				|

		52012PC0073

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az Európai Unión belüli értékpapír-elszámolás javításáról és a központi értéktárakról, valamint a 98/26/EK irányelv módosításáról /* COM/2012/073 final - 2012/0029 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A javaslat háttere
A központi értéktárak („CSD-k”) a pénzügyi
piacok szempontjából rendszerszintű jelentőséggel bíró intézmények.
Az értékpapírtőzsdén vagy azon kívül zajló értékpapír-kereskedelmet az
adott ügyletek elszámolásához – azaz az értékpapírok készpénz ellenében
történő szállításához – vezető, kereskedés utáni folyamatok követik.
A központi értéktárak azok a fő intézmények, amelyek úgynevezett
értékpapír-elszámolási rendszerek üzemeltetése révén lehetővé teszik az
elszámolást. A központi értéktárak ezenfelül biztosítják az értékpapírszámlák
elsődleges rögzítését és központi vezetését, amelyeken megjelenik, ki és
hány értékpapírt bocsátott ki, illetve rögzítik az ezen
értékpapír-állományokban bekövetkező változásokat.
A központi értéktárak monetáris politikai
okokból is lényeges szerepet játszanak a fedezeti piacon. Az Európai Unióban és
különösen az euróövezetben a központi banki monetáris politikai műveletek
során elfogadható biztosítékok például szinte kivétel nélkül a központi értéktárak
által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszereken haladnak keresztül.
2010-ben az európai uniós
értékpapír-elszámolási rendszerekben hozzávetőleg 920 billió EUR
értékű ügylet elszámolására került sor és 2010 végén a rendszer közel
39 billió EUR összegű értékpapírt tartalmazott. Az Európai
Unióban több mint 30, azaz általában országonként egy központi értéktár és két
„nemzetközi” központi értéktár található („ICSD” – a Clearstream Banking
Luxembourg és az Euroclear Bank), amely utóbbiak a központi értéktárak
nemzetközi kötvények, közismert nevükön „eurókötvények” kibocsátására
szakosodott alcsoportját alkotják.
Míg a központi értéktárak a nemzeti határokon
belül többnyire biztonságosak és hatékonyak, több tagállamot érintő
egyesülésük és kommunikációjuk kevésbé biztonságos, ami azt jelenti, hogy a
több tagállamra kiterjedő befektetéssel a befektető magasabb
kockázatot és költségeket vállal. A meghiúsult elszámolások száma a több
tagállamra kiterjedő ügyletek esetében például magasabb, mint a belföldi
ügyleteknél, és a több tagállamot érintő elszámolás költsége a belföldi
áraknak akár a négyszerese is lehet.
Ezek a biztonsági problémák többek között az
alábbi tényezőkből fakadnak:
·      Az elszámolási ciklus hossza. A kereskedés és az elszámolás között eltelt
időszak az Európai Unióban nem harmonizált, ami zavarokat okoz a több
tagállamra kiterjedő értékpapírügyletek elszámolásánál;
·      Az értékpapírok egy kisebb, de jelentős része továbbra is
papíralapú. Ezek elszámolására jóval hosszabb elszámolási ciklust követően
kerül sor, növelve a befektetői kockázatot;
·      A meghiúsult elszámolásokra, amikor az ügylet elszámolása nem történik
meg a tervezett időpontban, nem vonatkoznak az összes piacon érvényes,
visszatartó erejű bírságok, ahol pedig léteznek ilyenek, az elszámolásokkal
kapcsolatos fegyelmi intézkedések piaconként rendkívül eltérők;
·      Míg a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások
véglegességéről szóló 98/26/EK irányelv[1]
csökkenti az értékpapír-elszámolási rendszerben részt vevő tag ellen
indított fizetésképtelenségi eljárás azon hatását, amely az egész rendszerben
zavarokat okozhat, a rendszert érintő egyéb kockázatokkal vagy az azt
üzemeltető központi értéktár alkalmazkodóképességével nem foglalkozik. Az
elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki szolgáltatások nyújtásából
eredően több központi értéktár további hitel- és likviditási kockázatoknak
van kitéve;
·      Noha a központi értéktárak összekapcsolódásáról szóló megállapodásokat
az európai elszámolási piacok megszilárdítása felé tett első lépésnek
tekintik, azok az ilyen kapcsolatokra vonatkozó célzott prudenciális szabályok
hiányában biztonsági problémákat vetnek fel. Ezenfelül fokozzák a központi
értéktárak összekapcsoltságát, ami még indokoltabbá teszi közös prudenciális
keret bevezetését.
A hatékony egységes belső elszámolási
piac hiánya szintén fontos problémák forrása. A kereskedés utáni piac
létrejöttét Európában továbbra is jelentős akadályok gátolják, úgymint az
értékpapír-kibocsátók központi értéktárakhoz való hozzáférésének korlátozása,
az Európai Unión belül a központi értéktárakra vonatkozó eltérő nemzeti
engedélyezési rendszerek és szabályok, valamint az egyes nemzeti központi
értéktárak közötti korlátozott verseny. Ezen akadályok igen széttagolt piacot
eredményeznek. Következésképpen az ügyletek több tagállamot érintő
elszámolása feleslegesen bonyolult „holdingláncok” keretében történik, gyakran
több központi értéktár és számos más közvetítő közreműködésével.
Mindez kedvezőtlenül befolyásolja a hatékonyságot, illetve a több tagállamra
kiterjedő ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat.
Fontos problémákról van szó, ugyanis Európában
a szokásos értékpapír-eladástól/-vásárlástól kezdve a biztosítékátruházásokig
egyre nő a több tagállamra kiterjedő ügyletek száma, a központi
értéktárak pedig egyre összekapcsoltabbá válnak. A Target2 Securities (T2S)
megjelenésével ezek a tendenciák várhatóan erősödni fognak. A T2S
projektet az eurórendszer indította útjára, amelynek célja, hogy 2015-től
kezdődően határok nélküli közös értékpapír-elszámolási platformot
biztosítson Európában.
Ez a rendeletjavaslat kitér ezekre a
problémákra. Kötelezővé teszi valamennyi átruházható értékpapír könyvelési
tételként történő feltüntetését és ezek rögzítését a központi értéktárban,
mielőtt azokat szabályozott helyszíneken eladásra felkínálják. Unió-szerte
harmonizálja az elszámolási időszakokat és az elszámolásokra vonatkozó
fegyelmi szabályokat. A központi értéktárak műveleteinek és
szolgáltatásainak kockázatait kezelő nemzetközi szabványokon alapuló közös
szabályrendszert vezet be. Mivel a központi értéktárakra az Európai Unió
egészében azonos lényegi szabályok vonatkoznak majd, az egységes engedélyezési
követelményeknek és egy uniós útlevélnek köszönhetően lehetőség
nyílik a jelenlegi hozzáférési akadályok felszámolására.
A rendeletjavaslat tehát erősíteni fogja
a rendszer biztonságát és megnyitja a központi értéktárak szolgáltatásainak
piacát, ezáltal javítja az értékpapír-elszámolások hatékonyságát. A
rendeletjavaslat a kereskedési helyszínek tekintetében a pénzügyi eszközök
piacairól szóló 2004/39/EK irányelvvel (MiFID-irányelv)[2], a központi szerződő
felek tekintetében pedig a származtatott ügyletekről szóló (EMIR)
rendeletjavaslattal együtt és azokat kiegészítve alkotja az értékpapír-piaci
infrastruktúrák szabályozási keretét.
A kezdeményezés széles körű politikai
támogatást élvez. Az ECOFIN Tanács 2008. december 2-i ülésén hangsúlyozta, hogy
meg kell erősíteni a központi értéktárak által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek biztonságát és hatékonyságát, és egyetértett
abban, hogy uniós szabályozásra van szükség a kereskedés utáni szakaszt
érintő jogi akadályok, többek között a központi értéktárakhoz való
hozzáférést gátló akadályok megszüntetéséhez. A központi értéktárakra vonatkozó
megfelelő szabványok szükségességét nemzetközi szinten is elismerik. A
világ banki és értékpapír-piaci szabályozói (CPSS-IOSCO) már 2001-ben egy sor
ajánlást fogadtak el az értékpapír-elszámolási rendszerekre vonatkozóan. Ezeket
az európai szabályozók (KBER – Európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága
(CESR)) 2009-ben nem kötelező erejű iránymutatások formájában
fogadták el. 2010 októberében a Pénzügyi Stabilitási Tanács megismételte a
megbízhatóbb alapvető piaci infrastruktúrákat szolgáló naprakész szabványok
iránti felhívását és a meglévő szabványok felülvizsgálatát és javítását
kérte.
2.           Az érdekeltekkel folytatott konzultáció
eredményei és hatásvizsgálatok
Ez a kezdeményezés a főbb érdekelt
felekkel, köztük értékpapír-piaci és banki szabályozókkal, az EKB-val és
különböző piaci szereplőkkel folytatott széles körű és
folyamatos párbeszéd és konzultáció eredménye. Figyelembe veszi a 2011. január
13. és március 1. között zajlott nyilvános konzultáció során kifejtett
észrevételeket és a 2010 nyara óta az érdekelti csoportok széles körétől
érkezett javaslatokat.
Ezenfelül az Oxera Consulting vállalat
megbízást kapott egy, a kereskedés utáni ágazatban érvényes költségekről
és árakról szóló tanulmány készítésére. Az Oxera első jelentését 2009-ben,
a másodikat 2011-ben nyújtotta be. E jelentések hasznos adatokkal szolgálnak az
Európában a több tagállamra kiterjedő és a belföldi kereskedés utáni
költségek között tapasztalható különbségekről.
A szabályozás javítására irányuló
politikájával összhangban a Bizottság hatásvizsgálatot végzett a szakpolitikai
alternatívákról. A szakpolitikai lehetőségeket az európai központi
értéktárak szolgáltatásaira vonatkozóan a biztonság, a hatékonyság és az
egyenlő feltételek javításának fő célkitűzései mentén
vizsgálták. A vizsgálat során a fenti célkitűzések elérésének
eredményességét és a különböző szakpolitikai lehetőségek
végrehajtásának költséghatékonyságát mérték fel.
A hatásvizsgálatról szóló jelentés tervezetét
2011. március 16-án nyújtották be a Bizottság hatásvizsgálati testületéhez,
majd felülvizsgálatot követően 2011. augusztus 8-án új tervezetet
nyújtottak be. A jelentéstervezet a hatásvizsgálati testület észrevételeit
követően számottevően javult, mivel megbízhatóbb adatokkal
támasztotta alá a feltárt problémákat és részletesebb elemzést nyújtott az
egyes szakpolitikai lehetőségekről, különösen az elszámolást
kiegészítő banki szolgáltatások tekintetében, valamint megbecsülte, milyen
előnyökkel és hatással járnak az egyes szakpolitikai lehetőségek a
különböző érdekelti csoportokra nézve, és megbízhatóbb nyomonkövetési és
értékelési keretet biztosított.
3.           A javaslat jogi elemei
3.1.        Jogalap
A javaslat az Európai Unió
működéséről szóló szerződés 114. cikkén alapul, amely ezen a
területen a legmegfelelőbb jogalap. A javaslat elsődleges célja a biztonságos
és hatékony értékpapír-elszámolások hiányának és ebből eredően a
belső piac működése előtt álló – az értékpapír-elszámolást és az
értékpapír-elszámolási rendszereket üzemeltető központi értéktárak
tevékenységét szabályozó eltérő nemzeti szabályokból eredő –
akadályoknak a kezelése azáltal, hogy az elszámolási ciklus és fegyelem egyes
szempontjaira vonatkozó közös szabályokat, illetve a központi értéktárak
alkalmazkodóképességét és az ezekhez való hozzáférést érintő közös
prudenciális követelményeket ír elő. Ilyen közös szabályok és
követelmények hiányában a nemzeti szinten hozott, valószínűleg eltérő
intézkedéseknek közvetlen negatív hatásuk lesz az uniós elszámolási piacok
biztonságára, hatékonyságára és versenyére. A rendelet a legmegfelelőbb eszköz
annak biztosítására, hogy az elszámolási ciklus és fegyelem tekintetében
valamennyi piaci szereplőre egységes és közvetlenül alkalmazandó
kötelezettségek vonatkozzanak, valamint hogy a központi értéktáraknak az Unión
belül egységes és közvetlenül alkalmazandó prudenciális szabályoknak kelljen
eleget tenniük, amelyek erősítik alkalmazkodóképességüket, valamint a
könyvelési rendszerek vezetésében és az elszámolási folyamatban betöltött
központi szerepüket.
Mivel a rendeletjavaslat fő célja több, a
piaci szereplőkre közvetlenül alkalmazandó jogi kötelezettségnek – többek
között a lényegében valamennyi átruházható értékpapírnak a központi értéktárban
könyvelési tétel formájában történő feltüntetésének és szigorúbb
elszámolási időkeretnek – a bevezetése, illetve mivel az
értékpapír-elszámolási rendszerek üzemeltetéséért és az Unión belüli
időszerű elszámolásokat biztosító intézkedések alkalmazásáért a
központi értéktárak felelnek, elengedhetetlen, hogy a központi értéktárak
mindenkor folyamatosan eleget tegyenek a javaslatban szereplő egységes és
szigorú prudenciális követelményeknek. A javaslatban ezért – a piaci
szereplők számára előírt jogi kötelezettségekből
következően – a központi értéktárak engedélyezése és folyamatos felügyelete
tekintetében egységes és közvetlenül alkalmazandó szabályokról kell
rendelkezni.
3.2.        Szubszidiaritás és arányosság
Az Európai Unióról szóló szerződés 5.
cikkének (3) bekezdésében foglalt szubszidiaritás elve szerint uniós
szintű intézkedésre csak abban az esetben kerülhet sor, ha a kitűzött
célokat a tagállamok önállóan nem tudják kielégítően megvalósítani, így
azok a tervezett intézkedés terjedelme vagy hatása miatt az EU szintjén jobban
megvalósíthatók.
E javaslat alapvető célja, hogy az Unión
belül biztonságosabbá és hatékonyabbá tegye az európai értékpapírpiacokat, ami
összehangolt uniós fellépést kíván. Az uniós fellépést továbbá a központi
értéktárak rendszerjellege és azok fokozott összekapcsoltsága is indokolja,
különösen a T2S bevezetését követően.
Ami a központi értéktárak engedélyezését és
felügyeletét illeti, a rendeletjavaslat célja, hogy egyensúlyt teremtsen a
nemzeti hatóságok hatáskörei és a többi illetékes hatóság érdekei között. Az
Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) a központi bankok európai rendszerének (KBER)
tagjaival rendszeresen konzultálva kulcsszerepet fog játszani a viták
rendezésében, a nemzeti hatóságok közötti együttműködési megállapodások
előmozdításában és a technikai standardok kidolgozásában.
Egyes kérdéseket meglévő uniós
jogszabályok már tárgyalnak. Az értékpapír-elszámolási rendszerek fogalmát
például a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások
véglegességéről szóló 98/26/EK irányelv[3]
határozza meg, míg a 2004/39/EK irányelv (MiFID-irányelv) a piaci
szereplők által szabadon választott értékpapír-elszámolási rendszerhez
való bizonyos hozzáférési szabályokról rendelkezik. A rendeletjavaslat
összhangban áll ezekkel az uniós jogszabályszövegekkel.
A javaslat ezenfelül teljes körűen
figyelembe veszi az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (4)
bekezdésében előírt arányosság elvét, azaz azt, hogy az uniós fellépésnek
az elérni kívánt cél megvalósítására alkalmasnak kell lennie, és nem lépheti
túl az ahhoz szükséges mértéket. A rendeletjavaslat összeegyeztethető
ezzel az elvvel, és megfelelő egyensúlyt teremt a kockán forgó közérdek és
a javasolt intézkedések költséghatékonysága között. A javaslat teljes
körűen figyelembe veszi a biztonság, a piaci hatékonyság és az
érdekelteket terhelő költségek közötti egyensúly szükségességét.
3.3.        A javaslat részletes magyarázata
A rendeletjavaslat a következő két
fő részből áll: az értékpapír-elszámolásokkal összefüggésben a piaci
szereplőket érintő intézkedések (II. cím) és a kifejezetten a
központi értéktárakra vonatkozó intézkedések (III., IV. és V. cím). A hatályra
és a fogalommeghatározásokra vonatkozó (I. cím), illetve az átmeneti és záró
rendelkezéseket tartalmazó (VI. cím) többi cím a javaslat mindkét részére
alkalmazandó.
3.3.1.     A javaslat hatálya (I. cím)
A rendeletjavaslat valamennyi központi
értéktárra alkalmazandó, de az engedélyezési és felügyeleti követelmények alól
mentességet élveznek a KBER tagjai és más, hasonló szolgáltatásokat nyújtó
nemzeti vagy állami szervek, úgymint az államadósság kezelésével megbízott vagy
abban részt vevő tagállami nemzeti szervek, amelyek ellenkező esetben
központi értéktárnak minősülnének. A központi értéktárakra vonatkozó
követelmények mindazonáltal továbbra is teljes körűen alkalmazandók ezekre
az intézményekre. A mentesség a IV. cím esetében is él, amely különbséget tesz
az elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki szolgáltatások és a központi
értéktárak egyéb szolgáltatásai között, mivel ezek az intézmények
jellegükből adódóan biztosítanak ilyen kiegészítő szolgáltatásokat.
Ami a pénzügyi eszközöket illeti, a javaslat a
központi értéktárakra vonatkozó követelmények tekintetében valamennyi pénzügyi
eszközre alkalmazandó, elsősorban azonban az értékpapír-elszámolásokról
szóló II. cím alkalmazásában a 2004/39/EK irányelv (MiFID-irányelv) 4. cikke (1)
bekezdésének 18. pontjában meghatározott átruházható értékpapírok (lényegében a
részvények és a kötvények) tartoznak a hatálya alá.
3.3.2.     Értékpapír-elszámolások (II.
cím)
A rendeletjavaslat fő célja az elszámolás
biztonságának növelése. A II. cím három intézkedéscsoportot javasol e
célkitűzés eléréséhez. Elsőként kötelezővé teszi az értékpapírok
úgynevezett dematerializációját/immobilizációját, amely az értékpapírok
könyvelési tétel formájában történő kibocsátása. Ennek az intézkedésnek a
célja az elszámolás hatékonyságának fokozása, az elszámolási időszakok
lerövidítésének előmozdítása és az értékpapír-kibocsátások integritásának
biztosítása az értékpapír-állományok könnyebb összeegyeztetésének lehetővé
tételével. A könyvelési tétel formájában létező értékpapírokat nem minden
esetben szükséges a kereskedés vagy biztosítékként történő felajánlás
előtt a központi értéktárban rögzíteni. Nyilvántartásba vételüket például
a részvénykönyvek vezetői is elvégezhetik. Amennyiben azonban azokkal a
2004/39/EK irányelv (MiFID-irányelv) által szabályozott helyszíneken
kereskednek, fel kell tüntetni őket a központi értéktárban ahhoz, hogy
részesülhessenek a 98/26/EK irányelv által az értékpapír-elszámolási rendszerek
számára biztosított védelemben, valamint hogy megkönnyítsék az egyrészről
a nyilvántartott értékpapírok és másrészről a kereskedésben részt
vevő értékpapírok egyeztetését. A rendeletjavaslat kellően hosszú,
2018. január 1-jéig tartó átmeneti időszakot ír elő, hogy lehetővé
tegye az említett intézkedésnek való megfelelést az olyan tagállamban
működő piaci szereplők számára, ahol még jelentős
papíralapú értékpapír-állomány van.
Másodsorban, a II. cím Unió-szerte
harmonizálja az értékpapírügyletekre vonatkozó elszámolási időszakot. A
legtöbb európai értékpapírügyletet az egyes piacoktól függően a kereskedés
napját követő két vagy három napon belül elszámolják. Az elszámolási
időszakot harmonizálni fogják és a kereskedés napját követő két
napban határozzák meg, ennél rövidebb elszámolási időszak azonban megengedett.
Harmadsorban, a II. cím az Európai Unió egész területén összehangolja az
elszámolásokkal kapcsolatos fegyelmi intézkedéseket. Ezek az elszámolások
elmulasztását megakadályozó előzetes, illetve a meghiúsult elszámolások
kezelését célzó utólagos intézkedéseket foglalnak magukban. A fő cél a
meghiúsult elszámolások számának csökkentése és az elszámolási fegyelem
szintjét csökkentő verseny visszaszorítása, például az eltérő
szankciórendszereket alkalmazó piacok között. A javasolt rendelkezések
túlmutatnak a központi értéktárak szintjén, és céljuk, hogy az értékpapíroknak
az elszámolás tervezett napján történő szállítását elmulasztó piaci
szereplőket harmonizált „fedezeti vételi eljárásnak” vessék alá, amelyet –
elszámolt ügylet esetében – egy központi szerződő fél hajthat végre
vagy az más módon beilleszthető a kereskedési helyszínek saját
szabályaiba.
3.3.3.     Központi értéktárak (III. cím)
A központi értéktárak engedélyezése és
felügyelete (I. fejezet)
A 98/26/EK irányelv az értékpapír-elszámolási
rendszereket olyan alakszerű megállapodásokként határozza meg, amelyek
lehetővé teszik értékpapírok különböző részt vevő felek közötti
átruházását. Az irányelv ugyanakkor az ilyen rendszerek üzemeltetéséért
felelős intézményekre nem tér ki. Az ilyen rendszerek egyre összetettebb
jellegét és az elszámoláshoz kapcsolódó kockázatokat figyelembe véve
elengedhetetlen, hogy az értékpapír-elszámolási rendszereket üzemeltető
intézményeket közös prudenciális szabályok mentén jogilag meghatározzák,
engedélyezzék és felügyeljék. A központi értéktár olyan, értékpapír-elszámolási
rendszert üzemeltető jogi személy, amely legalább egy másfajta
alapvető szolgáltatást („hitelesítési” vagy központi számlavezetési
szolgáltatást) nyújt. Ezenfelül a központi értéktárak csak bizonyos, többnyire
az alapvető szolgáltatásokhoz kapcsolódó „kiegészítő”
szolgáltatásokat nyújthatnak. Ha az említett kiegészítő szolgáltatások
adóügyi szolgáltatásokat foglalnak magukban, a központi értéktáraknak
biztosítaniuk kell, hogy azok megfeleljenek az érintett tagállam
adójogszabályainak. Forrásadó-mentességhez kapcsolódó eljárás esetén a központi
értéktárnak be kell tartania minden olyan követelményt, amelyet a forrásadó
hatálya alá tartozó kifizetés forrása szerinti tagállam előír a pénzügyi
közvetítőknek, hogy engedélyezze azoknak a forrásadó levonását és
forrásadó-mentesség igénylését a kifizetés tényleges jogosultja nevében. Ez
mindenekelőtt magában foglalhatja a befektetői adatszolgáltatás
kötelezettségét közvetlenül a forrás szerinti tagállamnak (így válik
lehetővé a forrásadó-mentesség forrásnál történő igénylése),
ugyanakkor a forrás szerinti tagállam továbbítja azokat a pénzügyi eszközök
tényleges tulajdonosának tartózkodási helye szerinti tagállamnak.
A központi értéktárakat a letelepedésük helye
szerinti illetékes nemzeti hatóságoknak engedélyezniük és felügyelniük kell.
Tekintettel azonban tevékenységeik egyre több tagállamra kiterjedő
jellegére, adott esetben a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer(ek)hez vagy a csoporthoz tartozó más
jogalanyokhoz kapcsolódó hatóságokkal is konzultálni kell. A EÉPH fontos
szerepet játszik majd az engedélyezési folyamat harmonizálását és a hatóságok
közötti együttműködés biztosítását célzó technikai standardtervezetek
kidolgozásában.
A javaslat az engedélyezett központi
értéktárak részére „útlevelet” biztosít, amely feljogosítja őket arra,
hogy egy másik tagállamban történő közvetlen szolgáltatásnyújtás vagy
ottani fióktelep létrehozása útján szolgáltatást nyújtsanak. Uniós hozzáférés
csak az EÉPH által elismert harmadik országbeli központi értéktárak részére
adható. Ilyen elismerés csak akkor lehetséges, ha a Bizottság
meggyőződött arról, hogy a harmadik ország jogi és felügyeleti
keretrendszere egyenértékű az uniós keretrendszerrel, és hogy a harmadik
ország az uniós szabályozói és felügyeleti keretrendszer megfelelő
tényleges elismeréséről rendelkezik; hogy a központi értéktárat az adott
harmadik országban hatályos engedélyezésnek és felügyeletnek vetik alá; és hogy
az EÉPH és a harmadik ország hatóságai között együttműködési megállapodás
van érvényben.
A központi értéktárakra vonatkozó
követelmények és kollíziós szabályok (II. és III. fejezet)
Mivel a központi értéktárak az értékpapírpiac
szempontjából rendszerszintű jelentőséggel bírnak és kritikus
szolgáltatásokat nyújtanak, működőképességük és a bennük részt
vevők védelmének biztosítása érdekében azokat szigorú prudenciális
szabályoknak kell alávetni. A központi értéktárakra vonatkozó követelmények a
II. fejezetben több kategóriába szerveződnek: szervezeti követelmények (1.
szakasz), üzletviteli szabályok (2. szakasz), a központi értéktárak
szolgáltatásaira vonatkozó követelmények (3. szakasz), prudenciális
követelmények (4. szakasz) és a központi értéktárak összekapcsolódására vonatkozó
követelmények (5. szakasz).
Az 1. szakasz kötelezővé teszi a központi
értéktárak számára, hogy megbízható irányítási rendszerrel, tapasztalt és
alkalmas felső vezetőkkel, igazgatósággal és részvényesekkel
rendelkezzenek, és hogy minden értékpapír-elszámolási rendszer esetében
állítsanak fel a kibocsátókat és a résztvevőket képviselő
felhasználói bizottságokat. A szolgáltatások vagy tevékenységek kiszervezése
nem érintheti a központi értéktár résztvevőkkel vagy kibocsátókkal
szembeni felelősségét, illetve a különböző hatóságokat megillető
felügyeleti és ellenőrzési hatáskörök gyakorlását. Fontos kivételnek
minősülnek az állami szervekkel létrejött kiszervezési megállapodások,
például az eurórendszer által üzemeltetett T2S projekt, amelyek esetében az
illetékes hatóságok által elfogadott célzott keretrendszer irányadó.
A 2. szakasz fontos követelményként
előírja a központi értéktárak számára, hogy az értékpapír-elszámolási
rendszerek tekintetében megkülönböztetésmentes, átlátható és szigorúan
kockázatalapú részvételi kritériumokat alkalmazzanak. Ezeket a követelményeket
megerősítik a IV. fejezetben szereplő, hozzáférésre vonatkozó
rendelkezések. A IV. fejezet ezenfelül fontos átláthatósági elveket vezet be az
árak nyilvánosságra hozatala, valamint a nyújtott szolgáltatások költségeinek
és az azokból származó bevételeknek az illetékes hatóságokkal történő
közlése tekintetében.
A 3. szakasz a központi értéktárak
szolgáltatásaira vonatkozó követelményekről szóló 34. cikkben elismeri,
milyen fontos szerepet játszanak a központi értéktárak az értékpapír-kibocsátás
integritásának biztosításában, és a számlák napközbeni egyeztetésére vonatkozó
kötelezettségeket tartalmaz. Ami a számláknak a résztvevők eszközeinek
védelmét célzó elkülönítését illeti, a javaslat túllép a 2004/39/EK irányelvben
(MiFID-irányelv) szereplő követelményeken, és előírja a központi
értéktárak számára, hogy valamennyi résztvevő számláit különítsék el a
többi résztvevő számláitól és tegyék lehetővé a résztvevők számára
saját ügyfeleik számláinak elkülönítését. A készpénzzel történő teljesítés
tekintetében a javaslat kötelezi a központi értéktárakat, hogy amikor ez
lehetséges és megvalósítható, központi banki számlákon számoljanak el.
Lehetőség van kereskedelmi banki számlán történő elszámolásra is,
azonban néhány jelenlegi gyakorlattal ellentétben azt elszámoló ügynökként
eljáró külön hitelintézetnek kell végeznie.
A 4. szakaszban szereplő, magukra a
központi értéktárakra vonatkozó prudenciális követelmények a működési
kockázat csökkentését célzó fontos rendelkezéseket foglalnak magukban. Mivel a
központi értéktárak számára nem engedélyeznék, hogy közvetlenül banki
jellegű szolgáltatásokat nyújtsanak, elsősorban működési
kockázatokkal néznek szembe. Ezek a rendelkezések megfelelő intézkedéseket
írnak elő a műveletek, köztük az elszámolások folyamatosságának
biztosítása érdekében. A működési kiadásokra hivatkozva egyúttal
tőkekövetelményeket is meghatároznak – a központi értéktáraknak legalább
hathavi működési költség fedezésére elegendő tőkével, felhalmozott
eredménnyel és tartalékkal kell rendelkezniük.
Mivel a központi értéktárak egyre inkább
összekapcsolódnak és a folyamat a T2S közeledő bevezetésével várhatóan
felgyorsul, a 45. cikk jelentős prudenciális követelményeket ír elő
az összekapcsolt központi értéktárak számára, ideértve az elszámolások
véglegességére vonatkozó azonos szabályok meghatározását.
A III. fejezet célja az értékpapírügyletekkel
összefüggő jogbiztonság megerősítése azáltal, hogy javaslatot tesz a
központi értéktár birtokában lévő értékpapírok tulajdonjogát érintő
kollíziós szabályokra.
Hozzáférés a központi értéktárakhoz (IV.
fejezet)
A központi értéktárak által nyújtott
szolgáltatások piacának megnyitása és a hozzáférési akadályok felszámolása a
kezdeményezés egyik célkitűzése. A IV. fejezet a hozzáférés három típusát
szabályozza: a) a kibocsátók és a központi értéktárak között, b) a központi
értéktárak között, és c) a központi értéktárak és egyéb piaci infrastruktúrák
között.
A kibocsátóknak számos tagállamban törvényi
kötelessége bizonyos típusú értékpapírok, többnyire részvények kibocsátása a
nemzeti központi értéktárban. A 47. cikk értelmében a kibocsátók bármely
engedélyezett uniós központi értéktárban nyilvántartásba vetethetik
értékpapírjaikat, és jogukban áll egy másik tagállam jogának hatálya alá
tartozó értékpapírokkal kapcsolatos szolgáltatásokat nyújtani. Annak
elismerésével, hogy ez a jog nem sérti azt a társasági jogot, amelynek hatálya
alá az adott értékpapírok tartoznak, a nemzeti sajátosságok tiszteletben
tartása is megvalósul.
A 2. és 3. szakasz a hozzáférés elveit
határozza meg. A központi értéktárat fel kell jogosítani arra, hogy
megkülönböztetésmentes és kockázatalapú elvek szerint részt vehessen egy másik
központi értéktár értékpapír-elszámolási rendszerében. A központi értéktár
számára ezenfelül ugyanezen elvek alapján engedélyezni kell, hogy egy másik
központi értéktártól egyedi feladatkörök ellátását kérje, amelynek díjazása
„költség plusz” alapon történik. Hasonlóképpen a központi értéktárat fel kell
jogosítani arra, hogy a tranzakciókra vonatkozó adatokat fogadjon a központi
szerződő felektől és a kereskedési helyszínektől, ezen
infrastruktúrák részére pedig hozzáférést kell biztosítani a központi
értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerekhez. Az érintett
illetékes hatóságok közötti viták vitarendezés céljából az EÉPH elé utalhatók.
3.3.4.     Elszámoló ügynökként eljáró,
kijelölt hitelintézetek (IV. cím)
A fentiekkel összhangban, amikor a központi
banki elszámolás nem lehetséges vagy nem megvalósítható, a központi értéktárak
kereskedelmi banki számlán történő elszámolást kínálhatnak
résztvevőiknek. Helyénvaló azonban, hogy az elszámoláshoz kapcsolódó
kiegészítő banki szolgáltatásokat ne maguk a központi értéktárak nyújtsák,
hanem az illetékes hatóságok felhatalmazása alapján elszámoló ügynökként eljáró
hitelintézetet jelöljenek ki, amely pénzforgalmi számlát nyit és az elszámolást
elősegítő hiteleszközöket kínál, kivéve, ha az illetékes hatóságok a
rendelkezésre álló bizonyítékok alapján megállapítják, hogy egyetlen
hitelintézet esetén nem kellően mérsékelt a hitelkoncentrációnak és
likviditási kockázatnak való kitettség. A központi értéktárak és az elszámoló
ügynökök ilyen különválasztása fontos intézkedés a központi értéktárak
biztonságának szavatolása és javítása szempontjából. Az elszámoláshoz
kapcsolódó kiegészítő banki szolgáltatások növelik a központi értéktárakat
érintő kockázatokat, és ezért annak a valószínűségét, hogy a központi
értéktár nem teljesít vagy súlyos stresszhatás éri. Miközben a banki
szolgáltatásokat egyes központi értéktárak általában napközbeni formában
nyújtják és ezek kizárólag az elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő
szolgáltatásokra korlátozódnak, az érintett összegek meglehetősen nagyok
és az ilyen központi értéktárak nemteljesítése kedvezőtlenül befolyásolná
az értékpapír- és fizetési piacokat. Az a követelmény, hogy a banki
szolgáltatásokat a központi értéktár alaptevékenységeit nyújtó jogalanytól
eltérő intézmény nyújtsa, megakadályozza, hogy a banki szolgáltatásokat
érintő kockázatok átterjedjenek a központi értéktár alaptevékenységeinek
biztosítására, különösen a banki szolgáltatásokból eredő
fizetésképtelenség vagy súlyos stressz esetén. E követelménynek
köszönhetően továbbá a központi értéktáraknak és a hatóságoknak több
lehetőségük lesz arra, hogy megfelelő megoldást találjanak a banki
szolgáltatásokat nyújtó elszámoló ügynök nemteljesítése esetén. Az
intézkedéssel kapcsolatos főbb költségek a jelenleg banki szolgáltatásokat
is kínáló központi értéktárak számára a banki szolgáltatásokat nyújtó önálló
jogalany létrehozásával járó jogi költségek, míg a jövőben ilyen
szolgáltatásokat nyújtani kívánó központi értéktárak esetében az önálló
jogalany létrehozása nem jelent számottevő többletköltséget. A banki szolgáltatások
elkülönítésére nincs olyan kevésbé szigorú alternatíva, amely teljesen
kiküszöbölné azt a veszélyt, hogy a banki szolgáltatásokból eredő
kockázatok átterjedhetnek az alapvető központi értéktári szolgáltatásokra.
Annak biztosításához, hogy a központi értéktári
és banki szolgáltatások ugyanazon vállalkozáscsoporton belül történő
nyújtása hatékony legyen, indokolt, hogy a banki szolgáltatások különálló
hitelintézet általi nyújtására vonatkozó követelmény ne zárja ki annak a
lehetőségét, hogy a szóban forgó hitelintézet ugyanahhoz a
vállalkozáscsoporthoz tartozzon, mint a központi értéktár. Azonban ha a
központi értéktári és banki szolgáltatásokat azonos vállalkozáscsoporton belül
nyújtják, a banki szolgáltatásokat nyújtó hitelintézet tevékenységének az elszámolást
kiegészítő banki szolgáltatások nyújtására kell korlátozódnia. Az utóbbi
korlátozás célja a hitelintézet csoporton belüli jelenlétével összefüggő,
a csoport egészére vonatkozó kockázati profil csökkentése.
Az illetékes hatóságnak adott esetben
tudnia kell bizonyítani, hogy az ugyanazon jogalany által nyújtott központi
értéktári és banki szolgáltatás esetén nem merül fel rendszerszintű
kockázat. Ilyen esetben indokolással ellátott kérelmet lehetne benyújtani az
Európai Bizottságnak, amely engedélyezheti az eltérést. Mindenesetre a hitelintézeti engedéllyel rendelkező központi
értéktár tevékenységének az elszámolást kiegészítő banki szolgáltatásokra
kell korlátozódnia.
Az elszámoló ügynökként eljáró hitelintézetet
a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló
2006/48/EK irányelv értelmében[4]
engedélyezni kell. Mivel azonban a központi értéktárak által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszereket a lehető legteljesebb mértékben óvni
kell az elszámoló ügynökök által okozott lehetséges kockázatokkal szemben, az
ilyen ügynököknek további követelményeknek is eleget kell tenniük, vállalva,
hogy valamennyi általuk kiszolgált értékpapír-elszámolási rendszer tekintetében
csökkentik a hitel- és likviditási kockázatokat.
Tekintettel arra, hogy a 2006/48/EK irányelv
nem tér ki kifejezetten az elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki
