek kialakításakor támaszkodjon e személyek véleményére és szakértelmére;

               (23bisAlt) rendelkező bekezdés: Megjegyzi, hogy a digitális eszközök egyre elterjedtebb használata lehetővé teszi a folyamatos szolgáltatásnyújtást és javítja a hozzáférést az UNHCR hatáskörébe tartozó személyek számára; ösztönzi az UNHCR-t, hogy az érintett államokkal és egyéb érdekelt felekkel együttműködve folytassa a megfelelő digitális eszközök kiaknázására vonatkozó további lehetőségek feltérképezését, valamint az adatgyűjtésre, -kezelésre és -megosztásra vonatkozó innovatív megközelítések alkalmazását, összhangban a nemzeti jogszabályokkal, valamint a magánélet és a személyes adatok védelmére vonatkozó, alkalmazandó nemzetközi normákkal és elvekkel; valamint

               (23ter) rendelkező bekezdés: Megjegyzi, hogy népegészségügyi szükséghelyzet esetén fennáll a félretájékoztatás kockázata, és hogy fontos a félretájékoztatással szembeni fellépés az érintett személyek számára könnyen érthető és elérhető, tényalapú kommunikáció révén; valamint elismeri, hogy az érintett személyek központi szerepet játszanak az ilyen információk terjesztésében.

                     (1)

                        Lásd még az ENSZ Közgyűlésének A/RES/70/1. sz. határozatát.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.10.4.
            COM(2021) 604 final
            2021/0307(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Fejlesztési Alap részes felei által a 2021. évi harmadik részlet tekintetében az ezen alapba fizetendő hozzájárulásokról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               A javaslat az Európai Fejlesztési Alap (a továbbiakban: EFA) részes felei által 2021-ben a 11. Európai Fejlesztési Alapba fizetendő pénzügyi hozzájárulás harmadik részletéről szóló tanácsi határozattervezetre vonatkozik.

               A 11. EFA-t és a többi még nyitva lévő EFA-forrást (vagyis a 9. és a 10. EFA-t) a következő szabályok szerint igazgatják:

               a)az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti jelenlegi partnerségi megállapodás (a továbbiakban: AKCS–EU partnerségi megállapodás) legutóbb módosított változata
                  1
               ;

               b)Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 2020. december 4-én elfogadott 2/2020 határozata
                  2
               , amely módosította az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló 3/2019 határozatát
                  3
                abból a célból, hogy ismételten meghosszabbítsa az AKCS–EU partnerségi megállapodás rendelkezéseinek alkalmazási időtartamát vagy 2021. november 30-ig, vagy az új AKCS–EU megállapodás (a továbbiakban: az új megállapodás) hatálybalépéséig, vagy az új megállapodásnak az Unió és az AKCS-államok közötti ideiglenes alkalmazása kezdő időpontjáig, attól függően, hogy melyik a legkorábbi időpont.

               c)A Tanács (EU) 2020/2233 határozata
                  4
                az AKCS beruházási kereten belül a 9., 10. és 11. Európai Fejlesztési Alap műveleteinek pénzügyi eszközeiből befolyó bevételekből származó pénzeszközökre vonatkozó kötelezettségvállalásról;

               d)Belső megállapodás az Európai Unió tagállamai kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EU partnerségi megállapodással összhangban a 2014–2020 közötti időtartamra szóló többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó európai uniós támogatás finanszírozásáról, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról
                  5
                (a továbbiakban: a 11. EFA-ra vonatkozó belső megállapodás);

               e)A Tanács (EU) 2018/1877 rendelete a 11. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról
                  6
                (a továbbiakban: a 11. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat);

               Az a)–e) pontban említett dokumentumok az EFA részes feleinek az EFA-költségvetés pénzügyi támogatására irányuló, többéves kötelezettségvállalásait tartalmazzák. A 11. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat arról rendelkezik, hogy az EFA részes feleinek előre meghatározott pénzügyi kötelezettségvállalások alapján rendszeresen hozzá kell járulniuk az EFA költségvetéséhez. A rendszeres hozzájárulásokra technikai jellegű tanácsi határozatok útján kerül sor, melyek a korábban eldöntött pénzügyi hozzájárulásokat hajtják végre.

