Fontos jogi nyilatkozat

|

52006PC0796

Javaslat a Tanács határozata a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazásának a Dán Királyság és a Svéd Királyság számára történő engedélyezéséről szóló 2000/91/EK határozat hatályának meghosszabbításáról  /* COM/2006/0796 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 13.12.2006COM(2006) 796 véglegesJavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazásának a Dán Királyság és a Svéd Királyság számára történő engedélyezéséről szóló 2000/91/EK határozat hatályának meghosszabbításáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA JAVASLAT HÁTTERE |110 | A javaslat indokai és célkitűzései A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás – szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 27. cikke (1) bekezdésének értelmében a Tanács, az adómegállapítási eljárás egyszerűsítése, illetve az adókijátszás vagy adókikerülés bizonyos típusainak megakadályozása érdekében a Bizottság javaslata alapján egyhangúlag eljárva engedélyezheti bármely tagállamnak az irányelv rendelkezéseitől eltérő egyedi intézkedések alkalmazását. A Bizottság Főtitkárságán 2006. március 22-én iktatott levelükben a dán hatóságok a (2003/65/EK határozattal módosított) 2000/91/EK határozat alapján számukra engedélyezett, a 77/388/EGK irányelv 17. cikkének (2), (3) és (4) bekezdésétől való eltérés meghosszabbítását kérelmezték. A 77/388/EGK irányelv 27. cikke (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2006. október 4-én kelt levelében tájékoztatta a tagállamokat Dánia kérelméről. A Bizottság 2006. október 5-én kelt levelében értesítette Dániát, hogy birtokában van a kérelem elbírálásához szükségesnek ítélt valamennyi információnak. A Bizottság Főtitkárságán 2006. március 22-én iktatott levelükben a svéd hatóságok a (2003/65/EK határozattal módosított) 2000/91/EK határozat alapján számukra engedélyezett, a 77/388/EGK irányelv 17. cikkének (2), (3) és (4) bekezdésétől való eltérés meghosszabbítását kérelmezték. A 77/388/EGK irányelv 27. cikke (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2006. október 4-én kelt levelében tájékoztatta a tagállamokat Svédország kérelméről. A Bizottság 2006. október 5-én kelt levelében értesítette Svédországot, hogy birtokában van a kérelem elbírálásához szükségesnek ítélt valamennyi információnak. |120 | Általános háttér Dánia és Svédország egyszerűsített szabályokat vezetett be a közöttük levő öresundi állandó összeköttetés díjával kapcsolatos héa visszatérítésével kapcsolatban. Ezt azért ítélték szükségesnek, mert a szokásos héaszabályok túlzott adminisztrációs terheket rónának az adóalanyokra és az adóigazgatásokra. A hatodik irányelv 17. cikke szerinti szokásos héaszabályok szerint a héát abban a tagállamban kell levonni, ahol esedékessége felmerült vagy megfizették. Mivel az öresundi állandó összeköttetés részben Dánia, részben pedig Svédország területén fekszik, az összeköttetés használati díjában felszámított héa az egyes országok területére eső díjhányad arányában téríthető vissza. Konkrétan 50% lenne visszatéríthető Dániából és 50% Svédországból. A gyakorlatban ez azt jelentené, hogy a Dániában vagy Svédországban letelepedett adóalanyok a bejegyzésük szerinti tagállamban benyújtott rendszeres héabevallásban szereplő héának csak az 50%-át igényelhetnék vissza. A maradék 50% egy nyolcadik irányelv szerinti visszatérítés révén lenne visszaigényelhető a másik tagállamtól. A Dánián és Svédországon kívüli tagállamok adóalanyainak is két, nyolcadik irányelv szerinti visszatérítési kérelemre lenne szükségük a héa visszaigényléséhez, ez egyiket Dániához, a másikat Svédországhoz kellene benyújtaniuk. Hasonlóképpen, a Közösség területén kívül letelepedett adóalanyoknak a tizenharmadik irányelv szerinti visszatérítési igényeket kellene küldeniük Dániába és Svédországba. Dánia és Svédország hatályos eltérése egyszerűsíti a héa-visszatérítési szabályokat. A díjjal kapcsolatos héa visszatérítéséhez így egy visszatérítési kérelem is elegendő. Az egyszerűsített szabályok a következők: - A Dániában és a Svédországban letelepedett adóalanyok a szokásos héabevallásban levonhatják a díjakhoz kapcsolódó levonható héa teljes összegét, beleértve azt az összeget is, amely az összeköttetés használatának a nem a letelepedés szerinti tagállamra eső részéből ered. - A levonható héa Dánián vagy Svédországon kívüli tagállamban letelepedett adóalanyok tekintetében a nyolcadik irányelvben megállapított eljárás szerinti, illetve a tagállamokon kívül letelepedett adóalanyok tekintetében a tizenharmadik irányelvben megállapított eljárás szerinti visszatérítésére irányuló kérelem csak a svéd hatóságokhoz nyújtható be. Dánia és Svédország kérelmezi, hogy e hatályos egyszerűsítési szabályokat egy további időszakra meghosszabbítsák. Mivel úgy tűnik, hogy a jelenlegi egyszerűsített héaszabályok jól működnek, a Bizottság célszerűnek tartja ezeket meghosszabbítani. |130 | A javaslat által érintett területet szabályozó hatályos rendelkezések Dánia és Svédország 2000. január 24-én engedélyezett és 2003. január 21-én meghosszabbított hatályos eltérése. |141 | Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel Nem alkalmazható. |KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció |219 | Nem releváns. |A szakvélemények összegyűjtése és felhasználása |229 | Külső szakértők bevonására nem volt szükség. |230 | Hatásvizsgálat A javasolt határozat célja, hogy egyszerűsítse a Dánia és Svédország közötti öresundi állandó összeköttetés használati díjához kapcsolódó héa-visszatérítési eljárást, így kedvező gazdasági hatással járhat. Hatása mindenképp korlátozott lesz, mivel az eltérés alkalmazási köre szűk. |A JAVASLAT JOGI ELEMEI |305 | A javasolt fellépés összefoglalása A 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkének (2), (3) és (4) bekezdésétől az adóalanyok adólevonási jogának tekintetében eltérő intézkedés alkalmazásának Dánia és Svédország számára történő engedélyezése. |310 | Jogalap A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás – szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 27. cikkének (1) bekezdése. |329 | A szubszidiaritás elve A javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ennélfogva nem alkalmazandó. |Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következő ok(ok) miatt: |331 | A határozat tárgya engedély megadása két tagállam számára azok saját kérelmére, és nem jelent semminemű kötelezettséget. |332 | Mivel a vonatkozó rendelkezéstől való eltérés alkalmazási területe korlátozott, az egyedi intézkedés arányban áll a kitűzött céllal. |Eszközök kiválasztása |341 | Javasolt eszköz: egyéb. |342 | Más eszközök nem felelnének meg a következő ok(ok) miatt: A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 27. cikke szerint a közös héaszabályoktól való eltérés csak akkor lehetséges, ha arra a Tanács a Bizottság javaslatára egyhangúlag eljárva felhatalmazást ad. A Tanács határozata az egyetlen megfelelő eszköz, mivel a címzettjei egyes tagállamok is lehetnek. |KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁSOK |409 | A javaslat nincs hatással a Közösség költségvetésére. |TOVÁBBI INFORMÁCIÓK |Felülvizsgálati/módosítási/megszüntetési záradék |533 | A javaslat megszüntetési záradékot tartalmaz. |1.  JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazásának a Dán Királyság és a Svéd Királyság számára történő engedélyezéséről szóló 2000/91/EK határozat hatályának meghosszabbításáról(Csak a dán és a svéd nyelvű szöveg hiteles)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre,tekintettel a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás – szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelvre[1] és különösen annak 27. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel:(1) A Bizottság Főtitkárságán 2006. március 22-én iktatott levelében Dánia és Svédország a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazásának a Dán Királyság és a Svéd Királyság számára történő engedélyezéséről szóló 2000/91/EK tanácsi határozattal[2] engedélyezett eltérés alkalmazásának meghosszabbítását kérelmezte.(2) A 77/388/EGK irányelv 27. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2006. október 4-én kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot Dánia és Svédország kérelméről. A Bizottság 2006. október 5-én kelt levelében értesítette Dániát és Svédországot, hogy birtokában van a kérelmek elbírálásához szükségesnek ítélt valamennyi információnak.(3) E kérelmek a Dánia és Svédország közötti öresundi állandó összeköttetés használati díjában fizetett hozzáadottérték-adó (továbbiakban: héa) visszatérítéséhez kapcsolódnak. Az ingatlanszolgáltatások teljesítési helyére vonatkozó héaszabályok értelmében az öresundi állandó összeköttetés használati díjában felszámított héa egy része Dániának, másik része Svédországnak fizetendő.(4) A 77/388/EGK tanácsi irányelv 17. cikkének az irányelv 28f. cikkében foglalt változat szerinti rendelkezéseitől eltérve – amelyek előírják, hogy az adóalanyok abban a tagállamban gyakorolják héalevonási jogukat illetve abban a tagállamban igényeljék a héa visszatérítését, ahol azt befizették – Dánia és Svédország engedélyt kapott arra, hogy egyedi intézkedést vezessen be annak érdekében, hogy az adóalanyok egyetlen adóigazgatástól igényelhessék a héa visszatérítését.(5) A 2000/91/EK határozattal adott engedély 2006. december 31-én hatályát veszti. Mivel az említett időpont előtt nem lehet szabályokat elfogadni a 77/388/EGK irányelv 17. cikke (6) bekezdésének első albekezdése alapján a héalevonás jogát meghatározó szabályok tekintetében a 77/388/EGK irányelv módosításáról szóló tanácsi irányelvre irányuló bizottsági javaslat[3] szerint, továbbá figyelembe véve, hogy az engedély alapjául szolgáló jogi helyzet és tények nem változtak, az engedélyt meg kell hosszabbítani.(6) A szóban forgó eltérés nincs kedvezőtlen hatással az Európai Közösségek héából származó saját forrásaira,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA 2000/91/EK határozat 2. cikkének helyébe a következő szöveg lép:„2. cikkEz a határozat 2013. december 31-én hatályát veszti.”2. cikkEnnek a határozatnak a Dán Királyság és a Svéd Királyság a címzettje.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 145., 1977.6.13., 1. o. A legutóbb a 2006/69/EK irányelvvel (HL L 221., 2006.8.12., 9. o.) módosított irányelv.[2] HL L 28., 2000.2.3., 38. o. A legutóbb a 2003/65/EK határozattal (HL L 25., 2003.1.30., 40. o.) módosított határozat.[3] HL C 219., 1998.7.15., 16. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.2.18.
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvnek az Európai Unió és tagállamai nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               A mellékelt javaslat az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv (a továbbiakban: a jegyzőkönyv) megkötésének jogi eszköze.