szolgáltatások nyújtásából eredő napközbeni hitel- és likviditási
kockázatokra, a hitelintézetek számára emellett szigorúbb egyedi hitel- és
likviditásikockázat-csökkentést célzó követelményeket kell előírni,
amelyeket minden olyan értékpapír-elszámolási rendszerre alkalmazni kell,
amelyek esetében a hitelintézetek elszámoló ügynökként járnak el. Az elszámoló
ügynököket érintő javasolt követelményeket a Fizetési és Elszámolási
Rendszerek Bizottságának (CPSS) és az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi
Szervezetének (IOSCO) pénzpiaci infrastruktúrákra vonatkozó nemzetközi
standardjai, valamint a hatályos piaci gyakorlatok alapján fogalmazták meg. Ide
értendő a hitelkockázati kitettségekre való teljes körű
biztosítéknyújtás, a napközbeni fizetőképesség nyomon követése a két
legnagyobb résztvevő nemteljesítéséből fakadó likviditási kockázatra
is figyelemmel, valamint a likviditást biztosító felekre vonatkozó
koncentrációs határértékek.
3.3.5.     Szankciók (V. cím)
A pénzügyi szolgáltatások ágazatában a
szankciórendszerek megerősítéséről szóló bizottsági közleményben[5] sor került a szankcionálási
hatáskörök és azok gyakorlati alkalmazásának felülvizsgálatára, amelynek célja
az volt, hogy előmozdítsa a szankcióknak a felügyeleti tevékenységek
skáláját átfogó konvergenciáját. A hatályos nemzeti rendszerek
áttekintéséből például kiderült, hogy a pénzbeli szankciók szintje
tagállamonként jelentősen eltér, hogy egyes illetékes hatóságok nem
rendelkeznek bizonyos fontos szankcionálási hatáskörökkel, és hogy egyes
illetékes hatóságok nem tudják szankcióval sújtani a természetes és jogi
személyeket. Ennélfogva a Bizottság most azt javasolja, hogy a tagállamok
gondoskodjanak arról, hogy a rendelet megsértése esetén megfelelő
közigazgatási szankciókat és intézkedéseket lehessen alkalmazni. E célból az
illetékes hatóságok számára biztosítani kell a közigazgatási szankciók és
intézkedések minimális körét, ideértve az engedély visszavonását, a nyilvános
figyelmeztetést, a vezetők elbocsátását, a rendelet megsértéséből
származó nyereség visszakövetelését, ha megállapítható ilyen jogsértés, és a
közigazgatási bírságokat. A közigazgatási bírságok legmagasabb összege nem
lehet alacsonyabb a rendeletben előírt szintnél – ez a jogi személy éves
forgalmának 10 %-a vagy 5 millió EUR vagy a természetes személy
éves jövedelmének 10 %-a. A szankciók típusának és mértékének
meghatározásakor az illetékes hatóságnak figyelembe kell vennie a rendeletben
előírt különböző kritériumokat, ideértve a felelős személy
méretét és pénzügyi erejét, a jogsértés hatását és a felelős személy
együttműködő magatartását. A rendeletjavaslat nem tiltja, hogy az
egyes tagállamok ennél magasabb szinteket írjanak elő.
3.3.6.     Az EUMSZ 290. és 291. cikkének
való megfelelés
A Bizottság 2009. szeptember 23-án az EBH, az
EBFH és az EÉPH létrehozásáról szóló rendeletjavaslatokat fogadott el. Ezzel
kapcsolatban a Bizottság emlékeztetni kíván az európai felügyeleti hatóságokat
létrehozó rendeletek elfogadásakor az EUMSZ 290. és 291. cikkével
összefüggésben tett nyilatkozatokra, amelyek szerint: „A szabályozási
standardok elfogadására vonatkozó eljárások tekintetében a Bizottság
hangsúlyozza a pénzügyi szolgáltatási ágazatnak a Lámfalussy-rendszerből
eredő egyedi jellegét, amelyet az EUMSZ-hez csatolt 39. nyilatkozat is
kifejezetten elismer. A Bizottság azonban súlyos kétségeinek ad hangot azzal
kapcsolatban, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és a végrehajtási
intézkedések elfogadásakor betöltött szerepének a korlátozása összhangban van-e
az EUMSZ 290. és 291. cikkével.”
4.           Költségvetési vonzatok
A javaslat érinti az EÉPH-hoz rendelt
feladatokhoz kapcsolódó európai uniós költségvetést, a javaslathoz csatolt
pénzügyi kimutatás szerint.
2012/0029 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
az Európai Unión belüli értékpapír-elszámolás
javításáról és a központi értéktárakról, valamint a 98/26/EK irányelv
módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ
TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak
114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[6],
tekintettel az Európai Központi Bank
véleményére[7],
rendes jogalkotási eljárás keretében
mivel:
(1)
A központi értéktárak a központi szerződő
felekkel együtt jelentősen hozzájárulnak a pénzügyi piacok védelmét
biztosító, kereskedés utáni infrastruktúrák fenntartásához, és kellő
bizalmat teremtenek a piaci szereplők körében abban a tekintetben, hogy az
értékpapírügyleteket még a rendkívül stresszes időszakokban is
megfelelően és időben hajtják végre.
(2)
Mivel az elszámolási folyamat végén helyezkednek
el, a központi értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek
rendszerszintű jelentőséggel bírnak az értékpapír-piacok
működése szempontjából. Mivel azon értékpapírállomány-lánc végén
találhatók, amelyen keresztül a résztvevők jelentést tesznek a
befektetők értékpapír-állományairól, a központi értéktárak által
üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek egyúttal a kibocsátás
integritása ellenőrzésének nélkülözhetetlen eszközei, amelyek
jelentős szerepet játszanak a befektetői bizalom fenntartásában. A
központi értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek
továbbá szorosan közreműködnek a monetáris politikai műveletekhez
nyújtott fedezeti biztosításban, valamint a hitelintézetek közötti
biztosítéknyújtási folyamatban, ezért a fedezeti piacok fontos szereplői.
(3)
Míg a fizetési és értékpapír-elszámolási
rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló, 1998. május 19-i
98/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[8]
csökkentette az értékpapír-elszámolási rendszerben részt vevő tag ellen
indított fizetésképtelenségi eljárás azon hatását, amely az egész rendszerben
zavarokat okozhat, az értékpapír-elszámolási rendszereket érintő egyéb
kockázatok, illetve az ezeket üzemeltető központi értéktárak
fizetésképtelensége vagy működési zavara jelentette kockázatok kezelésére
is szükség van. Az elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki
szolgáltatások nyújtásából eredően több központi értéktár további hitel-
és likviditási kockázatoknak van kitéve.
(4)
A több tagállamot érintő elszámolásoknak a
központi értéktárak közötti összekapcsolódási megállapodások következtében
egyre növekvő száma – közös prudenciális szabályok hiányában – kérdésessé
teszi, hogy a központi értéktárak mennyire lennének ellenállók a más tagállamok
központi értéktárai által tapasztalt kockázatok átgyűrűző
hatásával szemben. Továbbá, a több tagállamot érintő elszámolások számának
gyarapodása ellenére az uniós elszámolási piac továbbra is széttagolt, és a
több tagállamot érintő elszámolás az elszámolást szabályozó nemzeti
előírások és a központi értéktárak tevékenységének különbségei, valamint a
központi értéktárak közötti korlátozott verseny miatt költségesebb. Ez a
széttagoltság akadályozza, valamint kockázatosabbá és költségesebbé teszi a
több tagállamot érintő elszámolást. A piaci szereplőkre vonatkozó
azonos kötelezettségek és a központi értéktárakra vonatkozó közös prudenciális
szabályok hiányában a nemzeti szinten hozott, valószínűleg eltérő
intézkedések az uniós elszámolási piacokon közvetlen káros hatást gyakorolnak a
biztonságra, a hatékonyságra és a versenyre. Ezeket a belső piac
működése előtt álló jelentős akadályokat fel kell számolni és
kerülni kell a verseny torzulását, valamint meg kell előzni az ilyen
akadályok és torzulások jövőbeli kialakulását. Ebből következően
e rendelet megfelelő jogalapja az Európai Unió működéséről szóló
szerződésnek az Európai Unió Bírósága állandó ítélkezési gyakorlata
szerint értelmezett 114. cikke.
(5)
Rendeletben rögzített egységes szabályok megállapítására
van szükség, amelyeket az elszámolási ciklus és fegyelem bizonyos szempontjait
illetően a piaci szereplőknek be kell tartaniuk, valamint meg kell
határozni az értékpapír-elszámolási rendszereket üzemeltető központi
értéktárakra vonatkozó közös követelményeket. A rendeletben foglalt közvetlenül
alkalmazandó szabályok gondoskodnak majd arról, hogy valamennyi piaci
szereplőre és központi értéktárra azonos, közvetlenül alkalmazandó
kötelezettségek és szabályok vonatkozzanak. A rendeletnek az irányelv
átültetéséből fakadó eltérő nemzeti szabályok megelőzése révén
javítania kell az uniós elszámolás biztonságát és hatékonyságát. A rendeletnek
csökkentenie kell a szabályozásnak a piaci szereplők és a központi
értéktárak által tapasztalt, a nemzeti szabályok közötti eltérésekből
eredő bonyolultságát, és lehetővé kell tennie a központi értéktárak
számára több tagállamra kiterjedő szolgáltatások nyújtását anélkül, hogy
meg kellene felelniük a többek között a központi értéktárak engedélyezésével,
felügyeletével, szervezésével vagy kockázataival kapcsolatos eltérő
nemzeti követelményeknek. A központi értéktárak számára azonos követelményeket
előíró rendeletnek ezen túlmenően a versenytorzulások kiküszöbölését
is elő kell segítenie.
(6)
A Pénzügyi Stabilitási Tanács 2010. október 20-án[9] megbízhatóbb alapvető
piaci infrastruktúrákat szorgalmazott és a meglévő standardok
felülvizsgálatát és javítását kérte. A Nemzetközi Fizetések Bankjának (Bank of
International Settlements – BIS) fizetési és elszámolási rendszerekkel
foglalkozó bizottsága (CPSS) és az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi
Szervezete (IOSCO) jelenleg véglegesíti a globális standardtervezeteket. Ezek a
BIS 2001. évi ajánlásait hivatottak felváltani, amelyeket 2009-ben a Központi
Bankok Európai Rendszere (KBER) és az európai értékpapír-piaci szabályozók
bizottsága (CESR) nem kötelező erejű európai szintű
iránymutatások formájában fogadott el.
(7)
A Tanács 2008. december 2-i következtetéseiben[10] hangsúlyozta, hogy meg kell
erősíteni az értékpapír-elszámolási rendszerek biztonságát és
rendezettségét, és meg kell szüntetni az Unióban a kereskedés utáni szakaszt
érintő jogi akadályokat.
(8)
A KBER egyik alapvető feladata a fizetési
rendszerek zavartalan működésének előmozdítása. E tekintetben a KBER
tagjai a hatékony és rendezett elszámolási és fizetési rendszerek biztosítása
révén ellenőrzést gyakorolnak. A KBER tagjai gyakran az értékpapírügyletek
pénzlábának elszámoló ügynökeként járnak el. Emellett a központi értéktárak
fontos ügyfelei is, amelyek sok esetben a monetáris politikai műveletek
fedezeti biztosításáért felelnek. A KBER tagjait konzultáció révén szorosan be
kell vonni a központi értéktárak engedélyezésébe és felügyeletébe, a harmadik
országbeli központi értéktárak elismerésébe és a központi értéktárak közötti
összekapcsolódások jóváhagyásába. Ezenfelül konzultáció keretében szervesen
közre kell működniük a szabályozás- és végrehajtás-technikai standardok,
valamint az iránymutatások és ajánlások meghatározásában. E rendelet
rendelkezései nem érinthetik az Európai Központi Bank (EKB) és a nemzeti
központi bankok azon feladatát, hogy biztosítsák az Unión belül és más
országokban üzemeltetett klíring- és fizetési rendszerek hatékonyságát és
megfelelő működését.
(9)
A tagállamok központi bankjai és az egyes
tagállamokban hasonló feladatokat ellátó más szervek, például az államadósság
kezelésével megbízott vagy abban részt vevő tagállami nemzeti szervek
maguk is több olyan szolgáltatást nyújthatnak, amelyek alapján központi
értéktárnak minősülnének. Ezeket az intézményeket mentesíteni kell az
engedélyezési és felügyeleti követelmények alól, a központi értéktárakra
vonatkozó prudenciális követelményeknek azonban továbbra is maradéktalanul
eleget kell tenniük. Mivel a központi bankok az elszámolás során elszámoló
ügynökként járnak el, azokat egyúttal az e rendelet IV. címében felsorolt követelmények
alól is mentesíteni kell.
(10)
Ellenkező rendelkezés hiányában ez a rendelet
a központi értéktárak valamennyi pénzügyi eszközét és tevékenységét érintő
ügyletek elszámolására alkalmazandó. E rendelet továbbá nem érinti az
egyes pénzügyi eszközökre vonatkozó egyéb uniós jogszabályokat, úgymint az
üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi
rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló,
2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet[11] és az ezen irányelvvel
összhangban elfogadott intézkedéseket.
(11)
Az értékpapírok könyvelési tétel formájában
történő rögzítése fontos lépés az elszámolás hatékonyságának fokozása és
az értékpapír-kibocsátás integritásának biztosítása felé, különösen az egyre
összetettebb állománykezelési és átruházási módszerekkel összefüggésben.
Biztonsági okokból ez a rendelet valamennyi átruházható értékpapír esetében
előírja a könyvelési tétel formájában történő rögzítést. A rendelet
nem ír elő meghatározott módszert a könyvelési tételként történő
kezdeti rögzítésre vonatkozóan, amely történhet összevont címletű
értékpapírok kibocsátása révén történő immobilizáció vagy azonnali
dematerializáció formájában is. Nem írja elő továbbá, hogy mely típusú
intézmény végezheti el a kibocsátott értékpapírok könyvelési tételként történő
rögzítését, és több szereplő, többek között részvénykönyvek vezetői
számára is engedélyezi e feladat végrehajtását. Amikor azonban ezekkel az
értékpapírokkal a pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK
tanácsi irányelv, és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül
helyezéséről szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv[12]
által szabályozott kereskedési helyszíneken kereskednek vagy azokat a pénzügyi
biztosítékokról szóló megállapodásokról szóló, 2002. június 6-i 2002/47/EK
európai parlamenti és tanácsi irányelv[13]
feltételei szerint biztosítékként kínálják, ezeket az értékpapírokat többek
között az értékpapír-elszámolási rendszerben történő elszámolásuk
biztosítása érdekében be kell vezetni egy központi értéktár könyvelési
rendszerébe.
(12)
Az elszámolás biztonságának szavatolása érdekében
az értékpapír-elszámolási rendszer bizonyos pénzügyi eszközökkel, azaz
átruházható értékpapírokkal, pénzpiaci eszközökkel, kollektív befektetési
vállalkozások befektetési jegyeivel és kibocsátási egységekkel kereskedő
tagjainak az elszámolás tervezett napján ki kell egyenlíteniük tartozásukat.
(13)
Az átruházható értékpapírokat érintő ügyletek
esetében a hosszabb elszámolási időszak bizonytalanságot és fokozott
kockázatot teremt az értékpapír-elszámolási rendszerek résztvevői számára.
Az eltérő tagállami elszámolási időszakok hátráltatják az egyeztetést
és a kibocsátók, a befektetők és a közvetítők számára egyaránt
hibaforrást jelentenek. Ezért indokolt közös elszámolási időszakot
meghatározni, amely megkönnyíti az elszámolás tervezett időpontjának
megállapítását és elősegíti az elszámolási fegyelemmel kapcsolatos
intézkedések végrehajtását. A 2004/39/EK irányelv által szabályozott
kereskedési helyszíneken folyó kereskedésbe bevont átruházható értékpapírokat
érintő ügyletek elszámolásának tervezett időpontja legkésőbb a
kereskedés napját követő második üzleti nap lehet.
(14)
A központi értéktáraknak és egyéb piaci
infrastruktúráknak intézkedéseket kell hozniuk az elszámolás meghiúsulásának
megelőzésére és kezelésére. Lényeges, hogy ezeket a szabályokat
Unió-szerte egységesen és közvetlenül alkalmazzák. A központi értéktárakat és
más piaci infrastruktúrákat különösen kötelezni kell olyan eljárások
bevezetésére, amelyek lehetővé teszik, hogy megfelelő intézkedésekkel
felfüggesszék azt a tagot, amely miatt az elszámolás rendszeresen meghiúsul, és
személyazonosságát nyilvánosságra hozzák, feltéve, hogy az érintett tag az
ilyen határozat meghozatala előtt benyújthatja észrevételeit.
(15)
Az elszámolás meghiúsulásának egyik leghatékonyabb
kezelési módja, ha a nemteljesítő résztvevőt fedezeti vételre
kötelezik, amelynek keretében az elszámolás tervezett időpontját
követően a szállítandó értékpapírokat a piacon meg kell vásárolni és
átadni a fogadó résztvevőnek. Ennek a rendeletnek egységes szabályokat
kell előírnia az átruházható értékpapírokat, a pénzpiaci eszközöket, a
kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeit és a kibocsátási egységeket
érintő fedezeti vételi ügylet bizonyos szempontjai, azaz az ütemezés, a
felmondási idő, az árképzés és a szankciók tekintetében.
(16)
Mivel e rendelet fő célja, hogy a piaci
szereplőkre közvetlenül alkalmazandó jogi kötelezettségeket vezessen be,
többek között arra vonatkozóan, hogy amennyiben az átruházható értékpapírokkal
a 2004/39/EK irányelv által szabályozott kereskedési helyszíneken kereskednek
vagy azokat a 2002/47/EK irányelv feltételei szerint biztosítékként
kínálják, az ilyen értékpapírokat könyvelési tétel formájában fel kell tüntetni
egy központi értéktárban, illetve hogy kötelezettségeiket legkésőbb a
kereskedés napját követő második üzleti napon teljesíteniük kell, és mivel
az értékpapír-elszámolási rendszerek üzemeltetéséért és az Unión belüli
időszerű elszámolásokat biztosító intézkedések alkalmazásáért a
központi értéktárak felelnek, feltétlenül gondoskodni kell arról, hogy a
központi értéktárak biztonságosak és megbízhatóak legyenek és folyamatosan
eleget tegyenek az e rendeletben meghatározott szigorú szervezeti, üzletviteli
és prudenciális követelményeknek. A központi értéktárak engedélyezésével és
folyamatos felügyeletével kapcsolatos egységes és közvetlenül alkalmazandó
szabályok tehát fontos velejárói az e rendelet által a piaci szereplők
számára előírt jogi kötelezettségeknek, és azokkal szoros összefüggésben
állnak. Ennélfogva a központi értéktárak engedélyezésével és folyamatos
felügyeletével kapcsolatos szabályokról és a piaci szereplők számára
előírt jogi kötelezettségekről egyazon jogi aktusban kell
rendelkezni.
(17)
Tekintettel arra, hogy a központi értéktárakra
vonatkozóan közös követelményeket kell megállapítani, illetve a több tagállamot
érintő elszámolás előtt álló akadályok leküzdése érdekében az
engedéllyel rendelkező központi értéktárak számára lehetővé kell
tenni, hogy az Unió területén fióktelep létrehozása vagy közvetlen
szolgáltatásnyújtás útján szabadon nyújthassák szolgáltatásaikat.
(18)
A határok nélküli uniós elszámolási piacon meg kell
határozni az e rendelet alkalmazásában részt vevő különböző hatóságok
hatásköreit. A tagállamoknak külön ki kell jelölniük az e rendelet
alkalmazásáért felelős illetékes hatóságokat, amelyeket fel kell ruházni a
feladataik ellátásához szükséges felügyeleti és vizsgálati jogkörökkel. A
központi értéktárak engedélyezéséért és felügyeletéért a letelepedés helye
szerinti illetékes hatóságnak kell felelnie, amely alkalmas arra – és erre fel
is kell hatalmazni –, hogy megvizsgálja a központi értéktárak napi
működését, rendszeres felülvizsgálatot végezzen és szükség esetén megtegye
a megfelelő intézkedéseket. Az említett hatóságnak ugyanakkor a
lehető legkorábbi szakaszban konzultálnia kell és együtt kell
működnie más érintett hatóságokkal, többek között a központi értéktár
által üzemeltetett egyes értékpapír-elszámolási rendszerek ellenőrzéséért
felelős hatóságokkal és adott esetben az egyes értékpapír-elszámolási
rendszerek elszámoló ügynökeként eljáró érintett központi bankokkal, illetve
szintén adott esetben a csoporthoz tartozó más jogalanyok illetékes
hatóságaival. Ez az együttműködés egyúttal azt is jelenti, hogy a központi
értéktár vagy résztvevői letelepedési helye szerinti valamely tagállam
pénzügyi rendszerének likviditását és stabilitását érintő
válsághelyzetről haladéktalanul tájékoztatni kell az érintett hatóságokat.
Amennyiben a központi értéktár – fióktelep létrehozása vagy közvetlen
szolgáltatásnyújtás révén – a letelepedés helyétől eltérő tagállamban
nyújtja szolgáltatásait, az adott központi értéktár felügyeletéért elsősorban
a letelepedés helye szerinti illetékes hatóság felel.
(19)
A központi értéktár meghatározásának megfelelő
bármely jogi személy kizárólag az illetékes nemzeti hatóságok előzetes
engedélyével kezdheti meg tevékenységét. Több különböző üzleti modellt is
figyelembe véve a központi értéktárakat azok bizonyos alapvető
szolgáltatásaira hivatkozva kell meghatározni, amelyekbe beletartozik az
értékpapír-elszámolási rendszer üzemeltetését magában foglaló elszámolás, a
hitelesítési szolgáltatások, valamint a központi értékpapírszámla-vezetési
szolgáltatások. A központi értéktárnak legalább egy értékpapír-elszámolási
rendszert kell üzemeltetnie és egy további alapvető szolgáltatást kell
nyújtania. Ki kell tehát zárni a meghatározás alkalmazási köréből az
értékpapír-elszámolási rendszert nem üzemeltető jogalanyokat, azaz a
részvénykönyvek vezetőit vagy a 2003/87/EK irányelv értelmében létrehozott
nyilvántartási rendszerért felelős állami hatóságokat és szerveket. A
központi értéktárak csak e feladatok együttes ellátása révén tölthetik be szerepüket
az értékpapír-elszámolás területén, és csak így biztosíthatják az
értékpapír-kibocsátások integritását.
(20)
Elkerülendő, hogy a központi értéktárak az e
rendelet értelmében engedélyköteles tevékenységektől eltérő
kockázatos tevékenységet végezzenek, az engedéllyel rendelkező központi
értéktárak tevékenységét az engedélyükben foglalt szolgáltatások nyújtására
kell korlátozni, és – a hasonló szolgáltatásokat nyújtó intézmények kivételével
– más intézményben nem rendelkezhetnek a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének
g) pontja alapján meghatározott jogi formájú társaságok éves beszámolójáról
szóló, 1978. július 25-i 78/660/EGK negyedik tanácsi irányelv[14] szerinti részesedéssel,
illetve e más intézmény szavazati jogai vagy tőkéje 20 %-ának vagy
nagyobb részének közvetlen vagy közvetett tulajdonjogával.
(21)
Az értékpapír-elszámolási rendszerek biztonságos
működésének szavatolása érdekében azokat kizárólag az e rendeletben
foglalt szabályoknak megfelelő központi értéktárak vagy központi bankok
üzemeltethetik.
(22)
A tagállami adójogszabályok egyedi követelményeinek
sérelme nélkül a központi értéktárakat fel kell hatalmazni az
alaptevékenységeikhez kapcsolódó olyan kiegészítő szolgáltatások
nyújtására, amelyek javítják az értékpapírpiacok biztonságát, hatékonyságát és
átláthatóságát. Amennyiben az említett szolgáltatások nyújtása forrásadóval
kapcsolatos eljárásokra vonatkozik, azt az érintett tagállam jogszabályaival
összhangban kell végezni.
(23)
Annak a központi értéktárnak, amelynek szándékában
áll valamely alaptevékenységének harmadik félhez történő kiszervezése, új
alapvető vagy kiegészítő szolgáltatás nyújtása, további
értékpapír-elszámolási rendszer üzemeltetése, elszámoló ügynökként egy másik
központi bank megbízása vagy központi értéktárak közötti kapcsolat létrehozása,
a kezdeti engedélyezéshez előírttal megegyező eljárás keretében
engedélyért kell folyamodnia, azzal az eltéréssel, hogy az illetékes hatóságnak
három hónapon belül értesítenie kell a kérelmező központi értéktárat az
engedély megadásáról vagy elutasításáról.
(24)
Harmadik országban letelepedett központi értéktárak
az Unión belüli tevékenységeikhez kapcsolódóan fióktelepen keresztül vagy
közvetlen szolgáltatásnyújtás révén kínálhatják szolgáltatásaikat az Unióban
letelepedett kibocsátók és résztvevők számára, és az EÉPH elismerésétől
függően kapcsolatokat alakíthatnak ki az Unióban letelepedett központi
értéktárakkal. A pénzügyi piacok globális jellegére tekintettel az EÉPH a
legalkalmasabb szerv a harmadik országbeli központi értéktárak elismerésére. Az
EÉPH csak akkor ismerhet el egy harmadik országbeli központi értéktárat, ha a
Bizottság megállapítja, hogy arra az e rendeletben foglalttal egyenértékű
jogi és felügyeleti keretrendszer vonatkozik, ha saját országában tényleges
engedéllyel rendelkezik és tényleges felügyelet alatt áll, és ha az EÉPH és a
központi értéktár illetékes hatóságai között együttműködési megállapodás
van érvényben. Az EÉPH általi elismerésnek feltétele az Unióban letelepedett és
az e rendelet értelmében engedélyezett központi értéktárakra alkalmazandó
prudenciális keretrendszer kölcsönös és tényleges elismerése.
(25)
Figyelembe véve a pénzügyi piacok globális jellegét
és a központi értéktárak rendszerszintű jelentőségét, gondoskodni
kell a rájuk vonatkozó prudenciális követelmények nemzetközi szintű
összehangolásáról. Az e rendeletben foglalt rendelkezéseknek összhangban kell
állniuk a CPSS–IOSCO és a KBER–CESR által kidolgozott ajánlásokkal. Az EÉPH-nak
a szabályozás- és végrehajtás-technikai standardok, valamint az e rendeletben
előírt iránymutatások és ajánlások kidolgozásakor vagy az ezek
felülvizsgálatára irányuló javaslatban figyelembe kell vennie a meglévő
standardokat és azok várható változásait.
(26)
Figyelembe véve a központi értéktárak és az általuk
nyújtott szolgáltatások összetettségét és rendszerjellegét, átlátható
irányítási szabályokkal kell biztosítani, hogy a felső vezetők, az
igazgatósági tagok, az érdekeltek és a résztvevők, akik a Szerződés
54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján az összevont (konszolidált) éves
beszámolóról szóló, 1983. június 13-i 83/349/EGK hetedik tanácsi irányelv[15] szerint befolyást
gyakorolhatnak a központi értéktár működésére, képesek legyenek
biztosítani a központi értéktár stabil és prudens irányítását.
(27)
Az átlátható irányítási szabályoknak gondoskodniuk
kell arról, hogy egyaránt figyelembe vegyék egyrészről a központi értéktár
érdekelt feleinek, vezetőségének és alkalmazottainak, és másrészről a
felhasználóinak az érdekeit. Ezek az irányítási elvek a központi értéktár által
elfogadott tulajdonosi modell sérelme nélkül alkalmazandók. A központi értéktár
által üzemeltetett minden értékpapír-elszámolási rendszer esetében felhasználói
bizottságot kell létrehozni, amely a tagokat érintő legfontosabb
kérdésekben tanácsokkal szolgál a központi értéktár igazgatótanácsa számára.
(28)
A központi értéktárakra ruházott feladatok
jelentőségére figyelemmel ennek a rendeletnek elő kell írnia, hogy a
központi értéktárak tevékenységeik kiszervezése révén kötelezettségeiket nem
ruházzák át harmadik felekre. Az ilyen tevékenységek kiszervezése szigorú
feltételekkel történhet, amelyek értelmében továbbra is a központi értéktár
felel saját tevékenységeiért, és amelyek biztosítják a központi értéktárak
megfelelő színvonalú felügyeletét és ellenőrzését. A központi
értéktárak tevékenységeinek állami létesítményekhez történő kiszervezése
bizonyos feltételekkel mentesíthető e követelmények alól.
(29)
Az üzletviteli szabályoknak átláthatóvá kell
tenniük a központi értéktár és felhasználói közötti kapcsolatokat. A központi
értéktárnak mindenekelőtt nyilvános, átlátható, objektív és
megkülönböztetésmentes részvételi kritériumokat kell alkalmaznia az
értékpapír-elszámolási rendszer tekintetében, amelyek kizárólag az érintett
kockázatok alapján teszik lehetővé a résztvevők hozzáférésének
korlátozását. Az illetékes hatóságok számára gyors és megfelelő
jogorvoslatot kell biztosítani, amelyet akkor alkalmazhatnak, ha a központi
értéktárak indokolatlanul megtagadják szolgáltatásaikat a
résztvevőktől. A központi értéktárnak nyilvánosságra kell hoznia
szolgáltatásai árait és díjait. A központi értéktárak szolgáltatásaihoz való
nyílt és megkülönböztetésmentes hozzáférés biztosítása érdekében, valamint
tekintettel arra, hogy saját tagállamuk területén a központi értéktárak
továbbra is jelentős piaci befolyást élveznek, a központi értéktár nem
térhet el közzétett árképzési politikájától. A központi értéktárnak elismert
tájékoztatási eljárásokról kell rendelkeznie. Ezek a részvételi rendelkezések
kiegészítik és megerősítik a piaci szereplőknek a 2004/39/EK
irányelvben biztosított azon jogát, hogy igénybe vehetik a más tagállamok
területén működő elszámolási rendszereket.
(30)
Tekintettel az értékpapír-elszámolási rendszerek
pénzügyi piacokon betöltött központi szerepére, a központi értéktáraknak
szolgáltatásaik nyújtásakor gondoskodniuk kell az időszerű
elszámolásról, a kibocsátás integritásáról, az egyes résztvevők nevében
vezetett értékpapírszámlák elkülönítéséről és annak
lehetőségéről, hogy kérésre a résztvevők ügyfeleinek számláit is
elkülönítsék. A központi értéktáraknak biztosítaniuk kell, hogy ezek a
követelmények az általuk üzemeltetett valamennyi értékpapír-elszámolási
rendszerre külön-külön vonatkozzanak.
(31)
Az elszámoló ügynök fizetésképtelenségéből
eredő elszámolási kockázatok elkerülése érdekében a központi
értéktáraknak, amennyiben ez lehetséges és megvalósítható, az értékpapírügylet
pénzlábát központi banknál nyitott számlán kell elszámolniuk. Ha ilyen
lehetőség nincs, vagy az nem megvalósítható, biztosítani kell, hogy a
központi értéktár az elszámolást a hitelintézetek tevékenységének
megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2006. június 14-i 2006/48/EK európai
parlamenti és tanácsi irányelvben[16]
foglalt feltételek szerint létrehozott, valamint az e rendelet IV. címében
szereplő célzott engedélyezési eljárás és prudenciális követelmények
hatálya alá tartozó hitelintézetnél nyitott számlán végezhesse el. Utóbbinak
elszámoló ügynökként eljárva biztosítania kell a központi értéktár
résztvevői számára az e rendeletben meghatározott és az engedély hatálya
alá tartozó szolgáltatások nyújtását, míg más szerepben az e rendeletben nem
szereplő egyéb szolgáltatásokat is nyújthat.
(32)
Tekintettel arra, hogy a 2006/48/EK irányelv nem
tér ki kifejezetten az elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki
szolgáltatások nyújtásából eredő napközbeni hitel- és likviditási
kockázatokra, az ilyen szolgáltatásokat nyújtó hitelintézetek számára emellett
szigorúbb egyedi hitel- és likviditásikockázat-csökkentést célzó
követelményeket kell előírni, amelyeket minden olyan
értékpapír-elszámolási rendszerre alkalmazni kell, amelyek esetében a
hitelintézetek elszámoló ügynökként járnak el. A hitel- és likviditási kockázat
csökkentését célzó egyedi intézkedéseknek való teljes mértékű megfelelés
biztosítása érdekében indokolt, hogy az illetékes hatóságok megkövetelhessék a
központi értéktáraktól egynél több hitelintézet kijelölését, amennyiben a
rendelkezésre álló bizonyítékok alapján megállapítják, hogy egyetlen
hitelintézet esetében nem kellően mérsékelt a hitel- és likviditási
kockázatok koncentrációjának való kitettség.
(33)
Az a követelmény, amely szerint az értékpapírügylet
pénzlábának elszámolását elszámoló ügynökként eljáró, önálló jogalanynak kell
végeznie, a központi értéktárak biztonságát és alkalmazkodóképességét javító
fontos intézkedés. A központi értéktárak alapvető szolgáltatásai és az
elszámoláshoz kapcsolódó kiegészítő banki szolgáltatások ilyen
elkülönítése a jelek szerint nélkülözhetetlen azon veszély kiküszöböléséhez,
hogy a banki szolgáltatásokból eredő, például hitel- és likviditási
kockázatok átterjedjenek a központi értéktárak alapvető szolgáltatásainak
nyújtására. Az említett hitel- és likviditási kockázatok kevésbé beavatkozó
intézkedésekkel nem küszöbölhetők ki, a központi értéktárak biztonsága és
alkalmazkodóképessége kívánt szintjének biztosítása érdekében. Annak
biztosításához azonban, hogy a központi értéktári és banki szolgáltatások
ugyanazon vállalkozáscsoporton belül történő nyújtása hatékony legyen,
indokolt, hogy a banki szolgáltatások különálló hitelintézet általi nyújtására
vonatkozó követelmény ne zárja ki annak a lehetőségét, hogy a szóban forgó
hitelintézet ugyanahhoz a vállalkozáscsoporthoz tartozzon, mint a központi
értéktár. Amennyiben ugyanazon vállalkozáscsoporton belül központi értéktári és
banki szolgáltatások nyújtására is sor kerül, a szolgáltatások biztonságának és
hatékonyságának fokozása érdekében a banki szolgáltatásokat nyújtó hitelintézet
tevékenységének az elszámolást kiegészítő banki szolgáltatások nyújtására
kell korlátozódnia. Emellett indokolt lehetővé tenni az elszámolást kiegészítő
banki szolgáltatásoknak az alapvető központi értéktári szolgáltatásoktól
való elkülönítésére vonatkozó kötelezettségtől való eltérést, amennyiben
nem áll fenn annak a veszélye, hogy a banki szolgáltatásokból eredő hitel-
vagy likviditási kockázat átterjed a központi értéktár alapvető
szolgáltatásnyújtására. Annak érdekében, hogy következetesen lehessen
alkalmazni a központi értéktár számára előírt azon kötelezettségtől
való eltérés lehetőségét, hogy ne nyújtson banki jellegű
kiegészítő szolgáltatást, indokolt felhatalmazni a Bizottságot, hogy a
nemzeti illetékes hatóság kérésére döntsön arról, engedélyezhető-e az
eltérés a központi értéktári és banki szolgáltatások ugyanazon jogalany általi
nyújtásából eredő rendszerszintű kockázat hiányára tekintettel.
Mindenesetre az említett eltérésben részesülő és hitelintézeti engedéllyel
rendelkező központi értéktár tevékenységének az elszámolást
kiegészítő banki szolgáltatásokra kell korlátozódnia.
(34)
A központi értéktárak által nyújtott szolgáltatások
megfelelő biztonsága és folyamatossága érdekében a központi értéktárakra
vonatkozóan célzott, egységes és közvetlenül alkalmazandó prudenciális és
tőkekövetelményeket kell előírni, amelyek csökkentik a jogi,
működési és befektetési kockázatokat.
(35)
A központi értéktárak között létrejött
összekapcsolódási megállapodások biztonságos jellegét különleges
követelményekkel kell szabályozni, hogy az érintett résztvevők más
értékpapír-elszámolási rendszerekhez is hozzáférhessenek. A banki jellegű
kiegészítő szolgáltatások különálló jogalany általi nyújtására vonatkozó
