				|

		52012PC0697

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvtől való ideiglenes eltérésről /* COM/2012/0697 final - 2012/0328 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
A Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO)
tanácsának 2012. november 9-én tartott ülésén jelentős lépéseket sikerült
tenni a légi közlekedésből származó kibocsátás globális szabályozásának
irányába.
E határozatjavaslat célja lendületben tartani
ezt a folyamatot és növelni a 2013-as ICAO-közgyűlés sikeres kimenetelének
esélyét mind egy globális, piaci alapú eszköz kifejlesztése, mind egy olyan
keret elfogadása tekintetében, amely lehetővé teszi az egyes államok
számára, hogy piaci alapú eszközöket alkalmazzanak a nemzetközi légi
közlekedésre vonatkozóan.
A határozat az Európai Unió
kibocsátáskereskedelmi rendszerének keretében az érkező és induló
járatokra vonatkozó légijármű-üzemeltetői kötelezettségek
végrehajtásának átmeneti felfüggesztésével „megállítaná az időt”. E
javaslat tehát jól példázza az EU határozott politikai elkötelezettségét az
ICAO-folyamatok sikeres lezárásának megkönnyítése és előbbre vitele iránt.

A kibocsátáskereskedelmi irányelvtől való
ideiglenes eltérésről szóló határozat feladata annak biztosítása, hogy ne
kerüljön sor intézkedések meghozatalára azon légijárat-üzemeltetőkkel
szemben, amelyek nem teljesítik az érkező és induló járatok tekintetében
2014. január 1-jét megelőzően keletkező jelentéstételi
kötelezettségüket. Ennek feltétele, hogy az üzemeltetők 2012-ben nem
részesültek az EU-n és az éghajlatváltozás kezelésében ugyancsak elkötelezett,
az Unióval szoros kapcsolatban álló területeken kívül található
repülőterekre, illetve azokról folytatott légiközlekedési tevékenység
alapján kiosztott ingyenes kibocsátási egységekben, vagy visszatérítették
azokat. A Bizottság örömmel veszi az e járatok üzemeltetéséből származó
kibocsátások megfelelő nyomon követésére, jelentésére és hitelesítésére
vonatkozó kezdeményezéseket, de nem kerülhetnek alkalmazásra a megfeleltetéssel
összefüggő szankciók e kibocsátások be nem jelentése miatt.
Az irányelv továbbra is teljes egészében
vonatkozik az EU repülőterei és az éghajlatváltozás kezelésében ugyancsak
elkötelezett, az Unióval szoros kapcsolatban álló területeken található
repülőterek között üzemelő járatokra. Következésképpen az e
repülőterek között 2011-ben és 2012-ben az irányelv hatálya alá tartozó
légiközlekedési tevékenységeket végző és végzett valamennyi
légijárat-üzemeltető köteles megfelelni a nyomon követési, jelentéstételi
és hitelesítési követelményeknek. 2013. április 30-ig a 2012-ben ilyen
járatokat üzemeltetett összes légijárat-üzemeltetőnek át kell adnia a
járatok kibocsátása tekintetében kiosztott kibocsátási egységeket vagy
nemzetközi egységeket.
E határozat utat nyit a 2013 szeptemberében
tartandó ICAO-közgyűlésétől várt siker előtt. Egyértelmű és
elégséges eredmények esetén a Bizottság javaslatot tesz a további
megfelelő jogalkotási lépésekre. Az irányelv 25a. cikke lehetővé
tenné a 2014. január 1-jét megelőzően hatályos követelmények alá
tartozó légiközlekedési tevékenységek módosítását. Az uniós repülőterek
között járatokat üzemeltetni szándékozó légijárat-üzemeltetőknek tisztában
kell lenniük azzal, hogy e módosítások hiányában 2013-tól kezdődően
maguk lesznek felelősek az e repülőterekről induló és oda
érkező járatok kibocsátásáért. A 2013. év kibocsátásainak vonatkozásában
2013 februárjáig kiosztott ingyenes kibocsátási egységek szintén módosulhatnak
a 25a. cikk szerinti intézkedések elfogadása esetén.
Az e járatokra vonatkozó egyéb kötelezettségek
nem változnak, és továbbra is a kibocsátási egységek irányelvben meghatározott
15%-át lehet árverésen értékesíteni. Ennek megfelelően 2012-ben kevesebb
kibocsátási egység kerül kiosztásra árverés keretében, jelezve a forgalomban
lévő kibocsátási egységek arányaiban alacsonyabb számát.
Annak érdekében, hogy lendületet lehessen adni
a nemzetközi egyeztetéseknek és biztosítani lehessen az EU vezető szerepét
e folyamatokban, fontos, hogy az Európai Parlament és a Tanács mielőbb,
ideális esetben 2013 márciusáig elfogadja ezt a javaslatot. A Bizottság
megerősíti, hogy a jogalkotási eljárás befejezéséig a 2012-ben ingyenes
kibocsátási egységben nem részesült, vagy az ingyenes kibocsátási egységeket a
megfelelő számlára visszatérített légijárat-üzemeltetőknek nem kell
számolniuk azzal, hogy végrehajtási intézkedéseket fog megkövetelni a
tagállamoktól az EU területén kívül és az EU-val szoros kapcsolatban álló területeken
található repülőterekre érkező, illetve oda irányuló járatok
kibocsátása tekintetében.
2012/0328 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
HATÁROZATA
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási
egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló
2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvtől való ideiglenes
eltérésről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke
(1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére,
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,

rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       A
Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetnek jelentős előrelépést
sikerült tennie egyrészt egy olyan keret 2013-as ICAO-közgyűlésen
történő elfogadása irányában, amely lehetővé teszi az egyes államok
számára, hogy piaci alapú eszközöket alkalmazzanak a nemzetközi légi
közlekedésre vonatkozóan, másrészt egy globális, piaci alapú eszköz
kifejlesztése terén.
(2)       E
folyamat elősegítése és lendületben tartása érdekében célszerű
felfüggeszteni a 2013-as ICAO-közgyűlést megelőzően hatályos, az
Unión és az Unióval szoros gazdasági kapcsolatban álló, valamint az
éghajlatváltozás kezelésére az Unióval közös kötelezettséget vállaló
területeken[1]
kívüli repülőterekre érkező és onnan induló járatokra vonatkozó követelmények
végrehajtását. Ezért nem lehet intézkedéseket hozni a
légijárat-üzemeltetők ellen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási
egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló,
2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből[2]
eredő, 2014. január 1-jét megelőzően keletkező
követelmények tekintetében, amelyek előírják a szóban forgó
repülőterekre érkező és onnan induló járatok vonatkozásában a
hitelesített kibocsátások és az annak megfelelően leadott kibocsátási
egységek jelentését. A követelményeket továbbra is teljesíteni kívánó
légijárat-üzemeltetők részére biztosítani kell ennek lehetőségét.
(3)       A
versenytorzulások elkerülése érdekében ezt az eltérést kizárólag azokra a
légijármű-üzemeltetőkre kell alkalmazni, amelyek vagy nem részesültek
2012 folyamán az ilyen tevékenység gyakorlása tekintetében kiosztott ingyenes
kibocsátási egységben, vagy visszatérítették ezeket az ingyenes kibocsátási
egységeket. Ugyanezen okból e kibocsátási egységeket nem kell figyelembe venni
a 2003/87/EK irányelv által biztosított nemzetközi egységekre vonatkozó
jogosultságok kiszámítása során.
(4)       A szóban
forgó üzemeltetőknek ki nem osztott vagy visszatérített kibocsátási
egységeket törölni kell. Az árverésen kiosztásra kerülő légiközlekedési
kibocsátási egységek száma összhangban van a 2003/87/EK irányelv 3d. cikkének
(1) bekezdésével,
ELFOGADTÁK EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2003/87/EK irányelv 16. cikkétől
eltérően a tagállamok nem foganatosíthatnak intézkedést a légijármű-üzemeltetők
ellen a 2003/87/EK irányelv 12. cikkének (2a) bekezdésében és 14. cikkének (3)
bekezdésében meghatározott, az Európai Unión, az EFTA-tagállamokon és az
EGT-tagállamok fennhatóságain és területein kívüli országok repülőtereire
érkező és onnan induló járatok üzemeltetése tekintetében 2014. január
1-jét megelőzően keletkező követelményekkel kapcsolatban, ha a
légijármű-üzemeltetők 2012-ben nem részesültek ilyen tevékenység
alapján kiosztott ingyenes kibocsátási egységben, vagy ha részesültek, azzal
egyenlő számú kibocsátási egységet törlés céljára visszatérítettek a
tagállamnak.
2. cikk
A tagállamoknak törölniük kell valamennyi, az
1. cikkben említett repülőterekre érkező és onnan induló járatok
tekintetében 2012-ben ki nem osztott vagy kiosztott, de visszatérített
kibocsátási egységet.
3. cikk
A 2. cikk alapján törölt kibocsátási egységek
nem vehetők figyelembe a 2003/87/EK irányelv által biztosított nemzetközi
egységekre vonatkozó jogosultságok kiszámítása során.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
[1]               Többek
között az EFTA-államok, a csatlakozási szerződést aláírt országok és az
EGT-tagállamok fennhatóságai és területei.
[2]               HL L
275., 2003.10.25., 32. o.