               Ezért az indokolás bizonyos fejezetei nem alkalmazandók a rendszeres hozzájárulás-lehívásokra, mint például erre.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

               A 11. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 19. cikkének (5) bekezdésével összhangban a Tanács legkésőbb 21 naptári nappal az Európai Unió nevében eljáró Európai Bizottság javaslatának előterjesztését követően határoz erről a javaslatról.

               2021/0307 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Fejlesztési Alap részes felei által a 2021. évi harmadik részlet tekintetében az ezen alapba fizetendő hozzájárulásokról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel az Európai Unió tagállamai kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között létrejött, az AKCS–EU partnerségi megállapodással összhangban a 2014–2020 közötti időtartamra szóló többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó európai uniós támogatás finanszírozásáról, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra
                  7
                és különösen annak 7. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 14. cikke (3) bekezdésével,

               tekintettel a 11. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról és az (EU) 2015/323 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. november 26-i (EU) 2018/1877 tanácsi rendeletre
                  8
                és különösen annak 19. cikke (5) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az (EU) 2018/1877 tanácsi rendelet
                  9
                19–22. cikkében meghatározott eljárás alapján a Bizottság 2021. október 10-ig javaslatot terjeszt elő, amelyben megállapítja a 2021. évi hozzájárulás harmadik részletének összegét.

               (2)Az Európai Beruházási Bank (EBB) az (EU) 2018/1877 rendelet 46. cikkével összhangban megküldi a Bizottságnak az általa kezelt eszközök kötelezettségvállalásaira és kifizetéseire vonatkozó aktualizált becsléseket.

               (3)Az (EU) 2018/1877 rendelet 20. cikkének (1) bekezdése értelmében a hozzájárulások lehívása során először a korábbi Európai Fejlesztési Alapokra (a továbbiakban: az EFA-k) meghatározott összegeket kell felhasználni. Következésképpen az EBB-nek és a Bizottságnak az (EU) 2018/1877 rendelet alapján kell pénzösszegeket lehívnia.

               (4)A Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás (a továbbiakban: kilépésről rendelkező megállapodás) 152. cikke értelmében Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (a továbbiakban: Egyesült Királyság) a 11. EFA és a többi még lezáratlan EFA lezárásáig az EFA részes fele marad. A kilépésről rendelkező megállapodás 153. cikke értelmében azonban az Egyesült Királyságnak a 11. EFA projektjeiből visszavont pénzeszközökből való részesedése – amennyiben ezeket a pénzeszközöket 2020. december 31. után vonták vissza – vagy a korábbi EFA-k projektjeiből visszavont pénzeszközökből való részesedése nem használható fel újra.

               (5)Az (EU) 2020/1708 tanácsi határozat
                  10
                az EFA részes felei által fizetendő, 2021. évi EFA-hozzájárulások éves összegét az Európai Bizottság részére 3 700 000 000 EUR-ban, az Európai Beruházási Bank részére pedig 300 000 000 EUR-ban rögzítette.

               (6)Az e határozatban foglalt intézkedések azonnali alkalmazása érdekében e határozatnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján kell hatályba lépnie,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Fejlesztési Alaphoz történő, 2021. évre szóló hozzájárulások harmadik részleteként az Európai Bizottságnak és az Európai Beruházási Banknak fizetendő egyes összegeket az Európai Fejlesztési Alap részes feleinek a mellékletben foglaltak szerint kell fizetniük.

               2. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

                     (2)

                        HL L 420., 2020.12.14., 32. o.

                     (3)

                        HL L 1., 2020.1.3., 3. o.

                     (4)

                        HL L 438., 2020.12.28., 188. o.

                     (5)

                        HL L 210., 2013.8.6., 1. o.

                     (6)

                        HL L 307., 2018.12.3., 1. o.

                     (7)

                        HL L 210., 2013.8.6., 1. o.

                     (8)

                        HL L 58., 2015.3.3., 17. o.

                     (9)

                        A Tanács (EU) 2018/1877 rendelete (2018. november 26.) a 11. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról és az (EU) 2015/323 rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 307., 2018.12.3., 7. o.).