követelmény nem akadályozhatja meg a központi értéktárakat abban, hogy ilyen
szolgáltatásokat vegyenek igénybe, különösen, ha egy másik központi értéktár
által működtetett értékpapír-elszámolási rendszer résztvevői.
Különösen fontos az összekapcsolódási megállapodásokból eredő, a központi
értéktárakat érintő esetleges kockázat, például hitel-, likviditási,
szervezeti vagy bármely egyéb releváns kockázat teljes körű kezelése. Az
interoperábilis összekapcsolódásokban fontos, hogy az összekapcsolt
rendszerekben azonos legyen az átutalási megbízások rögzítésének
időpontja, az átutalási megbízásokat ne lehessen visszavonni és az
értékpapír-átruházások és a készpénzátutalások véglegesek legyenek. Ugyanezeket
az elveket kell alkalmazni a közös elszámolási informatikai infrastruktúrát
használó központi értéktárak esetében is.
(36)
Az értékpapír-elszámolási rendszerek
üzemeltetőiként a központi értéktárak kulcsszerepet játszanak az
értékpapírok értékpapírszámlákra történő átutalásának folyamatában. A
jogbiztonság erősítése érdekében, különösen több tagállamot érintő
helyzetben, fontos, hogy a központi értéktár saját számláin tartott
értékpapírok tulajdonlására alkalmazandó jogra vonatkozóan egyértelmű
előírások szülessenek. A meglévő kollíziós szabályokban alkalmazott
megközelítést követve az alkalmazandó jog a központi értéktári számlák
vezetésének helye szerinti jog.
(37)
A kibocsátóknak számos tagállamban törvényi
kötelessége bizonyos típusú értékpapírok, többnyire részvények kibocsátása a
nemzeti központi értéktárban. A kereskedés utáni uniós piac zavartalan
működését gátló ezen akadály felszámolása, valamint annak érdekében, hogy
a kibocsátók az értékpapírjaik kezelésének leghatékonyabb módját választhassák,
a kibocsátókat fel kell jogosítani arra, hogy értékpapírjaik könyvelésével az
Unióban letelepedett bármely központi értéktárat szabadon megbízhassák és azok
egyéb kapcsolódó szolgáltatásait is igénybe vehessék. Az illetékes hatóságok
számára gyors és megfelelő jogorvoslatot kell biztosítani, amelyet akkor
alkalmazhatnak, ha a központi értéktárak indokolatlanul megtagadják
szolgáltatásaikat a kibocsátóktól. A részvényesek jogainak védelme érdekében a
kibocsátók központi értéktár választására irányuló joga nem akadályozhatja azon
nemzeti társasági törvények alkalmazását, amelyek hatálya alá az értékpapírok
tartoznak, és amelyek a kibocsátók és a részvényeseik közötti kapcsolatot
szabályozzák.
(38)
A klíring és elszámolás európai magatartási kódexe
(2006. november 7.)[17]
önkéntes keretet hozott létre, hogy lehetővé tegye a központi értéktárak
és más piaci infrastruktúrák közötti kölcsönös hozzáférést. A kereskedés utáni
ágazat azonban a nemzeti határok mentén továbbra is széttagolt, ami megnöveli a
több tagállamra kiterjedő kereskedés költségeit. A központi értéktárak
közötti kapcsolatokra és a központi értéktárak és más piaci infrastruktúrák
közötti hozzáférésre vonatkozóan egységes feltételeket kell megállapítani.
Annak érdekében, hogy a központi értéktárak biztosítani tudják résztvevőik
számára a más piacokhoz való hozzáférést, jogot kell szerezniük arra, hogy egy
másik központi értéktár résztvevőivé váljanak, vagy egy másik központi
értéktártól a hozzáférés érdekében egyedi feladatkörök ellátását kérjék. Az
illetékes hatóságok számára gyors és megfelelő jogorvoslatot kell
biztosítani, amelyet akkor alkalmazhatnak, ha egy központi értéktár
indokolatlanul megtagadja a hozzáférést egy másik központi értéktárhoz. Mivel a
központi értéktárak összekapcsolódása további elszámolási kockázatokkal járhat,
azt az érintett illetékes hatóságnak engedélyeznie és felügyelnie kell.
(39)
A központi értéktáraknak továbbá hozzáférést kell
biztosítani a központi szerződő felektől vagy a kereskedési
helyszínektől érkező ügyleti ajánlatokhoz, e piaci infrastruktúráknak
pedig a központi értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási
rendszerekhez, kivéve, ha ez a hozzáférés veszélyezteti tevékenységeik
végzését. Az illetékes hatóságok számára gyors és megfelelő jogorvoslatot
kell biztosítani, amelyet akkor alkalmazhatnak, ha a központi értéktárak vagy a
piaci infrastruktúrák indokolatlanul megtagadják a szolgáltatásaikhoz való
hozzáférést.
(40)
A pénzügyi ágazatra vonatkozó rendezett
prudenciális és üzletviteli keretrendszernek szilárd felügyeleti és
szankciórendszereken kell alapulnia. E célból a felügyeleti hatóságoknak
rendelkezniük kell az eljáráshoz szükséges hatáskörökkel és gondoskodni kell
arról, hogy jogellenes magatartás esetén visszatartó erejű
szankciórendszerekre támaszkodhassanak. A pénzügyi szolgáltatások ágazatában a
szankciórendszerek megerősítéséről szóló, az Európai Parlamentnek, a
Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók
Bizottságának címzett, 2010. december 8-i bizottsági közleményben sor került a
szankcionálási hatáskörök és azok gyakorlati alkalmazásának felülvizsgálatára,
amelynek célja az volt, hogy előmozdítsa a szankcióknak a felügyeleti
tevékenységek skáláját átfogó konvergenciáját.
(41)
Ennélfogva, annak érdekében, hogy biztosítsák a
központi értéktárak, az elszámoló ügynökként kijelölt hitelintézetek, ezek
irányítási szerveinek tagjai és az üzleti tevékenységüket ténylegesen
ellenőrző más személyek vagy bármely egyéb személyek e rendeletben
foglalt követelményeknek való megfelelését, az illetékes hatóságoknak
felhatalmazást kell kapniuk hatékony, arányos és visszatartó erejű
közigazgatási szankciók és intézkedések alkalmazására.
(42)
A tagállamokban a szankciók visszatartó erejének és
következetes alkalmazásának biztosítása érdekében ebben a rendeletben fel kell
sorolni azokat a főbb közigazgatási szankciókat és intézkedéseket,
amelyeket az illetékes hatóságok rendelkezésére kell bocsátani, az e szankciók
és intézkedések valamennyi jogi vagy természetes személyre történő
alkalmazásához szükséges hatásköröket, az e szankciók és intézkedések szintjének
és típusának meghatározásakor alkalmazandó főbb kritériumokat, valamint a
közigazgatási pénzbírságok mértékét. A közigazgatási bírságoknak figyelembe
kell venniük olyan tényezőket, mint a jogsértésből eredő feltárt
pénzügyi előnyök, a jogsértés súlyossága és időtartama, esetleges
súlyosbító vagy enyhítő körülmények, a bírságok visszatartó erejének
szükségessége és adott esetben az illetékes hatósággal való
együttműködésért járó kedvezményt kell tartalmazniuk. A szankciók
elfogadása és közzététele során tiszteletben kell tartani az Európai Unió
Alapjogi Chartájában szereplő alapvető jogokat, különösen a magán- és
a családi élet tiszteletben tartásához (7. cikk), a személyes adatok védelméhez
(8. cikk), valamint a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való
jogot (47. cikk).
(43)
A potenciális jogsértések feltárásához hatékony
mechanizmusokat kell életbe léptetni, amelyek az e rendelet feltételezett és
tényleges megsértése eseteinek az illetékes hatósághoz történő
bejelentésére ösztönöznek. E mechanizmusoknak megfelelő biztosítékokat
kell nyújtaniuk az e rendeletet érintő feltételezett vagy tényleges
jogsértéseket bejelentő és az ilyen jogsértés elkövetésével vádolt
személyek számára. Megfelelő eljárásokat kell létrehozni, amelyek
biztosítják a gyanúsított személy személyes adatai védelméhez való jogának, a
védekezéshez való jognak és az adott személyt érintő végleges határozat
elfogadása előtti meghallgatásra vonatkozó jognak, valamint az érintett
azon jogának tiszteletben tartását, hogy az őt érintő határozat vagy
intézkedés meghozatalát megelőzően a bíróság előtt hatékony
jogorvoslattal élhessen.
(44)
Ez a rendelet nem sértheti a tagállamok
büntetőjogi szankciókkal kapcsolatos jogának rendelkezéseit.
(45)
A személyes adatoknak e rendelet szerinti feldolgozása
tekintetében a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének
védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i
95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[18] alkalmazandó. A személyes adatok
tagállami illetékes hatóságok közötti cseréjének vagy továbbításának meg kell
felelnie a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak, a 95/46/EK
irányelvvel összhangban. A személyes adatoknak az EÉPH által, e rendelet
szerint történő feldolgozását a személyes adatok közösségi intézmények és
szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének
védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000.
december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[19] szabályozza. A személyes
adatok EÉPH által történő cseréjének vagy továbbításának meg kell felelnie
a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak, a 45/2001/EK
irányelvvel összhangban.
(46)
Ez a rendelet tiszteletben tartja a különösen az
Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapvető jogokat és elveket,
nevezetesen a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jogot, a
személyes adatok védelméhez való jogot, a hatékony jogorvoslathoz és a
tisztességes eljáráshoz való jogot, a kétszeres eljárás alá vonás és a
kétszeres büntetés tilalmát, valamint a vállalkozás szabadságát, és azt az
említett jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.
(47)
Az európai felügyeleti hatóság (Európai
Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról
és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2010. november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel[20] létrehozott Európai
Értékpapír-piaci Hatóságnak (EÉPH) központi szerepet kell játszania e rendelet
alkalmazásában és biztosítania kell, hogy az illetékes nemzeti hatóságok
következetesen alkalmazzák az uniós előírásokat, valamint rendeznie kell a
közöttük felmerülő vitás ügyeket.
(48)
Hatékony és helyénvaló megoldás az EÉPH-t, mint az
értékpapírok és értékpapírpiacok területén kifejezetten specializált
szakértelemmel rendelkező szervet, a Bizottsághoz benyújtandó azon
szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezetek kidolgozásával
megbízni, amelyek nem igényelnek szakpolitikai döntéseket. Ennek előírása
esetén az EÉPH-nak egyúttal szorosan be kell vonnia munkájába a KBER tagjait,
illetve az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról, a
716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK bizottsági határozat
hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. november 24-i 1093/2010/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelettel[21]
létrehozott Európai Bankhatóságot (EBH).
(49)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az
Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével és az
1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkeiben ismertetett eljárással összhangban
szabályozástechnikai standardokat fogadjon el a következők tekintetében:
az elszámolással kapcsolatos fegyelmi intézkedések részletes elemei; a központi
értéktárak által az engedélyre irányuló kérelemben feltüntetendő adatok és
egyéb információk; az egyes hatóságok által a központi értéktárak
felügyeletével összefüggésben egymásnak átadandó információk; a székhely
szerinti és a fogadó hatóságok közötti együttműködési megállapodások
részletei; a központi értéktárak irányítási rendszerének összetevői; a
központi értéktárak által vezetett nyilvántartások részletes adatai; a központi
értéktárak által a kibocsátások integritásának megőrzése érdekében hozandó
intézkedések jellemzői; a résztvevők értékpapírjainak védelme; az
elszámolás időben történő lebonyolítása; a működési kockázatok
és a központi értéktárak közötti kapcsolatokból fakadó kockázatok csökkentése;
a központi értéktárakra vonatkozó részletes tőkekövetelmények; valamint a
kijelölt hitelintézeteket érintő hitel- és likviditási kockázatokra
vonatkozó részletes prudenciális követelmények.
(50)
A Bizottságot továbbá fel kell hatalmazni arra,
hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 291. cikke
szerinti végrehajtási aktusok révén, valamint az 1095/2010/EU európai
parlamenti és tanácsi rendelet 15. cikkében ismertetett eljárással összhangban
végrehajtás-technikai standardokat fogadjon el a következők tekintetében:
a központi értéktárak engedélyre irányuló kérelmeire vonatkozó szabványos
űrlapok és sablonok; a központi értéktárak felügyeletének keretében az
egyes illetékes hatóságok közötti tájékoztatás; a székhely szerinti és a fogadó
hatóságok közötti vonatkozó együttműködési megállapodások; a központi
értéktárak által vezetett nyilvántartási tételek formátuma; a résztvevők
vagy kibocsátók központi értéktárhoz való hozzáférésének, a központi értéktárak
egymáshoz való kölcsönös hozzáférésének vagy a központi értéktárak és más piaci
infrastruktúrák közötti kölcsönös hozzáférésnek a megtagadása esetén
alkalmazandó eljárások; valamint az elszámoló ügynök engedélyezését
megelőző, különböző hatóságokkal folytatott konzultáció.
(51)
A Szerződés 290. cikkének megfelelően a
Bizottságot fel kell hatalmazni felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
elfogadására. Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni
mindenekelőtt a következők tekintetében: a fogalommeghatározásokra
vonatkozó konkrét részletek; azok a kritériumok, amelyek alapján a központi
értéktár fogadó országban folytatott működése az adott tagállam számára
lényeges fontosságúnak minősül; azok a szolgáltatások, amelyek esetében a
harmadik országbeli központi értéktárnak az EÉPH általi elismerésért kell
folyamodnia és a kérelmező központi értéktár által az elismerés iránti
kérelemben feltüntetendő adatok; azok a kockázatok, amelyek indokolják a
résztvevők hozzáférésének központi értéktárak általi megtagadását és a
kérelmező résztvevők rendelkezésére álló eljárások összetevői;
azon helyzetek értékelése, amelyekben a központi banki pénzben történő
elszámolás nem lehetséges és nem megvalósítható; a kibocsátók központi
értéktárakhoz való hozzáférését, a központi értéktárak egymáshoz való kölcsönös
hozzáférését és a központi értéktárak és más piaci infrastruktúrák közötti
kölcsönös hozzáférést érintő eljárás összetevői.
(52)
E rendelet egységes feltételek mellett történő
végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket
kell ruházni, hogy a harmadik országbeli központi értéktárak elismerése
céljából a harmadik országbeli szabályok értékeléséről, és az elszámolást
kiegészítő banki szolgáltatásoknak az alapvető központi értéktári
szolgáltatásoktól való elkülönítésére vonatkozó kötelezettségtől való
eltérésről szóló határozatokat hozzon. Ezeket a hatásköröket a Bizottság
végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési
mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011.
február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek
megfelelően kell gyakorolni.[22]
(53)
Mivel e rendelet célját – nevezetesen az
elszámolásra és a központi értéktárakra vonatkozó egységes követelmények
meghatározását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és
ezért az léptékét tekintve az Unió szintjén jobban megvalósítható, az Unió
intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében
foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az abban a cikkben foglalt
arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok
eléréséhez szükséges mértéket.
(54)
            Indokolt a 98/26/EK irányelv
módosítása, hogy összhangba kerüljön a 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK,
2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK,
2006/49/EK és 2009/65/EK irányelvnek az európai felügyeleti hatóság (Európai
Bankhatóság), az európai felügyeleti hatóság (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság)
és az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) hatásköre
tekintetében történő módosításáról szóló, 2010. november 24-i 2010/78/EU
európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[23],
amelynek értelmében a kijelölt értékpapír-elszámolási rendszereket a
továbbiakban nem a Bizottságnak, hanem az EÉPH-nak kell bejelenteni.
(55)
Az e rendeletben foglalt engedélyezési és
elismerési követelmények alkalmazását el kell halasztani annak érdekében, hogy
az Unióban vagy harmadik országokban letelepedett központi értéktáraknak
megfelelő idő álljon rendelkezésére az e rendeletben szereplő
engedély és elismerés kérelmezéséhez.
(56)
El kell továbbá halasztani az egyes átruházható
értékpapírok könyvelési tétel formájában történő rögzítésére, valamint az
értékpapír-elszámolási rendszerekben fennálló kötelezettségeknek a
legkésőbb a kereskedés napját követő második üzleti napon
történő teljesítésére vonatkozó követelmények alkalmazását annak
érdekében, hogy a papíralapú értékpapírokkal rendelkező vagy hosszabb
elszámolási időszakot alkalmazó piaci szereplőknek elegendő
idő álljon rendelkezésére az e követelményeknek való megfeleléshez,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. cím
Tárgy, alkalmazási kör és fogalommeghatározások
1. cikk
Tárgy és alkalmazási kör
(1)
Ez a rendelet egységes követelményeket állapít meg
a pénzügyi eszközök Unión belüli elszámolására vonatkozóan, és szabályokat ír
elő a központi értéktárak szervezése és irányítása tekintetében a
biztonságos és zökkenőmentes elszámolás előmozdítása érdekében.
(2)
Hacsak e rendelet másképp nem rendelkezik, ez a
rendelet a központi értéktárak valamennyi pénzügyi eszközének és
tevékenységének elszámolására alkalmazandó.
(3)
E rendelet nem érinti az egyes pénzügyi eszközökre
vonatkozó egyéb uniós jogszabályok rendelkezéseit, különösen a 2003/87/EK
irányelvet.
(4)
A 9–18. és a 20. cikk, valamint a IV. cím
rendelkezései nem vonatkoznak a Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER)
tagjaira, a tagállamok hasonló feladatokat ellátó más nemzeti szerveire,
illetve az államadósság kezelésével megbízott vagy abban részt vevő állami
szervekre.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1)
E rendelet alkalmazásában:
1.      „központi értéktár”: a melléklet A.
szakaszának 3. pontjában szereplő értékpapír-elszámolási rendszert
üzemeltető jogi személy, amely legalább egy további, a melléklet A.
szakaszában felsorolt alapvető szolgáltatást nyújt;
2.      „elszámolás”: értékpapírügylet
teljesítése, amelynek célja a résztvevők kötelezettségeinek pénzeszközök
vagy értékpapírok átruházása révén történő kiegyenlítése;
3.      „értékpapír-elszámolási rendszer”: a
98/26/EK irányelv 2. cikke a) pontjának első és második francia bekezdése
szerinti rendszer, amely üzleti tevékenysége keretében a 98/26/EK irányelv 2.
cikke i) pontjának második francia bekezdése szerinti átutalási megbízások
teljesítésével foglalkozik;
4.      „elszámolási időszak”: a kereskedés
időpontja és az elszámolás tervezett időpontja közötti időszak;
5.      „üzleti nap”: a 98/26/EK irányelv 2.
cikkének n) pontjában meghatározott üzleti nap;
6.      „elszámolás meghiúsulása”: értékpapírügylet
elszámolásának értékpapír- vagy pénzhiány miatti elmaradása az elszámolás
tervezett időpontjában, a mögöttes okoktól függetlenül;
7.      „elszámolás tervezett időpontja”: az
a nap, amelyről az értékpapírügyletben részt vevő felek az elszámolás
időpontjaként megállapodnak;
8.      „központi szerződő fél”: olyan
jogalany, amely az egy vagy több pénzügyi piacon kötött szerződésekben
érintett ügyfelek között közvetít, azaz vevőként lép fel valamennyi
eladóval szemben, illetve eladóként valamennyi vevővel szemben;
9.      „illetékes hatóság”: az egyes tagállamok
által a 10. cikkel összhangban kijelölt hatóság;
10.    „részt vevő fél”: egy
értékpapír-elszámolási rendszernek a 98/26/EK irányelv 2. cikkének f) pontjában
meghatározott résztvevői, ideértve a központi szerződő felet is;
11.    „részesedés”: a 78/660/EGK irányelv 17.
cikkének első mondata szerinti részesedés, illetve egy vállalkozás
szavazati jogainak vagy tőkéjének legalább 20 %-os közvetlen vagy
közvetett tulajdonlása;
12.    „székhely szerinti tagállam”: az a tagállam,
amelyben a központi értéktár működését engedélyezték;
13.    „fogadó tagállam”: az a székhely szerinti
tagállamon kívüli tagállam, amelyben a központi értéktárnak fióktelepe van vagy
központi értéktári szolgáltatásokat nyújt;
14.    „fióktelep”: az üzleti tevékenység olyan
helyszíne, amely a központi értéktár része, de nem a központi irodája, nem
rendelkezik jogi személyiséggel, és amely olyan központi értéktári
szolgáltatásokat nyújt, amelyekre a központi értéktár engedélyt kapott;
15.    „ellenőrzés”: a 83/349/EGK irányelv
1. cikkében meghatározott, két vállalkozás közötti kapcsolat;
16.    „részt vevő fél nemteljesítése”:
olyan helyzetre utal, amelyben egy résztvevő ellen a 98/26/EK irányelv 2.
cikkének j) pontjában meghatározott fizetésképtelenségi eljárás indul;
17.    „szállítás fizetés ellenében (delivery
versus payment)”: az értékpapírok átruházását és a pénzösszegek átutalását
olyan módon összekapcsoló értékpapír-elszámolási mechanizmus, amelynek
keretében az értékpapírok szállítása csak a megfelelő kifizetés
feltételével történik meg;
18.    „értékpapírszámla”: olyan számla, amelyen
értékpapírok írhatók jóvá, illetve amelynek értékpapírok írhatók a terhére;
19.    „központi értéktárak összekapcsolódása”: a
központi értéktárak közötti olyan megállapodás, amelynek keretében egy központi
értéktár számlát nyit egy másik központi értéktár értékpapír-elszámolási
rendszerében annak érdekében, hogy megkönnyítse az értékpapíroknak a saját
résztvevőiről a másik központi értéktár résztvevőire
történő átruházását. A központi értéktárak közötti kapcsolat magában
foglalja a szabványos összekapcsolt hozzáférést, az egyedi összekapcsolt
hozzáférést és az interoperábilis kapcsolatokat;
20.    „szabványos összekapcsolt hozzáférés”: a
központi értéktárak közötti olyan kapcsolat, amelyben egy központi értéktár úgy
kapcsolódik egy másik központi értéktárhoz, mint az utóbbi által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer többi résztvevője;
21.    „egyedi összekapcsolt hozzáférés”: a
központi értéktárak közötti olyan kapcsolat, amelyben egy központi értéktár az
értékpapír-elszámolási rendszere többi résztvevőjének nyújtott
szolgáltatásoktól eltérő szolgáltatásokat nyújt egy másik központi
értéktár részére;
22.    „interoperábilis kapcsolatok”: a központi
értéktárak közötti olyan kapcsolatok, amelyek révén a központi értéktárak által
üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek a 98/26/EK irányelv 2. cikkének
o) pontja értelmében interoperábilissá válnak;
23.    „átruházható értékpapírok”: a 2004/39/EK
irányelv 4. cikkének 18. pontjában meghatározott átruházható értékpapírok;
24.    „pénzpiaci eszközök”: a 2004/39/EK irányelv
4. cikkének 19. pontjában meghatározott pénzpiaci eszközök;
25.    „kollektív befektetési vállalkozások
befektetési jegyei”: kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyei a
2004/39/EK irányelv I. melléklete C. szakaszának 3. pontja szerint;
26.    „kibocsátási egység”: bármely, a
2003/87/EK irányelv rendelkezései alapján elismert egység;
27.    „szabályozott piac”: a 2004/39/EK irányelv
4. cikkének 14. pontjában meghatározott szabályozott piac;
28.    „multilaterális kereskedési rendszer
(MTF)”: a 2004/39/EK irányelv 4. cikkének 15. pontjában meghatározott
multilaterális kereskedési rendszer;
29.    „szervezett kereskedési rendszer (OTF)”: valamely
befektetési vállalkozás vagy piacműködtető által működtetett
rendszer, amely nem szabályozott piac és nem multilaterális kereskedési
rendszer, és amelyen belül pénzügyi eszközökre irányuló több harmadik fél
vételi és eladási szándéka találkozhat oly módon, hogy az szerződést
eredményez a 2004/39/EK irányelv II. címének rendelkezéseivel összhangban;
30.    „leányvállalat”: a 83/349/EGK irányelv 1.
cikkének értelmében vett leányvállalat;
31.    „elszámoló ügynök”: a 98/26/EK irányelv 2.
cikkének d) pontjában meghatározott elszámoló ügynök.
(2)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1)
bekezdés 17., 20., 21. és 22. pontjában szereplő fogalommeghatározások
technikai elemeinek meghatározását, valamint a melléklet B. szakaszának 1–4.
pontjában felsorolt kiegészítő szolgáltatások és a melléklet C.
szakaszának 1. és 2. pontjában felsorolt szolgáltatások meghatározását célzó
intézkedéseket érintően.
II. cím
Értékpapírok elszámolása
I. fejezet
Könyvelési tétel
3. cikk
Könyvelési tétel
(1)
A szabályozott piacokon folyó kereskedésbe bevont
átruházható értékpapírokat kibocsátó vállalat gondoskodik az ilyen értékpapírok
könyvelési tétel formájában történő rögzítéséről a teljes
kibocsátásnak megfelelő, összevont címletű értékpapírok kibocsátása
révén történő immobilizációval vagy az értékpapírok dematerializált
formában történő közvetlen kibocsátásával.
(2)
Amennyiben az (1) bekezdésben említett
értékpapírokkal szabályozott piacokon, multilaterális vagy szervezett
kereskedési rendszerben kereskednek, vagy azokat a 2002/47/EK irányelv 2.
cikkének a) pontjában meghatározott pénzügyi biztosítékokról szóló
megállapodást követően átruházzák, az értékpapírokat – ha ez még nem
történt meg – a kereskedés időpontja előtt egy központi értéktárban
könyvelési tétel formájában rögzítik.
4. cikk
Végrehajtás
(1)
A 3. cikk (1) bekezdése alkalmazásának biztosítása
tekintetében az értékpapírokat kibocsátó vállalat székhelye szerinti tagállam
hatóságai rendelkeznek hatáskörrel.
(2)
A szabályozott piacok és a multilaterális és
szervezett kereskedési rendszerek felügyeletéért felelős hatóságok
biztosítják a 3. cikk (2) bekezdésének alkalmazását akkor, ha a 3. cikk (1)
bekezdésében említett értékpapírokkal szabályozott piacokon, multilaterális
vagy szervezett kereskedési rendszerekben kereskednek.
(3)
A 2002/47/EK irányelv alkalmazásáért felelős
tagállami hatóságok rendelkeznek hatáskörrel e rendelet 3. cikke (2) bekezdése
alkalmazásának biztosítására akkor, ha az e rendelet 3. cikkének (1)
bekezdésében említett értékpapírokat a 2002/47/EK irányelv 2. cikkének a)
pontjában meghatározott pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodást
követően átruházzák.
II. fejezet
Elszámolási időszakok
5. cikk
Az elszámolások tervezett időpontja
(1)
Az értékpapír-elszámolási rendszer bármely
résztvevője, aki saját vagy harmadik fél nevében átruházható
értékpapírokkal, pénzpiaci eszközökkel, kollektív befektetési vállalkozások
befektetési jegyeivel és kibocsátási egységekkel kereskedik, az elszámolás
tervezett időpontjában köteles az értékpapír-elszámolási rendszerben
fennálló kötelezettségét kiegyenlíteni.
(2)
Az (1) bekezdésben említett, szabályozott piacokon,
multilaterális vagy szervezett kereskedési rendszerekben folyó kereskedésbe
bevont vagy ott kínált átruházható értékpapírok esetében az elszámolás
tervezett időpontja legkésőbb a kereskedés napját követő második
üzleti nap.
(3)
Az (1) és a (2) bekezdés alkalmazásának
biztosítására azon tagállam érintett hatósága rendelkezik hatáskörrel, amelynek
joga a központi értéktár által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerre
alkalmazandó.
III. fejezet
Elszámolási fegyelem
6. cikk
Az elszámolás meghiúsulásának megelőzését célzó intézkedések
(1)
A szabályozott piacok és a multilaterális vagy
szervezett kereskedési rendszerek olyan eljárásokat hoznak létre, amelyek
lehetővé teszik az 5. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi eszközökkel
kapcsolatos ügyletek vonatkozó adatainak ellenőrzését azon a napon, amikor
a megbízást az ilyen piacok vagy rendszerek részére elküldik.
(2)
A központi értéktár valamennyi általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerre vonatkozóan olyan eljárásokat hoz létre,
amelyek elősegítik az 5. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi
eszközökkel kapcsolatos ügyletek tervezett időpontban történő
elszámolását. A központi értéktár megfelelő mechanizmusokkal, például
progresszív díjszerkezettel ösztönzi az elszámolás tervezett napján
történő korai elszámolást.
(3)
A központi értéktár valamennyi általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerre vonatkozóan nyomonkövetési eszközöket hoz
létre, amelyek lehetővé teszik az 5. cikk (1) bekezdésében említett
pénzügyi eszközökkel kapcsolatos olyan ügylet-elszámolások előzetes
megállapítását, amelyek nagy valószínűséggel meghiúsulnak, és kötelezi a
résztvevőket az ilyen ügyletek tervezett időpontban történő
elszámolására.
(4)
Az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) a
Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) tagjaival egyeztetve
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, hogy meghatározza az
ügyletek vonatkozó adatainak ellenőrzését lehetővé tevő és az
elszámolást előmozdító, az (1) és (2) bekezdésben említett eljárások
részletes jellemzőit, valamint az elszámolások várható meghiúsulásának
azonosítására szolgáló, a (3) bekezdésben említett nyomonkövetési eszközök
részletes jellemzőit.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
7. cikk
Az elszámolás meghiúsulásának kezelését célzó intézkedések
(1)
A központi értéktár valamennyi általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerre vonatkozóan olyan rendszert hoz létre, amely
nyomon követi az 5. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi eszközökkel
kapcsolatos ügyletek elszámolása meghiúsulásának eseteit. A meghiúsult
elszámolások számáról és részleteiről, valamint minden egyéb vonatkozó
információról rendszeresen beszámol az illetékes hatóságnak és más jogos
érdekkel rendelkező személyeknek. Az illetékes hatóságok a meghiúsult
elszámolásokkal kapcsolatos minden fontos információt megosztanak az EÉPH-val.
(2)
A központi értéktár valamennyi általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerre vonatkozóan olyan eljárásokat hoz létre,
amelyek elősegítik az 5. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi
eszközökkel kapcsolatos ügyletek tervezett időpontban történő
elszámolását. Ezek az eljárások kellően visszatartó erejű
szankciórendszerrel sújtják az elszámolások meghiúsulását okozó
résztvevőket.
(3)
Az értékpapír-elszámolási rendszer azon
résztvevőjét, amely elmulasztja az 5. cikk (1) bekezdésében említett
pénzügyi eszközöknek a fogadó résztvevő számára az elszámolás tervezett
időpontjában történő szállítását, fedezeti vételre kötelezik,
amelynek keretében az érintett eszközöket legkésőbb az elszámolás
tervezett időpontját követő negyedik napon meg kell vásárolni a
piacon és át kell adni a fogadó résztvevőnek, és a (4) bekezdésnek
megfelelő egyéb intézkedések vonatkoznak rá.
(4)
A (3) bekezdésben említett intézkedések
meghatározzák legalább az alábbiakat:
a)      a nemteljesítő résztvevő által
az elszámolás tervezett időpontja és a tényleges elszámolás napja között
üzleti naponként fizetendő bírság napi összege;
b)      a nemteljesítő résztvevő
számára a fedezeti vételi ügylet megindítása előtt biztosított felmondási
idő;
c)      a fedezeti vételi ügylet díjszabása;
d)      adott esetben a fedezeti vételt végrehajtó
fél megnevezése;
e)      a fogadó résztvevő számára
biztosított kártérítés összege, ha a fedezeti vétel végrehajtása nem
lehetséges;
(5)
A (3) bekezdésben említett intézkedések
biztosítják, hogy:
a)      a fogadó résztvevő számára a
pénzügyi eszközökért legalább a kereskedés időpontjában elfogadott árat
fizetnek;
b)      a nemteljesítő résztvevő által
fizetendő napi bírság megfelelő visszatartó erővel bír a
nemteljesítő résztvevő számára;
c)      amennyiben a fedezeti vétel nem
végrehajtható, a fogadó résztvevő számára fizetett kártérítés összege
meghaladja a pénzügyi eszközöknek a kereskedés időpontjában elfogadott
árát, és az ilyen eszközök legutolsó nyilvánosan elérhető árát azon a
kereskedési helyszínen, ahol a kereskedésre sor került, és kellően visszatartó
erejű a nemteljesítő résztvevő számára;
d)      a (7) bekezdésben említett azon felek,
köztük a központi szerződő felek, akik fedezeti vételt bonyolítanak,
tájékoztatják a résztvevőket e szolgáltatás díjáról;
e)      ha a fedezeti vételt nem a mulasztást
elkövető résztvevő hajtja végre, a mulasztást elkövető
résztvevő maradéktalanul visszatéríti a végrehajtó fél által a (3) és (4)
bekezdés értelmében kifizetett összegeket.
(6)
A központi értéktárak, a központi
szerződő felek, a szabályozott piacok, valamint a multilaterális és
szervezett kereskedési rendszerek olyan eljárásokat hoznak létre, amelyek
lehetővé teszik számukra az olyan résztvevő felfüggesztését, aki
rendszeresen elmulasztja az (1) bekezdésben említett pénzügyi eszközöknek vagy
készpénznek az elszámolás tervezett időpontjában történő szállítását,
és amelyek biztosítják, hogy az érintett résztvevő személyazonosságának
nyilvánosságra hozatala előtt lehetőséget kapjon észrevételei
benyújtására.
(7)
A (2)–(6) bekezdés az 5. cikk (1) bekezdésében
említett, szabályozott piacokon folyó kereskedésbe bevont, multilaterális vagy
szervezett kereskedési rendszerben kínált vagy egy központi szerződő
fél által elszámolt eszközökkel kapcsolatos valamennyi ügyletre alkalmazandó.
A központi szerződő fél által az
értékpapír-elszámolási rendszerben történő kiegyenlítés előtt
elszámolt ügyletek esetében a (3)–(5) bekezdésben említett intézkedéseket a
központi szerződő fél hajtja végre.
A szabályozott piacok, illetve a multilaterális és
szervezett kereskedési rendszerek belső szabályainak elő kell írniuk,
hogy olyan ügyletek esetén, amelyeknél nincs központi szerződő fél
általi kiegyenlítés, a résztvevőket a (3)–(5) bekezdésben említett