               Az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság a 2003. évi, a Bolgár Köztársaság és a Román Köztársaság a 2005. évi, a Horvát Köztársaság pedig a 2011. évi csatlakozási okmánya értelmében csatolt jegyzőkönyv útján csatlakozik az Európai Unió és tagállamai által aláírt vagy megkötött nemzetközi megállapodásokhoz.

               Az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodást (a továbbiakban: a megállapodás) 1998. május 25-én Brüsszelben írták alá (a megállapodás még nem lépett hatályba, megerősítése jelenleg is folyamatban van).

               Az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvnek az Unió és tagállamai nevében történő aláírásáról szóló ...-i tanácsi határozatnak megfelelően a jegyzőkönyv aláírására ...-án/-én ...-ban/-ben került sor.

               A javasolt jegyzőkönyv a megállapodás szerződő feleként magában foglalja a Bolgár Köztársaságot, a Cseh Köztársaságot, az Észt Köztársaságot, a Horvát Köztársaságot, a Ciprusi Köztársaságot, a Lett Köztársaságot, a Litván Köztársaságot, Magyarországot, a Máltai Köztársaságot, a Lengyel Köztársaságot, Romániát, a Szlovén Köztársaságot és a Szlovák Köztársaságot, és kötelezi az EU-t, hogy biztosítsa a megállapodás hiteles változatát angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák és szlovén nyelven.

               A Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy az Európai Unió és tagállamai nevében kösse meg a jegyzőkönyvet.

               Az Európai Parlament felkérést kap arra, hogy adja egyetértését a jegyzőkönyvhöz.

               2016/0041 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvnek az Európai Unió és tagállamai nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. és 209. cikkére, összefüggésben a 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,

               tekintettel a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság 2003. évi csatlakozási okmányára és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a Bolgár Köztársaság és Románia 2005. évi csatlakozási okmányára és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a Horvát Köztársaság 2011. évi csatlakozási okmányára és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,

               mivel:

               (1)A Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság 2003., 2005., illetve 2011. évi csatlakozási okmánya 6. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozása az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz (a továbbiakban: a megállapodás) a megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv formájában történik. A csatlakozási okmányok 6. cikke (2) bekezdésének megfelelően a csatlakozásra egyszerűsített eljárás alkalmazandó, amely szerint a tagállamok nevében egyhangúlag eljáró Tanács és az érintett harmadik országok jegyzőkönyvet kötnek.

               (2)A Tanács 2003. december 8-án felhatalmazta a Bizottságot, hogy a Közösség és tagállamai nevében tárgyalást folytasson Türkmenisztánnal az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvről.

               (3)A Tanács 2006. október 23-án felhatalmazta a Bizottságot, hogy a Közösség és tagállamai nevében tárgyalást folytasson Türkmenisztánnal az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság és Románia Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvről.

               (4)A Tanács 2012. szeptember 14-én felhatalmazta a Bizottságot, hogy tárgyalásokat kezdjen az érintett harmadik országokkal
                  1
                az Európai Unió vagy az Európai Unió és tagállamai által aláírt vagy megkötött megállapodásoknak a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozására való tekintettel történő kiigazításáról.

               (5)A tárgyalások sikeresen lezárultak, és az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvet ...-án/-én ...-ban/-ben az Európai Unió és tagállamai nevében aláírták.

               (6)A jegyzőkönyvet jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               (1)
                     Az Európai Unió és tagállamai nevében jóváhagyásra kerül az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv.

               (2)
                     A jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli a jegyzőkönyv 4. cikkének (1) bekezdésében előírt értesítésnek az Európai Unió és tagállamai nevében történő megtételére jogosult személyt.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács határozata az Európai Unió vagy az Európai Unió és tagállamai, valamint egy vagy több harmadik ország vagy nemzetközi szervezet által aláírt vagy megkötött megállapodásoknak a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozására való tekintettel történő kiigazítására irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról (13351/12 sz. tanácsi dokumentum, LIMITED).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.2.18.
            COM(2016) 69 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvnek az Európai Unió és tagállamai nevében történő megkötéséről

               JEGYZŐKÖNYV
                  AZ EGYRÉSZRŐL AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ÉS TAGÁLLAMAIK,
                  MÁSRÉSZRŐL TÜRKMENISZTÁN KÖZÖTTI
                  PARTNERSÉGI ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁSHOZ
                  A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG, A CSEH KÖZTÁRSASÁG,
                  AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG, A HORVÁT KÖZTÁRSASÁG,
                  A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG, A LETT KÖZTÁRSASÁG,
                  A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG, MAGYARORSZÁG,
                  A MÁLTAI KÖZTÁRSASÁG, A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG, ROMÁNIA,
                  A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG ÉS A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG
                  EURÓPAI UNIÓHOZ VALÓ CSATLAKOZÁSÁNAK
                  FIGYELEMBEVÉTELE CÉLJÁBÓL

               A BELGA KIRÁLYSÁG,

               A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG,

               A CSEH KÖZTÁRSASÁG,

               A DÁN KIRÁLYSÁG,

               A NÉMETORSZÁGI SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG,

               AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG,

               ÍRORSZÁG,

               A GÖRÖG KÖZTÁRSASÁG,

               A SPANYOL KIRÁLYSÁG,

               A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG,

               A HORVÁT KÖZTÁRSASÁG,

               AZ OLASZ KÖZTÁRSASÁG,

               A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG,

               A LETT KÖZTÁRSASÁG,

               A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG,

               A LUXEMBURGI NAGYHERCEGSÉG,

               MAGYARORSZÁG,

               A MÁLTAI KÖZTÁRSASÁG,

               A HOLLAND KIRÁLYSÁG,

               AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG,

               A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG,

               A PORTUGÁL KÖZTÁRSASÁG,

               ROMÁNIA,

               A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG,

               A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG,

               A FINN KÖZTÁRSASÁG,

               A SVÉD KIRÁLYSÁG,

               NAGY-BRITANNIA ÉS ÉSZAK-ÍRORSZÁG EGYESÜLT KIRÁLYSÁGA,

               az Európai Unióról szóló szerződés, az Európai Unió működéséről szóló szerződés és az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerződő felei, a továbbiakban: a tagállamok

               és

               AZ EURÓPAI UNIÓ, a továbbiakban: az Unió

               és

               AZ EURÓPAI ATOMENERGIA-KÖZÖSSÉG, a továbbiakban: az Euratom

                  egyrészről,

               VALAMINT

               TÜRKMENISZTÁN

               másrészről,

               a továbbiakban együttesen: a szerződő felek,

               MIVEL az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán között partnerséget létrehozó partnerségi és együttműködési megállapodást 1998. május 25-én Brüsszelben aláírták,

               FIGYELEMBE VÉVE a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság 2004. május 1-jei európai uniós csatlakozását, a Bolgár Köztársaság és Románia 2007. január 1-jei európai uniós csatlakozását, valamint a Horvát Köztársaság 2013. július 1-jei európai uniós csatlakozását,

               MIVEL a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (a továbbiakban: a 2003. évi csatlakozási okmány) 6. cikkének (2) bekezdése szerint az említett államoknak a megállapodáshoz való csatlakozásáról a megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv útján kell megállapodni,

               MIVEL a Bolgár Köztársaság és Románia csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (a továbbiakban: a 2005. évi csatlakozási okmány) 6. cikkének (2) bekezdése szerint az említett államoknak a megállapodáshoz való csatlakozásáról a megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv útján kell megállapodni,

               MIVEL a Horvát Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unióról szóló szerződés, az Európai Unió működéséről szóló szerződés és az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés kiigazításáról szóló okmány (a továbbiakban: a 2011. évi csatlakozási okmány) 6. cikkének (2) bekezdése szerint a Horvát Köztársaságnak a megállapodáshoz való csatlakozásáról a megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv útján kell megállapodni,

               A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. CIKK

               A Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Horvát Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság szerződő félként csatlakozik az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Türkmenisztán között partnerséget létrehozó partnerségi és együttműködési megállapodáshoz (a továbbiakban: a megállapodás), továbbá a többi tagállammal megegyező módon elfogadják és tudomásul veszik a megállapodás, valamint az ugyanazon a napon aláírt záróokmány mellékletét képező együttes nyilatkozatokat, levélváltásokat és Türkmenisztán nyilatkozatának szövegét.

               2. CIKK

               A jegyzőkönyv aláírását követően az Unió megküldi tagállamainak és Türkmenisztánnak a megállapodás bolgár, cseh, észt, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, román, szlovák és szlovén nyelvű változatát. Feltételezve e jegyzőkönyv hatálybalépését, az e cikk első mondatában említett nyelvi változatok a megállapodás angol, dán, finn, francia, görög, holland, német, olasz, portugál, spanyol, svéd és türkmén nyelvű változatára vonatkozókkal megegyező feltételek mellett hitelessé válnak.

               3. CIKK

               E jegyzőkönyv a megállapodás szerves részét képezi.

               4. CIKK

               (1)
                     E jegyzőkönyvet a szerződő feleknek saját eljárásaikkal összhangban jóvá kell hagyniuk. A szerződő felek értesítik egymást az e célból szükséges eljárások befejezéséről. A jóváhagyó okiratokat az Európai Unió Tanácsának Főtitkárságán helyezik letétbe.

               (2)
                     Feltételezve a megállapodás hatálybalépését, e jegyzőkönyv az utolsó jóváhagyó okirat letétbe helyezésének napját követő hónap első napján lép hatályba.

               5. CIKK

               E jegyzőkönyv két-két eredeti példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, szlovén, valamint türkmén nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               FENTIEK HITELÉÜL az alulírott, e célból kellően meghatalmazott teljhatalmú megbízottak

               aláírták e jegyzőkönyvet.

               Kelt ….-ban/-ben, a … év … havának … napján.