				|

		52013PC0595

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek a halászhajók személyzetének képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló 1995. évi nemzetközi egyezményének az Európai Unió érdekében történő aláírására és/vagy megerősítésére a tagállamoknak adott felhatalmazásról /* COM/2013/0595 final - 2013/0285 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A
JAVASLAT HÁTTERE
A javaslat okai és céljai
A Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek (IMO) a
halászhajók személyzetének képesítéséről és az őrszolgálat
ellátásáról szóló egyezményét (a továbbiakban: STCW-F-egyezmény) 1995. július
7-én fogadták el az 1995. június 26. és július 7. között Londonban megtartott
nemzetközi konferencián, amelyen 74 kormány, köztük 22 jelenlegi uniós tagállam
képviselője vett részt.
A halászhajók személyzetére vonatkozó külön
egyezményre azért volt szükség, mert a tengerészek képzéséről,
képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló 1978. évi
nemzetközi IMO-egyezmény (STCW-egyezmény) kizárta a hatálya alól többek között
a halászhajók személyzetét. Az STCW-egyezmény volt az első olyan, nemzetközi
szinten elfogadott jogi okmány, amely a tengerészek képesítésére vonatkozóan
minimumkövetelményeket fogalmazott meg. Az egyezményt a 2012/35/EU irányelvvel
módosított 2008/106/EK irányelv hajtotta végre.
Az STCW-F-egyezmény azt hivatott biztosítani,
hogy a halászhajók fedélzetén szolgálatot teljesítő személyzet
megfelelő (hivatalos okirattal bizonyított) képesítéssel rendelkezzen, és
alkalmas legyen munkavégzésre (amiről egy orvosi vizsgálat során
győződnek meg). Erre azért van szükség, hogy a tengeren a tengerjáró
hajók fedélzetén végzett műveletek közben az életet és/vagy a tulajdont,
illetve a tengeri környezetet potenciálisan fenyegető tényezőket a
lehető legkisebbre lehessen csökkenteni. Az egyezmény előírja, hogy a
személyzet tagjainak meghatározott témakörökben rendelkezniük kell bizonyos
alapismeretekkel és hajófedélzeten megszerzett minimális munkatapasztalattal.
Az egyezmény arra is irányul, hogy a
szakképzés ösztönzése révén egyenlő feltételeket teremtsen és tartson fenn
a halászati ágazatban. A halászhajók személyzetének szakmai kompetenciáját az
egyezménynek megfelelően kell igazolni.
Az egyezmény rendelkezései csak a legalább 24
méter hosszúságú és legalább 750 kW főgépteljesítményű hajókra
kötelezőek, és a hajóparancsnokokra, a tisztekre, a géptisztekre és a rádiókezelőkre
vonatkoznak. A kormányok mindazonáltal ösztönzést kapnak arra, hogy a legalább
24 méter hosszú hajókon szolgálatot teljesítő matrózok számára is képzést
biztosítsanak, miközben az alapfokú biztonsági képzés a halászhajók teljes
személyzete számára kötelező.
A munkavállalók szabad mozgásának joga alapján
a 2005/36/EK irányelv az elismerések általános rendszerének keretében
egyértelmű szabályokat határoz meg a szakmai képesítések tagállamok
közötti kölcsönös elismerésére vonatkozóan.
Az irányelv azokra az európai uniós polgárokra
alkalmazandó, akik egy szakmát valamely másik olyan tagállamban kívánnak
gyakorolni, ahol az adott szakma szabályozott. Az elismerések általános
rendszerében az álláskereső szakmai képesítését – a releváns szakmai tapasztalatot
is beleértve – össze kell hasonlítani a fogadó tagállamban megkövetelt
képesítésekkel. Ezt az összehasonlítást szigorú határidőn belül kell
elvégezni. A fogadó tagállam csupán jelentős eltérések esetén hozhat
kompenzációs intézkedéseket, amelyek alkalmassági vizsga vagy egy
alkalmazkodási időszak formáját ölthetik.
Az irányelv minden szabályozott szakmára
vonatkozik, kivéve akkor, ha – a lex specialis elvével összhangban –
valamely szakma esetében egy külön uniós jogi aktus más konkrét, a szakmai
képesítések elismeréséhez közvetlenül kapcsolódó szabályokat állapít meg.
Az STCW-F-egyezményhez kapcsolódó szakmai
tevékenységek a tagállamok többségében szabályozottak.
Az STCW-F-egyezmény nem hoz létre a 2005/36/EK
irányelvvel létrehozotthoz hasonló rendszert a szakmai képesítések elismerésére
vonatkozóan. Éppen ellenkezőleg, az STCW-F-egyezmény nem teszi
lehetővé az olyan államok által kibocsátott bizonyítványok használatát,
amelyek nem részes felei az egyezménynek. A tagállamok azonban kötelesek
betartani az uniós jogot, nevezetesen a 2005/36/EK irányelv rendelkezéseit.
A Bíróság külső hatáskörről szóló
ítélkezési gyakorlatának (AETR-ügy) megfelelően a tagállamok az Európai
Unió engedélye nélkül nem erősíthetik meg az STCW-F-egyezményt, mivel a
halászhajók fedélzetén szolgálatot teljesítő európai uniós állampolgárok
által gyakorolt szabályozott szakmák elismerése e területen az Európai Unió
kizárólagos hatáskörébe tartozik.
Az egyezményt már a javasolt határozat
hatálybalépése előtt megerősítő tagállamoknak az IMO
főtitkáránál letétbe kell helyezniük egy nyilatkozatot, amelyben
elismerik, hogy a tagállamok közötti viták esetében az uniós jog az irányadó.
2.           KONZULTÁCIÓ
AZ ÉRDEKELT FELEKKEL; HATÁSVIZSGÁLAT
Konzultáció az érdekelt felekkel
A tengeri halászattal foglalkozó ágazati
szociális párbeszéd bizottság arra bátorította a Bizottságot, hogy
kezdeményezze az STCW-F-egyezmény gyors végrehajtását.
A halászati ágazatban tapasztalható élet- és
munkakörülményekre vonatkozó más nemzetközi szabványok – ilyen például a
Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) halászati munkaügyi egyezménye (188. sz.
egyezmény) – megerősítésének és végrehajtásának előmozdítása
összhangban van a tengeri halászattal foglalkozó ágazati szociális párbeszéd
bizottság és az Európai Bizottság tevékenységével. A 188. sz. egyezmény célja,
hogy a halászok tisztességes munkakörülmények között dolgozhassanak.
A Bizottság jelenleg értékeli a tengeri
halászati ágazatban tevékenységet folytató uniós szociális partnerek kérelmét,
amelyben e partnerek kérik az ILO 188. sz. egyezményében foglalt rendelkezések
átültetéséről szóló, 2013. május 8-i megállapodásuknak az EUMSZ 155. cikke
szerinti végrehajtását.
Szakértői vélemények
összegyűjtése és felhasználása
Külső szakértők bevonására nem volt
szükség.
Hatásvizsgálat
Nem releváns.
Ennélfogva nem szükséges többféle
lehetőséget fontolóra venni.
3.           A
JAVASLAT JOGI ELEMEI
A javaslat összefoglalása
Mivel a szakmai képesítések elismerése az
Európai Unió hatáskörébe tartozik, a tagállamok az Európai Unió engedélye
nélkül nem erősíthetik meg az egyezményt. A Bizottság javaslata szerint a
Tanácsnak fel kell hatalmaznia a tagállamokat, hogy az Európai Unió érdekében
erősítsék meg az STCW-F-egyezményt.
A felhatalmazás azzal a feltétellel adható meg
a tagállamoknak, hogy megerősítő okiratuk letétbe helyezésekor egy
olyan fenntartással élnek, amely kimondja, hogy a tagállamok közötti
viszonyokra továbbra is az európai uniós jog az irányadó.
Azoknak a tagállamoknak, amelyek már
megerősítették az egyezményt, egy olyan nyilatkozatot kell benyújtaniuk az
IMO főtitkárának, amelyben elismerik, hogy a tagállamok közötti
kapcsolatokban a szakmai képesítések elismerésére vonatkozó uniós jog az
alkalmazandó.
A javasolt határozat ezért felhatalmazza és
ösztönzi a tagállamokat, hogy további késedelem nélkül megtegyék a
megerősítéshez szükséges lépéseket.
Jogalap
Az EUMSZ 43. cikkének (2) bekezdése, 46.
cikke, 53. cikkének (1) bekezdése és 62. cikke, összefüggésben a 218. cikke (6)
bekezdése a) pontjának v. alpontjával.
A szubszidiaritás elve
A javaslat az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik,
A szubszidiaritás elve ezért nem teljes mértékben alkalmazható.
Az arányosság elve
A javaslat megfelel az arányosság elvének a
következők miatt:
Nem releváns.
Nem releváns.
A jogi aktus típusának megválasztása
Javasolt aktus: tanácsi határozat.
Más jogi aktus nem felelne meg.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI
HATÁSOK
A javaslat nincs hatással a közösségi
költségvetésre.
5.           KIEGÉSZÍTŐ
INFORMÁCIÓK
A javaslat részletes magyarázata
Nem releváns.
2013/0285 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek a
halászhajók személyzetének képzéséről, képesítéséről és az
őrszolgálat ellátásáról szóló 1995. évi nemzetközi egyezményének az
Európai Unió érdekében történő aláírására és/vagy megerősítésére a
tagállamoknak adott felhatalmazásról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2)
bekezdésére, 46. cikkére, 53. cikke (1) bekezdésére és 62. cikkére,
összefüggésben a 218. cikk (6) bekezdése a) pontjának v. alpontjával,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,