intézkedések alá kell vonni.
(8)
Az EÉPH a KBER tagjaival egyeztetve
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, hogy meghatározza az (1)
bekezdésben említett, az elszámolások meghiúsulását nyomon követő rendszer
és a meghiúsult elszámolásokról szóló jelentések, az elszámolások meghiúsulását
követően az ügyletek elszámolását előmozdító, a (2) bekezdésben
említett eljárások, valamint a (3)–(5) bekezdésben említett intézkedések
részletes jellemzőit.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
8. cikk
Végrehajtás
(1)
A 6. és 7. cikk alkalmazásának biztosítására,
valamint a kivetett bírságok nyomon követésére – a 7. cikkben említett
szabályozott piacok, multilaterális és szervezett kereskedési rendszerek és
központi szerződő felek felügyeletében illetékes hatóságokkal szoros
együttműködésben – azon tagállam érintett hatósága rendelkezik
hatáskörrel, amelynek joga a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerre alkalmazandó. A hatóságok különösen nyomon
követik a 7. cikk (2) és (4) bekezdésében említett bírságok és a 7. cikk (6)
bekezdésében említett intézkedések alkalmazását.
(2)
E rendelet 6. és 7. cikkéhez kapcsolódóan az Unión
belüli következetes, hatékony és eredményes felügyeleti eljárások biztosítása
érdekében az EÉPH iránymutatásokat adhat ki, az 1095/2010/EU rendelet 16.
cikkével összhangban.
III. cím
Központi értéktárak
I. fejezet
A központi értéktárak engedélyezése és felügyelete
1. szakasz
A központi értéktárak engedélyezéséért és felügyeletéért felelős hatóságok
9. cikk
Illetékes hatóság
A központi értéktár engedélyezését és
felügyeletét a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága végzi.
10. cikk
Az illetékes hatóság kijelölése
(1)
Minden tagállam kijelöli azt az illetékes
hatóságot, amelynek feladata a területén letelepedett központi értéktárak
engedélyezése és felügyelete tekintetében e rendeletben előírt feladatok
ellátása, és erről tájékoztatja az EÉPH-t.
Amennyiben valamely tagállam egynél több illetékes
hatóságot jelöl ki, az ilyen hatóságok szerepeit világosan meghatározza és
kijelöl egyetlen illetékes hatóságot, amely a tagállamok illetékes hatóságai, a
11. cikkben említett érintett hatóságok, az EÉPH és, amennyiben ez a rendelet
kifejezetten utal rá, az EBH közötti együttműködésért felel.
(2)
Az EÉPH saját honlapján közzéteszi az (1)
bekezdéssel összhangban kijelölt illetékes hatóságok jegyzékét.
(3)
Az illetékes hatóságok rendelkeznek a feladataik
ellátásához szükséges felügyeleti és vizsgálati hatáskörökkel.
11. cikk
Érintett hatóságok
(1)
Amennyiben e rendelet kifejezetten előírja, a
központi értéktárak engedélyezésében és felügyeletében a következő
hatóságok vesznek részt:
a)      a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer ellenőrzéséért felelős hatóság azon
tagállamban, amelynek joga az adott értékpapír-elszámolási rendszerre
alkalmazandó;
b)      adott esetben az az uniós központi bank,
amelynek könyveiben a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer pénzlábát elszámolták, illetve a IV. cím
szerint hitelintézet közreműködésével történő elszámolás esetében az
érintett pénznemet kibocsátó uniós központi bank.
(2)
Az EÉPH saját honlapján közzéteszi az (1)
bekezdésben említett érintett hatóságok jegyzékét.
12. cikk
A hatóságok közötti együttműködés
(1)
A 9. és 11. cikkben említett hatóságok és az EÉPH e
rendelet alkalmazása során, különösen a 13. cikkben említett válsághelyzetekben
szorosan együttműködik. Amennyiben ez szükséges és lehetséges, az
együttműködésbe be kell vonni más hatóságokat és szerveket is, különös
tekintettel a 2003/87/EK irányelv alapján létrehozott vagy kijelölt
hatóságokra.
Az Unión belüli következetes, hatékony és
eredményes felügyeleti eljárások biztosítása érdekében, ideértve a 9. és 11.
cikkben említett hatóságok között az e rendelet alkalmazásához szükséges
különböző vizsgálatokban való együttműködést, az EÉPH a 9. cikkben
szereplő hatóságoknak címzett iránymutatásokat adhat ki, az 1095/2010/EU
rendelet 16. cikkével összhangban.
(2)
Az illetékes hatóságok általános feladataik
végrehajtása során – és különösen a 13. cikkben említett válsághelyzetekben – a
rendelkezésre álló információk alapján kellően mérlegelik a döntéseik
által az összes többi érintett tagállam pénzügyi rendszerének stabilitására
gyakorolt hatást.
13. cikk
Válsághelyzetek
A 9. és 11. cikkben említett hatóságok
haladéktalanul tájékoztatják az EÉPH-t és egymást minden olyan, központi
értéktárhoz kapcsolódó válsághelyzetről (ideértve a pénzügyi piacok
fejleményeit is), amely káros hatással lehet a piaci likviditásra vagy a
pénzügyi rendszer stabilitására bármely olyan tagállamban, ahol az adott
központi értéktár vagy annak valamely résztvevője székhellyel rendelkezik.
2. szakasz
A központi értéktárak engedélyezésének feltételei és eljárásai
14. cikk
A központi értéktár engedélyezése
(1)
A központi értéktár fogalommeghatározásának
megfelelő jogi személyek tevékenységük megkezdése előtt engedélyt
szereznek a letelepedésük helye szerinti tagállam illetékes hatóságától.
(2)
Az engedély meghatározza a melléklet A. és B.
szakaszában felsorolt azon szolgáltatásokat, amelyek nyújtására a központi
értéktár jogosult.
(3)
A központi értéktár mindenkor megfelel az
engedélyezéshez szükséges feltételeknek.
A központi értéktár az engedélyezés feltételeit
érintő minden lényegi változásról indokolatlan késedelem nélkül
tájékoztatja az illetékes hatóságot.
15. cikk
Engedélyezési eljárás
(1)
A kérelmező központi értéktár az engedély
iránti kérelmet az illetékes hatósághoz nyújtja be.
(2)
Az engedély iránti kérelemhez mellékel minden olyan
információt, amely ahhoz szükséges, hogy az illetékes hatóság
meggyőződjön róla: a kérelmező központi értéktár az engedélyezés
időpontjában valamennyi, az e rendeletben rögzített követelmények
teljesítéséhez szükséges intézkedést megtett. Az engedély iránti kérelem
tartalmazza a folytatni kívánt üzleti tevékenységek fajtáit és a központi
értéktár szervezeti felépítését meghatározó üzleti tervet.
(3)
A kérelem kézhezvételét követő húsz munkanapon
belül az illetékes hatóság értékeli a kérelem hiánytalanságát. Ha a kérelem
hiányos, az illetékes hatóságnak határidőt kell szabnia, amelynek leteltét
megelőzően a kérelmező központi értéktárnak pótlólagos
információkat kell nyújtania. Amennyiben a kérelmet hiánytalannak ítéli meg, az
illetékes hatóság erről tájékoztatja a kérelmező központi értéktárat.
(4)
A kérelem hiánytalanságának megállapítását
követően az illetékes hatóság az abban szereplő valamennyi
információt továbbítja a 11. cikkben említett érintett hatóságoknak, és
konzultál velük a kérelmező központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek jellemzőiről.
(5)
Az illetékes hatóság a következő esetekben
előzetesen kikéri a többi érintett tagállam illetékes hatóságainak
véleményét a központi értéktár engedélyezésekor:
a)      a központi értéktár egy másik tagállamban
engedélyezett központi értéktár leányvállalata;
b)      a központi értéktár egy másik tagállamban
engedélyezett központi értéktár anyavállalatának leányvállalata;
c)      a központi értéktár felett az
ellenőrzést ugyanazon természetes vagy jogi személyek gyakorolják, mint a
másik tagállamban engedélyezett központi értéktár felett.
Az első albekezdésben említett konzultáció a
következőkre terjed ki:
a)      a 25. cikk (4) bekezdésében említett
részvényesek és résztvevők alkalmassága, valamint azon személyek hírneve
és tapasztalatai, akik ténylegesen irányítják a központi értéktár üzletmenetét,
amennyiben ezek a részvényesek, résztvevők és személyek egyszerre
tartoznak a szóban forgó központi értéktárhoz és egy másik tagállamban
engedélyezett központi értéktárhoz;
b)      az (5) bekezdésben említett, a másik
tagállamban engedélyezett központi értéktár és a kérelmező központi
értéktár közötti kapcsolat nem befolyásolja-e utóbbi azon képességét, hogy eleget
tegyen az e rendeletben foglalt követelményeknek.
(6)
Az illetékes hatóság a hiánytalan kérelem
benyújtásától számított hat hónapon belül, megalapozott indokolással ellátva,
írásban tájékoztatja a kérelmező központi értéktárat az engedély
megadásáról vagy annak elutasításáról.
(7)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki azon információk pontos
meghatározása céljából, amelyeket a kérelmező központi értéktárnak az
engedély iránti kérelemben be kell nyújtania az illetékes hatósághoz.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
(8)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki az engedély kérelmezése
során használandó egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok és eljárások
kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
16. cikk
Az engedély hatásai
(1)
Az engedélyezett központi értéktár tevékenysége az
engedélyében foglalt szolgáltatások nyújtására korlátozódik.
(2)
Csak engedélyezett központi értéktárak vagy
központi bankok üzemeltethetnek értékpapír-elszámolási rendszereket.
(3)
Az engedélyezett központi értéktár nincs kitéve az
azon hitelintézet által nyújtott kiegészítő banki szolgáltatások
nyújtásából eredő kockázatoknak, amelyet a IV. cím értelmében ilyen
szolgáltatások nyújtására jelöltek ki.
(4)
Az engedélyezett központi értéktár kizárólag olyan
jogi személyben rendelkezhet részesedéssel, amelynek tevékenysége a melléklet
A. és B. szakaszában felsorolt szolgáltatások nyújtására korlátozódik.
17. cikk
A tevékenységek és szolgáltatások kiterjesztése és kiszervezése
(1)
A valamely alapvető tevékenységét a 28. cikk
értelmében harmadik félnek kiszervezni, illetve tevékenységeit az alábbiak
valamelyikére kiterjeszteni kívánó engedélyezett központi értéktár engedély
iránti kérelmet nyújt be a székhelye szerinti tagállam illetékes hatóságához:
a)      a kezdeti engedélyben nem szereplő,
a melléklet A. és B. szakaszában említett további alapvető és
kiegészítő szolgáltatások;
b)      egy további értékpapír-elszámolási
rendszer üzemeltetése;
c)      értékpapír-elszámolási rendszere
pénzlábának részben vagy egészben egy másik központi bank könyveiben
történő elszámolása;
d)      központi értéktárak közötti kapcsolat
létrehozása.
(2)
Az (1) bekezdésben említett engedély megadása a 15.
cikkben foglalt eljárás szerint történik.
Az illetékes hatóság a hiánytalan kérelem
benyújtását követően három hónapon belül tájékoztatja a kérelmező
központi értéktárat az engedély megadásáról vagy a kérelem elutasításáról.
18. cikk
Az engedély visszavonása
(1)
A kérelmező központi értéktár székhelye
szerinti tagállam illetékes hatósága az alábbi esetek bármelyikében visszavonja
az engedélyt:
a)      amennyiben a központi értéktár 12 hónapos
időtartam alatt nem használta az engedélyt, kifejezetten lemond az
engedélyről, vagy az előző hat hónapban nem nyújtott
szolgáltatást vagy nem végzett tevékenységet;
b)      amennyiben a központi értéktár hamis
állításokkal vagy más jogellenes eszközzel szerezte meg az engedélyt;
c)      amennyiben a központi értéktár már nem
felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek mellett az engedélyt megadták, és a
meghatározott időn belül nem hozta meg az illetékes hatóság által kért
jogorvoslati intézkedéseket;
d)      amennyiben a központi értéktár súlyosan
és rendszeresen megszegte az e rendeletben foglalt követelményeket.
(2)
Amint az (1) bekezdésben szereplő körülmények
valamelyikéről tudomást szerez, az illetékes hatóság haladéktalanul
konzultál a 11. cikkben említett érintett hatóságokkal az engedély
visszavonásának szükségességéről, kivéve, ha sürgős határozatot kell
hozni.
(3)
Az EÉPH és a 11. cikkben említett valamely érintett
hatóság bármikor felkérheti a központi értéktár székhelye szerinti tagállam
illetékes hatóságát, hogy vizsgálja meg, a központi értéktár továbbra is
megfelel-e azoknak a feltételeknek, amelyek mellett az engedélyt megadták.
(4)
Az engedély visszavonását az illetékes hatóság
korlátozhatja egy adott szolgáltatásra, tevékenységre vagy pénzügyi eszközre.
19. cikk
Központi értéktárak nyilvántartása
(1)
Az illetékes hatóságok a 14., 17. és 18. cikk
alapján hozott határozatokról haladéktalanul tájékoztatják az EÉPH-t.
(2)
A központi bankok haladéktalanul értesítik az
EÉPH-t az általuk üzemeltetett központi értéktárakról.
(3)
Az e rendelettel összhangban működő és a
14., 17. vagy 23. cikk alapján engedélyezett vagy elismert központi értéktárak
nevét jegyzékbe veszik, feltüntetve a központi értéktár engedélyében foglalt
szolgáltatásokat és pénzügyieszköz-kategóriákat. A jegyzék tartalmazza a
központi értéktár által más tagállamokban üzemeltetett fióktelepeket és a
központi értéktárak közötti kapcsolatokat. Az EÉPH az erre a célra létrehozott
honlapján közzéteszi a jegyzéket és azt naprakészen tartja.
(4)
A 9. cikkben említett illetékes hatóságok e
rendelet hatálybalépésnek időpontjától számított 90 napon belül
tájékoztatják az EÉPH-t valamennyi központi értéktárként működő
intézményről.
3. szakasz
A központi értéktárak felügyelete
20. cikk
Felülvizsgálat és értékelés
(1)
Az illetékes hatóság legalább évente felülvizsgálja
a központi értéktár által végrehajtott intézkedéseket, stratégiákat,
eljárásokat és mechanizmusokat azok e rendeletnek való megfelelése
tekintetében, és értékeli azokat a kockázatokat, amelyeknek a központi értéktár
ki van vagy ki lehet téve.
(2)
Az illetékes hatóságok meghatározzák az (1)
bekezdésben említett felülvizsgálat és értékelés gyakoriságát és intenzitását,
figyelembe véve az érintett központi értéktár méretét, tevékenységeinek
rendszerszempontú jelentőségét, természetét, volumenét és összetettségét.
A felülvizsgálatot és az értékelést legalább éves gyakorisággal kell
frissíteni.
(3)
Az illetékes hatóság helyszíni ellenőrzésnek
vetheti alá a központi értéktárat.
(4)
Az illetékes hatóság az (1) bekezdésben említett
felülvizsgálat és értékelés korai szakaszában konzultál a 11. cikkben említett
érintett hatóságokkal a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek működéséről.
(5)
Az illetékes hatóság rendszeresen, de legalább
évente egyszer tájékoztatja a 11. cikkben említett érintett hatóságokat az (1)
bekezdésben említett felülvizsgálat és értékelés eredményeiről, a
jogorvoslati intézkedéseket és a szankciókat is beleértve.
(6)
Az (1) bekezdésben említett felülvizsgálat és
értékelés során a 15. cikk (5) bekezdése első albekezdésének a), b) és c)
pontjában szereplő kapcsolatokat fenntartó központi értéktárak
felügyeletéért felelős illetékes hatóságok minden olyan vonatkozó
információt megosztanak egymással, amely feltehetőleg megkönnyíti feladataik
végzését.
(7)
Az illetékes hatóság kötelezi az e rendelet
követelményeit nem teljesítő központi értéktárat, hogy már a korai
szakaszban megtegye a helyzet rendezéséhez szükséges intézkedéseket és
lépéseket.
(8)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva szabályozástechnikai
standardtervezeteket dolgoz ki a következők részletes meghatározása
érdekében:
a)      a központi értéktár által az (1)
bekezdésben említett felülvizsgálat céljából az illetékes hatóságnak
benyújtandó információk;
b)      az illetékes hatóság által az (5)
bekezdésben említett érintett hatóságoknak benyújtandó információk;
c)      a (6) bekezdésben említett illetékes
hatóságok által egymásnak átadandó információk.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
(9)          Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki a (8) bekezdés első
albekezdésében említett információnyújtás során használandó egységes
formanyomtatványok, mintadokumentumok és eljárások kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
4. szakasz
Másik tagállamban történő szolgáltatásnyújtás
21. cikk
A másik tagállamban történő szolgáltatásnyújtás szabadsága
(1)
Az engedélyezett központi értéktár az Unió
területén fióktelep létrehozása vagy közvetlen szolgáltatásnyújtás útján
folytathatja tevékenységeit, feltéve, hogy engedélye kiterjed az érintett
tevékenységekre.
(2)
Minden olyan központi értéktár, amely első
alkalommal kíván szolgáltatást nyújtani egy másik tagállam területén, illetve
módosítani kívánja a nyújtott szolgáltatások körét, értesíti a székhelye
szerinti tagállam illetékes hatóságát az alábbiakra vonatkozó információkról:
a)      a folytatni kívánt tevékenység helye
szerinti tagállam;
b)      az üzleti terv, kitérve különösen arra,
hogy milyen szolgáltatásokat kíván nyújtani;
c)      fióktelep esetén a fióktelep szervezeti
felépítése és az annak irányításáért felelős személyek neve.
(3)
Az illetékes hatóság a (2) bekezdésben említett
információk kézhezvételétől számított három hónapon belül közli ezeket a
fogadó tagállam illetékes hatóságával, hacsak a nyújtani kívánt
szolgáltatásokat figyelembe véve nincs oka kételkedni a szolgáltatásait a
fogadó tagállamban nyújtani kívánó központi értéktár adminisztratív
felépítésének és pénzügyi helyzetének megfelelőségében.
(4)
Amennyiben az illetékes hatóság megtagadja, hogy az
információkat közölje a fogadó tagállam illetékes hatóságával, az érintett
központi értéktárat az összes információ kézhezvételétől számított három
hónapon belül tájékoztatja a megtagadás indokairól.
(5)
A központi értéktár a következő feltételek
mellett kezdheti meg szolgáltatásai nyújtását a fogadó tagállamban:
a)      a fogadó tagállam illetékes hatóságaitól
származó értesítés kézhezvételekor, amely igazolja a (3) bekezdésben említett
értesítésnek a fogadó tagállam illetékes hatósága általi kézhezvételét;
b)      abban az esetben, ha a (3) bekezdésben
említett értesítés továbbítását követő három hónapon belül nem érkezik
ilyen értesítés.
(6)
Amennyiben változás következik be a (2) bekezdéssel
összhangban közölt információkban, a központi értéktár írásbeli értesítést küld
az ilyen változásról a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságának,
legalább egy hónappal a változás végrehajtása előtt. A fogadó tagállam
illetékes hatóságát a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága értesíti a
változásról.
22. cikk
A székhely szerinti és a fogadó tagállamok közötti együttműködés
(1)
Amennyiben egy adott tagállamban engedélyezett
központi értéktár másik tagállamban fióktelepet hoz létre, a központi értéktár
székhelye szerinti tagállam illetékes hatósága hatáskörének gyakorlása során, a
fogadó tagállam illetékes hatóságának tájékoztatását követően helyszíni
vizsgálatokat végezhet az adott fióktelepnél.
(2)
A fogadó tagállamok illetékes hatóságai – különösen
statisztikai adatgyűjtés céljából – előírhatják a 21. cikkel
összhangban szolgáltatásokat nyújtó központi értéktárak számára, hogy
rendszeres időszakonként számoljanak be nekik az e fogadó tagállamokban
folytatott tevékenységeikről.
(3)
A központi értéktár székhelye szerinti tagállam
illetékes hatósága a fogadó tagállam illetékes hatóságának kérésére
ésszerű időn belül tájékoztatást ad a fogadó tagállamban
szolgáltatást nyújtó központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek kibocsátóinak és résztvevőinek
személyazonosságáról, valamint az adott központi értéktárnak a fogadó
tagállamban végzett tevékenységeivel kapcsolatos egyéb információkról.
(4)
Ha a fogadó tagállam értékpapírpiacainak helyzetére
figyelemmel a fogadó tagállamban fióktelepet vagy a fogadó tagállam más
központi értéktáraival vagy értékpapír-elszámolási rendszereivel kapcsolatot
létesített központi értéktár tevékenységei az adott fogadó tagállamban az
értékpapírpiacok működése és a befektetők védelme szempontjából
lényegi fontosságúvá váltak, a székhely szerinti tagállam és a fogadó tagállam
illetékes hatóságai együttműködési mechanizmust hoznak létre az adott
központi értéktár fogadó tagállambeli tevékenységeinek felügyeletére.
(5)
Amikor a fogadó tagállam illetékes hatóságának
egyértelmű és bizonyítható alapja van annak vélelmezésére, hogy a 21. cikk
alapján a területén szolgáltatást nyújtó központi értéktár megszegi az e
rendeletben foglalt rendelkezésekből eredő kötelezettségeit,
megállapításait a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága elé terjeszti.
Amennyiben a székhely szerinti tagállam illetékes
hatósága által tett intézkedések ellenére, vagy amiatt, mert az ilyen
intézkedések elégtelennek bizonyulnak, a központi értéktár továbbra is az e
rendeletben foglalt rendelkezéseket sértő módon jár el, a fogadó tagállam
illetékes hatósága a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságának
tájékoztatását követően meghozza az összes intézkedést, amely szükséges
annak biztosításához, hogy a fogadó tagállam területén tiszteletben tartsák e
rendelet rendelkezéseit. Az ilyen intézkedésekről az EÉPH-t késedelem nélkül
tájékoztatni kell.
A fogadó tagállam illetékes hatósága az ügyet az
EÉPH elé utalhatja, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által
ráruházott hatáskörrel összhangban járhat el.
(6)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon
intézkedésekről, amelyek meghatározzák azokat a feltételeket, amelyekkel a
központi értéktár fogadó tagállamban végrehajtott tevékenységei az adott fogadó
tagállamban az értékpapírpiacok működése és a befektetők védelme
szempontjából lényegi fontosságúnak tekinthetők.
(7)
Az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket
dolgoz ki az (1), (3) és (5) bekezdésben említett együttműködési
megállapodások során használandó egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok
és eljárások kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
5. szakasz
Kapcsolatok harmadik országokkal
23. cikk
Harmadik országok
(1)
Harmadik országban letelepedett központi értéktár
kizárólag akkor nyújthat fióktelep vagy közvetlen szolgáltatásnyújtás révén az
Unión belüli tevékenységeikhez kapcsolódó szolgáltatásokat az Unióban
letelepedett kibocsátók és résztvevők számára, illetve akkor alakíthat ki
kapcsolatokat az Unióban letelepedett központi értéktárakkal, ha az adott
központi értéktár az EÉPH által elismert központi értéktár.
(2)
Az EÉPH a (3) bekezdésben említett hatóságokkal
folytatott konzultációt követően a következő feltételek teljesülése
esetén ismeri el azokat a harmadik országbeli központi értéktárakat, amelyek az
(1) bekezdésben említett szolgáltatások nyújtása céljából elismerésüket kérték:
a)      a Bizottság határozatot hozott a (6)
bekezdéssel összhangban;
b)      a központi értéktár az adott harmadik
országban az ott alkalmazandó prudenciális követelményeknek való teljes
körű megfelelést biztosító engedéllyel rendelkezik és hatékony felügyelet
alatt áll;
c)      az EÉPH és az adott harmadik ország
között létrejöttek a (7) bekezdés szerinti együttműködési megállapodások.
(3)
A (2) bekezdésben említett feltételek
teljesülésének vizsgálatakor az EÉPH konzultál az alábbiakkal:
a)      azon tagállam illetékes hatóságai,
amelyben a harmadik országbeli központi értéktár központi értéktári
szolgáltatások nyújtását tervezi;
b)      az Unióban letelepedett azon központi
értéktárakat felügyelő illetékes hatóságok, amelyekkel egy harmadik
országbeli központi értéktár kapcsolatot létesített;
c)      a 11. cikk (1) bekezdésének a) pontjában
említett hatóságok;
d)      az adott harmadik országban a központi
értéktárak engedélyezéséért és felügyeletéért felelős hatóság.
(4)
Az (1) bekezdésben említett központi értéktár az
elismerés iránti kérelmet az EÉPH-hoz nyújtja be.
A kérelmező központi értéktár az elismeréshez
szükségesnek ítélt valamennyi információt közli az EÉPH-val. A kérelem
kézhezvételét követő 30 munkanapon belül az EÉPH megvizsgálja, hogy a
kérelem hiánytalan-e. Ha a kérelem hiányos, az EÉPH a kérelmező központi
értéktár számára megszabja a pótlólagos információk benyújtásának határidejét.
Az elismerésről szóló határozat a (2)
bekezdésben szereplő feltételeken alapul.
Az EÉPH a hiánytalan kérelem benyújtásától
számított hat hónapon belül, megalapozott indokolással ellátva, írásban
tájékoztatja a kérelmező központi értéktárat az elismerés megadásáról vagy
annak elutasításáról.
(5)
Az EÉPH a (3) bekezdésben említett hatóságokkal
konzultálva felülvizsgálja azon harmadik országbeli központi értéktár
elismerését, amely az (1)–(4) bekezdésben ismertetett eljárás szerint az (1)
bekezdésben említett szolgáltatások nyújtását kiterjeszti az Unióra.
Amennyiben a (2) bekezdésben említett feltételek
és követelmények már nem teljesülnek, illetve a 18. cikkben szereplő
esetekben az EÉPH visszavonja az adott központi értéktár elismerését.
(6)
A Bizottság a 66. cikkben említett eljárással
összhangban határozatot fogadhat el, amelyben megállapítja, hogy a harmadik
ország jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja, hogy az adott harmadik
országban engedéllyel rendelkező központi értéktárak olyan, jogilag
kötelező érvényű követelményeket teljesítsenek, amelyek egyenértékűek
az e rendeletben rögzített követelményekkel, hogy e központi értéktárak az
adott harmadik országban folyamatos hatékony felügyelet és végrehajtás hatálya
alá esnek, valamint hogy az adott harmadik ország jogi keretrendszere
rendelkezik a harmadik ország jogszabályai alapján engedélyezett központi
értéktárak elismerésére alkalmazandó hatékony, egyenértékű
rendszerről.
(7)
Az 1095/2010/EU rendelet 33. cikkének (1)
bekezdésével összhangban az EÉPH együttműködési megállapodásokat köt azon
harmadik országok megfelelő illetékes hatóságaival, amelyeknek jogi és
felügyeleti keretrendszerét a (6) bekezdés értelmében e rendelettel
egyenértékűnek ismerték el. Ezek a megállapodások meghatározzák legalább a
következőket:
a)      az EÉPH és az érintett harmadik országbeli
illetékes hatóságok közötti információcsere mechanizmusa, ideértve a harmadik
országokban engedélyezett központi értéktárakkal kapcsolatos minden, az EÉPH
által kért információhoz való hozzáférést;
b)      az EÉPH azonnali értesítésére szolgáló
mechanizmus abban az esetben, ha egy harmadik ország illetékes hatósága
megállapítja, hogy a felügyelete alatt álló központi értéktár megsérti az
engedélyezési feltételeket vagy a rá vonatkozó egyéb jogszabályokat;
c)      a felügyeleti tevékenységek
összehangolására vonatkozó eljárások, ideértve adott esetben a helyszíni
vizsgálatokat is.
A személyes adatok tagállamok általi
továbbításáról rendelkező együttműködési megállapodás esetén az ilyen
adattovábbítást a 95/46/EK irányelv rendelkezéseivel összhangban, a személyes
adatok EÉPH általi továbbításáról rendelkező együttműködési
megállapodás esetében pedig az ilyen adattovábbítást a 45/2001/EK rendelet
rendelkezéseivel összhangban kell végrehajtani.
(8)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon
intézkedésekről, amelyek meghatározzák azokat a szolgáltatásokat, amelyek
tekintetében a harmadik országban letelepedett központi értéktár az EÉPH (1)
bekezdés szerinti elismerését kérheti, valamint azokat az információkat,
amelyeket a kérelmező központi értéktárnak a (4) bekezdés szerinti
elismerés iránti kérelemben közölnie kell az EÉPH-val.
II. fejezet
A központi értéktárakra vonatkozó követelmények
1. szakasz
Szervezeti követelmények
24. cikk
Általános rendelkezések
(1)
A központi értéktár megbízható vállalatirányítási
rendszerrel rendelkezik, amely áttekinthető szervezeti felépítést,
egymástól jól elhatárolt, átlátható és következetes felelősségi köröket, a
jelenlegi vagy esetlegesen felmerülő kitettségekhez kapcsolódó kockázatok
azonosítására, kezelésére, felügyeletére és jelentésére szolgáló hatékony
eljárásokat, valamint megfelelő javadalmazási politikákat és belső
ellenőrzési mechanizmusokat – beleértve a megbízható adminisztratív és
számviteli eljárásokat – foglal magában.
(2)
A központi értéktár elegendő mértékben
hatékony stratégiákat és eljárásokat fogad el az e rendeletnek való megfelelés
biztosítására, ideértve vezetői és alkalmazottai megfelelését e rendelet
valamennyi rendelkezésének.
(3)
A központi értéktár hatékony, írásban rögzített
szervezeti és adminisztratív szabályokat tart fenn és működtet a közötte
(ideértve vezetőit, alkalmazottait, igazgatósági tagjait, valamint a
hozzájuk közvetlenül vagy közvetetten kapcsolódó más személyeket) és résztvevő
felei vagy azok ügyfelei között felmerülő potenciális
összeférhetetlenségek megállapítására és kezelésére. Lehetséges
összeférhetetlenség felmerülésekor megfelelő konfliktuskezelési
eljárásokat tart fenn és alkalmaz.
(4)
A központi értéktár a nyilvánosság számára hozzáférhetővé
teszi irányítási rendszerét és a tevékenységére irányadó szabályokat.
(5)
A központi értéktár megfelelő eljárásokkal
rendelkezik, hogy az alkalmazottai egy meghatározott csatornán keresztül
belsőleg jelenthessék az esetleges jogsértéseket.
(6)
A központi értéktár gyakori független audit tárgyát
képezi. Ezen auditok eredményét továbbítják az igazgatóság felé és
hozzáférhetővé teszik az illetékes hatóság számára.
(7)
Az egy másik központi értéktárral,
holdingtársasággal vagy a IV. címben említett hitelintézettel
tőkekapcsolatban álló központi értéktár részletes politikákat és
eljárásokat fogad el, amelyek meghatározzák, hogyan alkalmazandók az e cikkben
foglalt követelmények a csoportra, illetve a csoporthoz tartozó egyes
jogalanyokra.
(8)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyek meghatározzák a
központi értéktárakkal kapcsolatos, az (1) bekezdésben említett kockázatok
nyomon követésére szolgáló eszközöket, valamint a kulcsfontosságú személyzet e
kockázatokkal kapcsolatos kötelezettségeit, a (3) bekezdésben említett
potenciális összeférhetetlenségeket és a (6) bekezdésben említett
auditmódszereket a központi értéktár és a csoport szintjén egyaránt.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
25. cikk
Felső vezetés, igazgatóság és részvényesek
(1)
A központi értéktár stabil és prudens irányításának
biztosítása érdekében a felső vezetés kellően jó hírnevű és
tapasztalt személyekből áll.
(2)
A központi értéktár igazgatósággal rendelkezik, az
igazgatóság tagjainak legalább egyharmada, de minimum két fő független
tag.
(3)
Az igazgatóság független és más, nem ügyvezető
funkciót betöltő tagjainak díjazása nem kötődik a központi értéktár
üzleti teljesítményéhez.
(4)
Az igazgatóság tagjai olyan alkalmas személyek,
akiknek készségei, tapasztalata és a jogalannyal és a piaccal kapcsolatos
ismeretei kölcsönösen kiegészítik egymást.
(5)
A központi értéktár világosan meghatározza az
igazgatóság feladatait és felelősségi körét, és az illetékes hatóság
rendelkezésére bocsátja az igazgatósági ülések jegyzőkönyveit.
(6)
A központi értéktár azon részvényesei és
résztvevői, akik közvetlen vagy közvetett módon ellenőrzést
gyakorolhatnak a központi értéktár vezetése felett, alkalmasak a központi
értéktár stabil és prudens irányításának biztosítására.
(7)
A központi értéktár:
a)      tájékoztatja az illetékes hatóságot a
központi értéktárak tulajdoni viszonyairól és különösen bármely olyan fél
kilétéről és érdekeltségeinek mértékéről, amely olyan helyzetben van,
hogy ellenőrzést gyakorolhat a központi értéktár működése felett, és
ezt az információt közzéteszi;
b)      tájékoztatja az illetékes hatóságot
mindazon tulajdonjog-átruházásokról, amelyek folytán változás következik be
azok személyében, akik a központi értéktár működése felett
ellenőrzést gyakorolnak, és ezt az információt közzéteszi.
(8)
Az illetékes hatóság a (7) bekezdésben említett
információ kézhezvételét követő 60 napon belül határozatot hoz a központi
értéktár irányítását érintő javasolt változtatásokról. Az illetékes
hatóság elutasítja a központi értéktár ellenőrzése tekintetében javasolt
változásokat, ha objektív és bizonyítható indokok állnak fenn annak
vélelmezésére, hogy azok veszélyeztetnék a központi értéktár stabil és prudens
irányítását, illetve a központi értéktár azon képességét, hogy megfeleljen
ennek a rendeletnek.
26. cikk
Felhasználói bizottság
(1)
A központi értéktár valamennyi általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer esetében felhasználói bizottságot hoz létre,
amely a kibocsátók és az ilyen rendszerek résztvevőinek
képviselőiből áll. A felhasználói bizottság által adott tanács a
központi értéktár vezetésének közvetlen befolyásától független.
(2)
A központi értéktár meghatározza a létrejött
felhasználói bizottságok megbízatását, a függetlenségük biztosításához
szükséges irányítási rendszert és működési eljárásaikat, a felvételi
kritériumokat, valamint a felhasználói bizottsági tagok megválasztásának
mechanizmusát. Az irányítási rendszer nyilvánosan hozzáférhető és
biztosítja, hogy a felhasználói bizottság közvetlenül az igazgatóságnak számol
be és rendszeresen ülésezik.
(3)
A felhasználói bizottságok tanáccsal szolgálnak a
központi értéktár igazgatóságának a tagjaikat érintő főbb események
kapcsán, ideértve a kibocsátók vagy résztvevők saját értékpapír-elszámolási
rendszereikbe történő felvételének kritériumait, a szolgáltatások szintjét
és az árképzési struktúrát.
(4)
A felhasználói bizottság tagjaira – az illetékes
hatóságok megfelelő tájékoztatáshoz való jogának sérelme nélkül –
titoktartási kötelezettség vonatkozik. Amennyiben a felhasználói bizottság
elnöke megállapítja valamely tag egy adott üggyel kapcsolatban fennálló
tényleges vagy potenciális összeférhetetlenségét, az a tag nem szavazhat az
adott ügyben.
(5)
A központi értéktár haladéktalanul tájékoztatja az
illetékes hatóságot minden olyan döntésről, amelyben az igazgatóság nem
követi a felhasználói bizottság tanácsát
27. cikk
Nyilvántartás