               AZ EURÓPAI UNIÓ, ANNAK TAGÁLLAMAI ÉS AZ EURÓPAI ATOMENERGIA-KÖZÖSSÉG RÉSZÉRŐL

               TÜRKMENISZTÁN RÉSZÉRŐL


				|

		52013PC0315

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható e-segélyhívó szolgáltatás kiépítéséről /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
E javaslat tárgya az e-segélyhívóval
kapcsolatos bizottsági stratégiának a közbiztonsági válaszpontok (KBVP)
infrastruktúrájára vonatkozó része. A stratégia alapját képező szabályozási
megközelítés három elemre irányul: ezek a fedélzeti rendszerek, a távközlési
hálózatok és a már említett KBVP-k.
1.1.        Háttér-információk
A közúti közlekedés biztonsága az Európai Unió
közlekedési politikájának egyik fő eleme. Az EU-ban 2011-ben mintegy 1,1 millió
közlekedési baleset történt, amelyek során közel 30 ezren vesztették
életüket, és több mint 1,5 millióan sérültek meg. A halálozások és sérülések
már önmagukban is tragikus veszteséget jelentenek, de emellett évente mintegy
130 milliárd EUR-ra tehető gazdasági terhet rónak a társadalomra. Az EU
teljes mértékben elkötelezett amellett, hogy csökkentse a közúti balesetek
számát (a baleset-megelőzés és az aktív biztonság révén), ha pedig mégis
megtörténnének, enyhítse következményeiket (a passzív biztonság révén),
valamint javítsa a sürgősségi segélyszolgálatok hatékonyságát és a balesetet
követő orvosi ellátás eredményességét (harmadlagos biztonság). Az e-segélyhívó
rendszer nagyban hozzá tudna járulni ahhoz, hogy csökkenjen a halálos közúti
balesetek száma, illetve ahhoz, hogy a balesetek enyhébb kimenetelűek legyenek.
Amikor a sürgősségi segélyszolgálatokat közúti
balesethez riasztják, minden perc számít, hiszen életekről és súlyos
sérülésekről van szó. Ha a vezető vagy az utas eszméletlen, vagy más okból
képtelen maga telefonálni, az e-segélyhívó berendezések akkor is rögtön
értesítik a sürgősségi segélyszolgálatokat, amelyek kiszállási ideje így a
becslések szerint városi területeken 40 %-kal, vidéki területeken akár
50 %-kal is csökkenhet. Az e-segélyhívó rendszer a közlekedési balesetek
nyomán kialakuló torlódásokat is nagyban enyhítené, hozzájárulva ezáltal az
európai utak általános tehermentesítéséhez.
A Bizottság napirendjén ezért már 2005 óta
szerepel az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható e-segélyhívó
szolgáltatás összehangolt megvalósítása, melyet most a Bizottság kiemelt
intézkedéssé minősített az európai közúti biztonság javítása, valamint az
intelligens közlekedési rendszerek európai bevezetése érdekében.
Az önkéntes alapon való bevezetést ösztönző
stratégia részeként a Bizottság „Az eSegélyhívó megismertetése a polgárokkal”
című, 2005-ben közzétett közleményében[1]
határozottan arra buzdította a nemzeti kormányokat és regionális közigazgatási
szerveket, hogy tegyenek lépéseket és ruházzanak be az e-segélyhívóhoz szükséges
infrastruktúrába annak érdekében, hogy a teljes páneurópai e-segélyhívó
szolgáltatás 2009-ben működésbe léphessen. Emellett felkérte az európai
szabványügyi szervezeteket (ETSI és CEN) a szükséges közös európai szabványok
kidolgozására, és ehhez támogatást is nyújtott.
A Bizottság 2009. augusztus 21-i,
„e-segélyhívó: nem várhat tovább a rendszer kiépítése” című közleményében[2] felmérte az e-segélyhívó
bevezetése terén elért haladást, és arra a megállapításra jutott, hogy az
önkéntes bevezetés nem járt elég sikerrel. Arra az esetre, ha 2009 végéig nem
sikerül jelentős haladást elérni, a Bizottság szabályozási intézkedések
bevezetését helyezte kilátásba annak érdekében, hogy az e-segélyhívó Európában
minden új járműben – elsőként bizonyos jármű-kategóriákban (személygépjárművek
és könnyű haszongépjárművek) – az alapfelszerelés részévé váljon.
2010 augusztusában hatályba lépett az
intelligens közlekedési rendszereknek a közúti közlekedés területén történő
kiépítésére, valamint a más közlekedési módokhoz való kapcsolódására vonatkozó
keretről szóló, 2010. július 7-i 2010/40/EU európai parlamenti és tanácsi
irányelv[3],
amely az előírások elfogadása tekintetében kiemeltnek minősített hat intézkedés
egyikeként „az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható, harmonizált
e-segélyhívó szolgáltatást” határozza meg.
Az Európai Parlament a 2012. július 3-án
elfogadott „e-segélyhívás: új 112-es szolgáltatás a polgárok számára” című nem
jogalkotási állásfoglalásában[4]
kijelentette, hogy:
–
„úgy véli, hogy az e-segélyhívó szolgáltatásnak a
járműbe beépített és a 112-es segélyhívószámon és a közös páneurópai
szabványokon alapuló, közszolgáltatású, egységes európai segélyhívó rendszernek
kell lennie”,
–
„emlékeztet arra, hogy a Bizottság hatásvizsgálata
szerint jelenleg kizárólag az e-segélyhívó kötelező bevezetésére irányuló
szabályozási intézkedések elfogadásával lehet minden tekintetben kedvező hatást
elérni”,
–
„sürgeti a Bizottságot, hogy a 2007/46/EK irányelv
keretében terjesszen elő javaslatot annak biztosítása érdekében, hogy 2015-ig
valamennyi újonnan típusjóváhagyással ellátott autóban és valamennyi
tagállamban kötelezően bevezessék a közszolgáltatásként működő, a 112-n alapuló
e-segélyhívó rendszert”,
–
„üdvözli a Bizottság 2011. szeptember 8-i
ajánlását, és arra ösztönzi a tagállamokat és a mobilhálózat-üzemeltetőket,
hogy legkésőbb 2014 végéig hajtsák végre az abban előírt intézkedéseket és
fejlesztéseket; sajnálja ugyanakkor, hogy csupán 18 tagállam adott idejében
választ; felhívja a többi tagállamot a mielőbbi válaszadásra”,
–
sürgeti a Bizottságot, hogy az intelligens
közlekedési rendszerekről szóló irányelv (az ITS-irányelv) keretében 2012
végéig fogadja el a KBVP-kre vonatkozó egységes előírásokat, és tegyen
javaslatot egy, az e-segélyhívó szolgáltatás megvalósításáról szóló
irányelvre”.
Az e-segélyhívó szolgáltatások kiépítése
egyben a CARS 2020 cselekvési terv keretében megvalósítandó célok között is
szerepel, lásd a 2012. november 8-i „CARS 2020: Cselekvési terv a versenyképes
és fenntartható európai gépjárműiparért” című bizottsági közleményt[5].
2012. november 26-án a Bizottság elfogadta a
2010/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az EU egészére kiterjedő,
kölcsönösen átjárható, harmonizált e-segélyhívó szolgáltatások tekintetében
való kiegészítéséről szóló 305/2013/EU felhatalmazáson alapuló rendeletet[6], amely előírásokat határoz meg
a közbiztonsági válaszpontok (KBVP-k) infrastruktúráját érintő, az
e-segélyhívások megfelelő fogadásához és kezeléséhez szükséges fejlesztések
tekintetében, biztosítva ezzel az EU egészére kiterjedő harmonizált
e-segélyhívó szolgáltatások kompatibilitását, kölcsönös átjárhatóságát és
folyamatosságát.
1.2.        A javaslat okai
Mivel 2009 végéig nem történt jelentős
előrehaladás az e-segélyhívó szolgáltatás önkéntes bevezetése terén, a Bizottság
úgy határozott, hogy hatásvizsgálatot végez annak érdekében, hogy felmérje,
melyik a legmegfelelőbb szakpolitikai lehetőség az EU egészére kiterjedő e‑segélyhívó
szolgáltatások megvalósítására.
Amint a hatásvizsgálatból[7] kitűnt, az e-segélyhívó bevezetéséhez
háromfajta intézkedésre van szükség, melyek a következők: egy speciális
rendszer beépítése a járművekbe, a mobilhálózat-üzemeltetők azon képessége,
hogy az üzeneteket egy bizonyos formátumban továbbítani tudják, valamint az,
hogy a segélyhívási központok (avagy közbiztonsági válaszpontok, KBVP-k)
képesek legyen kezelni ezeket az üzeneteket. A rendszer csak akkor üzemképes,
ha e három feltétel egyszerre adott.
A hatásvizsgálatban levont következtetés
szerint az e-segélyhívó bevezetésére a „szabályozási” megközelítés a
legmegfelelőbb megoldás. E szerint a megközelítés szerint az e-segélyhívó
szolgáltatás alapját egyrészt az fogja képezni, hogy – bizonyos
jármű-kategóriákkal kezdve – minden járműbe beépítenek egy olyan berendezést,
amelyet a 112-es egységes európai segélyhívószám tekintetében már
típusjóváhagyásban részesítettek, másrészt pedig egy olyan keretrendszer,
amelyben a távközlési hálózatok és a KBVP-k az e‑segélyhívásokat kezelik. E
megközelítés mindenki számára elérhetővé tenné Európában az EU egészére
kiterjedő e-segélyhívó szolgáltatásokat, meggyorsítaná a bevezetést, és teljes
körűen kihasználná az e-segélyhívó rendszerben rejlő azon lehetőségeket, hogy
minél több életet megmentsen, és enyhítse a sérülések súlyosságát. A 112-es
hívószámhoz szükséges gyári alapfelszerelés felhasználásával, illetve annak
kiegészítéseként egyéb fedélzeti segélyhívó és/vagy hozzáadott értéket
képviselő szolgáltatásokat is lehet biztosítani a végfelhasználónak a nagyobb
biztonság és gazdasági haszon érdekében.
A fentieknek megfelelően a Bizottság 2011.
szeptember 8-án bemutatta az e-segélyhívóval kapcsolatos szabályozási
intézkedésekre vonatkozó stratégiáját, és egyúttal el is fogadta annak első
részét egy bizottsági ajánlás[8]
formájában, melynek témája a 112-es egységes európai segélyhívószámon alapuló,
a járműből érkező segélyhívások továbbítására szolgáló elektronikus hírközlő
hálózatokon keresztül megvalósuló uniós szintű e-segélyhívó szolgáltatás
(e-segélyhívó) támogatása volt.
A Bizottság annak érdekében, hogy az
e-segélyhívóval kapcsolatos stratégiáját teljes mértékben végrehajtsa, és az
érintett szereplők három csoportja (a mobilhálózat-üzemeltetők, az állami
sürgősségi segélyszolgálatok és a gépjárműipar) a 112-es egységes európai
segélyhívószámon alapuló e-segélyhívó szolgáltatást 2015-ig késedelem nélkül és
összehangoltan megvalósítsa, a következőket javasolja:
–
fedélzeti rendszer: javaslat előterjesztése a
2007/46/EK irányelv keretében az e‑segélyhívó kötelezővé tételére az M1
és az N1 típusú új járművek (személygépjárművek és könnyű
haszongépjárművek) esetében,
–
mobil távközlési hálózatok: az e-segélyhívóra
vonatkozó, fent említett bizottsági ajánlás,
–
közbiztonsági válaszpontok: a fent említett,
felhatalmazáson alapuló rendelet elfogadása (a 2010/40/EU irányelv szerinti
felhatalmazáson alapuló aktusként) a KBVP-kkel kapcsolatos előírások
meghatározására.
A 2010/40/EU irányelv 6. cikkének (2)