                     (10)

                        A Tanács (EU) 2020/1708 határozata (2020. november 13.) a tagállamok által az Európai Fejlesztési Alapba fizetendő, a 2022-re vonatkozó felső határt, a 2021-ben fizetendő összeget, a 2021. évi első részletet és a 2023-ban és 2024-ben fizetendő hozzájárulások várható éves összegeire vonatkozó indikatív, nem kötelező erejű előrejelzést is magában foglaló pénzügyi hozzájárulásokról (HL L 385., 2020.11.17., 13. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.10.4.
            COM(2021) 604 final

            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Fejlesztési Alap részes felei által a 2021. évi harmadik részlet tekintetében az ezen alapba fizetendő hozzájárulásokról

               MELLÉKLET

                        TAGÁLLAMOK és az Egyesült Királyság

                        A 11. EFA-ra vonatkozó kulcs (%)

                        2021. évi 3. részlet (EUR)

                        Összesen

                        EBB

                        Bizottság

                        11. EFA

                        11. EFA

                        BELGIUM

                        3,24927

                        3 249 270,00

                        29 243 430,00

                        32 492 700,00

                        BULGÁRIA

                        0,21853

                        218 530,00

                        1 966 770,00

                        2 185 300,00

                        CSEHORSZÁG

                        0,79745

                        797 450,00

                        7 177 050,00

                        7 974 500,00

                        DÁNIA

                        1,98045

                        1 980 450,00

                        17 824 050,00

                        19 804 500,00

                        NÉMETORSZÁG

                        20,57980

                        20 579 800,00

                        185 218 200,00

                        205 798 000,00

                        ÉSZTORSZÁG

                        0,08635

                        86 350,00

                        777 150,00

                        863 500,00

                        ÍRORSZÁG

                        0,94006

                        940 060,00

                        8 460 540,00

                        9 400 600,00

                        GÖRÖGORSZÁG

                        1,50735

                        1 507 350,00

                        13 566 150,00

                        15 073 500,00

                        SPANYOLORSZÁG

                        7,93248

                        7 932 480,00

                        71 392 320,00

                        79 324 800,00

                        FRANCIAORSZÁG

                        17,81269

                        17 812 690,00

                        160 314 210,00

                        178 126 900,00

                        HORVÁTORSZÁG

                        0,22518

                        225 180,00

                        2 026 620,00

                        2 251 800,00

                        OLASZORSZÁG

                        12,53009

                        12 530 090,00

                        112 770 810,00

                        125 300 900,00

                        CIPRUS

                        0,11162

                        111 620,00

                        1 004 580,00

                        1 116 200,00

                        LETTORSZÁG

                        0,11612

                        116 120,00

                        1 045 080,00

                        1 161 200,00

                        LITVÁNIA

                        0,18077

                        180 770,00

                        1 626 930,00

                        1 807 700,00

                        LUXEMBURG

                        0,25509

                        255 090,00

                        2 295 810,00

                        2 550 900,00

                        MAGYARORSZÁG

                        0,61456

                        614 560,00

                        5 531 040,00

                        6 145 600,00

                        MÁLTA

                        0,03801

                        38 010,00

                        342 090,00

                        380 100,00

                        HOLLANDIA

                        4,77678

                        4 776 780,00

                        42 991 020,00

                        47 767 800,00

                        AUSZTRIA

                        2,39757

                        2 397 570,00

                        21 578 130,00

                        23 975 700,00

                        LENGYELORSZÁG

                        2,00734

                        2 007 340,00

                        18 066 060,00

                        20 073 400,00

                        PORTUGÁLIA

                        1,19679

                        1 196 790,00

                        10 771 110,00

                        11 967 900,00

                        ROMÁNIA

                        0,71815

                        718 150,00

                        6 463 350,00

                        7 181 500,00

                        SZLOVÉNIA

                        0,22452

                        224 520,00

                        2 020 680,00

                        2 245 200,00

                        SZLOVÁKIA

                        0,37616

                        376 160,00

                        3 385 440,00

                        3 761 600,00

                        FINNORSZÁG

                        1,50909

                        1 509 090,00

                        13 581 810,00

                        15 090 900,00

                        SVÉDORSZÁG

                        2,93911

                        2 939 110,00

                        26 451 990,00

                        29 391 100,00

                        EGYESÜLT KIRÁLYSÁG

                        14,67862

                        14 678 620,00

                        132 107 580,00

                        146 786 200,00

                        Az EU-27 és az Egyesült Királyság ÖSSZESEN

                        100,00

                        100 000 000,00

                        900 000 000,00

                        1 000 000 000,00