(1)
A központi értéktár legalább öt éven keresztül
megőrzi a nyújtott szolgáltatásokról és végzett tevékenységekről készült
feljegyzéseket, hogy lehetővé tegye az illetékes hatóság számára az e
rendeletben foglalt követelményeknek való megfelelés ellenőrzését.
(2)
A központi értéktár az illetékes hatóság és a 11.
cikkben említett érintett hatóságok kérésére rendelkezésükre bocsátja az (1)
bekezdésben említett feljegyzéseket, hogy lehetővé tegye számukra
feladataik ellátását.
(3)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki az (1) bekezdésben
említett, a központi értéktár e rendelet rendelkezéseinek való megfelelése
nyomon követésének céljából megőrzendő feljegyzésekben foglalt
adattartalmak meghatározása érdekében.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a tervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
(4)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki az (1) bekezdésben
említett, a központi értéktár e rendelet rendelkezéseinek való megfelelése
nyomon követésének céljából megőrzendő feljegyzések formátumának
meghatározása érdekében.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
28. cikk
Kiszervezés
(1)
Amennyiben a központi értéktár kiszervez egyes
szolgáltatásokat vagy tevékenységeket, teljes egészében felelős marad az e
rendelet értelmében fennálló valamennyi kötelezettségének teljesítéséért, és
folyamatosan megfelel a következő feltételeknek:
a)      a kiszervezés nem eredményezi a
felelősség átruházását;
b)      a központi értéktár résztvevői vagy
kibocsátói felé fennálló kapcsolata és kötelezettségei nem módosulnak;
c)      a központi értéktár engedélyezésének
feltételei lényegében nem változnak;
d)      a kiszervezés nem akadályozza a
felügyeleti és ellenőrzési funkciók gyakorlását, ideértve az e funkciók
ellátásához szükséges megfelelő információk gyűjtését lehetővé
tevő helyszíni hozzáférést;
e)      a kiszervezés nem fosztja meg a központi
értéktárat a kockázatok kezeléséhez szükséges rendszerektől és
ellenőrzésektől;
f)       a központi értéktár megtartja a nyújtott
szolgáltatások minőségének, valamint a szolgáltató szervezeti és
tőkemegfelelésének értékeléséhez, továbbá a kiszervezett szolgáltatások
hatékony felügyeletéhez és a kiszervezéshez kapcsolódó kockázatok kezeléséhez
szükséges szakértelmet és forrásokat;
g)      a központi értéktár közvetlen
hozzáféréssel rendelkezik a kiszervezett szolgáltatások releváns
információihoz;
h)      a szolgáltató együttműködik az
illetékes hatósággal és a 11. cikkben említett érintett hatóságokkal a
kiszervezett tevékenységek vonatkozásában;
i)       a központi értéktár biztosítja, hogy a
szolgáltató eleget tesz az azon vonatkozó adatvédelmi jogszabályokban foglalt
előírásoknak, amelyeket akkor kellene alkalmazni, ha a szolgáltató az
Unióban rendelkezne székhellyel. A központi értéktár felel annak
biztosításáért, hogy ezeket az előírásokat a felek közötti
szerződésben rögzítsék, és azokat betartsák.
(2)
A központi értéktár a szolgáltató és saját jogait
és kötelezettségeit írásos megállapodásban határozza meg. A kiszervezési
megállapodás rendelkezik annak a lehetőségéről, hogy a központi
értéktár felmondhatja a megállapodást.
(3)
A központi értéktár az illetékes hatóság és a 11.
cikkben említett érintett hatóságok kérésére rendelkezésükre bocsátja azokat az
információkat, amelyek alapján értékelhetik, hogy a kiszervezett tevékenységek
megfelelnek-e az e rendeletben foglalt követelményeknek.
(4)
Alapvető szolgáltatás kiszervezése az
illetékes hatóság 17. cikk szerinti engedélyével történhet.
(5)
Az (1)–(4) bekezdés nem alkalmazandó, amennyiben a
központi értéktár egyes szolgáltatásait vagy tevékenységeit állami
létesítményhez szervezi ki, illetve amennyiben a kiszervezésre az állami
létesítmény és az érintett központi értéktár által közösen kialakított és
hivatalossá tett, valamint az e rendeletben foglalt követelmények alapján az
illetékes hatóságok által elfogadott célzott jogi, szabályozási és működési
keretrendszer irányadó.
2. szakasz
Üzletviteli szabályok
29. cikk
Általános rendelkezések
(1)
A központi értéktár célja, hogy eleget tegyen
résztvevői és az általa kiszolgált piacok igényeinek.
(2)
A központi értéktár világosan meghatározott,
mérhető és megvalósítható célokkal és célkitűzésekkel rendelkezik
többek között a szolgáltatások minimális szintje, a kockázatkezelési elvárások
és az üzleti prioritások terén.
(3)
A központi értéktár átlátható panaszkezelési
szabályokkal rendelkezik.
30. cikk
Részvételi követelmények
(1)
A központi értéktár az általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek mindegyikére vonatkozóan tisztességes és
nyílt hozzáférést lehetővé tevő, nyilvános részvételi szabályokat
állapít meg. Ezek a kritériumok a központi értéktárhoz való tisztességes és
nyílt hozzáférés biztosítása érdekében átláthatók, objektívek, kockázatalapúak
és megkülönböztetésmentesek. A hozzáférést korlátozó kritériumok csak annyiban
engedélyezhetők, amennyiben azok célja a központi értéktár kockázatának
kézben tartása.
(2)
A központi értéktár a hozzáférési kérelmeket
késlekedés nélkül elbírálja, legkésőbb egy hónapon belül választ adva a
kérelmekre, és nyilvánosan hozzáférhetővé teszi az ilyen kérelmek
elbírálására szolgáló eljárásokat.
(3)
A központi értéktár csak akkor tagadhatja meg az
(1) bekezdésben említett kritériumokat teljesítő résztvevő
hozzáférését, ha döntését átfogó kockázatelemzésre alapozza és írásban
kellően megindokolja.
Elutasítás esetén a kérelmező résztvevő
panaszt tehet a hozzáférést megtagadó központi értéktár illetékes hatóságánál.
A felelős illetékes hatóság megfelelően
kivizsgálja a panaszt, aminek keretében értékeli az elutasítás okait, és
indokolással ellátott választ küld a kérelmező résztvevőnek.
A felelős illetékes hatóság a panasz
értékelése kapcsán konzultál a kérelmező résztvevő székhelye szerinti
illetékes hatósággal. Amennyiben a kérelmező résztvevő hatósága nem
ért egyet az adott értékeléssel, az ügyet az EÉPH elé utalja, amely az
1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörrel összhangban
járhat el.
Amennyiben a résztvevő hozzáférésének
központi értéktár általi megtagadása indokolatlannak minősül, a
felelős illetékes hatóság határozatban utasítja a központi értéktárat,
hogy biztosítsa a hozzáférést a kérelmező résztvevő számára.
(4)
A központi értéktár objektív és átlátható
eljárásokkal rendelkezik azon résztvevők felfüggesztésére és rendezett
kilépésére, amelyek már nem teljesítik az (1) bekezdésben említett
kritériumokat.
(5)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan
intézkedésekről, amelyek meghatározzák azokat a kockázatokat, amelyek
alapján a központi értéktár jogosan megtagadhatja a résztvevők
hozzáférését, valamint a (3) bekezdésben említett eljárás jellemzőit.
(6)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki a (3) bekezdésben említett
eljárás során használandó egységes formanyomtatványok és mintadokumentumok
kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
31. cikk
Átláthatóság
(1)
A központi értéktár nyilvánosságra hozza az általa
üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerekhez, illetve az általa nyújtott
egyéb szolgáltatásokhoz kapcsolódó árakat és díjakat. Külön-külön hozza
nyilvánosságra az egyes szolgáltatások és funkciók árait és díjait, beleértve
az árengedményeket és rabattokat, valamint e kedvezmények igénybevételének
feltételeit. A központi értéktár lehetővé teszi ügyfelei számára az egyes
szolgáltatásokhoz külön-külön való hozzáférést.
(2)
A központi értéktár az ajánlatok
összehasonlításának megkönnyítése és annak érdekében, hogy ügyfelei előre
kiszámíthassák a szolgáltatások igénybevételéért fizetendő árat,
nyilvánosságra hozza árjegyzékét.
(3)
A központi értéktár nem térhet el közzétett
árképzési politikájától.
(4)
A központi értéktár ügyfelei rendelkezésére
bocsátja a számla és a közzétett árjegyzékek összevetéséhez szükséges
információkat.
(5)
A központi értéktár tájékoztatja a
résztvevőket a nyújtott szolgáltatásokhoz kapcsolódó kockázatokról.
(6)
A központi értéktár külön elszámolást vezet a
nyújtott szolgáltatásokhoz kapcsolódó költségekről és bevételekről,
és ezeket az adatokat az illetékes hatóság rendelkezésére bocsátja.
32. cikk
A résztvevőkkel és más piaci infrastruktúrákkal szembeni tájékoztatási
eljárások
A központi értéktárak a hatékony
nyilvántartás, kifizetés és elszámolás előmozdítása érdekében az általuk
üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek résztvevőivel, valamint a
velük kapcsolatban álló piaci infrastruktúrákkal folytatott tájékoztatási
eljárások során az üzenetküldésre és hivatkozási adatokra vonatkozó elismert
tájékoztatási eljárásokat és szabványokat alkalmazzák.
3. szakasz
A központi értéktárak szolgáltatásaira vonatkozó követelmények
33. cikk
Általános rendelkezések
A központi értéktár az általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek mindegyikére vonatkozóan megfelelő
szabályokkal és eljárásokkal rendelkezik, ideértve a megbízható számviteli
gyakorlatokat és szabályozást, amellyel elősegíti az
értékpapír-kibocsátások integritását, valamint az értékpapírok
megőrzéséhez és az értékpapír-ügyletek elszámolásához kapcsolódó
kockázatok csökkentését és kezelését.
34. cikk
A kibocsátás integritása
(1)
A központi értéktár megfelelő összeegyeztetési
intézkedéseket hoz annak ellenőrzésére, hogy a központi értéktárhoz
benyújtott értékpapír-kibocsátásban vagy annak egy részében érintett
értékpapírok száma megegyezik a központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer résztvevőinek értékpapírszámláin
feltüntetett értékpapírok összegével. Az ilyen összeegyeztetési intézkedéseket
napközben végzik.
(2)
Adott esetben, és amennyiben egy bizonyos
értékpapír-kibocsátással kapcsolatos összeegyeztetési folyamatban más
jogalanyok, például a kibocsátó, a részvénykönyvek vezetői, kibocsátási
ügynökök, kereskedési ügynökök, közös értéktárak, más központi értéktárak vagy
más jogalanyok is részt vesznek, a központi értéktár előírja ezek számára,
hogy a kibocsátás integritásának megőrzése érdekében a központi
értéktárral együtt dolgozzanak ki megfelelő együttműködési és az
információcserével kapcsolatos intézkedéseket.
(3)
Értékpapírszámla-hitelek, tartozik egyenlegek és
értékpapírképzés a központi értéktár által üzemeltetett értékpapír-elszámolási
rendszerben nem engedélyezettek.
(4)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a központi értéktár által
az (1)–(3) bekezdés alapján hozandó összeegyeztetési intézkedések meghatározása
céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
35. cikk
A résztvevők értékpapírjainak védelme
(1)
A központi értéktár nyilvántartása és
számlavezetése az általa üzemeltetett valamennyi értékpapír-elszámolási
rendszer esetében mindenkor és késedelem nélkül lehetővé teszi számára,
hogy a központi értéktárnál vezetett számlákon megkülönböztesse az egyes
résztvevők értékpapírjait a többi résztvevő értékpapírjaitól, és
adott esetben a központi értéktár saját eszközeitől.
(2)
A központi értéktár nyilvántartása és
számlavezetése lehetővé teszi az egyes résztvevők számára, hogy saját
értékpapírjaikat megkülönböztessék ügyfeleik értékpapírjaitól.
(3)
A központi értéktár nyilvántartása és
számlavezetése lehetővé teszi az egyes résztvevők számára, hogy amennyiben
és amilyen módon valamely ügyfelük ezt kéri, az adott ügyfél értékpapírjait
elkülönítsék („egyéni ügyfél elkülönítése”).
(4)
A központi értéktár nyilvánosságra hozza az általa
biztosított, különböző szintű elkülönítés által nyújtott védelem
szintjét és a kapcsolódó költségeket, és ezeket a szolgáltatásokat ésszerű
kereskedelmi feltételek mellett nyújtja.
(5)
A központi értéktár egy résztvevő
értékpapírjait semmilyen célra nem használja fel az érintett résztvevő
kifejezett hozzájárulása nélkül.
(6)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyek meghatározzák
azokat a könyvelési módszereket és számlastruktúrákat, amelyek lehetővé
teszik az (1)–(3) bekezdésben említett állományok megkülönböztetését, valamint
a kapcsolódó értékelési módszert.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
36. cikk
Az elszámolások véglegessége
(1)
A központi értéktár gondoskodik arról, hogy az
általa üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszer megfelelő védelmet
nyújtson a résztvevőknek. A központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszer kijelölése és bejelentése a 98/26/EK irányelv
2. cikkének a) pontjában említett eljárás szerint történik.
(2)
A központi értéktár olyan eljárásokat hoz létre
értékpapír-elszámolási rendszerei számára, amelyek biztosítják az időben
történő elszámolást, a résztvevők partner- és likviditási kockázattal
szembeni minimális kitettségét és a meghiúsuló elszámolások alacsony arányát.
(3)
A központi értéktár világosan meghatározza azt az
időpontot, amelytől kezdve az értékpapír-elszámolási rendszeren belül
az átutalási megbízások visszavonhatatlanok, jogilag érvényesíthetők és a
harmadik felekre nézve kötelező érvényűek.
(4)
A központi értéktár nyilvánosságra hozza azt az
időpontot, amelytől kezdve a pénzeszközök és értékpapírok
értékpapír-elszámolási rendszeren belüli átruházása visszavonhatatlan, jogilag
érvényesíthető és a harmadik felekre nézve kötelező érvényű.
(5)
A (3) és (4) bekezdés alkalmazása nem érinti a 45.
cikkben ismertetett kapcsolatokra és közös elszámolási informatikai
infrastruktúrára alkalmazandó rendelkezéseket.
(6)
A központi értéktár legkésőbb az elszámolás
tervezett időpontja szerinti üzleti nap végéig véglegesíti az elszámolást.
A felhasználói bizottság kérésére napközbeni vagy valós idejű elszámolást
lehetővé tevő rendszereket léptet életbe.
(7)
Az értékpapír-elszámolásból származó
készpénzbevételt a résztvevők legkésőbb az elszámolás tervezett
időpontja szerinti üzleti nap végéig szabadon felhasználhatják.
(8)
A központi értéktár által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek közvetlen résztvevői közötti, készpénz
ellenében lebonyolított minden értékpapírügyletet a „szállítás fizetés
ellenében” elv alapján számolják el.
(9)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyek meghatározzák a
(2) bekezdésben említett, az időben történő elszámolást lehetővé
tevő eljárások jellemzőit.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
37. cikk
Készpénzzel történő teljesítés
(1)
Az elszámolás helye szerinti ország pénznemében
lebonyolított ügyletek esetében a központi értéktár az egyes
értékpapír-elszámolási rendszereit érintő készpénzkifizetéseket –
amennyiben ez lehetséges és megvalósítható – ilyen pénznemben működő
központi banknál nyitott számlán keresztül teljesíti.
(2)
Amennyiben a központi banki számlán történő
elszámolás nem lehetséges és nem megvalósítható, a központi értéktár
felajánlhatja, hogy az értékpapír-elszámolási rendszereit érintő
készpénzkifizetések egészét vagy egy részét egy hitelintézetnél nyitott számlán
keresztül teljesíti. Ha a központi értéktár biztosítja a hitelintézeti számlán
történő elszámolást, azt a IV. cím rendelkezéseivel összhangban teszi.
(3)
Amennyiben a központi értéktár egyaránt kínál
központi banki és hitelintézeti számlán történő elszámolást, a
résztvevők választhatnak a két lehetőség közül.
(4)
A központi értéktár megfelelő tájékoztatást
nyújt a piaci szereplők számára, amelynek alapján utóbbiak azonosíthatják
és értékelhetik az e szolgáltatásokhoz kapcsolódó kockázatokat és költségeket.
(5)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan
intézkedésekről, amelyek meghatározzák azokat az eseteket, amikor a
készpénzkifizetés valamely központi banknál nyitott számlán, meghatározott
pénznemben történő teljesítése nem lehetséges és nem megvalósítható,
valamint meghatározzák a kapcsolódó értékelési módszereket.
38. cikk
A résztvevők nemteljesítésére vonatkozó szabályok és eljárások
(1)
A központi értéktár az általa üzemeltetett
valamennyi értékpapír-elszámolási rendszer esetében hatékony és világosan
meghatározott szabályokkal és eljárásokkal rendelkezik a résztvevők
nemteljesítésének kezelésére, biztosítva ezáltal, hogy időben fel tudjon
lépni a veszteségek és a likviditási nyomás korlátozása érdekében, és továbbra
is teljesíteni tudja kötelezettségeit.
(2)
A központi értéktár a nyilvánosság számára
hozzáférhetővé teszi a nemteljesítési szabályokat és eljárásokat.
(3)
A központi értéktár a résztvevőkkel és más
érdekelt felekkel közösen rendszeres időközönként teszteli és
felülvizsgálja a nemteljesítési eljárásokat, hogy biztosítsa azok gyakorlatias
jellegét és hatékonyságát.
(4)
E cikk következetes alkalmazásának biztosítása
érdekében az EÉPH iránymutatásokat adhat ki az 1095/2010/EU rendelet 16.
cikkével összhangban.
4. szakasz
Prudenciális követelmények
39. cikk
Általános követelmények
A központi értéktár megbízható
kockázatkezelési keretrendszert hoz létre a jogi, üzleti, működési és
egyéb kockázatok átfogó kezelésére.
40. cikk
Jogi kockázatok
(1)
Engedélyezése és felügyelete, valamint az ügyfelek
tájékoztatása tekintetében a központi értéktár világos és jól érthető
szabályokkal, eljárásokkal és szerződésekkel rendelkezik, többek között az
általa üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerekre vonatkozóan.
(2)
A központi értéktár szabályait, eljárásait és
szerződéseit úgy alakítja ki, hogy azokat – többek között a résztvevő
nemteljesítése esetén – valamennyi érintett joghatóságon belül érvényesíteni
lehessen.
(3)
A tevékenységét több különböző joghatóságon
belül folytató központi értéktár meghatározza és csökkenti az egyes
joghatóságok közötti esetleges kollízióból eredő kockázatokat.
41. cikk
Általános üzleti kockázat
A központi értéktár megbízható irányítási és
ellenőrzési informatikai eszközökkel rendelkezik az általános üzleti
kockázatok, köztük az üzleti stratégia, a pénzáramlások és a működési
költségek meghatározására, nyomon követésére és kezelésére.
42. cikk
Működési kockázatok
(1)
A központi értéktár megfelelő informatikai
eszközök, szabályok és eljárások alkalmazásával meghatározza a működési
kockázatok valamennyi, külső és belső forrását és mérsékli azok
hatását, többek között az általa üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek
tekintetében.
(2)
A központi értéktár megfelelő informatikai
eszközöket tart fenn, amelyek szavatolják a magas szintű biztonságot és
működési megbízhatóságot, és elegendő kapacitással rendelkeznek. Az
informatikai eszközök alkalmasak a nyújtott szolgáltatások és végzett
tevékenységek komplexitásának, változatosságának és típusának megfelelő
kezelésére a szigorú biztonsági standardok, valamint a kezelt információk
integritásának és bizalmas jellegének biztosítása érdekében.
(3)
Hitelesítési és központi számlavezetési
szolgáltatásai, valamint az általa üzemeltetett egyes értékpapír-elszámolási
rendszerek tekintetében a központi értéktár megfelelő
üzletmenet-folytonossági politikát és válsághelyzet esetére helyreállítási
tervet dolgoz ki, hajt végre és tart fenn, amellyel biztosítja
szolgáltatásainak megőrzését, a műveletek időben történő
helyreállítását, valamint kötelezettségeinek teljesítését olyan események
során, amelyek esetében jelentős a működési zavar kockázata.
(4)
A (3) bekezdésben említett terv lehetővé teszi
legalább a rendszer összeomlásakor folyamatban lévő valamennyi tranzakció
helyreállítását, hogy a központi értéktár résztvevői biztonsággal
folytatni tudják működésüket és az ütemezésnek megfelelően le tudják
zárni az ügyleteket. Ez magában foglalja egy második adatfeldolgozási helyszín
kialakítását, amely rendelkezik a szükséges lényeges erőforrásokkal,
képességekkel és funkciókkal, a megfelelően képzett és tapasztalt
személyzetet is ideértve.
(5)
A központi értéktár megtervezi és végrehajtja az
(1)–(4) bekezdésben említett intézkedések vizsgálati programját.
(6)
A központi értéktár meghatározza, nyomon követi és
kezeli azokat a kockázatokat, amelyeket az általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek fő résztvevői, valamint a szolgáltatók
és közműszolgáltatók, illetve más központi értéktárak és piaci
infrastruktúrák jelenthetnek a működésére.
(7)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, hogy meghatározza az (1)
és (6) bekezdésben említett működési kockázatokat, az e kockázatok
vizsgálatának, kezelésének vagy csökkentésének módszereit, ideértve a (3) és
(4) bekezdésben említett üzletmenet-folytonossági politikát és válsághelyzeti
helyreállítási tervet, valamint az ezekhez kapcsolódó értékelési módszereket.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
43. cikk
Befektetési kockázatok
(1)
A központi értéktár pénzügyi eszközeit az ezek
teljes körű védelmét biztosító megbízható elszámolási gyakorlatokkal,
megőrzési eljárásokkal és belső ellenőrzési szabályokkal
rendelkező központi bankoknál vagy engedélyezett hitelintézeteknél helyezi
el.
(2)
A központi értéktár szükség esetén azonnal hozzáfér
eszközeihez.
(3)
A központi értéktár csak készpénzbe vagy nagymértékben
likvid és minimális piaci és hitelkockázattal rendelkező pénzügyi
eszközökbe fektetheti pénzügyi erőforrásait. E befektetéseknek gyorsan,
minimális negatív árhatással likviddé tehetőnek kell lenniük.
(4)
Befektetési döntései során a központi értéktár figyelembe
veszi az egyedi intézményekkel szembeni teljes hitelkockázati kitettségét, és
biztosítja, hogy bármely egyedi intézménnyel szembeni teljes hitelkockázati
kitettsége az elfogadható koncentrációs korlátok között maradjon.
44. cikk
Tőkekövetelmények
(1)
A központi értéktár tőkéje, a felhalmozott
eredménnyel és a tartalékokkal együtt arányos a központi értéktár
tevékenységéből eredő kockázatokkal. Mindenkor elegendő az
alábbiakhoz:
a)      biztosítja a központi értéktár
működési, jogi, üzleti, letéti és befektetési kockázatokkal szembeni
megfelelő védelmét;
b)      fedezi az esetleges általános üzleti
veszteségeket, hogy a központi értéktár folyamatos működés mellett
nyújthassa szolgáltatásait;
c)      nemteljesítés esetén biztosítja a
központi értéktár tevékenységeinek megfelelő időn belül történő
rendezett felszámolását vagy szerkezetátalakítását;
d)      lehetővé teszi, hogy különböző
stresszforgatókönyvek alapján a központi értéktár legalább hat hónapon át
fedezni tudja jelenlegi és várható működési költségeit.
(2)
A központi értéktár tervet készít a
következőkre vonatkozóan:
a)      pótlólagos tőkeemelés arra az
esetre, ha saját tőkéje megközelíti az (1) bekezdésben szereplő
követelményeket, vagy azok alá süllyed;
b)      műveletei és szolgáltatásai
rendezett felszámolásának vagy szerkezetátalakításának végrehajtása arra az
esetre, ha a központi értéktár nem tud új tőkét bevonni.
A tervet az igazgatótanács vagy egy megfelelő
igazgatósági bizottság hagyja jóvá, és azt rendszeresen aktualizálják.
(3)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva szabályozástechnikai
standardtervezeteket dolgoz ki a központi értéktárak (1) bekezdésben említett
tőkéjének, felhalmozott eredményének és tartalékainak, valamint a (2)
bekezdésben említett terv jellemzőinek meghatározására.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
5. szakasz
A központi értéktárak közötti kapcsolatokra vonatkozó követelmények
45. cikk
A központi értéktárak közötti kapcsolatok
(1)
Az érintett központi értéktárak a központi
értéktárak közötti kapcsolat létrehozása előtt és a kapcsolat létrejöttét
követően folyamatosan azonosítják, értékelik, nyomon követik és kezelik az
összekapcsolódási megállapodásból eredő azon lehetséges kockázatok
forrásait, amelyekkel ők és résztvevőik szembesülhetnek.
(2)
Az összekapcsolódási megállapodásokat a 17. cikk
(1) bekezdésének d) pontja értelmében engedélyezésre benyújtják.
(3)
A kapcsolat biztosítja az összekapcsolt központi
értéktárak és résztvevőik megfelelő védelmét, különösen a központi
értéktárak által esetleg felvett hitelek, valamint az összekapcsolódási
megállapodás következtében létrejövő koncentrációs és likviditási kockázat
tekintetében.
A kapcsolatot megfelelő szerződéses
megállapodás támasztja alá, amely meghatározza az összekapcsolt központi
értéktárak és szükség esetén azok résztvevőinek a jogait és
kötelezettségeit. A több joghatóságot érintő szerződéses megállapodás
biztosítja az összekapcsolt műveletek egyes szempontjaira irányadó jog
egyértelmű kiválasztásának lehetőségét.
(4)
Az összekapcsolt központi értéktárak közötti
ideiglenes értékpapír-átruházás esetén az értékpapírok újraátruházása az
első átruházás véglegessé válása előtt nem engedélyezett.
(5)
Az egy másik központi értéktárral létesített
kapcsolat üzemeltetésével közvetítőt megbízó központi értéktár felméri, nyomon
követi és kezeli az adott közvetítő közreműködéséből fakadó
további kockázatokat.
(6)
Az összekapcsolt központi értéktárak megbízható
összeegyeztetési eljárásokkal rendelkeznek, amelyek biztosítják a
nyilvántartásaik pontosságát.
(7)
Amennyiben ez megvalósítható és lehetséges, a
központi értéktárak közötti kapcsolatok engedélyezik az azok résztvevői
közötti ügyletek „szállítás fizetés ellenében” alapon történő
elszámolását. A nem „szállítás fizetés ellenében” alapon történő
elszámolás okairól tájékoztatják az illetékes hatóságot.
(8)
Az interoperábilis értékpapír-elszámolási
rendszerek és a közös elszámolási infrastruktúrát alkalmazó központi értéktárak
a következők esetében azonos időpontot határoznak meg:
a)      átutalási megbízások bevezetése a
rendszerbe
b)      az átutalási megbízások
visszavonhatatlansága
c)      az értékpapír-átruházások és a
készpénzátutalások véglegessége
(9)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, hogy meghatározza a (3)
bekezdés szerinti azon feltételeket, amelyek mellett valamennyi
összekapcsolódási megállapodás megfelelő védelmet biztosít az
összekapcsolt központi értéktárak és azok résztvevői számára, különösen,
ha egy központi értéktár egy másik központi értéktár által működtetett
értékpapír-elszámolási rendszerben szándékozik részt venni, a közvetítők
alkalmazásából fakadó, az (5) bekezdésben említett további kockázatok nyomon
követését és kezelését, a (6) bekezdésben említett összeegyeztetési
módszereket, azokat az eseteket, amelyekben a kapcsolatok keretében
megvalósítható és lehetséges a (7) bekezdés szerinti, „szállítás fizetés
ellenében” alapon történő elszámolás, valamint az ezekhez kapcsolódó
értékelési módszereket.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
III. fejezet
Kollíziós szabályok
46. cikk
A tulajdonosi szempontokra alkalmazandó jog
(1)
A központi értéktár birtokában lévő pénzügyi
eszközök tulajdonosi szempontjait érintő kérdésekben a számla vezetésének
helye szerinti ország joga irányadó.
(2)
Amennyiben a számlát értékpapír-elszámolási
rendszerben történő elszámolásra használják, az adott
értékpapír-elszámolási rendszerre irányadó jogot kell alkalmazni.
(3)
Amennyiben a számlát nem használják
értékpapír-elszámolási rendszerben történő elszámolásra, úgy kell
tekinteni, hogy a számlavezetés helye a központi értéktárnak az 593/2008/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelet[24]
19. cikke szerinti szokásos tartózkodási helye.
(4)
Az e cikkben meghatározott valamely ország jogának
alkalmazása az adott országban hatályos jogi előírások alkalmazása, az
ország nemzetközi magánjogának kivételével.
IV. fejezet
Hozzáférés a központi értéktárakhoz
1. szakasz
Kibocsátók hozzáférése a központi értéktárakhoz
47. cikk
Az Unióban engedélyezett központi értéktárakban történő kibocsátás
szabadsága
(1)
Azon társasági jog sérelme nélkül, amely hatálya
alá az értékpapírok tartoznak, a kibocsátó jogosult saját értékpapírjait a
valamely tagállamban letelepedett központi értéktárban nyilvántartásba vetetni.
(2)
Amennyiben a kibocsátó értékpapírjainak
nyilvántartásba vétele iránti kérelmet nyújt be a központi értéktárhoz, utóbbi
haladéktalanul kezeli ezt a kérelmet, és három hónapon belül választ ad a
kérelmező kibocsátónak.
(3)
A központi értéktár megtagadhatja szolgáltatásait a
kibocsátótól. Az ilyen elutasításnak minden esetben átfogó kockázatelemzésen
vagy azon kell alapulnia, hogy a központi értéktár nem fér hozzá a tranzakciós
adatokhoz azon a piacon, ahol a kérelmező kibocsátó értékpapírjaival
kereskednek vagy kereskedni fognak.
(4)
Amennyiben a központi értéktár megtagadja a
kérelmező kibocsátótól a szolgáltatásnyújtást, az elutasítást részére
teljes körűen megindokolja.
Elutasítás esetén a kérelmező kibocsátó
panaszt tehet a szolgáltatásnyújtást megtagadó központi értéktár illetékes
hatóságánál.
Az adott központi értéktár illetékes hatósága
megfelelően kivizsgálja a panaszt, aminek keretében értékeli az elutasítás
központi értéktár által közölt okait, és indokolással ellátott választ küld a
kibocsátónak.
A központi értéktár illetékes hatósága a panasz
értékelése kapcsán konzultál a kérelmező kibocsátó székhelye szerinti
illetékes hatósággal. Amennyiben a kérelmező kibocsátó székhelye szerinti
hatóság nem ért egyet az adott értékeléssel, az ügyet az EÉPH elé utalja, amely
az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörrel
összhangban járhat el.
Amennyiben a kibocsátónak történő
szolgáltatásnyújtás központi értéktár általi megtagadása indokolatlannak
minősül, a felelős illetékes hatóság határozatban utasítja a központi
értéktárat a kérelmező kibocsátónak történő szolgáltatásnyújtásra.
(5)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan
intézkedésekről, amelyek meghatározzák azokat a kockázatokat, amelyek
alapján a központi értéktár jogosan megtagadhatja a kibocsátók hozzáférését,
valamint a (4) bekezdésben említett eljárás jellemzőit.
(6)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki a (2) bekezdésben említett
eljárás során használandó egységes formanyomtatványok és mintadokumentumok
kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
2. szakasz
A központi értéktárak közötti hozzáférés
48. cikk
Szabványos összekapcsolt hozzáférés
A központi értéktár a 30. cikkel összhangban
és a központi értéktárak közötti kapcsolatokra vonatkozó, 17. cikk szerinti
engedély alapján egy másik központi értéktár résztvevője lehet.
49. cikk
Egyedi összekapcsolt hozzáférés
(1)
Amennyiben a központi értéktár egy másik központi
értéktártól az utóbbihoz való hozzáférés érdekében egyedi feladatkörök
kidolgozását kéri, a fogadó központi értéktár kizárólag kockázati megfontolások
alapján utasíthatja el a kérelmet. Piaci részesedés elvesztése nem szolgálhat
alapul a kérelem elutasításához.
(2)
A két fél ellenkező megállapodása hiányában a
fogadó központi értéktár az egyedi összekapcsolt hozzáférés biztosításáért
„költség plusz” alapon díjat számíthat fel a kérelmező központi
értéktárnak.
50. cikk
A központi értéktárak közötti kapcsolatokra vonatkozó eljárás
(1)
Amikor a központi értéktár hozzáférési kérelmet
nyújt be egy másik központi értéktárhoz, utóbbi késlekedés nélkül elbírálja a
kérelmet és három hónapon belül választ ad a kérelmező központi
értéktárnak.
(2)
A központi értéktár csak akkor tagadhatja meg a
hozzáférést a kérelmező központi értéktártól, ha az befolyásolná a
pénzügyi piacok működését és rendszerszintű kockázatokat okozna. Az
ilyen elutasítást minden esetben átfogó kockázatelemzésre kell alapozni.
Amennyiben a központi értéktár megtagadja a
hozzáférést a kérelmező központi értéktártól, az elutasítást részére
teljes körűen megindokolja.
Elutasítás esetén a kérelmező központi
értéktár panaszt tehet a hozzáférést megtagadó központi értéktár illetékes hatóságánál.
A felelős illetékes hatóság megfelelően
kivizsgálja a panaszt, aminek keretében értékeli az elutasítás okait, és
indokolással ellátott választ küld a kérelmező központi értéktárnak.
A felelős illetékes hatóság a panasz
értékelése kapcsán konzultál a kérelmező központi értéktár illetékes
hatóságával. Amennyiben a kérelmező központi értéktár hatósága nem ért
egyet az adott értékeléssel, a két hatóság bármelyike az EÉPH elé utalhatja az
ügyet, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott
hatáskörrel összhangban járhat el.
Amennyiben a kérelmező központi értéktár
hozzáférésének a központi értéktár általi megtagadása indokolatlannak
minősül, a felelős illetékes hatóság határozatban utasítja az adott
központi értéktárat, hogy biztosítsa a hozzáférést a kérelmező központi
értéktár számára.
(3)
Amennyiben a központi értéktárak kapcsolat
létrehozásáról állapodnak meg, határozatukat a 17. cikknek megfelelően
engedélyezésre benyújtják az esetükben illetékes hatósághoz, amely
megvizsgálja, hogy az összekapcsolódási megállapodásból eredő bármely
lehetséges kockázatot, például hitel-, likviditási, működési vagy egyéb
releváns kockázatot teljes körűen kezelték-e.
Az egyes központi értéktárak illetékes hatóságai
elutasítják az összekapcsolódás engedélyezését, ha az veszélyeztetheti a
kérelmező központi értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási
rendszerek működését.
(4)
Az egyes központi értéktárak illetékes hatóságai
konzultálnak az összekapcsolódás jóváhagyásáról, és amennyiben eltérő
határozatok esetén ez szükséges, az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az
1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörrel
összhangban járhat el.
(5)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan
intézkedésekről, amelyek meghatározzák az (1)–(3) bekezdésben említett
eljárások jellemzőit.
(6)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki az (1)–(3) bekezdésben
említett eljárások során használandó egységes formanyomtatványok és
mintadokumentumok kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
3. szakasz
A központi értéktár és más piaci infrastruktúra közötti hozzáférés
51. cikk
A központi értéktár és más piaci infrastruktúra közötti hozzáférés
(1)
A központi értéktár és a kereskedési helyszín
kérésre megkülönböztetésmentes és átlátható módon információkkal szolgál a
tranzakciókról egy központi értéktár részére, és a két fél közötti ellenkező
megállapodás hiányában az ilyen tranzakciókra vonatkozó adatokért költség plusz
alapon díjat számíthat fel a kérelmező központi értéktárnak.
A központi értéktár megkülönböztetésmentes és
átlátható módon hozzáférést biztosít egy központi értéktár vagy kereskedési
helyszín számára az értékpapír-elszámolási rendszeréhez, és a két fél közötti
ellenkező megállapodás hiányában az ilyen hozzáférésért költség plusz
alapon díjat számíthat fel.
(2)
Amikor az egyik fél az (1) bekezdés szerint
hozzáférési kérelmet nyújt be egy másik félhez, az ilyen kérelmet késlekedés
nélkül elbírálják és a kérelmező fél egy hónapon belül választ kap.
(3)
A fogadó fél csak akkor tagadhatja meg a
hozzáférést, ha ez befolyásolhatja a pénzügyi piacok működését és
rendszerszintű kockázatokat okozhat. Piaci részesedés elvesztése nem
szolgálhat alapul a kérelem elutasításához.
A hozzáférést megtagadó fél az elutasítást átfogó
kockázatelemzés alapján teljes körűen megindokolja a kérelmező fél
számára. Elutasítás esetén a kérelmező fél panaszt tehet a hozzáférést
megtagadó fél illetékes hatóságánál.
A felelős illetékes hatóság megfelelően
kivizsgálja a panaszt, aminek keretében értékeli az elutasítás okait, és
indokolással ellátott választ küld a kérelmező félnek.
A felelős illetékes hatóság a panasz
értékelése kapcsán konzultál a kérelmező fél illetékes hatóságával.
Amennyiben a kérelmező fél hatósága nem ért egyet az adott értékeléssel, a
két hatóság bármelyike az EÉPH elé utalhatja az ügyet, amely az
1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörrel
összhangban járhat el.
Amennyiben a hozzáférés adott fél általi
megtagadása indokolatlannak minősül, a felelős illetékes hatóság
határozatban utasítja az érintett felet, hogy biztosítsa a szolgáltatásaihoz
való hozzáférést.
(4)
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan
intézkedésekről, amelyek meghatározzák az (1)–(3) bekezdésben említett
eljárás jellemzőit.
(5)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki az (1)–(3) bekezdésben
említett eljárás során használandó egységes formanyomtatványok és
mintadokumentumok kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az előző
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
IV. cím
A központi értéktárak résztvevői számára banki
jellegű kiegészítő szolgáltatások nyújtására kijelölt hitelintézetek
52. cikk
Banki jellegű kiegészítő szolgáltatások nyújtására szóló engedély
(1)
Maga a központi értéktár nem nyújthat a melléklet
C. szakaszában felsorolt banki jellegű kiegészítő szolgáltatásokat.
(2)
Az (1) bekezdéstől eltérve, amennyiben az e
rendelet 53. cikkének (1) bekezdésében említett nemzeti illetékes hatóság
meggyőződött arról, hogy a központi értéktár minden szükséges
biztosítékkal rendelkezik ahhoz, hogy engedélyezni lehessen számára
kiegészítő szolgáltatások nyújtását, az illetékes hatóság kérelmet
nyújthat be a Bizottsághoz, hogy engedélyezze a szóban forgó központi értéktár
számára a melléklet C. szakaszában meghatározott kiegészítő szolgáltatások
nyújtását is. A kérelem tartalmazza az alábbiakat:
(a) a kérelmet indokoló bizonyíték, amely
részletesen ismerteti, milyen intézkedéseket tett a központi értéktár az összes
kapcsolódó kockázat kezelésére;
(b) indokolással ellátott értékelés arra
vonatkozóan, hogy ez a megoldás a leghatékonyabb módszer a rendszer
alkalmazkodóképességének biztosításához;
(c) a releváns pénzügyi piacra és a pénzügyi
stabilitásra gyakorolt várható hatás elemzése.
Részletes hatásvizsgálatot és az érintett vállalkozásokkal
folytatott konzultációt követően, és az EBH, az EÉPH, valamint az EKB
véleményének figyelembevételével a Bizottság végrehajtási határozatot fogad el
a 66. cikk szerinti eljárásnak megfelelően. A Bizottság megindokolja
végrehajtási határozatát.
Az eltérésben részesülő központi értéktárnak hitelintézeti
engedéllyel kell rendelkeznie a 2006/48/EK irányelv II. címe rendelkezéseinek
megfelelően. Az engedélynek kizárólag azon banki jellegű
kiegészítő szolgáltatások nyújtására kell korlátozódnia, amelyek
nyújtására a központi értéktár a (4) bekezdésnek megfelelően engedélyt
kapott, és biztosítania kell az 57. és az 58. cikkben előírt prudenciális
és felügyeleti követelményeket.
(3)
Az a központi értéktár, amely
értékpapír-elszámolási rendszere egészének vagy egy részének pénzlábát e
rendelet 37. cikkének (2) bekezdésével összhangban kívánja elszámolni, külön
engedély alapján engedélyezett hitelintézetet jelöl ki erre a célra a
2006/48/EK irányelv II. címében foglaltak szerint, kivéve, ha az e rendelet 53.
cikkének (1) bekezdésében említett illetékes hatóság a rendelkezésre álló
bizonyítékok alapján megállapítja, hogy egyetlen hitelintézet esetében nem
kellően mérsékelt az e rendelet 57. cikkének (3) és (4) bekezdésében
említett kockázatok koncentrációjának való kitettség. Az utóbbi esetben az 53.
cikk (1) bekezdésében említett illetékes hatóság előírhatja a központi
értéktár számára, hogy egynél több hitelintézetet jelöljön ki. A kijelölt
hitelintézetek elszámoló ügynöknek minősülnek.
(4)
A (3) bekezdésben említett engedély a melléklet C.
szakaszában felsorolt azon kiegészítő szolgáltatásokra terjed ki,
amelyeket a kijelölt hitelintézet vagy az e cikk (2) bekezdése szerinti
eltérésben részesülő központi értéktár a résztvevőinek kíván
nyújtani.
(5)
Amennyiben a központi értéktár és a kijelölt
hitelintézet vállalkozások olyan csoportjához tartozik, amelyet végső
soron ugyanazon anyavállalat irányít, a kijelölt hitelintézet 2006/48/EK
irányelv II. címében előírt engedélyezése kizárólag azon banki jellegű
kiegészítő szolgáltatások nyújtására korlátozódik, amelyek nyújtása a
hitelintézet számára az e cikk (3) bekezdésének megfelelően engedélyezett.
Ugyanez a követelmény alkalmazandó arra a központi értéktárra, amely számára e
cikk (2) bekezdése szerint eltérést biztosítottak.
(6)
A központi értéktár és a kijelölt hitelintézet
mindenkor megfelel az engedélyezéshez szükséges, e rendeletben meghatározott
feltételeknek.
A központi értéktár az engedélyezés feltételeit
érintő minden lényegi változásról indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja
az illetékes hatóságokat.
53. cikk
Engedélyezési és elutasítási eljárás
(1)
A központi értéktár az 52. cikk előírásai
szerint a hitelintézet kijelölésére szóló engedély iránti kérelmet a székhelye
szerinti tagállam illetékes hatóságához nyújtja be.
(2)
Az engedély iránti kérelem tartalmaz minden olyan
információt, amely ahhoz szükséges, hogy az illetékes hatóság
meggyőződjön róla: a központi értéktár és a kijelölt hitelintézet az
engedélyezés időpontjában valamennyi, az e rendeletben rögzített követelmények
teljesítéséhez szükséges intézkedést megtett. A kérelem üzleti tervet
tartalmaz, amely meghatározza a nyújtani kívánt banki jellegű
kiegészítő szolgáltatásokat, a központi értéktár és a kijelölt
hitelintézetek közötti kapcsolatok szervezeti felépítését, valamint azt, hogy a
szóban forgó hitelintézet hogyan kívánja teljesíteni az 57. cikk (1), (3) és
(4) bekezdésében felsorolt prudenciális követelményeket.
(3)
Az illetékes hatóság a 15. cikk (3) és (6)
bekezdésében említett eljárást alkalmazza.
(4)
Az illetékes hatóság a központi értéktár
engedélyének megadásakor előzetesen konzultál a következő
hatóságokkal:
a)      A 11. cikk (1) bekezdésének a) pontjában
említett érintett hatósággal arról, hogy a kijelölt hitelintézet által nyújtani
kívánt szolgáltatások hatással lesznek-e a kérelmező központi értéktár
által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszerek működésére;
b)      Az 58. cikk (1) bekezdésében említett
illetékes hatósággal arról, hogy a hitelintézetek teljesíteni tudják-e az 57.
cikkben foglalt prudenciális követelményeket.
(5)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki azon információk pontos
meghatározása céljából, amelyeket a kérelmező központi értéktárnak be kell
nyújtania az illetékes hatósághoz.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
(6)
Az EÉPH a KBER tagjaival konzultálva
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgoz ki az engedélyezést
megelőzően a (4) bekezdésben említett hatóságokkal folytatott
konzultáció során használandó egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok és
eljárások kialakítása céljából.
Az EÉPH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
végrehajtás-technikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
54. cikk
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások körének kiterjesztése
(1)
Az a központi értéktár, amely ki kívánja
terjeszteni azon banki jellegű kiegészítő szolgáltatások körét,
amelyek nyújtására hitelintézetet jelöl ki, kiterjesztés iránti kérelmet nyújt
be a székhelye szerinti tagállam illetékes hatóságához.
(2)
A kiterjesztés iránti kérelemre az 53. cikkben
említett eljárás alkalmazandó.
55. cikk
Az engedély visszavonása
(1)
A kérelmező központi értéktár székhelye
szerinti tagállam illetékes hatósága az alábbi esetek bármelyikében visszavonja
az engedélyt:
a)      amennyiben a központi értéktár 12 hónapos
időtartam alatt nem használta az engedélyt, kifejezetten lemond az
engedélyről, vagy amennyiben a kijelölt hitelintézet az előző
hat hónapban nem nyújtott szolgáltatást vagy nem végzett tevékenységet;
b)      amennyiben a központi értéktár hamis
állításokkal vagy más jogellenes eszközzel szerezte meg az engedélyt;
c)      amennyiben a központi értéktár és a
kijelölt hitelintézet már nem felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek
mellett az engedélyt megadták, és a meghatározott időn belül nem hozta meg
az illetékes hatóság által kért jogorvoslati intézkedéseket;
d)      amennyiben a központi értéktár és a
kijelölt hitelintézet súlyosan és rendszeresen megszegte az e rendeletben
foglalt követelményeket.
(2)
Az engedély visszavonását megelőzően az illetékes
hatóság konzultál a 11. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett érintett
hatóságokkal és az 58. cikk (1) bekezdésében említett hatóságokkal az engedély
visszavonásának szükségességéről, kivéve, ha sürgős határozatot kell
hozni.
(3)
Az EÉPH, a 11. cikk (1) bekezdésének a) pontjában
említett valamely érintett hatóság és az 58. cikk (1) bekezdésében említett
valamely hatóság bármikor felkérheti a központi értéktár székhelye szerinti
tagállam illetékes hatóságát, hogy vizsgálja meg, a központi értéktár és a
kijelölt hitelintézet továbbra is megfelel-e azoknak a feltételeknek, amelyek
mellett az engedélyt megadták.
(4)
Az engedély visszavonását az illetékes hatóság
korlátozhatja egy adott szolgáltatásra, tevékenységre vagy pénzügyi eszközre.
56. cikk
Központi értéktárak nyilvántartása
(1)
Az illetékes hatóságok az 52., 54. és 55. cikk
alapján hozott határozatokról tájékoztatják az EÉPH-t.
(2)
Az EÉPH az erre a célra létrehozott honlapján
közzéteendő jegyzékben a 19. cikk (3) bekezdésével összhangban feltünteti
az alábbi adatokat:
a)      az 52., 54. és 55. cikk alapján hozott
határozat tárgyát képező központi értéktárak neve;
b)      az egyes kijelölt hitelintézetek neve;
c)      azon banki jellegű kiegészítő
szolgáltatások felsorolása, amelyeket a kijelölt hitelintézet a központi értéktár
résztvevői számára nyújthat.
(3)
Az illetékes hatóságok az e rendelet
hatálybalépésének napjától számított 90 napon belül bejelentik az EÉPH-nak
azokat az intézményeket, amelyek a nemzeti jogi követelményekkel összhangban
banki jellegű kiegészítő szolgáltatásokat nyújtanak.
57. cikk
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások nyújtására kijelölt
hitelintézetekre alkalmazandó prudenciális követelmények
(1)
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
nyújtására kijelölt hitelintézet az engedélyében szereplő, a melléklet C.
szakaszában felsorolt szolgáltatásokat nyújt.
(2)
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
nyújtására kijelölt hitelintézet megfelel a hitelintézetekre alkalmazandó
jelenlegi és jövőbeni jogszabályoknak.
(3)
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
nyújtására kijelölt hitelintézet minden értékpapír-elszámolási rendszer
tekintetében megfelel az e szolgáltatásokhoz kapcsolódó hitelkockázatokra
vonatkozó alábbi egyedi prudenciális követelményeknek:
a)      megbízható keretrendszert hoz létre a
megfelelő hitelkockázatok kezelésére;
b)      azonosítja az ilyen hitelkockázatok
forrásait, gyakran és rendszeresen méri és nyomon követi a kapcsolódó
hitelkockázati kitettségeket, és megfelelő kockázatkezelési eszközökkel
ellenőrzés alatt tartja ezeket a kockázatokat;
c)      biztosítékok és más egyenértékű
pénzügyi erőforrások felhasználásával teljes körű fedezetet nyújt az
egyes hitelfelvevőkkel szembeni vonatkozó hitelkockázati kitettségekre;
d)      amennyiben a megfelelő hitelkockázat
kezeléséhez biztosítékra van szükség, csak alacsony hitel-, likviditási és
piaci kockázattal rendelkező biztosítékot fogad el;
e)      kellően szigorú levonásokat és
koncentrációs határértékeket állapít meg és hajt végre a c) pontban említett
hitelkockázati kitettségek fedezetére létrehozott fedezetértékekre vonatkozóan;
f)       jogilag kötelező erejű
intézkedéseket vezet be, amelyek lehetővé teszik a biztosíték azonnali
értékesítését vagy elzálogosítását, különösen több tagállamot érintő
biztosíték esetében;
g)      megfelelő hitelkockázati
kitettségeire vonatkozóan határértékeket állapít meg;
h)      megvizsgálja és megtervezi a potenciális
fennmaradó hitelkockázati kitettségek kezelésének módját, szabályokat és
eljárásokat fogad el e tervek végrehajtására;
i)       kizárólag a hitelintézetnél pénzforgalmi
számlával rendelkező résztvevőknek hitelez;
j)       a napközbeni hitel tekintetében
automatikus visszatérítési eljárást biztosít és visszatartó erejű
bírságokkal törekszik az egynapos hitelek visszaszorítására.
(4)
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
nyújtására kijelölt hitelintézet minden értékpapír-elszámolási rendszer
tekintetében megfelel az e szolgáltatásokhoz kapcsolódó likviditási
kockázatokra vonatkozó alábbi egyedi prudenciális követelményeknek:
a)      megbízható keretrendszerrel rendelkezik
az azon értékpapír-elszámolási rendszer egyes pénznemeihez kapcsolódó
likviditási kockázatok mérésére, nyomon követésére és kezelésére, amelynek
esetében elszámoló ügynökként jár el;
b)      folyamatosan figyelemmel kíséri a
birtokában lévő likvid eszközök szintjét, és az ezen eszközökre vonatkozó
megfelelő levonásokra is figyelemmel meghatározza a rendelkezésére álló
likvid eszközök értékét;
c)      folyamatosan méri a likviditási
szükségleteket és kockázatokat; ennek keretében figyelembe veszi az azon két
résztvevő nemteljesítéséből fakadó likviditási kockázatot, amelyekkel
szemben a legnagyobb a kitettsége;
d)      a megfelelő likviditási kockázatokat
azonnal rendelkezésre álló erőforrásokkal, például előfinanszírozási
intézkedésekkel enyhíti, illetve ennek hiányában a megfelelő likviditási
szükségletek fedezése érdekében a szükséges hitelkeret megszerzésére vagy –
kizárólag megfelelő kockázati és piaci profilú intézményekkel – hasonló
megállapodások kötésére törekszik, valamint azonosítja, méri és nyomon követi
az ezen intézmények jelentette likviditási kockázatot;
e)      a likviditást biztosító egyes felekre,
többek között saját anyavállalatára és leányvállalataira vonatkozóan
megfelelő koncentrációs határértékeket állapít meg és hajt végre;
f)       meghatározza, majd rendszeres és szigorú
stressztesztekkel vizsgálja a megfelelő erőforrások elégségességét;
g)      megvizsgálja és megtervezi a fel nem tárt
likviditási hiányosságok kezelésének módját, valamint szabályokat és
eljárásokat fogad el e tervek végrehajtására;
h)      napközbeni hitelezési szolgáltatásait
tőkét, készpénzletéteket és hitelnyújtási megállapodásokat magukban
foglaló, arányos és legalább azonos lejárati idejű erőforrásokra
alapozza;
i)       amennyiben ez lehetséges és
megvalósítható, a megfelelő készpénzegyenlegeket erre a célra szolgáló
központi banki számlákon helyezi el;
j)       gondoskodik arról, hogy az ügyfél
tájékoztatáson alapuló beleegyezésével újra felhasználhassa a nemteljesítő
ügyfél által részére kínált biztosítékot.
(5)
Az EBH az EÉPH-val és a KBER tagjaival konzultálva
szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a következők részletes
meghatározása érdekében:
a)      a (3) bekezdés b) pontjában említett, a
hitelkockázati kitettség mérésére és nyomon követésére szolgáló keretrendszer
alkalmazásának gyakorisága és az ilyen kitettségből eredő kockázatok
kezelésére használt kockázatkezelési eszközök típusai;
b)      a (3) bekezdés c) pontja alkalmazásában
mi minősül egyenértékű pénzügyi erőforrásnak;
c)      a biztosítékok azon típusa, amely a (3)
bekezdés d) pontja alkalmazásában alacsony hitel-, likviditási és piaci
kockázatúnak tekinthető;
d)      mi az, ami a (3) bekezdés e) pontja és a
(4) bekezdés b) pontja alkalmazásában megfelelő levonásnak minősül;
e)      a (3) bekezdés e) pontjában említett
fedezetértékekre, a (3) bekezdés g) pontjában említett hitelkockázati kitettségekre
és a (4) bekezdés e) pontjában említett likviditást biztosító felekre vonatkozó
koncentrációs határértékek;
f)       mi az, ami a (3) bekezdés j) pontja
alkalmazásában visszatartó erejű bírságnak minősül;
g)      a (4) bekezdés b) pontjában említett
nyomon követési keretrendszer részletes jellemzői, valamint a (4) bekezdés
b) pontja alkalmazásában a rendelkezésre álló likvid eszközök értékének
számításához, illetve a (4) bekezdés c) pontjában említett likviditási
szükségletek és kockázatok méréséhez használt módszertan;
h)      mi az, ami a (4) bekezdés d) pontja
alkalmazásában azonnal rendelkezésre álló erőforrásnak, illetve
megfelelő kockázati és piaci profilnak minősül;
i)       a (4) bekezdés f) pontja alkalmazásában
a stressztesztek gyakorisága, típusa és időkerete;
j)       az annak vizsgálatához szükséges
kritériumok, hogy a (4) bekezdés i) pontjának alkalmazásában mikor lehetséges
és megvalósítható készpénzegyenlegek központi banki számlákon történő
elhelyezése.
Az EBH az e rendelet hatálybalépésének napjától
számított hat hónapon belül benyújtja a Bizottsághoz ezeket a
szabályozástechnikai standardtervezeteket.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1093/2010/EU
rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő
elfogadására.
58. cikk
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások nyújtására kijelölt
hitelintézetek felügyelete
(1)
A 2006/48/EK irányelvben említett illetékes hatóság
az említett irányelvben foglalt feltételekkel felel a banki jellegű kiegészítő
szolgáltatások nyújtására kijelölt hitelintézetek engedélyezéséért és
felügyeletéért, valamint az e rendelet 57. cikke (3) és (4) bekezdésének való
megfelelésük biztosításáért.
(2)
A 9. cikkben említett illetékes hatóság az (1)
bekezdésben említett illetékes hatósággal konzultálva legalább évente
felülvizsgálja és értékeli a kijelölt hitelintézetek 57. cikk (1) bekezdésének
való megfelelését, valamint azt, hogy a kijelölt hitelintézet és a központi
értéktár között létrejött-e valamennyi, az e rendeletben rögzített
követelmények teljesítéséhez szükséges intézkedés.
(3)
A központi értéktár az általa üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek résztvevőinek védelme érdekében
biztosítja, hogy az általa kijelölt hitelintézet az e rendelet alkalmazásában
szükséges valamennyi információt a rendelkezésére bocsássa, és e kötelezettség
megszegését bejelenti az (1) bekezdésben és a 9. cikkben említett illetékes
hatóságoknak.
(4)
A banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
nyújtására kijelölt hitelintézetek Unión belüli következetes, hatékony és
eredményes felügyeletének biztosítása érdekében az EBH az EÉPH-val és a KBER
tagjaival konzultálva az illetékes hatóságoknak címzett iránymutatásokat adhat
ki, az 1093/2010/EU rendelet 16. cikkével összhangban.
V. cím
Szankciók
59. cikk
Közigazgatási szankciók és intézkedések
(1)
A tagállamok szabályokat állapítanak meg a 60.
cikkben említett esetekben az e rendelet rendelkezéseinek megsértéséért
felelős személyekre alkalmazandó közigazgatási szankciókra és
intézkedésekre vonatkozóan, és megteszik az ezek végrehajtásához szükséges
intézkedéseket. A szankcióknak és intézkedéseknek hatékonyaknak, arányosaknak
és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
A tagállamok az e rendelet hatálybalépésétől
számított 24 hónapon belül tájékoztatják a Bizottságot és az EÉPH-t az
első albekezdésben említett szabályokról. A tagállamok haladéktalanul
közlik a Bizottsággal és az EÉPH-val az e szabályokat érintő minden
későbbi módosítást is.
(2)
Az illetékes hatóságoknak felhatalmazást kell
kapniuk arra, hogy közigazgatási szankciókat és intézkedéseket alkalmazhassanak
a központi értéktárakra, a kijelölt hitelintézetekre, ezek irányítási
szerveinek tagjaira és az üzleti tevékenységüket ténylegesen
ellenőrző más személyekre vagy bármely egyéb olyan személyekre, akik bizonyítottan
jogsértést követtek el.
(3)
Az illetékes hatóságok szankcionálási hatáskörüknek
a 60. cikkben meghatározott esetekben történő gyakorlása során szorosan
együttműködnek annak biztosítása érdekében, hogy a közigazgatási szankciók
vagy intézkedések elérjék az e rendeletben előírt kívánt hatást, és
amennyiben a közigazgatási szankciókat és intézkedéseket a 12. cikkel
összhangban több tagállamra kiterjedő esetekben alkalmazzák, a lehetséges
párhuzamosság és átfedések elkerülése érdekében intézkedéseiket koordinálják
60. cikk
Szankcionálási hatáskörök
(1)
Ezt a cikket e rendelet alábbi rendelkezéseire kell
alkalmazni:
a)      a melléklet A., B. és C. szakaszában
meghatározott szolgáltatásoknak a 14., 23. és 52. cikk sérelmére történő
nyújtása;
b)      a 14. és 52. cikk alapján szükséges
engedélyek hamis állításokkal vagy más jogellenes eszközzel történő
megszerzése a 18. cikk (1) bekezdésének b) pontja és az 55. cikk (1)
bekezdésének b) pontja szerint;
c)      a központi értéktárak a 44. cikk (1)
bekezdésének megsértésével nem rendelkeznek a szükséges tőkével;
d)      a központi értéktárak a 24–28. cikk
megsértésével nem tesznek eleget a szervezeti követelményeknek;
e)      a központi értéktárak a 29–32. cikk
megsértésével nem tesznek eleget az üzletviteli szabályoknak;
f)       a központi értéktárak a 34–38. cikk
megsértésével nem tesznek eleget a központi értéktárak szolgáltatásaira
vonatkozó követelményeknek;
g)      a központi értéktárak a 40–44. cikk
megsértésével nem tesznek eleget a prudenciális követelményeknek;
h)      a központi értéktárak a 45. cikk
megsértésével nem tesznek eleget a központi értéktárak közötti kapcsolatokra
vonatkozó követelményeknek;
i)       a központi értéktárak a 47–51. cikk
megsértésével jogellenesen megtagadják a hozzáférés különböző típusait;
j)       a kijelölt hitelintézetek az 57. cikk
(3) bekezdésének megsértésével nem tesznek eleget a hitelkockázatokhoz
kapcsolódó egyedi prudenciális követelményeknek;
k)      a kijelölt hitelintézetek az 57. cikk (4)
bekezdésének megsértésével nem tesznek eleget a likviditási kockázatokhoz
kapcsolódó egyedi prudenciális követelményeknek;
(2)
Az illetékes hatóságok felügyeleti hatásköreinek
sérelme nélkül az illetékes hatóságok az (1) bekezdésben említett jogsértések
esetén a nemzeti joggal összhangban legalább az alábbi közigazgatási
szankciókat és intézkedéseket alkalmazhatják:
a)      nyilvános nyilatkozat, amely megnevezi a
jogsértésért felelős személyt és a jogsértés természetét;
b)      végzés, amely előírja a jogsértésért
felelős személy számára, hogy hagyjon fel az adott magatartással és
tartózkodjon a magatartás megismétlésétől;
c)      a 14. és 52. cikk alapján kiadott
engedélyek visszavonása a 18. és 55. cikknek megfelelően;
d)      a jogsértésért felelős intézmény
irányítási szervei tagjainak elbocsátása;
e)      közigazgatási pénzbírság a
jogsértésből származó nyereség összegének legfeljebb kétszereséig, ha az
meghatározható;
f)       természetes személy esetében
közigazgatási pénzbírság legfeljebb 5 millió EUR értékben, vagy az
adott személy előző naptári évi teljes éves jövedelmének legfeljebb
10 %-áig.
g)      jogi személy esetén közigazgatási
pénzbírság az adott jogi személy előző üzleti évi teljes éves
árbevételének legfeljebb 10 %-áig; ha a jogi személy egy anyavállalat
leányvállalata, a vonatkozó teljes éves árbevétel a vállalatcsoport végső
anyavállalatának konszolidált beszámolójából eredő, előző üzleti
évi teljes éves árbevétel.
(3)
Az illetékes hatóságok a (2) bekezdésben
említetteken túl további szankcionálási hatáskörökkel is rendelkezhetnek, és az
említett bekezdésben szereplőnél magasabb összegű közigazgatási
pénzbírságot is előírhatnak.
(4)
Az e rendelet megsértése esetén kiszabott
közigazgatási szankciókat és intézkedéseket haladéktalanul közzéteszik,
beleértve legalább a jogsértés típusára és természetére és a felelős
személyek személyazonosságára vonatkozó információkat, kivéve, ha az ilyen
közzététel súlyosan veszélyeztetné a pénzügyi piacok stabilitását. Ha a
közzététel aránytalan kárt okozna az érintett feleknek, az illetékes hatóságok
anonim módon teszik közzé a szankciókat.
A szankciók közzététele során tiszteletben kell
tartani az Európai Unió Alapjogi Chartájában szereplő alapvető
jogokat, különösen a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához és a
személyes adatok védelméhez való jogot.
61. cikk
A szankciók hatékony alkalmazása
(1)
A közigazgatási szankciók vagy intézkedések
típusának és szintjének meghatározásakor az illetékes hatóságok a
következő kritériumokat veszik figyelembe:
a)      a jogsértés súlyossága és
időtartama;
b)      a felelős személy
felelősségének mértéke;
c)      a felelős személynek a felelős
jogi személy teljes árbevételében vagy a felelős természetes személy éves
jövedelmében kifejezett mérete és pénzügyi ereje,
d)      a felelős személy által elért
nyereség vagy elkerült veszteség jelentősége, vagy harmadik feleknek a
jogsértés által okozott vesztesége, amennyiben ezek meghatározhatók;
e)      a felelős személy illetékes
hatósággal való együttműködésének szintje, az adott személy által elért
nyereség vagy elkerült veszteség visszanyerése biztosítása szükségességének
sérelme nélkül;
f)       a felelős személy általi korábbi
jogsértések.
(2)
Az illetékes hatóságok további tényezőket is
figyelembe vehetnek, ha a nemzeti jog meghatároz ilyeneket.
62. cikk
A jogsértések jelentése
(1)
A tagállamok hatékony mechanizmusokat hoznak létre,
amelyekkel ösztönzik az e rendelet rendelkezéseinek megsértéséről az
illetékes hatóságnak való jelentéstételt.
(2)
Az (1) bekezdésben említett mechanizmusok közé
tartoznak legalább a következők:
a)      a jogsértésekről szóló jelentések
átvételére és kivizsgálására vonatkozó konkrét eljárások;
b)      a lehetséges vagy tényleges jogsértést
bejelentő személyek megfelelő védelme;
c)      a személyes adatok védelme a lehetséges
vagy tényleges jogsértést jelentő személyt és a gyanúsított személyt
érintően egyaránt, a 95/46/EK irányelvben meghatározott elveknek
megfelelően;
d)      megfelelő eljárások, amelyek
biztosítják a gyanúsított személy védekezéshez való jogát és az őt
érintő végleges határozat elfogadása előtti meghallgatásra vonatkozó
jogát, valamint azon jogát, hogy az őt érintő határozat vagy
intézkedés meghozatalát megelőzően a bíróság előtt hatékony
jogorvoslattal élhessen.
VI. cím
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok, átmeneti rendelkezések, a 98/26/EK
irányelv módosítása és záró rendelkezések
63. cikk
Felhatalmazás
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 64.
cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a 2. cikk
(2) bekezdésére, a 22. cikk (6) bekezdésére, a 23. cikk (1) és (4) bekezdésére,
a 30. cikk (1) és (3) bekezdésére, a 37. cikk (1) bekezdésére, az 50. cikk (1),
(2) és (3) bekezdésére, valamint az 51. cikk (2) és (3) bekezdésére
vonatkozóan.
64. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására
vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e
cikk határozza meg.
(2)
A 63. cikkben említett felhatalmazás e rendelet
hatálybalépésének időpontjától határozatlan időre szól.
(3)
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja a 63. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló
határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. Az említett
határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján vagy a
határozatban megjelölt napon lép hatályba. A határozat nem érinti a már
hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)
A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus
elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az
Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5)
A 63. cikkben foglaltaknak megfelelően
elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha a
nevezett jogi aktusról szóló értesítéstől számított két hónapos
határidőn belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emel ellene
kifogást, illetve ha e határidő lejárta előtt mind az Európai
Parlament, mind pedig a Tanács tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy nem kíván
kifogást emelni. A nevezett határidő az Európai Parlament vagy a Tanács
kezdeményezésére két hónappal meghosszabbítható.
65. cikk
Végrehajtási hatáskörök
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a
23. cikk (6) bekezdésével és az 52. cikk (2) bekezdésének harmadik
albekezdésével összhangban végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el. Ezeket a
végrehajtási aktusokat a 66. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági
eljárás keretében kell elfogadni.
66. cikk
Bizottsági eljárás
(1)
A Bizottság munkáját a 2001/528/EK bizottsági
határozattal létrehozott európai értékpapír-bizottság segíti[25]. E bizottság a 182/2011/EU
rendelet szerinti bizottság.
(2)
Az e rendelet által a Bizottságra ruházott
végrehajtási hatáskörök gyakorlásakor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell
alkalmazni.
67. cikk
Átmeneti rendelkezés
(1)
A 19. cikk (4) bekezdésében foglalt feltételeknek
megfelelően az EÉPH-nak központi értéktárként bejelentett intézmények az e
rendelet hatálybalépésének napjától számított két éven belül kérelmezik az e
rendelet alkalmazásában szükséges valamennyi engedélyt.
(2)
A harmadik országban letelepedett központi értéktár
e rendelet hatálybalépésének napjától számított két éven belül a 14. cikk
alapján engedélyért folyamodik azon tagállam illetékes hatóságához, ahol
szolgáltatásait nyújtani kívánja, vagy a 23. cikk alapján az EÉPH elismerését
kérelmezi ott, ahol a szolgáltatásnyújtást tervezi.
(3)
Amennyiben e rendelet hatálybalépésekor egy
harmadik országban letelepedett központi értéktár valamely tagállamban az adott
tagállam nemzeti jogával összhangban már nyújt szolgáltatásokat, az érintett
központi értéktár a 14. cikkben említett engedély vagy a 23. cikkben említett
elismerés megadásáig vagy elutasításáig folytathatja a szolgáltatásnyújtást.
(4)
Egy harmadik országban letelepedett központi
értéktár és a tagállamokban engedélyezett központi értéktárak között létesített
kapcsolat a 14. cikkben említett engedély vagy a 23. cikkben említett elismerés
megadásáig vagy elutasításáig elfogadható.
68. cikk
A 98/26/EK irányelv módosítása
(1)
A 98/26/EK irányelv 2. cikke a) pontja első
albekezdése harmadik francia bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„- amelyet az alkalmazandó jog szerinti tagállam
rendszernek minősít anélkül, hogy ez a belföldi jog általánosnál megszorítóbb
alkalmazási feltételeit gyengítené és erről – miután a rendszer
kielégítő voltáról megbizonyosodott – értesítette az Európai
Értékpapír-piaci Hatóságot”.
(2)
E rendelet hatálybalépését követően
legkésőbb hat hónapon belül a tagállamok elfogadják és közzéteszik azokat
az intézkedéseket, amelyek az (1) bekezdés rendelkezéseinek betartásához
szükségesek és tájékoztatják azokról a Bizottságot.
69.cikk
Jelentések és felülvizsgálat
(1)
Az EÉPH az EBH-val, valamint a 9. és a 11. cikkben
említett hatóságokkal együttműködve évente a trendekről, az esetleges
kockázatokról és a gyenge pontokról szóló értékelést nyújt be a Bizottsághoz és
– amennyiben szükséges – az e rendelet által szabályozott szolgáltatások piacát
érintő megelőző vagy helyreállító intézkedésekre vonatkozó
ajánlásokat tesz. A jelentés tartalmazza legalább a következőket:
a)      A belföldi és több tagállamra
kiterjedő műveleteket érintő elszámolás hatékonyságának
értékelése minden egyes tagállam esetében a meghiúsult elszámolások száma és
nagyságrendje, a 7. cikk (4) bekezdésében említett szankciók összege, a 7. cikk
(4) bekezdése szerinti fedezeti vételi ügyletek száma és nagyságrendje,
valamint egyéb releváns kritériumok alapján;
b)      A központi értéktárak által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszereken kívül lezajlott elszámolásokat
felmérő, az ügyletek számán és nagyságrendjén, valamint egyéb releváns
kritériumokon alapuló értékelés;
c)      Az e rendelet által szabályozott, több
tagállamra kiterjedő szolgáltatásnyújtás értékelése, a központi értéktárak
összekapcsolódásainak száma és típusa, a központi értéktárak által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek külföldi résztvevőinek száma, az ilyen
résztvevőket érintő ügyletek száma és nagyságrendje, az
értékpapírjaikat a 47. cikknek megfelelően központi értéktárban
nyilvántartó külföldi kibocsátók száma és egyéb releváns kritériumok alapján.
(2)
Az (1) bekezdésben említett, adott naptári évre
vonatkozó jelentéseket a következő naptári év április 30-ig kell
benyújtani a Bizottságnak.
70. cikk
Hatálybalépés
és alkalmazás
(1)
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában
történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2)
Az 5. cikk 2015. január 1-jétől alkalmazandó.
(3)
A 3. cikk (1) bekezdése 2020. január 1-jétől
alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében
kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012.3.7.-én.
az Európai Parlament részéről                                                     a
Tanács részéről
az elnök                                                                                az
elnök