mivel:
(1)       A Nemzetközi Tengerészeti
Szervezetnek (a továbbiakban: IMO) a halászhajók személyzetének
képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló
1995. évi nemzetközi egyezményét (a továbbiakban: az egyezmény) 1995. július 7-én
fogadták el az IMO által Londonban összehívott nemzetközi konferencián, amelyen
a 22 részt vevő tagállam küldöttsége az egyezmény elfogadása mellett
szavazott.
(2)       Az egyezmény a tengeren az
élet és a tulajdon biztonságának, valamint a tengeri környezet védelmének
előmozdítása révén nemzetközi szinten nagy mértékben hozzájárul a
halászati ágazat fejlesztéséhez, ezért az egyezmény rendelkezéseit kívánatos
mielőbb végrehajtani.
(3)       A tengeri halászat az egyik
legveszélyesebb szakma, éppen ezért a megfelelő képzés és képesítések
elengedhetetlenek a balesetek számának csökkentéséhez. A biztonságosabb
munkakörnyezet vonzóbbá fogja tenni a halászhajók fedélzetén való
munkavállalást, ami – a közös halászati politika célkitűzéseinek
megfelelően – az európai halászati ágazatnak is érdekében áll. Az
egyezmény kifejezetten előírja a tengeri környezet védelmét, amely a közös
halászati politika egyik célja.
(4)       Fontos, hogy a harmadik
országokkal kötött halászati partnerségi megállapodások keretében az uniós
tagállami lobogó alatt közlekedő hajók fedélzetén szolgálatot
teljesítő személyzet megfelelő, elfogadott okiratokkal bizonyított
szakmai képesítésekkel rendelkezzen azért, hogy a megállapodásokban
megállapított feltételek mellett könnyebb legyen tengerészeket felvenni.
(5)       Az Európai Parlament, a
Tanács és a Bizottság elő kívánja mozdítani a tengeri közlekedés
biztonságát és a munkahelyi biztonságot, valamint a halászhajók fedélzetén
dolgozók szakmai képesítésének javítását. Az EU a Halászati Alapon keresztül
pénzügyi támogatást nyújt a halászati ágazatban szervezett képzésekhez.
(6)       Az egyezmény egyes cikkei a
halászhajókon szolgáló személyzet egyes kategóriáinak szakmai képesítésére
vonatkozó uniós szabályok tekintetében az Unió kizárólagos hatáskörébe
tartoznak, és ily módon érintik a Szerződés rendelkezéseit és a másodlagos
uniós jogszabályokat, különösen a hatályos, a szakmai képesítések
elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelvet[1].
(7)       Az Unió nem erősítheti
meg az egyezményt, mivel nem tagja az IMO-nak, továbbá az egyezmény nem teszi
lehetővé, hogy valamely, több szuverén állam által alkotott regionális
gazdasági integrációs szervezet – amely az egyezmény által szabályozott
bizonyos témakörökben hatáskörrel rendelkezik – aláírja, elfogadja vagy
jóváhagyja az egyezményt, vagy csatlakozzon ahhoz.
(8)       Egyes tagállamok még nem
írták alá az egyezményt, mások viszont már meg is erősítették azt, és
letétbe helyezték a megerősítő okiratot. A közös halászati
politikának érdeke, hogy az egyezményt mielőbb aláírják vagy
megerősítsék azok a tagállamok, amelyek ezt még nem tették meg.
(9)       Azokat a tagállamokat,
amelyeket a szakmai képesítések elismerése tekintetében köt az uniós jog, az e
határozatban megállapított feltételek mellett fel kell hatalmazni arra, hogy az
Unió érdekében – esettől függően – aláírják vagy megerősítsék az
egyezményt,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy
a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek a halászhajók személyzetének
képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló,
1995. július 7-én elfogadott, 1995. évi nemzetközi egyezményét az Európai Unió
hatáskörébe tartozó részek vonatkozásában aláírják és/vagy megerősítsék.
Az (1) bekezdés szerinti felhatalmazásnak az a
feltétele, hogy az egyezmény aláírásakor és/vagy a megerősítő okirat
IMO főtitkárának történő benyújtásakor letétbe helyeznek egy olyan
fenntartást, amely kimondja, hogy a tagállamok közötti kapcsolatokban a szakmai
képesítések elismerésére vonatkozó uniós jog alkalmazandó.
2. cikk
Azok a tagállamok, amelyek az egyezményt e
határozat hatálybalépése előtt fenntartás nélkül megerősítették,
letétbe helyeznek egy olyan nyilatkozatot, amelyben elismerik, hogy a
tagállamok közötti kapcsolatokban a szakmai képesítések elismerésére vonatkozó
uniós jog alkalmazandó.
3. cikk
A tagállamok megteszik azokat a lépéseket,
amelyek az egyezményt megerősítő okirat mielőbbi, lehetőleg
2013. december 31-ig a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet főtitkáránál történő
letétbe helyezéséhez szükségesek. A Tanács 2014 januárjában felülvizsgálja a
megerősítés folyamatának előrehaladását.
4. cikk
Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetésének napjától kell alkalmazni.
5. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 255., 2005.9.30., 22. o.