bekezdése előírja, hogy a Bizottság legkésőbb 12 hónappal a kiemelt
intézkedésre vonatkozó szükséges előírások elfogadását követően az Európai Unió
működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 294. cikkével összhangban – és adott
esetben költség-haszon elemzést is magában foglaló hatásvizsgálat elvégzését
követően – javaslatot nyújtson be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz az
adott kiemelt intézkedés megvalósítására vonatkozóan.
E javaslatnak, amely az e-segélyhívóval
kapcsolatos bizottsági stratégia közbiztonsági válaszpontokkal összefüggő
részének kiegészítése, ez a konkrét célja.
Ezek az egymás kiegészítéseként értendő szövegek
együttesen lehetővé teszik, hogy a 112-es hívószámon alapuló e‑segélyhívó
rendszer 2015. október 1-jéig teljes mértékben üzemképessé váljon.
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT
KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
2.1.        Konzultáció az érdekelt
felekkel
Ez a javaslat a főbb érdekeltekkel folytatott
széles körű egyeztetések eredménye:
Az e-segélyhívó rendszerrel kapcsolatban
végzett hatásvizsgálat során folytatott valamennyi konzultáció eredményét
figyelembe veszi, nevezetesen a különböző fórumokon, például az e‑segélyhívó
európai megvalósítási platformjában, a e-segélyhívási KBVP-k szakértői
csoportjában és az eSafety/i-Mobility fórum keretében működő e-segélyhívó
vezetőcsoportban részt vevő érdekeltek hozzászólásait, valamint az e-segélyhívó
megvalósításáról 2010. július 19. és szeptember 19. között tartott nyilvános
konzultáció során elhangzott véleményeket.
A javaslat tekintettel van az azokon a
találkozókon elhangzottakra is, amelyekre a tagállamok, az EGT-államok, illetve
Svájc szakértőinek részvételével került sor 2011. október 13-án, valamint 2012.
május 29-én, június 19-én és július 3-án a közbiztonsági válaszpontokra
vonatkozó előírások előkészítése céljából. Ezeken a találkozókon az Európai
Parlament és az európai adatvédelmi biztos is képviseltette magát[9].
Végül a javaslat figyelembe veszi az európai
ITS-tanácsadó csoport véleményét is; a csoport 25 tagból áll, akik az
ITS-szolgáltatók, az ITS-felhasználók szövetségei, a fuvarozók és a
létesítményüzemeltetők, a gyártóipar, a szociális partnerek, a szakmai
szövetségek, a helyi hatóságok és az egyéb releváns fórumok magas szintű
képviselői[10].
2.2.        Hatásvizsgálat és
költség-haszon elemzés
Az e-segélyhívóval kapcsolatos hatásvizsgálat
részeként mindhárom javasolt lehetőség széles körű költség-haszon elemzésére
sor került, köztük a javasolt megoldás, azaz a szabályozási intézkedések
elemzésére is.
Ami a választott megoldás (3. lehetőség)
költség-haszon elemzését illeti, az e-segélyhívóra vonatkozó három tervezett
szabályozási intézkedés (fedélzeti eszközök, távközlési hálózatok, KBVP-k)
elválaszthatatlan egymástól. A KBVP-k költségeit ugyan a fedélzeti eszközökre
és a távközlésre vonatkozó résztől függetlenül is meg lehet becsülni, a haszon
azonban csakis az e-segélyhívóval kapcsolatos kezdeményezés egészére nézve
kalkulálható.
2.2.1.     A
KBVP-kkel járó főbb költségek
A 112-es hívószámra érkező,
helymeghatározással kibővített segélyhívások, azaz az E112 hívások kezelésére
(ami az egyetemes szolgáltatási irányelv[11]
szerinti kötelezettség) megfelelően felszerelt KBVP-k által fogadott 112-es
e-segélyhívások kezelésének határköltségei a következőket foglalják magukban:
–
sávon belüli modemkiszolgáló (3000 és 20 000 EUR
között, az e-segélyhívások számától függően),
–
a minimálisan előírt adatokat (MSD) dekódoló
szoftver és annak integrációja a KBVP szoftverébe,
–
képzés.
Ezekhez a költségekhez az éves működési
költségek is hozzáadódnak. Abban az esetben, ha az e-segélyhívásokat olyan KBVP
fogadja, amelyhez egyéb segélyhívások is érkeznek, a költségek nagy része a
szokásos működési költségek alá sorolható; ellenkező esetben a költségek
nagysága a becsült számú e-segélyhívások kezeléséhez szükséges diszpécserek
számától függ[12].
A már létező KBVP-k továbbfejlesztésének
tagállamonkénti átlagos becsült költsége mintegy 1,1 millió EUR-ra tehető[13]. E becslés olyan
klaszterelemzésen alapul, melyben figyelembe vették az ország népsűrűségét, a
baleseti tipológiákat, a közúti és készenléti infrastruktúrát, valamint egyéb
általános statisztikákat. Az egyes országokra kapott költségek a KBVP-k
számától, valamint a KBVP-k felszereléséhez választott technikai megoldásoktól
függően nagyban eltérnek egymástól.
A költségekkel kapcsolatos további információk
a bevezetést megelőző (2011 januárjától 2013 januárjáig tartó) HeERO kísérleti
projektből[14]
származnak, amelyben kilenc tagállam és társult állam hatóságai, továbbá
negyven partner vettek részt. A projekt a szükséges infrastruktúra kialakítását
volt hivatott előkészíteni, amihez a 112-es hívószámon alapuló, kölcsönösen
átjárható, harmonizált fedélzeti e-segélyhívó rendszer elindítása is
hozzátartozik. A projektet a 2013 elején indított, 24 hónapig tartó HeERO2
kísérleti projekt fogja követni, kilenc további tagállam és társult állam
részvételével.
A HeERO kísérleti projekt jól mutatja, hogy az
innovatív megoldások – az e-segélyhívóval kapcsolatos hatásvizsgálatban
követett konzervatívabb megközelítéssel szemben – költséghatékonyabbak. Ez
különösen azokra a tagállamokra igaz, amelyekben sok KBVP működik. A projekt
igazolta azt is, hogy a valódi költségek és a becsült költségek a várt
tartományba esnek.
2.2.2.     A fő hasznok elemzése
A hatásvizsgálatban és több, többek között
országos tanulmányban beazonosított hasznok a következők:
–
a halálos balesetek számának csökkenése (1–10%-kal,
ha minden jármű fel van szerelve e-segélyhívóval, illetve a népsűrűségtől,
valamint a közúti és készenléti infrastruktúrától függően)[15],
–
a balesetek súlyosságának mérséklődése (2–15%)[16],
–
a baleseteket követő forgalmi torlódások által
okozott költségek csökkenése a javuló balesetkezelésnek köszönhetően: a KBVP-k
azonnal értesülnek a balesetről, továbbíthatják az információt a
forgalomirányításért felelős szervnek, amely haladéktalanul tájékoztathatja a
közúti forgalom egyéb résztvevőit, hozzájárulva ezzel a másodlagos balesetek
számának csökkentéséhez,
–
könnyebb lesz a mentőszolgálatok munkája, és a
mentőcsapat (pl. tűzoltók) maga is nagyobb biztonságot élvez a járműbe szorult
utasok kiszabadításakor, mivel a minimálisan előírt adatok tájékoztatást
nyújtanak többek között a jármű által használt tüzelőanyag típusáról is,
–
mivel a forgalomban részt vevők saját járművükből
indíthatnak segélyhívást, kevesebb út menti segélykérési infrastruktúrára lesz
szükség.
2.2.3.     Költség-haszon arány
A haszon pénzben is kifejezésre került[17], a költség-haszon elemzést
pedig valamennyi lehetőség és érintett kategória tekintetében elvégezték. A
becsléshez szükséges számítások 2033-ig készültek el, mivel a javasolt megoldás
esetében addigra várható, hogy az e-segélyhívó szolgáltatás teljes körűen
elterjed.
   || 1. szakpolitikai lehetőség Nincs uniós fellépés || 2. szakpolitikai lehetőség Önkéntes megközelítés || 2. szakpolitikai lehetőség Szabályozási intézkedések
 Költség-haszon arány || 0,29 || 0,68 || 1,74
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
3.1.        Jogalap
A 2010/40/EU irányelv 6. cikkének
(2) bekezdése előírja, hogy a Bizottság legkésőbb 12 hónappal a
kiemelt intézkedésre vonatkozó szükséges előírások elfogadását követően az
EUMSZ 294. cikkével összhangban – és adott esetben költség-haszon elemzést is
magában foglaló hatásvizsgálat elvégzését követően – javaslatot nyújtson be az
Európai Parlamenthez és a Tanácshoz az említett előírások bevezetésére
vonatkozóan.
3.2.        Szubszidiaritás és arányosság
A szubszidiaritás elve szerint (az Európai
Unióról szóló szerződés 5. cikkének (3) bekezdése) uniós szintű intézkedésre
csak abban az esetben kerülhet sor, ha a kitűzött célokat a tagállamok önállóan
nem képesek kielégítően megvalósítani, tehát a tervezett intézkedések
nagyságrendje vagy hatásai miatt azok az Unió szintjén jobban megvalósíthatók.
A közúti közlekedés biztonsága nagy horderejű
kérdés, mely az egész Európai Uniót és annak minden lakosát érinti: a 27
tagállam összesen 500 millió polgára több mint 230 millió járművet használ több
mint 5 millió km hosszúságú úthálózaton. Az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen
átjárható e-segélyhívó szolgáltatás célja végeredményben az, hogy Európában
minden járműben rendelkezésre álljanak bizonyos minimális funkciók, amelyek
ahhoz szükségesek, hogy a készenléti szolgálatok képesek legyenek a
segélyhívások megfelelő kezelésére. Jelenleg a tagállamokban évente megtett
közúti utazások száma meghaladja a 100 milliót, és ez a szám csak
emelkedni fog az Európai Unió további megerősödésével (az áruk, személyek és
szolgáltatások szabad mozgása révén). Mivel az egyes tagállamok képtelenek
kielégítő módon biztosítani a szolgáltatás kölcsönös átjárhatóságát és
folyamatosságát Európa-szerte, uniós szintű fellépésre van szükség. Az európai
szabványügyi szervezetek (CEN és ETSI) által jóváhagyott közös európai
e-segélyhívási szabványokat alkalmazó uniós fellépés emellett egész Európában
biztosítani fogja a készenléti szolgálatok hatékonyságát, például a külföldön
közlekedő járművek esetében, és segít megakadályozni a piac felaprózódását
(amely az eltérő módon bevezetett nemzeti és/vagy magánvállalkozói megoldások
elterjedésével könnyen bekövetkezhetne).
A 112 és E112 egységes európai
segélyhívószámok rendszerével összhangban az EU egészére kiterjedő e-segélyhívó
úgy lett kialakítva, hogy az értéklánc különböző szintjein lévő érdekeltekre
(gépjárműipar, mobilhálózat-üzemeltetők, tagállamok és KBVP-k) gyakorolt hatása
a lehető legkisebb legyen, illetve ez a hatás arányosan oszoljon el.
Ez a javaslat felszólítja a tagállamokat, hogy
az EU egészére kiterjedő e-segélyhívó szolgáltatás kompatibilitása, kölcsönös
átjárhatósága és folyamatossága érdekében építsék ki területükön a
közbiztonsági válaszpontok infrastruktúráját, amely nélkülözhetetlen az e‑segélyhívások