MELLÉKLET
Szolgáltatások
jegyzéke
A.
szakasz
A központi értéktárak alapvető szolgáltatásai
1.
Értékpapírok kezdeti bevezetése a könyvelési
rendszerbe („hitelesítési szolgáltatás”);
2.
Felső szintű értékpapírszámlák vezetése
(„központi számlavezetési szolgáltatás”);
3.
Értékpapír-elszámolási rendszer üzemeltetése
(„elszámolási szolgáltatás”).
B.
szakasz
A központi értéktárak nem banki jellegű kiegészítő szolgáltatásai
A központi értéktárak által nyújtott olyan
szolgáltatások, amelyek javítják az értékpapírpiacok biztonságát, hatékonyságát
és átláthatóságát, többek között:
1.
Az elszámolási szolgáltatáshoz kapcsolódó
szolgáltatások, úgymint:
a)      Értékpapír-kölcsönzési rendszer
szervezése az értékpapír-elszámolási rendszer résztvevői között ügynökként
eljárva;
b)      Biztosítékkezelési szolgáltatások
nyújtása az értékpapír-elszámolási rendszer résztvevői között ügynökként
eljárva;
c)      Elszámolásegyeztetés, megbízáskezelés,
ügyletmegerősítés, ügyletellenőrzés.
2.
A hitelesítési és központi számlavezetési
szolgáltatásokhoz kapcsolódó szolgáltatások, úgymint:
a)      A részvényesi nyilvántartásokkal
kapcsolatos szolgáltatások;
b)      Vállalati intézkedések feldolgozásának
elindítása, ideértve az adóügyi, általános ülésekkel kapcsolatos és
tájékoztatási szolgáltatásokat;
c)      Új kibocsátásokkal kapcsolatos
szolgáltatások, ideértve az ISIN-kódok és hasonló kódok kiosztását és
kezelését;
d)      Megbízáskezelés és -feldolgozás,
díjbeszedés és -feldolgozás és az ezekhez kapcsolódó jelentéstétel;
3.
Értékpapírszámlák vezetése az elszámolási
szolgáltatásokhoz kapcsolódóan, biztosítékkezelés és egyéb kiegészítő
szolgáltatások.
4.
Bármely egyéb szolgáltatás, úgymint:
a)      Általános biztosítékkezelési
szolgáltatások nyújtása ügynökként;
b)      Rendszeres jelentéstétel;
c)      Adatok és statisztikák biztosítása piackutatási/statisztikai
irodák számára;
d)      Informatikai szolgáltatások nyújtása.
C.
szakasz
Banki jellegű kiegészítő szolgáltatások
1.
Az értékpapír-elszámolási rendszer résztvevői
számára az elszámolási szolgáltatáshoz kapcsolódóan nyújtott banki jellegű
szolgáltatások, úgymint:
a)      Pénzforgalmi számlák biztosítása;
b)      Készpénzletétek elfogadása;
c)      Készpénzhitel biztosítása;
d)      Értékpapír-kölcsönzés.
2.
Az A. és B. szakaszban felsorolt egyéb
alapvető vagy kiegészítő szolgáltatásokhoz kapcsolódó banki
jellegű szolgáltatások, úgymint:
a)      Pénzforgalmi
számlák biztosítása az elszámoláshoz az értékpapírszámlák tulajdonosai számára
és tőlük készpénzletétek elfogadása;
b)      Értékpapír-kölcsönzés az
értékpapírszámlák tulajdonosai számára;
c)      A vállalati intézkedések feldolgozását
elősegítő banki jellegű szolgáltatások, úgymint:
–
i.             Jövedelem- és visszaváltási
bevételek előfinanszírozása;
–
ii.             Adó-visszaigénylések
előfinanszírozása.
MELLÉKLET
PÉNZÜGYI KIMUTATÁS
1.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS FŐBB
ADATAI
              1.1.    A javaslat/kezdeményezés címe
              1.2.    A
tevékenységalapú irányítás /tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe
tartozó érintett szakpolitikai terület(ek)
              1.3.    A
javaslat/kezdeményezés típusa
              1.4.    Célkitűzés(ek)
              1.5.    A
javaslat/kezdeményezés indokolása
              1.6.    Időtartam
és pénzügyi hatás
              1.7.    Tervezett
irányítási módszer(ek)
2.           IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK
              2.1.    A
nyomon követésre és a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések
              2.2.    Igazgatási
és kontrollrendszer
              2.3.    A
csalások és a szabálytalanságok megelőzésre vonatkozó intézkedések
3.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS BECSÜLT
PÉNZÜGYI HATÁSA
              3.1.    A
kiadások a többéves pénzügyi keret mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés
mely kiadási tételét/tételeit érintik?
              3.2.    A
kiadásokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.1. A kiadásokra
gyakorolt becsült hatás összegzése
              3.2.2. Az operatív
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.3. Az igazgatási
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.4. A jelenlegi többéves
pénzügyi kerettel való összeegyeztethetőség
              3.2.5. Harmadik felek
részvétele a finanszírozásban
              3.3.    A bevételre gyakorolt becsült
pénzügyi hatás
PÉNZÜGYI
KIMUTATÁS