|

52010PC0294

Javaslat: a Tanács határozata a géntechnológiával módosított Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9) kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek forgalomba hozatalának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti engedélyezéséről (Csak a francia nyelvű változat hiteles) (EGT-vonatkozású szöveg)  /* COM/2010/0294 végleges - NLE 2010/0157 */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2010.6.4.COM(2010)294 végleges2010/0157 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa géntechnológiával módosított Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9) kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek forgalomba hozatalának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti engedélyezéséről(Csak a francia nyelvű változat hiteles) (EGT-vonatkozású szöveg)INDOKOLÁSA tanácsi határozatra irányuló mellékelt javaslat a géntechnológiával módosított Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerekre és takarmányokra vonatkozik, amelyek forgalomba hozatalára vonatkozóan a Syngenta Seeds S.A.S. 2007. október 31-én a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló 1829/2003/EK rendelet alapján kérelmet nyújtott be az Egyesült Királyság illetékes hatóságához.A mellékelt javaslat kiterjed a Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó vagy abból álló, de nem élelmiszernek vagy takarmánynak minősülő olyan termékek forgalomba hozatalára is, amelyeket a termesztés kivételével ugyanarra a felhasználásra szánnak, mint bármely más kukoricát.Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság 2009. szeptember 22-én az 1829/2003/EK rendelet 6. és 18. cikke értelmében kedvező véleményt adott ki. Ebben úgy ítélte meg, hogy az emberi és állati egészségre, illetve a környezetre gyakorolt lehetséges hatások szempontjából a Bt11xGA21 kukorica ugyanolyan biztonságos, mint géntechnológiával nem módosított megfelelője. Ezért arra a következtetésre jutott, hogy valószínűtlen, hogy a kérelemben szereplő, Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek forgalomba hozatalának – a termékek tervezett felhasználási körében – káros hatása lenne az emberi vagy az állati egészségre, illetve a környezetre.Ezek alapján a Bizottság 2010. április 19-én az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottságnál szavazásra terjesztette elő a géntechnológiával módosított Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek uniós piacon történő forgalomba hozatalának engedélyezéséről szóló határozattervezetét. Az Állandó Bizottság nem nyilvánított véleményt: 11 tagállam (164 szavazat) támogatta a határozattervezetet, 10 tagállam (87 szavazat) ellenezte , 3 tagállam (46 szavazat) tartózkodott , 3 tagállam (48 szavazat) pedig nem képviseltette magát.Ezért az 1829/2003/EK rendelet 35. cikkének (2) bekezdése értelmében és a 2006/512/EK tanácsi határozattal módosított 1999/468/EK tanácsi határozat 5. cikkével összhangban a Bizottságnak javaslatot kell benyújtania a Tanácshoz a meghozandó intézkedésekről, amelyről a Tanácsnak három hónapon belül minősített többséggel döntést kell hoznia, valamint tájékoztatnia kell a Parlamentet.2010/0157 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa géntechnológiával módosított Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9) kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek forgalomba hozatalának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti engedélyezéséről(Csak a francia nyelvű változat hiteles) (EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,tekintettel a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 7. cikke (3) bekezdésére és 19. cikke (3) bekezdésére,tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,mivel:1.  2007. október 31-én a Syngenta Crop Protection AG nevében a Syngenta Seeds S.A.S. az 1829/2003/EK rendelet 5. és 17. cikkével összhangban a Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerek, élelmiszer-összetevők és takarmányok forgalomba hozatalára vonatkozóan kérelmet (a továbbiakban: kérelem) nyújtott be az Egyesült Királyság illetékes hatóságához.2.  A kérelem kiterjed a Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó vagy abból álló, de nem élelmiszernek vagy takarmánynak minősülő olyan termékek forgalomba hozatalára is, amelyeket – a termesztésen kívül – ugyanarra a felhasználásra szánnak, mint bármely más kukoricát. Ezért az 1829/2003/EK rendelet 5. cikkének (5) bekezdésével és 17. cikkének (5) bekezdésével összhangban a kérelem tartalmazza a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[2] III. és IV. mellékletében előírt adatokat és információkat, valamint a 2001/18/EK irányelv II. mellékletében megállapított elvekkel összhangban végzett kockázatértékelésről szóló információkat és következtetéseket is. Magában foglalja továbbá a 2001/18/EK irányelv VII. mellékletének megfelelő, a környezeti hatások megfigyelésére irányuló felügyeleti tervet is.3.  Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) 2009. szeptember 22-én az 1829/2003/EK rendelet 6. és 18. cikkével összhangban kedvező véleményt nyilvánított. Ebben úgy ítélte meg, hogy az emberi és állati egészségre, illetve a környezetre gyakorolt lehetséges hatások szempontjából a Bt11xGA21 kukorica ugyanolyan biztonságos, mint géntechnológiával nem módosított megfelelője. Ezért arra a következtetésre jutott, hogy valószínűtlen, hogy a kérelemben leírt, Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek (a továbbiakban: termékek) forgalomba hozatalának – azok javasolt felhasználási körében – káros hatása lenne az emberi vagy az állati egészségre, illetve a környezetre[3]. Véleményében az EFSA figyelembe vette az illetékes nemzeti hatóságokkal az említett rendelet 6. cikkének (4) bekezdésében és 18. cikkének (4) bekezdésében előírtak szerint folytatott konzultáció keretében a tagállamok által felvetett összes konkrét kérdést és aggályt.4.  