megfelelő fogadásához és kezeléséhez, azoknak az előírásoknak megfelelően,
amelyeket a 2010/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az EU egészére
kiterjedő, kölcsönösen átjárható, harmonizált e-segélyhívó szolgáltatások
tekintetében való kiegészítéséről szóló, 2012. november 26-i 305/2013/EU
felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet meghatároz. A tervek szerint a
nemzeti/regionális hatóságok pénzügyi és adminisztratív terhei a lehető
legalacsonyabbak és az elérendő célokkal arányosak lesznek. A végrehajtás egy
jelentős része (a KBVP-k megszervezése) a nemzeti döntéshozó testületekre
hárul. A KBVP-infrastruktúra fejlesztését a tagállamok azon a módon fogják
elvégezni, amely nemzeti/helyi architektúrájukhoz a leginkább illeszkedik,
figyelembe véve az egyes tagállamokra jellemző sajátos problémákat és
körülményeket. A tagállamok sürgősségi segélyszolgálataikat a
legköltséghatékonyabb és a saját igényeiknek a leginkább megfelelő módon
szervezik meg, ideértve azt a lehetőséget is, hogy – különösen a manuálisan
kezdeményezett e-segélyhívások esetében – kiszűrjék azokat a nem vészhelyzeti
hívásokat, amelyeket az e-segélyhívási közbiztonsági válaszpontok nem tudnak
kezelni.
3.3.        A javaslat részletes
magyarázata
Az 1. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy
2015. október 1-jéig építsék ki területükön az e‑segélyhívások megfelelő
fogadásához és kezeléséhez szükséges közbiztonsági válaszpontok
infrastruktúráját.
A 2. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy e
határozat végrehajtásának állásáról – legkésőbb 18 hónappal a hatálybalépését
követően – jelentést tegyenek a Bizottságnak.
A 3. cikk szerint a határozat az Európai
Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép
hatályba.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK
A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést
érintő vonzatai.
5.           OPCIONÁLIS ELEMEK
·
Európai Gazdasági Térség
A javasolt aktus érinti az Európai Gazdasági
Térséget, ezért arra is ki kell terjeszteni.
2013/0166 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
HATÁROZATA
az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen
átjárható e-segélyhívó szolgáltatás kiépítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI
PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló
szerződésre és különösen annak 91. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[18],
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[19],
rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       Az intelligens közlekedési
rendszereknek a közúti közlekedés területén történő kiépítésére, valamint a más
közlekedési módokhoz való kapcsolódására vonatkozó keretről szóló, 2010. július
7-i 2010/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[20] 3. cikkének
d) pontja az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható e-segélyhívó
szolgáltatások összehangolt bevezetését kiemelt intézkedésnek minősíti az
előírások és a szabványok kidolgozása és alkalmazása tekintetében.
(2)       A 2010/40/EU irányelv
6. cikke arra kötelezi a Bizottságot, hogy felhatalmazáson alapuló jogi
aktusokat fogadjon el azon előírások vonatkozásában, amelyekre a kiemelt
intézkedések terén az intelligens közlekedési rendszerek (ITS-ek) kiépítése és
gyakorlati használata tekintetében érvényesülő kompatibilitás, kölcsönös átjárhatóság
és folyamatosság biztosítása érdekében szükség van.
(3)       A 2010/40/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen
átjárható, harmonizált e-segélyhívó szolgáltatások tekintetében való
kiegészítéséről szóló, 2012. november 26-i 305/2013/EU felhatalmazáson alapuló
bizottsági rendelet[21]
előírásokat határoz meg a közbiztonsági válaszpontok (KBVP-k) infrastruktúráját
érintő, az e-segélyhívások megfelelő fogadásához és kezeléséhez szükséges
fejlesztések tekintetében, biztosítva ezzel az EU egészére kiterjedő
harmonizált e-segélyhívó szolgáltatások kompatibilitását, kölcsönös
átjárhatóságát és folyamatosságát.
(4)       A 2010/40/EU irányelv 6.
cikkének (2) bekezdése arra kötelezi a Bizottságot, hogy legkésőbb 12 hónappal
a fent említett felhatalmazáson alapuló rendelet elfogadását követően az EUMSZ
294. cikkével összhangban – és adott esetben költség-haszon elemzést is magában
foglaló hatásvizsgálat elvégzését követően – javaslatot nyújtson be az Európai
Parlamenthez és a Tanácshoz az adott kiemelt intézkedés megvalósítására
vonatkozóan.
(5)       Annak köszönhetően, hogy az
EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható e‑segélyhívó szolgáltatás
lerövidíti a sürgősségi segélyszolgálatok válaszadási idejét, előreláthatólag
csökkeni fog az Unióban a közúti halálesetek száma, illetve kevesebb súlyos
sérültje lesz a közúti baleseteknek. Emellett
várhatóan megtakarítást is jelent majd a társadalom számára, hiszen jobb
eseménykezelést tesz lehetővé, mérsékeli a forgalmi torlódásokat és csökkenti a
másodlagos balesetek számát.
(6)       Annak érdekében, hogy a
szolgáltatás kölcsönös átjárhatósága és folyamatossága EU-szerte biztosított
legyen, és az egész EU-ban csökkenjenek a bevezetési költségek, valamennyi
tagállamnak a 305/2013/EU felhatalmazáson alapuló rendeletben meghatározott
közös előírásoknak megfelelően kell kiemelt intézkedésként kiépítenie az
e-segélyhívó rendszert. Ettől függetlenül a tagállamoknak jogukban áll, hogy az
egyéb segélyhívások kezelésére kiegészítő technikai megoldásokat alkalmazzanak.
(7)       Amint az már egyéb segélyhívó
rendszerek kapcsán bebizonyosodott, a manuálisan kezdeményezett e-segélyhívások
egy része műszaki jellegű segítségkérés is lehet. A tagállamok szükség esetén
megfelelő technikai eszközökkel és egyéb intézkedésekkel kiszűrhetik az ilyen
hívásokat annak érdekében, hogy az e-segélyhívási közbiztonsági válaszpontok
csak igazi segélyhívásokat kezeljenek.
(8)       Mivel e határozat
célkitűzéseit, nevezetesen az EU egészére kiterjedő, kölcsönösen átjárható
e-segélyhívó szolgáltatás összehangolt és egységes kiépítését, valamint a
szolgáltatás kölcsönös átjárhatóságának és folyamatosságának Európa-szerte való
garantálását a tagállamok és/vagy a magánszektor nem tudja kielégítően
megvalósítani, és ezért azok léptékük és hatásaik miatt uniós szinten jobban
megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló
szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az
említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a határozat nem lépi
túl a fenti célok eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A
HATÁROZATOT:
1. cikk
Az EU egészére kiterjedő e-segélyhívó
szolgáltatás kompatibilitásának, kölcsönös átjárhatóságának és
folyamatosságának biztosítása érdekében a tagállamok legkésőbb
2015. október 1-jéig a 305/2013/EU felhatalmazáson alapuló
rendeletben meghatározott előírásoknak megfelelően kiépítik a területükön a
közbiztonsági válaszpontok infrastruktúráját, amelyre az e-segélyhívások –
szükség esetén a nem vészhelyzeti hívások kiszűrése után történő – megfelelő
fogadásához és kezeléséhez van szükség. Ez nem érinti a tagállamok azon jogát,
hogy sürgősségi segélyszolgálataikat a legköltséghatékonyabb és a saját
igényeiknek a leginkább megfelelő módon szervezzék meg, ideértve azt is, hogy –
különösen a manuálisan kezdeményezett e-segélyhívások esetében – kiszűrhessék
azokat a nem vészhelyzeti hívásokat, amelyeket az e-segélyhívási közbiztonsági
válaszpontok nem tudnak kezelni.
2. cikk
A tagállamok legkésőbb 18 hónappal e határozat
hatálybalépését követően jelentést tesznek a Bizottságnak e határozat
végrehajtásának állásáról. A jelentésnek
legalább a következőket magában kell foglalnia: azon illetékes hatóságok
listáját, amelyek feladata értékelni, hogy az e-segélyhívási közbiztonsági
válaszpontok működése megfelel-e a 305/2013/EU felhatalmazáson alapuló rendelet
3. cikkében felsorolt követelményeknek, az e-segélyhívási közbiztonsági
válaszpontok felsorolását és földrajzi hatókörét, a megfelelőségi vizsgálatok
leírását, valamint az adatok és a magánélet védelmét célzó rendelkezések
ismertetését.
3. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
Az Európai Parlament
részéről                     a Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
[1]               COM(2005) 431 végleges.
[2]               COM(2009) 434.
[3]               HL L 207., 2010.8.6., 1. o.
[4]               P7_TA(2012)0274.
[5]               COM(2012) 636 végleges.
[6]               HL L 91., 2013.4.3., 1. o.
[7]               SEC(2011) 1019 végleges.
[8]               2011/750/EU.
[9]               Napirend és összefoglaló jegyzőkönyv:
http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941&Lang=HU
[10]             http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736
[11]             A 2002/22/EK irányelv 26. cikke.
[12]             SEC(2011) 1019 végleges, III. melléklet.
[13]             SEC(2011) 1019 végleges, XIV. melléklet.
[14]             http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906
[15]             SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO tanulmányok. A számítások
részletesebb elemzéséhez lásd az e-segélyhívással kapcsolatos hatásvizsgálat
IV. mellékletét.
[16]             SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO tanulmányok. A számítások
részletesebb elemzéséhez lásd az e-segélyhívással kapcsolatos hatásvizsgálat
IV. mellékletét.
[17]             SEC(2011) 1019 végleges, IV és XIV. melléklet.
[18]             HL C […]., […],
[…]. o.
[19]             HL C […]., […],
[…]. o.
[20]             HL L 207., 2010.8.6., 1. o.
[21]             HL L 91., 2013.4.3., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.3.2.
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye keretében létrejött Párizsi Megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (5) bekezdése alapján elfogadandó tanácsi határozatra irányuló javaslat célja az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC) keretében létrejött Párizsi Megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírása.