1.
A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS FŐBB ADATAI
1.1.
A javaslat/kezdeményezés címe

Az
Európai Parlament és a Tanács rendelete az Európai Unión belüli
értékpapír-elszámolás javításáról és a központi értéktárakról, valamint a
98/26/EK irányelv módosításáról

1.2.
A tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú
költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett szakpolitikai terület(ek)[26]

Belső
piac – Pénzügyi piacok

1.3.
A javaslat/kezdeményezés típusa

ý A
javaslat/kezdeményezés új intézkedésre irányul
¨ A
javaslat/kezdeményezés kísérleti projektet/előkészítő intézkedést
követő új intézkedésre irányul[27]
¨ A javaslat/kezdeményezés jelenlegi
intézkedés meghosszabbítására irányul
¨ A
javaslat/kezdeményezés új intézkedésnek megfelelően módosított
intézkedésre irányul

1.4.
Célkitűzések
1.4.1.
A javaslat/kezdeményezés által érintett többéves
bizottsági stratégiai célkitűzések

A
pénzügyi piacok biztonságának és hatékonyságának javítása; a pénzügyi
szolgáltatások belső piacának fellendítése

1.4.2.
Konkrét célkitűzés(ek) és a tevékenységalapú
irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett
tevékenység(ek)

 Konkrét célkitűzések: A fenti általános célkitűzésekre figyelemmel a következő egyedi célkitűzések fogalmazhatók meg: ·      a több tagállamot érintő elszámolás biztonságának javítása ·      a több tagállamot érintő elszámolás hatékonyságának javítása ·      a központi értéktárak szolgáltatásai tekintetében egyenlő feltételek biztosítása

1.4.3.
Várható eredmény(ek) és hatás(ok)

Tüntesse fel, milyen
hatásokat gyakorolhat a javaslat/kezdeményezés a kedvezményezettekre/
célcsoportokra.
 A javaslat célja: ·      az elszámolás biztonságának és hatékonyságának javítása az elszámolási időszakok harmonizálása és annak biztosítása révén, hogy az átruházható értékpapírok túlnyomó többségét könyvelési tétel formájában bocsássák ki ·      az elszámolási fegyelem javítása az elszámolások meghiúsulásának megelőzésére és kezelésére alkalmas harmonizált keret kialakítása révén ·      az Unió területén működő valamennyi központi értéktár megfelelő szabályozása ·      a központi értéktárakra vonatkozó követelmények következetességének és a nemzeti szabályozó hatóságok felügyeleti tevékenysége összehangolásának biztosítása ·      a több tagállamot érintő elszámolás befektetők által viselt költségeinek csökkentése ·      több választási lehetőség biztosítása a kibocsátók és a befektetők számára a központi értéktárakhoz való hozzáférés növelése révén ·      a központi értéktárak szolgáltatásait érintő egyenlő versenyfeltételek javítása, amely a központi értéktári szolgáltatások minőségének javulását és a kibocsátók és befektetők által fizetett díjak csökkenését eredményezheti

1.4.4.
Eredmény- és hatásmutatók

Tüntesse fel a
javaslat/kezdeményezés megvalósításának nyomon követését lehetővé
tevő mutatókat.
 ·      Az egyes uniós piacok esetében az elszámolás hatékonyságát értékelő jelentés. A mutatók lehetnek többek között a meghiúsult elszámolások száma és volumene (a belföldi és több tagállamot érintő ügyleteket elkülönítve) a központi értéktárakat érintő szankciók mennyisége, a fedezeti vételi eljárások száma és az elszámolás rendszeres meghiúsulása miatt a tagság felfüggesztésével járó esetek száma. ·      A piaci igény nagyságát felmérő jelentés, amely megvizsgálja, hogy az elszámolási időszakok harmonizációja javította-e a vállalati intézkedések hatékonyságát. ·      Olyan jelentés, amely az elszámolásnak a központi értéktárak által üzemeltetett értékpapír-elszámolási rendszereken kívüli letétkezelők általi internalizálását méri. Ez az információ a rendszerszintű kockázat szempontjából, illetve azért fontos, mert ez alapján könnyebben felmérhető, hogy e tekintetben szükség van-e uniós fellépésre. ·      A több tagállamra kiterjedő tevékenység növekedését vizsgáló jelentés. A mutatók lehetnek többek között a központi értéktárak közötti kapcsolatok száma, a központi értéktárak külföldi résztvevőinek száma, a külföldi résztvevők ügyleteinek mennyisége és a központi értéktárat igénybe vevő külföldi kibocsátók száma. ·      A főbb központi értéktári szolgáltatások, például a több tagállamot érintő és a belföldi ügyletek elszámolásának és biztosításának uniós árait elemző jelentés. ·      A központi értéktárakról, kibocsátókról és más piaci infrastruktúrákról készült felmérés, amely azt vizsgálja, milyen mértékben számolták fel a meghozott intézkedések a hozzáférési akadályokat, illetve hogy továbbra is fennállnak-e (gyakorlati vagy jogi természetű) korlátok.