Véleményében az EFSA továbbá arra a következtetésre jutott, hogy a kérelmező által benyújtott, a környezeti hatások megfigyelésére irányuló, általános felügyeleti tervből álló terv összhangban áll a termékek tervezett felhasználásával.5.  E megfontolásokat figyelembe véve a termékekre vonatkozó engedélyt meg kell adni.6.  A géntechnológiával módosított szervezetek egyedi azonosítóinak kialakítására és hozzárendelésére szolgáló rendszer létrehozásáról szóló, 2004. január 14-i 65/2004/EK bizottsági rendeletben[4] előírtaknak megfelelően minden egyes géntechnológiával módosított szervezethez (a továbbiakban: GMO-hoz) egyedi azonosítót kell hozzárendelni.7.  Az EFSA által kiadott vélemény alapján úgy tűnik, hogy a Bt11xGA21 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerekre, élelmiszer-összetevőkre és takarmányokra vonatkozóan nincs szükség különleges címkézési előírásokra azokon kívül, amelyeket az 1829/2003/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdése és 25. cikkének (2) bekezdése előír. Annak biztosítására azonban, hogy a termékeket az e határozatban előírt engedélynek megfelelően használják fel, az engedélyre irányuló kérelem tárgyát képező, GMO-t tartalmazó vagy abból álló takarmány, illetve az e GMO-t tartalmazó vagy abból álló, élelmiszeren és takarmányon kívüli egyéb termék címkézésének egyértelműen utalnia kell arra, hogy a szóban forgó termékeket nem szabad termesztésre használni. Az engedély jogosultjának évente jelentést kell benyújtania a környezetre gyakorolt hatások felügyeletére vonatkozó tervben meghatározott tevékenységek végrehajtásáról és eredményeiről. Ezeket az eredményeket a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásával, illetve forgalomba hozatalra szánt termékekben vagy termékekként való felhasználásával kapcsolatos felügyeleti eredmények ismertetésére szolgáló egységes jelentéstételi formanyomtatványok létrehozásáról szóló, 2009. október 13-i 2009/770/EK bizottsági határozattal[5] összhangban kell benyújtani.8.  Hasonlóképpen, az EFSA véleménye a forgalomba hozatalra és/vagy a felhasználásra és a kezelésre vonatkozóan – beleértve az élelmiszer vagy takarmány forgalomba hozatalát követő felügyeleti követelményeket is – nem indokolja semmilyen, az 1829/2003/EK rendelet 6. cikke (5) bekezdésének e) pontjában, illetve 18. cikke (5) bekezdésében előírt különleges feltétel vagy korlátozás, vagy különleges ökológiai rendszerek/környezet és/vagy földrajzi területek védelmére irányuló különleges feltételeket bevezetését.9.  A termékek engedélyezésére vonatkozó minden információt be kell jegyezni a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok 1829/2003/EK rendeletben előírt közösségi nyilvántartásába.10.  A géntechnológiával módosított szervezetek nyomon követhetőségéről és címkézéséről, és a géntechnológiával módosított szervezetekből előállított élelmiszer- és takarmánytermékek nyomon követhetőségéről, valamint a 2001/18/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. szeptember 22-i 1830/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[6] 4. cikkének (6) bekezdése meghatározza a GMO-ból álló vagy azt tartalmazó termékek címkézésére vonatkozó követelményeket.11.  E határozatról a biológiai biztonsággal foglalkozó információs központon keresztül értesíteni kell a Biológiai Sokféleség Egyezmény biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyvének szerződő feleit, a géntechnológiával módosított szervezetek országhatárokon történő átviteléről szóló, 2003. július 15-i 1946/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[7] 9. cikkének (1) bekezdésével és 15. cikke (2) bekezdésének c) pontjával összhangban.12.  A kérelmezővel konzultáltak az e határozatban előírt intézkedésekről.13.  Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság az elnöke által kitűzött határidőn belül nem nyilvánított véleményt.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikk Géntechnológiával módosított szervezet és egyedi azonosítóA 65/2004/EK rendelet értelmében a géntechnológiával módosított Bt11xGA21 kukoricát ( Zea mays L. ) e határozat melléklete b) pontjának megfelelően a SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 egyedi azonosítóval látják el.2. cikkEngedélyAz 1829/2003/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdésének és 16. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában az e határozatban megállapított feltételeknek megfelelően a Tanács a következő termékeket engedélyezi:a) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerek és élelmiszer-összetevők;b) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított takarmányok;c) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó vagy abból álló élelmiszeren és takarmányon kívüli olyan termékek, amelyeket a termesztés kivételével ugyanarra a felhasználásra szánnak, mint bármely más kukoricát.3. cikk Címkézés1. Az 1829/2003/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében és 25. cikkének (2) bekezdésében, illetve az 1830/2003/EK rendelet 4. cikkének (6) bekezdésében megállapított címkézési előírások alkalmazásában a „szervezet neve”: „kukorica”.2. A címkén, valamint a 2. cikk b) és c) pontjában említett, SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó vagy abból álló termékeket