                  Az UNFCCC feleinek 2015. november 30. és december 12. között Párizsban megrendezett 21. konferenciáján (amely „COP 21”-ként is ismert), elfogadásra került egy az üvegházhatású gázok kibocsátásának globális csökkentését célzó megállapodás. A megállapodás 30 nappal az után lép hatályba, hogy legkevesebb 55, együttesen legalább a teljes becsült üvegházhatásúgáz-kibocsátás 55 %-áért felelős részes fél letétbe helyezte a megerősítési, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okmányait.

                  A megállapodást az UNFCCC részes felei 2016. április 22. és 2017. április 21. között írhatják alá. Az Európai Unió és annak tagállamai az UNFCCC részes felei közé tartoznak. 2016. április 22-én ünnepélyes magas szintű aláírási eseményre kerül sor New Yorkban.

                  A Párizsi Megállapodás történelmi mérföldkő a világszintű kollektív fellépés fokozása és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenálló társadalmak kialakításának felgyorsítása szempontjából. Ez a megállapodás jelentős előrelépést képvisel az 1997-es Kiotói Jegyzőkönyvhöz képest, amely a párizsi klímakonferencia előtt az egyetlen olyan, jogilag kötelező erejű megállapodás volt, amely az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését célozta meg, és 2020 végéig érvényes kötelezettségeket hozott létre. A Párizsi Megállapodás olyan hosszú távú, kvalitatív kibocsátáscsökkentést tűz ki célul, amely összeegyeztethető a globális hőmérséklet-emelkedés 2°C alatt (de lehetőség szerint 1,5°C-on) tartásával. 2023-tól az egyezmény részes felei ötévente felmérik helyzetüket a legfrissebb tudományos ismeretek és a végrehajtás mindenkori állapota fényében, hogy az elért eredményeket figyelembe véve további kibocsátás-csökkentést, alkalmazkodást és célzott támogatásokat vegyenek fontolóra.

               •A javaslatnak a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel való összhangja

                  Az UNFCCC részes felei a COP 21 előtt bemutatták a születendő megállapodáshoz tervezett nemzeti hozzájárulásukat (INDC). Az Európai Unió és tagállamai 2015. március 6-án az első jelentős gazdasági szereplőkként tették közzé tervezett nemzeti hozzájárulásaikat, amelyek értelmében az 1990-es szinthez képest 2030-ra az Unióban kötelezően legalább 40 %-os üvegházhatásúgáz-kibocsátás-csökkentést vállalnak, összhangban a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretről szóló, 2014. október 23-i európai tanácsi következtetésekkel.

                  Az Unió már megkezdte az üvegházhatásúgáz-kibocsátás 40 %-os csökkentésére vonatkozó vállalásának megvalósítását. A kibocsátáskereskedelmi rendszer (ETS) alá tartozó ágazatokkal kapcsolatban a Bizottság 2015. július 15-én a 2003/87/EK irányelvet módosító európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatot fogadott el a költséghatékony kibocsátáscsökkentés és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású technológiákba történő beruházások növelése érdekében. A javaslat célja a fenti cél támogatása az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere alá tartozó ágazatokban. A Bizottság szándéka, hogy 2016-ban olyan javaslatokat tegyen, amelyekben tagállamonkénti célokat határoz meg a kibocsátáskereskedelmi rendszeren kívül eső szektorok számára, illetve elősegíti a földhasználatból, a földhasználat megváltoztatásából és az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő kibocsátások és elnyelések elszámolását.

               •A javaslat egyéb uniós politikákkal való összhangja

                  Az Európai Tanács 2014. október 23-i következtetései is legalább 27 %-ot elérő arányú megújuló energia-fogyasztást tűztek ki célul 2030-ra. Az energiahatékonyság javítása tekintetében is 27 %-os indikatív célt állapítottak meg 2030-ra uniós szinten. Ezért a Bizottság 2016-ban befejezi a felülvizsgálatot, és a megújuló energiákra és az energiahatékonyságra (többek között az épületek energiahatékonyságára) vonatkozó intézkedéseket terjeszt elő.

               2.JOGALAP

                  A javaslatot az EUMSZ 192. cikkének (1) bekezdése és 218. cikkének (5) bekezdése értelmében terjesztették elő. Az EUMSZ 218. cikke rendelkezik az Európai Unió és a harmadik országok, illetve nemzetközi szervezetek közötti megállapodások tárgyalásának és megkötésének menetéről. A cikk (5) bekezdése szerint a Bizottság mint főtárgyaló javaslata alapján a Tanács határozatban adhat felhatalmazást egy megállapodás Európai Unió nevében történő aláírására.

                  Az EUMSZ 192. cikke (1) bekezdésével és 191. cikkével összhangban az Európai Uniónak többek között az alábbi célkitűzések eléréséhez kell hozzájárulnia: a környezet minőségének megőrzése, védelme és javítása; a regionális vagy világméretű környezeti problémák leküzdésére és különösen az éghajlatváltozás elleni küzdelemre irányuló intézkedések előmozdítása nemzetközi szinten.

                  Az Unióban jelentős mennyiségű, e célkitűzések elérését segítő jogszabály létezik, de a Párizsi Megállapodás végrehajtásához ezeket felül kell vizsgálni, hiszen az csak uniós szintű jogalkotással valósítható meg.

               2016/0036 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye keretében létrejött Párizsi Megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az UNFCCC feleinek 2015. november 30. és december 12. között Párizsban megrendezett 21. („COP 21”-ként is ismert), konferenciáján elfogadásra került az üvegházhatásúgáz-kibocsátás globális csökkentését célzó megállapodás. A megállapodás 30 nappal az után lép hatályba, hogy legkevesebb 55, együttesen legalább a teljes becsült üvegházhatásúgáz-kibocsátás 55 %-áért felelős részes fél letétbe helyezte a megerősítési, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okmányait. Az Európai Unió és annak tagállamai az UNFCCC részes felei közé tartoznak.

               (2)A megállapodás olyan hosszú távú, kvalitatív kibocsátáscsökkentést tűz ki célul, amely összeegyeztethető a globális hőmérséklet-emelkedés 2°C alatt (de lehetőség szerint 1,5°C-on) tartásával. 2023-tól az egyezmény részes felei ötévente felmérik helyzetüket a legfrissebb tudományos ismeretek és a végrehajtás mindenkori állapota fényében, hogy az elért eredményeket figyelembe véve további kibocsátás-csökkentést, alkalmazkodást és célzott támogatásokat vegyenek fontolóra.

               (3)2015. március 6-án az Európai Unió és tagállamai közzétették tervezett nemzeti hozzájárulásaikat, amelyek értelmében az 1990-es szinthez képest 2030-ra az Unión belül kötelezően legalább 40 %-os üvegházhatásúgáz-kibocsátás-csökkentést vállalnak, összhangban a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretről szóló, 2014. október 23-i európai tanácsi következtetésekkel.

               (4)A megállapodást az UNFCCC részes felei 2016. április 22. és 2017. április 21. között írhatják alá New Yorkban, az Egyesült Nemzetek székházában.

               (5)A megállapodás összhangban van az EUMSZ 191. cikkében foglalt európai uniós környezetpolitikai célkitűzésekkel, amelyek a környezet minőségének megőrzése, védelme és javítása, az emberi egészség védelme, valamint a regionális vagy világméretű környezeti problémák leküzdését célzó, és különösen az éghajlatváltozás elleni küzdelemre irányuló intézkedések nemzetközi szinten történő előmozdítása.

               (6)Az Unióban jelentős mennyiségű, e célkitűzések elérését segítő jogszabály létezik, de a Párizsi Megállapodás végrehajtásához ezeket felül kell vizsgálni, hiszen az csak uniós szintű jogalkotással valósítható meg.

               (7)Ezért a megállapodást – annak későbbi időpontban történő megkötésére figyelemmel – az Európai Unió nevében alá kell írni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményének keretében létrejött Párizsi Megállapodás aláírása az Európai Unió nevében jóváhagyásra kerül.

               A megállapodás szövegét 2016. április 22-én kell aláírni New Yorkban.
                  1

               2. cikk

               A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a megállapodásnak az Unió nevében történő aláírására jogosult személy(eke)t.

               A Tanács Főtitkársága kibocsátja a megállapodás – annak későbbi időpontban történő megkötésére figyelemmel történő – aláírására vonatkozó teljes körű meghatalmazást a Bizottság által kijelölt személy(ek) részére.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök
                     […]

                     (1)