1.5.
A javaslat/kezdeményezés indoklása
1.5.1.
Rövid vagy hosszú távon kielégítendő
szükséglet(ek)

 A rendelet alkalmazásának köszönhetően a tagállamokban: ·      Sor kerül az elszámolási időszakok harmonizálására. ·      Az átruházható értékpapírok túlnyomó többségét könyvelési tétel formájában bocsátják ki. ·      Az elszámolások meghiúsulásának megelőzésére és kezelésére alkalmas harmonizált keret kialakítása révén javul az elszámolási fegyelem. ·      Az Unió területén működő valamennyi központi értéktárra azonos követelményeken alapuló megfelelő szabályozás vonatkozik. ·      Harmonizálják a központi értéktárak engedélyezését és felügyeletét, és javul a nemzeti szabályozó hatóságok közötti koordináció. ·      Kibővül a központi értéktárakhoz való hozzáférés (kibocsátók, más központi értéktárak és más piaci infrastruktúrák számára) és a központi értéktárak hozzáférése (más központi értéktárakhoz és más piaci infrastruktúrákhoz), és megtörténik a hozzáférési feltételek harmonizálása.

1.5.2.
Az uniós részvételből adódó többletérték

 ·      A pénzügyi piacok természetükből fakadóan – és egyre inkább – több tagállamra terjednek ki. A központi értéktárak szolgáltatásait, és különösen az Unión belüli elszámolást illetően meghatározott problémák lényegében a több tagállamot érintő ügyletekhez kapcsolódnak. Ennélfogva az egyes tagállamok által önállóan és nem összehangolt módon végrehajtott jogorvoslatok több tagállamot érintő helyzetben feltehetően rendkívül alacsony hatásfokkal bírnának. ·      A központi értéktárak rendszerjellege és Európán belüli fokozott összekapcsoltsága összehangolt fellépést kíván. ·      A kapcsolódó szempontokkal meglévő közösségi vívmányok foglalkoznak, nevezetesen a pénzügyi biztosítékokról szóló irányelv, az elszámolások véglegességéről szóló irányelv, a pénzügyi eszközök piacáról szóló irányelv, a tőkekövetelményekről szóló irányelv, valamint az értékpapírokkal kapcsolatos jogszabályokról szóló, a későbbiekben várható irányelv. Bármely új javaslatnak tökéletesen összhangban kell állnia ezen uniós intézkedésekkel. Ez a leghatékonyabban közös erőfeszítéssel valósítható meg.

1.5.3.
Hasonló korábbi tapasztalatok tanulságai

A
központi értéktárak fontos intézmények a pénzügyi piacok számára, amennyiben
biztosítják az értékpapírok nyilvántartását és megőrzését, valamint az
értékpapírügyletek elszámolását biztosító rendszereket üzemeltetnek, ami az
értékpapírok készpénz ellenében történő tényleges szállítását jelenti. E
szerepükben a kereskedési helyszínekkel, a központi szerződő felekkel
és a kereskedési adattárakkal együtt jelentős pénzpiaci infrastruktúrák. A
kereskedési helyszíneket a pénzügyi eszközök piacáról szóló irányelv
(MiFID-irányelv) szabályozza, a központi szerződő felek és a
kereskedési adattárak uniós szintű szabályozására pedig akkor kerül sor,
miután az Európai Parlament és a Tanács jóváhagyja a származtatott
ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési
adattárakról szóló rendeletet, és az hatályba lép. A MiFID-irányelv 2007
novembere óta alkalmazandó, és eredményeképpen fokozódott a pénzügyi
eszközökkel kereskedő helyszínek közötti verseny, valamint a befektetők
a szolgáltatók és a rendelkezésre álló pénzügyi eszközök átfogóbb köréből
választhatnak.

1.5.4.
Összhang és lehetséges szinergia egyéb pénzügyi
eszközökkel

Egyes
kérdéseket meglévő uniós jogszabályok már tárgyalnak. Az
értékpapír-elszámolási rendszerek fogalmát például a fizetési és
értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló
98/26/EK irányelv[28]
határozza meg, míg a 2004/39/EK irányelv (MiFID-irányelv) a piaci
szereplők által szabadon választott értékpapír-elszámolási rendszerhez való
bizonyos hozzáférési szabályokról rendelkezik. Más kérdésekkel bizottsági
javaslatok foglalkoznak. A short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési
csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló bizottsági javaslat is
kitér például a pénzügyi eszközök egyes kategóriáira vonatkozó elszámolási
fegyelemre, a származtatott ügyletekről, a központi szerződő
felekről és a kereskedési adattárakról szóló bizottsági javaslat pedig az
elszámoláshoz szorosan kapcsolódó folyamatra, a klíringre vonatkozó szabályokat
állapít meg. A rendeletjavaslat összhangban áll ezekkel az uniós
jogszabályszövegekkel.

1.6.
Az intézkedés és a pénzügyi hatás időtartama

¨      A javaslat/kezdeményezés határozott
időtartamra vonatkozik
–
¨  A javaslat/kezdeményezés időtartama: ÉÉÉÉ.[HH.NN.]-tól/től
ÉÉÉÉ.[HH.NN.]-ig
–
¨  Pénzügyi hatás ÉÉÉÉ-tól/től ÉÉÉÉ-ig
ý      A javaslat/kezdeményezés határozatlan
időtartamra vonatkozik
–
Beindítási időszak: 2013-tól 2015-ig
–
azt követően: rendes ütem.

1.7.
Tervezett irányítási módszer(ek)[29]

¨      Centralizált irányítás közvetlenül a Bizottság által
¨      Centralizált irányítás közvetetten a következőknek történő hatáskör-átruházással:
–
¨  végrehajtó ügynökségek
–
ý  a Közösségek által létrehozott szervek[30]
–
¨  tagállami közigazgatási / közfeladatot ellátó szervek
–
¨  az Európai Unióról szóló szerződés V. címe értelmében külön
intézkedések végrehajtásával megbízott, a költségvetési rendelet 49. cikke
szerint alkalmazandó jogalapot megteremtő jogi aktusban meghatározott
személyek
¨      Megosztott irányítás a tagállamokkal
¨      Decentralizált irányítás harmadik országokkal
¨      Nemzetközi szervezetekkel közös
irányítás (nevezze meg)
Egynél több irányítási
módszer feltüntetése esetén kérjük, adjon részletes felvilágosítást a
„Megjegyzések” rovatban.
Megjegyzések
–

2.
IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK
2.1.
A nyomon követésre és a jelentéstételre
vonatkozó rendelkezések

Ismertesse a
rendelkezések gyakoriságát és feltételeit.
Az
Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) létrehozásáról szóló rendelettervezet
81. cikke előírja, hogy az EÉPH működésének tényleges kezdetétől
számított három éven belül értékelni kell a működés eredményeként szerzett
tapasztalatokat. A Bizottság e célból általános jelentést tesz majd közzé,
amelyet továbbít az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

2.2.
Igazgatási és kontrollrendszer
2.2.1.
Felismert kockázat(ok)

 Hatásvizsgálat készült az uniós pénzügyi felügyelet reformjára irányuló javaslatról, kiegészítendő az Európai Bankhatóság, az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság és az Európai Értékpapír-piaci Hatóság létrehozásáról szóló rendelettervezetekhez kapcsolódó hatásvizsgálatot. A jelenlegi javaslat következtében az EÉPH számára további források szükségesek annak érdekében, hogy gyakorolhassa hatásköreit és konkrétan a következő szerepköreit: ·      harmonizált és tökéletesített elszámolási fegyelmi rendszer biztosítása a meghiúsult elszámolások következetes nyomon követése és jelentése, valamint az elszámolások meghiúsulásának megelőzését és kezelését célzó intézkedésekre vonatkozó standardok kidolgozása révén ·      a központi értéktárakra vonatkozó szabályok harmonizálásának és összehangolásának biztosítása standardok kidolgozása révén ·      a nemzeti szabályozási hatáskörök megerősítése és következetes alkalmazásának biztosítása a hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó iránymutatások kibocsátása, valamint az engedély iránti kérelem tartalmát és a felügyeleti célokból az illetékes hatóságoknak benyújtandó, illetve a hatóságok között kicserélendő információkat meghatározó standardok kidolgozása révén ·      a harmadik országbeli vállalkozások belépési feltételei koordinációjának és harmonizációjának biztosítása ·      a résztvevők, kibocsátók és más központi értéktárak központi értéktárakhoz való hozzáférésére, valamint a központi értéktárak és más piaci infrastruktúrák közötti hozzáférésre vonatkozó szabályok harmonizálásának és összehangolásának biztosítása Ezen erőforrás hiánya nem tudta biztosítani az EÉPH szerepének időben és hatékonyan történő ellátását.
2.2.2.
Tervezett ellenőrzési mód(ok)
Az
EÉPH-rendeletben előírt irányító és ellenőrző rendszerek a
hatóság e javaslat szerinti szerepköre tekintetében is alkalmazandók lesznek.
Az
Európai Értékpapír-piaci Hatóság teljesítményének értékelésére szolgáló
mutatórendszert a Bizottság az első előírt értékelés elkészítésekor
fogja véglegesíteni. A végleges értékelés szempontjából a mennyiségi mutatók
ugyanolyan fontosak lesznek, mint a konzultációk során gyűjtött
minőségi érvek. Az értékelés háromévente ismétlődik.

2.3.
A csalások és a szabálytalanságok megelőzésére
vonatkozó intézkedések

Tüntesse fel a
meglévő vagy tervezett megelőző és védintézkedéseket.
A
csalás, vesztegetés és egyéb jogellenes tevékenységek elleni fellépés érdekében
az EÉPH vonatkozásában is megszorítás nélkül alkalmazandók az Európai
Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló,
1999. május 25-i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
előírásai.
Az
EÉPH csatlakozik az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) belső
vizsgálatairól szóló, az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az
Európai Közösségek Bizottsága között létrejött, 1999. május 25-i intézményközi
megállapodáshoz, és haladéktalanul meghozza az EÉPH egész személyzetére
vonatkozó megfelelő rendelkezéseket.
A
finanszírozási határozatokban és a megállapodásokban, valamint a belőlük
következő végrehajtási aktusokban kifejezetten ki kell kötni, hogy a
Számvevőszék és az OLAF szükség esetén helyszíni ellenőrzésnek
vetheti alá az EÉPH által kifizetett pénzösszegek kedvezményezettjeit, valamint
a személyzet azon tagjait, akik az említett pénzösszegek allokációjáért
felelnek.

3.
A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS BECSÜLT PÉNZÜGYI HATÁSA
3.1.
A kiadások a többéves pénzügyi keret mely
fejezetét/fejezeteit és a költségvetés mely kiadási tételét/tételeit érintik?

·      Jelenlegi költségvetési kiadási tételek
A többéves pénzügyi
keret fejezetei, azon belül pedig a költségvetési tételek sorrendjében.
 A többéves pénzügyi keret fejezete || Költségvetési tétel || Kiadás típusa || Részvétel
 Szám [Megnevezés………………………………] || Diff./nem diff. ([31]) || EFTA-országokból[32] || tagjelölt országokból[33] || harmadik országokból || a költségvetési rendelet 18. cikke (1) bekezdésének aa) pontja értelmében
   || 12.0404.01 [EÉPH – az 1. és 2. cím szerinti támogatás (személyzeti és igazgatási költségek)] || diff. || IGEN || NEM || NEM || NEM
·      Létrehozandó új költségvetési tételek
A többéves pénzügyi
keret fejezetei, azon belül pedig a költségvetési tételek sorrendjében.
-

3.2.
A kiadásokra gyakorolt becsült hatás
3.2.1.
A kiadásokra gyakorolt becsült hatás összegzése

millió EUR (három tizedesjegyig)
 A többéves pénzügyi keret fejezete: || 1A || Versenyképesség a növekedésért és a foglalkoztatásért
 Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság ||   ||   || 2013. év[34] || 2014. év || 2015. év ||   ||   || ÖSSZESEN
  Operatív előirányzatok ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0404.01 || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (1) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Kifizetési előirányzatok || (2) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Bizonyos operatív programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok[35] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Költségvetési tétel száma ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatósághoz tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || = 1 + 1a + 3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Kifizetési előirányzatok || =2 + 2a + 3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  Operatív előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (4) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Kifizetési előirányzatok || (5) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  Bizonyos egyedi programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok ÖSSZESEN || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 1A. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalások || =4+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,136
 Kifizetési előirányzatok || =5+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,136
Megjegyzések:
A fenti operatív előirányzatok a javaslat
alapján az EÉPH-ra ruházott egyedi feladatkörökhöz kapcsolódnak:
1) Az elszámolási fegyelemmel kapcsolatos
feladatok (2 szabályozási standard, 1 iránymutatás és adattárolási feladatok)
Ezen intézkedések célja a meghiúsult
elszámolások következetes nyomon követésének és jelentésének bevezetése,
valamint a meghiúsult elszámolások számának csökkentése szigorú
megelőző intézkedések és szankciók végrehajtásával.
Az EÉPH-nak két szabályozástechnikai
standardtervezetet kell kidolgoznia a meghiúsult elszámolások megelőzését
célzó intézkedésekre, a várhatóan meghiúsuló elszámolások azonosítására
alkalmas nyomonkövetési eszközökre, a meghiúsult elszámolások kezelését célzó
intézkedésekre és a nyomonkövetési és jelentéstételi rendszer meghiúsult
elszámolásokkal kapcsolatos jellemzőire vonatkozóan.
Az EÉPH-nak ezenfelül a hatóságokhoz címzett
iránymutatást kell közzétennie, amely biztosítja az elszámolások meghiúsulásának
megelőzését és kezelését célzó intézkedések következetes, hatékony és
eredményes végrehajtását.
Az illetékes hatóságok az EÉPH rendelkezésére
bocsátják továbbá a meghiúsult elszámolásokkal kapcsolatos releváns adatokat.
2) A központi értéktárak engedélyezésével és
felügyeletével kapcsolatos feladatok (3 szabályozási standard, 4 végrehajtási
standard, 1 iránymutatás, adattárolási és állandó feladatok)
Ezen intézkedések célja a központi értéktárak
egységes engedélyezési és felügyeleti keretének bevezetése, valamint a
hatóságok közötti együttműködés megerősítése. Ez többek között
enyhítené a több tagállamra kiterjedő műveleteket végző központi
értéktárakra nehezedő szabályozási terheket.
Az EÉPH-nak három szabályozástechnikai
standardtervezetet és négy végrehajtás-technikai standardot kell kidolgoznia az
engedély iránti kérelem tartalmára, a központi értéktárak által az illetékes
hatóságokhoz eljuttatott információkra, a felügyeleti célokból a hatóságok
között kicserélt információkra, valamint a székhely szerinti és a fogadó
hatóságok közötti együttműködésre vonatkozóan.
Az EÉPH-nak iránymutatás-tervezetet kell
kidolgoznia, amely az e rendelet alkalmazásához szükséges különböző
vizsgálatok során biztosítja a hatóságok közötti következetes, hatékony és
eredményes együttműködést.
Az EÉPH-nak részletes nyilvántartást kell vezetnie
a központi értéktárak uniós tevékenységeiről, feltüntetve az engedélyezett
központi értéktárak és a központi értéktárak által üzemeltetett
értékpapír-elszámolási rendszerek nevét, a nyújtott szolgáltatásokat, a
felelős hatóságokat, a harmadik országbeli központi értéktárakat stb.
Az EÉPH fontos szerepet fog játszani azon Unión
kívüli központi értéktárak tekintetében, amelyek az Unióban fióktelepet
kívánnak létesíteni, fióktelep létesítése nélkül az Unióban szolgáltatást
kívánnak nyújtani, vagy kapcsolat kialakítását tervezik egy uniós központi
értéktárral. Az EÉPH-nak mindenekelőtt meg kell vizsgálnia, hogy az ilyen
központi értéktárak saját országukban rendelkeznek-e engedéllyel és hatékony
felügyelet alatt állnak-e, és együttműködési megállapodást kell kötnie az
adott országok illetékes hatóságaival.
Az EÉPH-nak ezenfelül több állandó feladatot is el
kell majd látnia – többek között fellép a székhely szerinti és a fogadó
hatóságok közötti vitás ügyekben –, valamint válsághelyzet esetén az EÉPH-t
értesíteni kell.
3) A központi értéktárakra vonatkozó
követelményekkel kapcsolatos feladatok (8 szabályozási standard, 2 végrehajtási
standard, 1 iránymutatás, állandó feladatok)
Ezen intézkedések
célja, hogy a központi értéktárakra vonatkozó, egységes követelményeket
vezessenek be a szervezeti és vállalatirányítási kérdések, az üzletvitel, a
szolgáltatások és a prudenciális keretrendszer tekintetében. Ez biztonságosabb
környezetet teremtene a központi értéktárak szolgáltatásai számára, és tovább
enyhítené a több tagállamra kiterjedő műveleteket végző központi
értéktárakra nehezedő szabályozási terheket.
Az EÉPH-nak nyolc szabályozástechnikai
standardtervezetet és két végrehajtás-technikai standardtervezetet kell
kidolgoznia, hogy meghatározza a központi értéktárakra vonatkozó egyes
szabályozási követelmények bizonyos részletes jellemzőit, különösen a
szervezeti kérdések, a nyilvántartás, a résztvevők hozzáférése, az
értékpapírszámlák összeegyeztetése, az értékpapírszámlák elkülönítése, az
elszámolások véglegessége, a működési kockázatok csökkentése, a
tőkekövetelmények és a központi értéktárak közötti kapcsolatok
tekintetében.
Az EÉPH-nak továbbá iránymutatásokat kell
közzétennie a központi értéktárak által a résztvevők nemteljesítésének
kezelésére előírt szabályokra és eljárásokra vonatkozóan.
Az EÉPH ezenfelül állandó feladatokat is ellát
majd azon hatásköre alapján, amely feljogosítja arra, hogy a hatóságok között a
résztvevők központi értéktárhoz való hozzáférését illetően fennálló
vitás ügyekbe beavatkozzon.
4) A hozzáférési követelményekkel kapcsolatos
feladatok (3 végrehajtási standard, állandó feladatok)
Ezen intézkedések célja a hatékonyság növelése
azáltal, hogy lehetővé teszi a kibocsátók és befektetők számára az
általuk választott központi értéktárhoz való hozzáférést.
Az EÉPH-nak három végrehajtás-technikai
standardtervezetet kell kidolgoznia a kibocsátók központi értéktárakhoz való
hozzáférését, a központi értéktárak közötti, valamint a központi értéktárak és
más piaci infrastruktúrák közötti hozzáférést érintő eljárásra
vonatkozóan.
Az EÉPH ezenfelül állandó feladatokat is ellát
majd azon hatásköre alapján, amely feljogosítja arra, hogy a hatóságok közötti
vitás hozzáférési ügyekbe beavatkozzon.
5) A javaslat nyomon követésével és
értékelésével kapcsolatos feladatok (2 éves jelentés)
Az EÉPH-nak két éves jelentést kell készítenie,
amelyek közül az egyik az elszámolások hatékonyságát vizsgálja az egyes uniós
piacokon, a piaci szereplők meghiúsult elszámolásokra vonatkozó
egységesített jelentéstétele alapján, míg a második az EÉPH nyilvántartásában
szereplő adatok alapján azt méri fel, növekszik-e a több tagállamra
kiterjedő tevékenység.
 A többéves pénzügyi keret fejezete: || 5 || „Igazgatási kiadások”
millió EUR (három tizedesjegyig)
   ||   ||   || 2013. év || 2014. év || 2015. év ||   ||   || ÖSSZESEN
 Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság ||
  Humánerőforrás || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
  Egyéb igazgatási kiadások || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság ÖSSZESEN || Előirányzatok || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || (Összes kötelezettség-vállalási előirányzat = Összes kifizetési előirányzat) || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
millió EUR (három tizedesjegyig)
   ||   ||   || 2013. év[36] || 2014. év || 2015. év ||   ||   || ÖSSZESEN
 A többéves pénzügyi keret 1–5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Kifizetési előirányzatok || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093

3.2.2.
Az operatív előirányzatokra gyakorolt becsült
hatás

–
¨  A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után operatív
előirányzatok felhasználását.
–
ý  A javaslat/kezdeményezés az alábbi operatív előirányzatok
felhasználását vonja maga után:
A javaslat egyedi célkitűzéseit az 1.4.2.
szakasz tartalmazza. Ezek megvalósítása a nemzeti szinten végrehajtandó
javasolt jogalkotási intézkedések révén, az EÉPH részvételével történik. Noha
az egyes operatív célkitűzésekhez nem lehet számszerű teljesítéseket
rendelni, a 3.2.1. szakasz részletesen ismerteti az EÉPH szerepét és a javaslat
célkitűzéseihez való hozzájárulását.

3.2.3.
Az igazgatási előirányzatokra gyakorolt
becsült hatás
3.2.3.1.
Összegzés

–
ý  A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után adminisztratív
előirányzatok felhasználását.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés az alábbi adminisztratív előirányzatok
felhasználását vonja maga után:

3.2.3.2.
 Becsült humánerőforrás-szükségletek

–
ý  A javaslat/kezdeményezés nem igényel humánerőforrást.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés az alábbi humánerőforrás-igénnyel jár:
Megjegyzés:
A javaslat következtében a Belső Piaci és
Szolgáltatási Főigazgatóságon belül többlet humán- és igazgatási
erőforrásigény nem merül fel. A jelenleg az 1997/9/EK irányelv nyomon
követésére felhasznált erőforrások továbbra is ezzel fognak foglalkozni.

3.2.4.
A jelenlegi többéves pénzügyi kerettel való
összeegyeztethetőség

–
¨  A javaslat/kezdeményezés összeegyeztethető a jelenlegi többéves
pénzügyi kerettel.
–
ý  A javaslat/kezdeményezés miatt a többéves pénzügyi keret vonatkozó
fejezetének átdolgozása szükséges.
A javaslat az EÉPH által ellátandó további
feladatokról rendelkezik. Ehhez további erőforrások lesznek szükségesek a
12.0404 költségvetési tételen.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés miatt szükség van a rugalmassági eszköz
alkalmazására vagy a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára[37].

3.2.5.
Harmadik felek részvétele a finanszírozásban:

–
¨  A javaslat/kezdeményezés nem irányoz elő harmadik felek általi
társfinanszírozást.
–
ý  A javaslat/kezdeményezés az alábbi becsült társfinanszírozást
irányozza elő:
előirányzatok, millió EUR (három tizedesjegyig)
   || 2013. év || 2014. év || 2015. év ||   ||   || Összesen
 Tagállamok az EU nemzeti felügyeleti hatóságain keresztül * || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
 Társfinanszírozott előirányzatok ÖSSZESEN || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
* A becslés alapja az
EÉPH rendelettervezetében szereplő, aktuális finanszírozási mechanizmus
(tagállamok: 60 % – Közösség: 40 %).

3.3.
A bevételre gyakorolt becsült pénzügyi hatás

–
ý  A javaslatnak/kezdeményezésnek nincs pénzügyi hatása a bevételre.
–
¨  A javaslatnak/kezdeményezésnek van pénzügyi hatása – a bevételre
gyakorolt hatása a következő:
–
¨         a javaslat a saját forrásokra gyakorol hatást;
–
¨         a javaslat az egyéb bevételekre gyakorol hatást.
Az Európai Unión belüli
értékpapír-elszámolás javításáról és a központi értéktárakról, valamint a
98/26/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre
irányuló javaslat pénzügyi kimutatásának melléklete
Az EÉPH által ellátandó feladatok költségeinek
becslését az 1. címbe tartozó személyi kiadások tartalmazzák, az EÉPH által a
2012. évre a Bizottsághoz benyújtott költségvetés-tervezet költségbesorolásának
megfelelően.
A bizottsági javaslatban olyan rendelkezések
szerepelnek, amelyek szerint az EÉPH-nak 13 szabályozástechnikai standardot és
9 végrehajtás-technikai standardot kell kidolgoznia, amelyeknek biztosítaniuk kell,
hogy az erősen technikai jellegű rendelkezések végrehajtása az EU-ban
egységesen történjen. Ezenfelül az EÉPH-nak elsősorban a hatóságok közötti
hatékony és eredményes együttműködés biztosítása érdekében további 3
iránymutatást, valamint a rendelet eredményességének nyomon követésére és
értékelésére 2 éves jelentést kell kidolgoznia, illetve az EÉPH vezetni fogja a
központi értéktárak nyilvántartását és több más állandó feladatot is ellát
majd.
Ami az ütemezést illeti, a rendelet a
feltételezések szerint 2013-ban lép hatályba, ezért az EÉPH-nak 2013-tól lesz
szüksége a további erőforrásokra. A személyzet létszámának növelésére a
feltételezések szerint csak az EÉPH által készítendő technikai standardok,
iránymutatások és jelentések tekintetében lesz szükség; a feltételezések
szerint az EÉPH a többek között az Unión kívüli központi értéktárak
elismerésével és a hatóságok közötti közvetítéssel kapcsolatos egyéb állandó
feladatait meglévő személyi állományával is el tudja látni. Az álláshelyek
jellegét tekintve az új technikai standardok sikeres és határidőre
történő elkészítése különösen további szakpolitikai, jogi és
hatásvizsgálati tisztviselőket igényel.
A következő feltételezéseket alkalmazták
a technikai standardok, iránymutatások és jelentések kialakításához szükséges
személyzet teljes munkaidős egyenértékben kifejezett személyi állományra
gyakorolt hatásának értékeléséhez:
·      Egy szakpolitikai tisztviselő évente átlagosan öt technikai
standardot dolgoz ki, és ugyanez a szakpolitikai tisztviselő elkészítheti
a kapcsolódó iránymutatásokat és jelentéseket is. Ennek alapján 4 szakpolitikai
tisztviselő szükséges.
·      Egy hatásvizsgálati tisztviselő szükséges a fenti technikai
standardokhoz.
·      Egy jogi tisztviselő szükséges a fenti technikai standardokra és
iránymutatásokhoz.
Ennek alapján 2013-tól további 6 fő
teljes munkaidős egyenértékben kifejezett személyi állományra van szükség.
Feltételezett, hogy a teljes munkaidős
egyenértékben kifejezett személyi állomány fenti növekedése 2014-ben és
2015-ben fennmarad, mivel a standardok véglegesítése csak 2014 végére várható,
és 2015-ben módosításokra lehet szükség.
Egyéb feltételezések:
·      A teljes munkaidős egyenértékben kifejezett személyi állomány
2012-es költségvetés-tervezetben szereplő megoszlása alapján a
feltételezés az, hogy a további 6 fő teljes munkaidős egyenértékben
kifejezett személyi állomány 4 fő ideiglenes alkalmazottból (74 %), 1
fő kirendelt nemzeti szakértőből (16 %) és egy szerződéses
alkalmazottból (10 %) fog állni.
·      A személyzet különböző kategóriáinak átlagos éves bérköltsége a
Költségvetési Főigazgatóság iránymutatásán alapul.
·      A bérsúlyozási együttható Párizs esetében 1,27.
·      A feltételezett képzési költség egy fő teljes munkaidős
egyenértékben kifejezett személyi állományra évi 1000 EUR.
·      10 000 EUR kiküldetési költség a kiküldetésekre, fejenként, a
2012-es költségvetés-tervezet alapján.
·      Toborzáshoz kapcsolódó költségek (utazás, szálloda, orvosi vizsgálatok,
letelepedési és más támogatások, költözési költségek stb.) 12 700 EUR
összegben, az újonnan toborzottakra fejenként, a 2012-es költségvetés-tervezet
alapján.
A következő három évre szükséges
költségvetés növekedésének számítási módját az alábbi táblázat részletesebben
tartalmazza. A számításban tükröződik, hogy a Közösség költségvetése a
költségek 40 %-át fedezi.
 Költségnem || Számítás || Összeg (ezer EUR-ban)
 2013 || 2014 || 2015 || Összesen
   ||   ||   ||   ||   ||
 1. cím: Személyi kiadások ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||
 11 Illetmények és juttatások ||   ||   ||   ||   ||
 - ebből ideiglenes alkalmazott || =4*127*1,27 || 645 || 645 || 645 || 1,935
 - ebből kirendelt nemzeti szakértő || =1*73*1,27 || 93 || 93 || 93 || 278
 - ebből szerződéses alkalmazott || =1*64*1,27 || 81 || 81 || 81 || 244
   ||   ||   ||   ||   ||
 12 A személyzet felvételével kapcsolatos kiadások || =6*12,7 || 76 ||   ||   || 76
   ||   ||   ||   ||   ||
 13 Kiküldetési költségek || =6*10 || 60 || 60 || 60 || 180
   ||   ||   ||   ||   ||
 15 Képzés || =6*1 || 6 || 6 || 6 || 18
   ||   ||   ||   ||   ||
 1. cím összesen: Személyi kiadások ||   || 961 || 885 || 885 || 2,732
   ||   ||   ||   ||   ||
 ebből a közösségi hozzájárulás mértéke (40 %) ||   || 385 || 354 || 354 || 1,093
 ebből a tagállami hozzájárulás mértéke (60 %) ||   || 577 || 531 || 531 || 1,639
A következő táblázat a négy ideiglenes
alkalmazotti álláshely létszámtervét mutatja be.
 Tisztségcsoport és besorolási fokozat || Ideiglenes alkalmazottak ||
 AD8 || 1 ||
 AD7 || 1 ||
 AD6 || 1 ||
 AD5 || 1 ||
   ||   ||
 AD összesen || 4 ||
[1]               HL L166, 1998.6.11., 45. o.
[2]               HL L 145., 2004.4.30., 1. o.
[3]               HL L 166., 1998.6.11., 45. o.
[4]               HL L 177., 2006.6.30., 1. o.
[5]               COM(2010) 716, 2010.12.8.
[6]               HL C […]., […], […]. o.
[7]               HL C […]., […], […]. o.
[8]               HL
L 166., 1998.6.11., 45. o.
[9]               „Reducing the moral hazard posed by systemically
important financial institutions” („A rendszerkockázati szempontból fontos
pénzintézetek által okozott erkölcsi kockázat csökkentése”) – Pénzügyi
Stabilitási Tanács, 2010. október 20.
[10]             Az ECOFIN Tanács 2911. ülésének következtetései, 2008.
december 2.
[11]             HL L 275., 2003.10.25., 32. o.
[12]             HL L 145., 2004.4.30., 1. o.
[13]             HL L 168., 2002.6.27., 43. o.
[14]             HL L 222., 1978.8.14., 11. o.
[15]             HL L 193., 1983.7.18., 1. o.
[16]             HL L 177., 2006.6.30., 1. o.
[17]             „A klíring és elszámolás európai magatartási kódexe”,
amelyet az Európai Tőzsdeszövetség (FESE), az Elszámolóházak Európai
Szövetsége (EACH) és az Európai Központi Értéktárak és Elszámolóházak
Szövetsége (ECSDA) írt alá 2006. november 7-én.
[18]             HL L 281., 1995.11.23., 31. o.
[19]             HL L 8., 2001.1.12., 1. o.
[20]             HL L 331., 2010.12.15., 84. o.
[21]             HL L 331., 2010.12.15., 12. o.
[22]             HL L 55., 2011.2.28., 13. o.
[23]             HL L 331., 2010.12.15., 120. o.
[24]             HL L 177., 2008.7.4., 6. o.
[25]             HL L 191., 2001.7.13., 45. o.
[26]             Tevékenységalapú irányítás: ABM (Activity Based
Management), tevékenységalapú költségvetés-tervezés: ABB (Activity Based
Budgeting).
[27]             A költségvetési rendelet 49. cikke (6) bekezdésének a)
vagy b) pontja szerint.
[28]             HL L 166., 1998.6.11., 45. o.
[29]             Az egyes irányítási módszerek ismertetése, valamint a
költségvetési rendeletben szereplő megfelelő hivatkozások
megtalálhatók a Költségvetési Főigazgatóság honlapján: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[30]             A költségvetési rendelet 185. cikkében említett szervek.
[31]             Differenciált/nem differenciált előirányzat.
[32]             EFTA: Európai Szabadkereskedelmi Társulás.
[33]             Tagjelölt országok és adott esetben a nyugat-balkáni
potenciális tagjelölt országok.
[34]             Az n. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának
első éve.
[35]             Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint
uniós programok és/vagy intézkedések végrehajtásához biztosított támogatási
kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás.
[36]             Az n. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának
első éve.
[37]             Lásd az intézményközi megállapodás 19. és 24. pontját.