kísérő dokumentumokon fel kell tüntetni a „nem termesztésre” feliratot.4. cikk A környezeti hatások felügyelete1. Az engedély jogosultja köteles gondoskodni a melléklet h) pontjában meghatározott, a környezeti hatások megfigyelésére irányuló felügyeleti terv kidolgozásáról és végrehajtásáról.2. Az engedély jogosultja a 2009/770/EK határozatnak megfelelően évente jelentést nyújt be a Bizottsághoz a felügyeleti tervben meghatározott tevékenységek végrehajtásáról és eredményeiről.5. cikkKözösségi nyilvántartásAz e határozat mellékletében szereplő információkat be kell jegyezni a géntechnológiával módosított élelmiszereknek és takarmányoknak az 1829/2003/EK rendelet 28. cikkében előírt közösségi nyilvántartásába.6. cikkAz engedély jogosultjaAz engedély jogosultja a Syngenta Seeds S.A.S. (Franciaország), a Syngenta Crop Protecton AG (Svájc) képviseletében.7. cikkÉrvényességE határozat az értesítés napjától számított tíz évig alkalmazandó.8. cikkCímzettE határozat címzettje a Syngenta Seeds S.A.S., Chemin de l'Hobit 12, BP 27 – F-31790 Saint-Sauveur - Franciaország.Kelt Brüsszelben, …-án/-én.a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLETa) A kérelmező és az engedély jogosultja:Név : Syngenta Seeds S.A.S.Cím : Chemin de l'Hobit 12, BP 27 – F-31790 Saint-Sauveur – Franciaországa Syngenta Crop Protection AG - Schwarzwaldallee 215 - CH 4058 Bázel – Svájc képviseletében.b) A termékek megnevezése és meghatározása:(1) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerek és élelmiszer-összetevők;(2) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított takarmányok;(3) SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó vagy abból álló élelmiszeren és takarmányon kívüli olyan termékek, amelyeket a termesztés kivételével ugyanarra a felhasználásra szánnak, mint bármely más kukoricát.A kérelemben leírt, géntechnológiával módosított SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát a SYN-BTØ11-1 and MON-ØØØ21-9 transzformációs eseményeket tartalmazó kukoricák keresztezésével állítják elő; Cry1Ab proteint tartalmaz, amely védelmet biztosít a Lepidoptera rendbe tartozó egyes kártevőkkel szemben, valamint az mEPSPS proteint, amely toleranciát biztosít a glifozát tartalmú gyomirtókkal szemben, és PAT proteint, amely toleranciát biztosít a glufozinát-ammónium tartalmú gyomirtókkal szemben.c) Címkézés:(1) Az 1829/2003/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében és 25. cikkének (2) bekezdésében, illetve az 1830/2003/EK rendelet 4. cikkének (6) bekezdésében megállapított, különleges címkézési előírások alkalmazásában a „szervezet neve”:„kukorica”.(2) A címkén, valamint e határozat 2. cikk b) és c) pontjában említett, SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricát tartalmazó vagy abból álló termékeket kísérő dokumentumokon fel kell tüntetni a „nem termesztésre” feliratot.d) Kimutatási módszer:-  Eseményspecifikus, valós idejű, kvantitatív PCR-alapú módszer a SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9 kukoricán hitelesített, géntechnológiával módosított SYN-BTØ11-1 és MON-ØØØ21-9 kukoricára;-  Magvakon hitelesítette az 1829/2003/EK rendelet alapján létrehozott közösségi referencialaboratórium; a hitelesítési jelentés az alábbi internetcímen olvasható: http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm;-  Referenciaanyag: ERM®-BF412 (a SYN-BTØ11-1-re), amely hozzáférhető az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontján (Joint Research Centre, JRC) és az Etalonanyag- és Mérésügyi Intézeten (Institute of Reference Materials and Measurements, IRMM) keresztül; az utóbbi intézet esetében az alábbi internetcímen: https://irmm.jrc.ec.europa.eu/rmcatalogue és AOCS 0407 (a MON-ØØØ21-9-re), amely hozzáférhető az American Oil Chemists Society-n keresztül a http://www.aocs.org/tech/crm internetcímen.e) Egyedi azonosító:SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9f) A Biológiai Sokféleség Egyezmény biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyvének II. melléklete szerint előírt információ:Biológiai biztonsággal foglalkozó információs központ, a bejegyzés azonosítószáma: lásd [ értesítéskor töltendő ki ].g) A termékek forgalomba hozatalának, felhasználásának vagy kezelésének feltételei vagy korlátozásai:Nem szükséges.h) Felügyeleti tervA 2001/18/EK irányelv VII. mellékletének megfelelő környezeti hatások megfigyelésére irányuló felügyeleti terv.[Hivatkozás: az Interneten közzétett terv ]i) Forgalomba hozatal utáni felügyeleti követelmények az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerek felhasználása tekintetébenNem szükséges.Megjegyzés: idővel szükségessé válhat a vonatkozó dokumentumok internetes hivatkozásainak módosítása. Ezeket a módosításokat a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok közösségi nyilvántartásának frissítése útján teszik közzé. [1] HL L 268., 2003.10.18, 1. o.[2] HL L 106., 2001.4.17, 1. o.[3] http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2006-020[4] HL L 10., 2004.1.16, 5. o.[5] HL L 275., 2009.10.21., 9. o.[6] HL L 268., 2003.10.18., 24. o.[7] HL L 287., 2003.11.5., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.10.14.
            COM(2016) 658 final
            2016/0322(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               A Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszköz létrehozásáról és az 574/2007/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16-i 515/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  1
                2014. május 21-én lépett hatályba és 2014. január 1-jétől vált alkalmazandóvá.