|

52011PC0147

Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozásnak nyújtott kedvezmények hatályának meghosszabbításáról  /* COM/2011/0147 végleges - NLE 2011/0064 */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2011.3.24.COM(2011) 147 végleges2011/0064 (NLE)JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozásnak nyújtott kedvezmények hatályának meghosszabbításárólINDOKOLÁSAZ EURATOM-SZERZŐDÉS RENDELKEZÉSEI A KÖZÖS VÁLLALKOZÁSOKRÓL1.  Az Euratom-Szerződés 45. cikke értelmében az atomenergia fejlesztése szempontjából a Közösségben alapvető jelentőséggel bíró vállalkozások közös vállalkozásokként hozhatók létre.Az Euratom-Szerződés 46. cikke értelmében valamennyi közös vállalkozás létrehozására irányuló projektet a Bizottságnak kell megvizsgálnia.A Bizottság, indokolt véleményével együtt, minden közös vállalkozás létrehozására irányuló projektet köteles továbbítani a Tanácsnak.2.  Az Euratom-Szerződés 47–49. cikke értelmében a közös vállalkozások létrehozása a Bizottság javaslata alapján, tanácsi határozat elfogadása útján történik.A HKG KÖZÖS VÁLLALKOZÁS ÉS A THTR 300 PROJEKT TÖRTÉNETEA kérelem indokai3.  A Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) célja egy atomerőmű megépítése, felszerelése és üzemeltetése volt a Németországi Szövetségi Köztársaságban (Unna járás) található Uentrop település területén. Az erőműben a magas hőmérsékletű tóriumos reaktorok egy 300 MWe teljesítményű prototípusát (THTR 300) kívánták elhelyezni. Ebből a célból a HKG kezdeményezte egy közös vállalkozás létrehozását.4.  A Tanács megállapította, hogy a HKG társasági szerződése összeegyeztethető az Euratom-Szerződésnek a közös vállalkozásokra vonatkozó rendelkezéseivel, valamint hogy az akkor viszonyok között a HKG elképzelései alapvető jelentőségűek voltak a közösségi atomipar fejlesztése szempontjából, ezért a HKG-t 1974. január 1-jével kezdődő hatállyal, 25 évre közös vállalkozássá nyilvánította.5.  A HKG emellett bizonyos, az Euratom-Szerződés III. mellékletében felsorolt kedvezményeket is kért.Figyelembe véve, hogy:6.  az atomerőművet egy közösségi vállalkozásokból álló konzorcium csaknem kizárólag a Közösségben előállított komponensekből tervezte megépíteni,7.  az erőmű megépítése lehetőséget adott az ipari léptékű villamosenergia-előállítás műszaki folyamatainak jelentős továbbfejlesztésére,8.  a Szerződés III. mellékletében felsorolt kedvezmények megadása a HKG számára enyhítette azokat a pénzügyi terheket és csökkentette azokat a gazdasági kockázatokat, amelyek óhatatlan velejárói egy ilyen vállalkozásnak,9.  a HKG vállalta, hogy a Közösség rendelkezésére bocsát minden olyan, szabadalmi oltalom alá nem helyezhető információt, amelyet az atomerőmű-projekt megvalósítása során összegyűjt,a Tanács az Euratom-Szerződés III. mellékletében felsorolt kedvezmények egy részének – ezen belül elsősorban bizonyos adómentességek – megadása mellett döntött. A Tanács döntése értelmében e kedvezmények időbeli hatálya három évvel azt követően szűnt volna meg, hogy a vállalkozás véglegesen átvette az erőművet.Az eredeti határozatok10.  1974 júniusában a Tanács a Bizottság javaslatai alapján két határozatot fogadott el:11.  a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozás létrehozásáról szóló, 1974. június 4-i 74/295/Euratom tanácsi határozatot,[1]12.  a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozás részére kedvezmények nyújtásáról szóló, 1974. június 4-i 74/296/Euratom tanácsi határozatot.[2]Az eredeti határozatok módosításai13.  A közös vállalkozás taggyűlése 1983. július 11-én döntött a vállalkozás jegyzett tőkéjének megnöveléséről. A tőkenövelés szükségessé tette a közös vállalkozás alapszabályának módosítását.A közös vállalkozás emellett kérte a „Kapitalverkehrsteuer” tekintetében 1974-ben megadott mentesség kiterjesztését az említett tőkenövelés kapcsán nyújtott vagyoni hozzájárulásra.14.  Figyelembe véve, hogy:15.  az alapszabály módosítása nem befolyásolta a közös vállalkozást érintő rendelkezéseket, és összhangban volt a projekt tevékenységével,16.  a mentesség kiterjesztése enyhítette a pénzügyi költségeket, és ezáltal csökkentette azokat a gazdasági kockázatokat, amelyek óhatatlan velejárói egy ilyen vállalkozásnak,a Tanács 1984 februárjában a HKG tőkenövelésével összefüggésben két, az 1974. évi határozatokat módosító határozatot fogadott el:17.  a HKG közös vállalkozás alapszabálya módosításának jóváhagyásáról szóló, 1984. február 21-i 84/104/Euratom tanácsi határozatot,[3]18.  a HKG közös vállalkozás részére kedvezmények nyújtásáról szóló 74/296/Euratom határozat módosításáról szóló, 1984. február 21-i 84/105/Euratom tanácsi határozatot.[4]Az erőmű üzemeltetésének körülményei és a célkitűzések módosításának indokai19.  A HKG végül 1987. június 1-jén indította be a THTR 300-at. Az erőmű 1988. szeptember 29-ig üzemelt, ekkor bezárták. Ez alatt az időszak alatt az erőmű üzemét többször szakította meg üzemzavar.20.  A gazdasági, a műszaki és a fűtőelemek beszerzésével kapcsolatos nehézségek következtében, valamint annak nyomán, hogy a pénzügyi bizonytalanságok miatt nem sikerült beszerezni az erőmű újraindításához szükséges engedélyt, 1989. szeptember 1-jén az a döntés született, hogy az erőmű azonnali hatállyal végleges bezárásra kerül.21.  Azóta a közös vállalkozás a következő célkitűzéseket követi: az erőmű bezárása, az aktív zóna kiürítése, biztonságos fizikai elhatárolás a környezettől, felügyelet. 1989. december 13-án szerződés jött létre a szövetségi hatóságok, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány, a HKG és tagjai között a THTR 300 ellenőrzött leszereléséről. Ez a szerződés a pénzügyi kérdéseket is szabályozta.A HKG ezt követően benyújtott kérelmei22.  A 74/296/Euratom határozatnak megfelelően a HKG-t megillető adókedvezmények 1990. május 31-én, azaz három évvel azt követően, hogy a vállalkozás 1987. június 1-jén véglegesen átvette az erőművet, megszűntek.23.  1990. február 9-én és március 6-án kelt két levelükben a HKG tagjai kérték, hogy a HKG-nek korábban biztosított kedvezmények mindaddig fennmaradjanak, amíg a HKG közös vállalkozásnak minősül, másfelől pedig kérték a kedvezmények hozzáigazítását a vállalkozás akkori helyzetéhez, annak figyelembevételével, hogy olyan új pénzügyi hozzájárulásokra volt szükség, amelyek adózási szempontból vagyoni hozzájárulásnak minősülnek.24.  A HKG abban az időben egy olyan program végrehajtásán dolgozott, amely a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolás megvalósításáig volt hivatott biztosítani az atomerőmű leszerelését, az azt követő időszakra vonatkozóan pedig vállalta egy felügyeleti program végrehajtását az érintett létesítmények felett.25.  A Tanács úgy ítélte meg, hogy ezek a programok példa nélküliek a Közösségen belül, és ezért végrehajtásuk fontos abból a szempontból, hogy hasznos tapasztalatokkal szolgálhatnak az atomipar, illetőleg a jövőbeni közösségi atomenergia-fejlesztés számára.26.  A Tanács emellett úgy ítélte meg, hogy a HKG-t e programok végrehajtásában a rá háruló pénzügyi terhek enyhítésével, a neki nyújtott kedvezmények időbeli hatályának meghosszabbításával is indokolt segíteni.27.  1992. november 16-án kelt határozatával[5] a Tanács a HKG-nek nyújtott kedvezmények időbeli hatályát a 74/295/Euratom határozat hatályának megszűnéséig meghosszabbította.28.  A HKG 1998. március 30-án kérelmet nyújtott be a Bizottsághoz közös vállalkozási jogállásának további 25 évvel történő meghosszabbítása iránt.29.  Kérelmének indokául azt jelölte meg, hogy a végleges bezárással és a leszereléssel összefüggő műveletek során Németország, Európa és az egész világ atomenergia-ipara egyaránt rendkívül hasznos tapasztalatokhoz juthat. Ezt az álláspontját azzal támasztotta alá, hogy a THTR 300 a legnagyobb ilyen típusú reaktor a világon, illetőleg azzal, hogy az erőmű egyedi elrendezése, különösen pedig a környezettől való fizikai elhatárolására alkalmazott megoldás mindaddig példa nélkül álló tapasztalatszerzési lehetőséget jelentett az elhatárolás eredményességével és költségeivel kapcsolatban.30.  Kérelmében a HKG azt is előadta, hogy a szövetségi hatóságok, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány, a HKG és tagjai a THTR 300 projekt végső szakaszának elvégzése érdekében 1989. november 13-án keretmegállapodást kötöttek. Ez a keretmegállapodás és az 1996. december 18-án hozzá csatolt módosítás 2009-ig rendezte az elvégzendő műveleteket, ideértve a HKG tevékenységének finanszírozását is.31.  Németország támogatta a HKG kérelmét, és kijelentette, hogy a szövetségi kormány kész fenntartani a korábban megítélt adókedvezményeket.32.  A rendelkezésére álló információk alapján a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Tanács által 1992-ben elfogadott érvek továbbra is érvényesek voltak, különös tekintettel arra, hogy a vállalkozás tevékenységében és e tevékenység hátterében időközben nem következett be változás. A Bizottság ezért javasolta a Tanácsnak az 1992. évi határozat hatályának további meghosszabbítását.33.  Mivel azonban a szövetségi hatóságok, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány, a HKG és tagjai között a HKG tevékenységének finanszírozásáról létrejött megállapodások csak 2009. december 31-ig szabályozták a kérdést, a Bizottság azt javasolta, hogy a Tanács a német hatóságok és a HKG megállapodása szerinti időszakra, azaz 2009. december 31-ig hagyja jóvá a közös vállalkozási jogállás és a HKG-t megillető kedvezmények időbeli hatályának meghosszabbítását.34.  A Bizottság javaslata alapján a Tanács a közös vállalkozási jogállás és a HKG-t megillető kedvezmények időbeli hatályát 2002. május 7-én kelt határozataival[6] 2009. december 31-ig meghosszabbította.ÚJABB FEJLEMÉNYEK35.  2010. április 26-án kelt levelében a hammi illetőségű Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) ismételten kérte az eredetileg a 74/295/Euratom határozattal megadott, majd ezt követően egy 2002. május 7-én kelt tanácsi határozattal 1999. január 1-jétől kezdődően egy ízben már újabb tizenegy évre kiterjesztett közös vállalkozási jogállás hatályának meghosszabbítását. A társaság egyben az ingatlanátruházási adó, az ingatlanadó és – hosszú távú tartozásainak kamatterheit illetően – a vállalkozói nyereségadó alóli, a közös vállalkozási jogállással együtt megadott mentesség meghosszabbítását is kérte.36.  A HKG jelenlegi jogállásának meghosszabbítását a 2009. december 31-től számított 25 évre kérte. Kérelmét a HKG különösen a következő érvekkel támasztotta alá:37.  A Hamm-Uentropban található magas hőmérsékletű tóriumos reaktor (THTR) prototípusával üzemelő atomerőművel kapcsolatos projekttel a HKG azt vállalta, hogy ipari léptékben, részben gazdasági szempontból is teszteli a magas hőmérsékletű reaktorok technológiáit, ami Németország energiával való jövőbeli, hosszú távú ellátásának biztonságát szolgálja.38.  Az atomenergia segítségével folytatott villamosenergia-előállítás kapcsán szerzett tapasztalatok és ismeretek nem korlátozódnak az építés és az üzemeltetés fázisára. A teljesség kedvéért a bezárás tervezésével, a magával a bezárással, a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolással és a leszereléssel (ez esetben a magas hőmérsékletű reaktorok technológiáival összefüggésben) szerzett ismereteket is figyelembe kell venni.39.  A HKG álláspontja szerint a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolás időtartama alatt és az azt követő leszerelés közben megszerezhető ismeretek mind Európa, mind a nagyvilág atomipara szempontjából kiemelten fontosak, annál is inkább, mert a IV. generációs erőművekkel összefüggésben ismét egyre többet foglalkoznak a magas hőmérsékletű reaktorok technológiáival, és a teljes kép kialakításában a bezárás különböző fázisait (a teljes élettartam költségeit) is figyelembe kell venni.40.  A THTR 300 a legnagyobb olyan kavicságyas reaktor a világon, amely vasbeton nyomástartó reaktoredénnyel (RCRPV), illetőleg beépített kerámiareflektorral és -béléssel, valamint forrógázvezetőcső-szigeteléssel van felszerelve.41.  A környezetétől fizikailag biztonságosan elhatárolt erőmű sajátosságai mindmáig egyedülálló lehetőséget adnak az RCRPV-s erőművek biztonságos „kvázipasszív” környezeti elhatárolásának jellemzőivel és költségeivel kapcsolatos adatszámításra, különösen az energiaköltségek (szellőztetés, páramentesítés stb.), a működési költségek, valamint az időszakos vizsgálatok és javítások vonatkozásában.42.  A HKG várakozásai szerint az erőmű leszerelése fontos tanulságok levonására fog lehetőséget adni, különösen ami a távoli, illetőleg kézi úton az aktív zónán belül végzett leszerelési műveleteket illeti. Emellett az RCRPV belső felületének lehántolása (nem minden feszítőbetét feszültségmentesíthető tökéletesen) és az RCRPV-n belül található 550 Mg sugárszennyezett kerámiakomponens eltávolítása során várhatóak új ismeretek a magas hőmérsékletű reaktorok leszerelésével kapcsolatban.43.  A HKG vállalja, hogy ezeket a tanulságokat is átadja az EU-tagállamoknak.44.  Még nem világos, mikor kerülhet sor a leszerelésre (ennek kapcsán fontos szempont a hulladékelhelyezést biztosító megfelelő és fogadóképes tárolómű kialakítása), a HKG ezért kéri újabb 25 évre a közös vállalkozási jogállás kiterjesztését.45.  A HKG közös vállalkozásnak nyújtott kedvezmények meghosszabbításáról szóló 1992. november 16-i tanácsi határozat elfogadása kapcsán, tehát már a THTR 300 bezárására irányuló folyamatok közben kimondásra került, hogy a projekt alapvető jelentőségű a Közösségben az atomipar fejlesztése szempontjából, ami feltétele az európai közös vállalkozási jogállás megadásának. Akkor a Tanács azt is elismerte, hogy az erőmű bezárására és a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolásának biztosítására, illetőleg a „környezettől fizikailag biztonságosan elhatárolt erőmű” állapot megőrzésére és folyamatos ellenőrzésére vonatkozó programok példa nélküliek a Közösségben. Megállapította továbbá azt is, hogy e programok végrehajtása értékes tapasztalatokkal gazdagítja az atomipart, és haszonnal járul hozzá a Közösségben folytatott atomenergia-termelés hátterének további fejlesztéséhez.46.  A THTR 300 projekt továbbra is jelentős összegű támogatást kap a német kormánytól és Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartománytól. Erről a THTR 300 projekt ellenőrzött leszereléséről 1989-ben létrehozott szerződés rendelkezik, amelynek alapján finanszírozzák egyebek mellett a THTR 300 erőmű 2009. december 31. utáni készenléti üzeme kapcsán felmerülő költségeket.A német kormány nyilatkozata a HKG által a közös vállalkozási jogállás meghosszabbítása érdekében benyújtott kérelemről47.  Az Európai Bizottsághoz intézett közleményében a német kormány támogatja a HKG által a közös vállalkozási jogállás meghosszabbítása érdekében benyújtott kérelmet, különös tekintettel a következő megfontolásokra:48.  A HKG a Hamm-Uentropban található magas hőmérsékletű tóriumos reaktorért (THTR) felelős vállalkozás. A THTR 1989 óta áll leszerelés alatt azzal a céllal, hogy egy hosszabb (30 évre tervezett) biztonságos elhatárolási időszak után a létesítmény teljes mértékben felszámolható legyen. A teljes leszerelés időpontja egyebek mellett attól is függ, hogy mikorra áll rendelkezésre olyan létesítmény, amely alkalmas a nagy aktivitású radioaktív hulladék végleges elhelyezésére. Ez az időpont a gorlebeni projekt bizonytalan jövője miatt egyelőre nem tűzhető ki.49.  Feltételezhető, hogy a THTR biztonságos fizikai elhatárolásának időszaka hosszabb lesz a ma tervezettnél. Ehhez a munkafázishoz a szövetségi hatóságok, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány és a HKG között létrejött megállapodás biztosítja a pénzügyi hátteret. A finanszírozási megállapodás azonban határozott időre szól, és csak 2017. december 31-ig rendezi a helyzetet.50.  A THTR várhatóan szokatlanul hosszúra nyúló biztonságos elhatárolási időszaka és különösen a vasbeton nyomástartó reaktoredénnyel (RCPRV) kapcsolatos későbbi leszerelési műveletek minden bizonnyal hasznos tapasztalatokkal fognak szolgálni az ilyen típusú létesítmények leszerelésével kapcsolatban. Az RCPRV-vel kapcsolatos leszerelési műveleteknek, amelyekre vonatkozóan semmiféle korábbi gyakorlati tapasztalat nem áll rendelkezésre, várhatóan a költségvonzata is jelentős lesz. Mindezeket figyelembe véve alapvető fontosságú a HKG és az abban részt vevő felek további elkötelezettsége, ahogyan az is, hogy a társaság közös vállalkozási jogállása meghosszabbításra kerüljön.51.  A meghosszabbításnak azonban csak a 2017. december 31-ig terjedő időszakra indokolt vonatkoznia, nem huszonöt évre, ahogyan azt a HKG kérte, hiszen a német finanszírozási megállapodás is csak eddig az időpontig szól.52.  A szövetségi kormány azzal érvel az időtartam e korlátozása mellett, hogy a közös vállalkozási jogállás időtartamát nem tartja indokoltnak függetleníteni a német finanszírozási megállapodás időbeli hatályától.53.  Mindezen megfontolások alapján a német kormány a HKG közös vállalkozási jogállásának 2017. december 31-ig történő meghosszabbítását támogatja.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK54.  A javaslatnak nincsenek az EU költségvetését érintő vonzatai.KÖVETKEZTETÉSEK55.  A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a Tanács által 2002-ben a HKG közös vállalkozási jogállásának meghosszabbítása és a HKG-nek nyújtott kedvezmények időbeli hatályának kiterjesztése tekintetében elfogadott érvek továbbra is érvényesek, különös tekintettel arra, hogy a vállalkozás tevékenységében és e tevékenység hátterében időközben nem következett be változás. A Bizottság ennek megfelelően úgy ítéli meg, hogy a közös vállalkozási jogállás meghosszabbításának jóváhagyása után úgy indokolt, hogy a Tanács a HKG-nek nyújtott kedvezményekről szóló határozatának alkalmazási időszakát is hasonlóképp kiterjessze.56.  A Németországi Szövetségi Köztársaság, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány, a HKG és tagjai között a HKG finanszírozásáról létrejött megállapodás csak 2017. december 31-ig alkalmazandó.57.  A Bizottság ennek megfelelően azt javasolja a Tanácsnak, hogy a német hatóságok és a HKG közötti megállapodások időtartamához igazodva a HKG-nek nyújtott kedvezmények időbeli hatályának meghosszabbítását is a 2017. december 31-ig terjedő időszakra hagyja jóvá.2011/0064 (NLE)JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozásnak nyújtott kedvezmények hatályának meghosszabbításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 48. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,[7]mivel:58.  A 74/295/Euratom határozattal[8] a Tanács a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH-t (HKG) az 1974. január 1-jével kezdődő huszonöt éves időtartamra a Szerződés értelmében közös vállalkozássá nyilvánította.59.  A 2002. május 7-i 2002/355/Euratom határozattal[9] a Tanács a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH-nek (HKG) biztosított közös vállalkozási jogállást az 1999. január 1-jétől 2009. december 31-ig terjedő tizenegy éves időtartamra meghosszabbította.60.  A 74/296/Euratom határozattal[10] és 1992. november 16-i határozatával[11] a Tanács az 1974. január 1-jével kezdődő huszonöt éves időtartamra több olyan kedvezményt biztosított a HKG számára, amely szerepel a Szerződés III. mellékletében.61.  A 2002. május 7-i 2002/356/Euratom határozattal[12] a Tanács a HKG-nek nyújtott kedvezmények időbeli hatályát tizenegy évvel, 2009. december 31-ig meghosszabbította.62.  2010. április 26-án kelt levelében a hammi illetőségű Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) kérte az őt megillető adókedvezmények időbeli hatályának újbóli kiterjesztését arra az időszakra, amelyre a közös vállalkozási jogállást megkapja.63.  A HKG jelenleg egy olyan program végrehajtásán dolgozik, amely a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolás megvalósításáig hivatott biztosítani az atomerőmű leszerelését, az ezt követő időszakban pedig egy felügyeleti programot fog végrehajtani a környezettől fizikailag elhatárolt létesítmények felett.64.  Ezek a programok példa nélküliek a Közösségben, hiszen mindeddig sehol sem zártak be a Közösségben véglegesen magas hőmérsékletű reaktort.65.  Ezeket a programokat tehát fontos végrehajtani, hiszen – a nukleáris létesítmények leszerelésével összefüggésben – hasznos tapasztalatokkal szolgálhatnak a jövőbeni közösségi atomenergia-fejlesztés számára.66.  A HKG-t ezért – pénzügyi terheinek enyhítésével – segíteni kell előbb annak a programnak a végrehajtásában, amely a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolás megvalósításáig hivatott biztosítani az atomerőmű leszerelését, majd pedig a környezettől fizikailag elhatárolt létesítmények felügyeletét biztosító program végrehajtásában.67.  A Németországi Szövetségi Köztársaság, Észak-Rajna–Vesztfália szövetségi tartomány, a HKG és tagjai között megállapodás jött létre a HKG tevékenységének 2017. december 31-ig történő finanszírozásáról.68.  Ennek megfelelően a HKG-nek nyújtott kedvezmények időbeli hatályát 2017. december 31-ig indokolt kiterjeszteni, tehát ugyanarra az időszakra, amelyre a közös vállalkozási jogállás meghosszabbítása vonatkozik,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA tagállamok ezúton 2010. január 1-jétől kezdődően nyolc évvel meghosszabbítják a Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) közös vállalkozás számára korábban biztosított, a Szerződés III. mellékletének jegyzékén szereplő következő kedvezményeket:1. az említett melléklet 4. pontja alapján a „Grunderwerbsteuer” (ingatlantulajdon-szerzési adó) alóli mentességet;2. az említett melléklet 5. pontja alapján:a „Grundsteuer” (ingatlanadó) alóli mentességet,a hosszú távú tartozások kamatterheire a „Gewerbesteuergesetz” (kereskedelmi adójogi törvény) 8. cikkének 1. pontja alkalmazásában kivetett ipari és kereskedelmi nyereségadó alóli mentességet.2. cikkA tagállamok a HKG-nek az 1. cikkben meghatározott kedvezményeket azzal a feltétellel adják meg, hogy a Bizottságnak hozzáféréssel kell rendelkeznie minden olyan ipari, műszaki és gazdasági információhoz, ideértve a biztonsági vonatkozású információkat is, amelynek a HKG az atomerőmű leszerelését a környezettől való biztonságos fizikai elhatárolás megvalósításáig biztosító program és a környezettől biztonságosan elhatárolt nukleáris létesítményekre vonatkozó felügyeleti program végrehajtása során birtokába jut. Ez a kötelezettség minden olyan információra kiterjed, amelyet a HKG az általa megkötött szerződésekkel összhangban jogosult másnak átadni. A Bizottság meghatározza az átadandó információk körét és az információk átadásának módját, továbbá gondoskodik az információk terjesztéséről.3. cikkE határozat címzettjei: a tagállamok és a HKG.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 165., 1974.6.20., 7–13. o.[2] HL L 165., 1974.6.20., 14–15. o.[3] HL L 58., 1984.2.29., 35. o.[4] HL L 58., 1984.2.29., 37. o.[5] Nem került közzétételre.[6] 2002/355/Euratom határozat, HL L 123., 2002.5.9., 53. o.; 2002/356/Euratom határozat, HL L 123., 2002.5.9., 54. o.[7] HL C […]., […]., […]. o.[8] HL L 165., 1974.6.20., 7. o.[9] HL L 123., 2002.5.9., 53. o.[10] HL L 165., 1974.6.20., 14. o.[11] HL L 352., 1992.12.2., 9–12. o.[12] HL L 123., 2002.5.9., 54. o.