               A Menekültügyi, a Migrációs és az Integrációs Alapra, valamint a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2014. április 16-i 514/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  2
                2014. május 21-én lépett hatályba és 2014. január 1-jétől vált alkalmazandóvá. Az 515/2014/EU rendelet 19. cikke értelmében az 514/2014/EU rendelet rendelkezései alkalmazandók a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre (a továbbiakban: a határigazgatást támogató eszköz).

               A határigazgatást támogató eszköz célja, hogy olyan szolidaritási mechanizmust hozzon létre, amely a külső határok ellenőrzésére vonatkozó ugyanazon európai szabályok által köti a részt vevő államokat egymás érdekében és egymás nevében. A határigazgatást támogató eszköz a schengeni vívmányok egyik kulcsfontosságú célkitűzésének megvalósítására szolgál, mégpedig arra, hogy megosszák az (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet 15. cikkében meghatározottak szerint „a külső határokon [...] hatékony, egységes és magas szintű ellenőrzés” biztosítására vonatkozó felelősséget. Ez tehát a schengeni vívmányok fejlesztésének minősül.

               Az 515/2014/EU rendelet 5. cikkének (7) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országok e rendelettel összhangban részt vesznek az eszközben, valamint hogy pénzügyi hozzájárulásaikról megállapodásokat kell kötni, és meg kell határozni a részvételhez szükséges kiegészítő szabályokat, beleértve az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét és a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörét biztosító rendelkezéseket, mivel társulási megállapodásaik nem rendelkeznek ilyen szabályokról.

               A Norvégiával (a továbbiakban: a társult ország) való megállapodás tervezetének célja, hogy létrehozza az 515/2014/EU rendelet 5. cikkének (7) bekezdésében említett megállapodást, és hogy a Bizottság végső felelősséget vállalhasson az eszköz költségvetésének ebben a társult országban való végrehajtásáért, valamint hogy meghatározza ezen ország uniós költségvetéshez való hozzájárulását ezen eszköz tekintetében.

               A költségvetési és pénzügyi kontrollok tekintetében a tagállamokra vagy közvetlenül a Szerződésből, vagy másodlagos uniós jogszabályokból eredő horizontális kötelezettségek (például a Számvevőszék és az Európai Csalás Elleni Hivatal [OLAF] hatáskörei) vonatkoznak. Ezek a kötelezettségek közvetlenül alkalmazandók a tagállamokra, és ezért az 515/2014/EU rendelet azokat nem állapítja meg. Az 515/2014/EU rendelet 5. cikke (7) bekezdésének alkalmazásában azonban az említett kötelezettségeket a megállapodástervezet útján ki kell terjeszteni a társult országra.

               Az Unió pénzügyi érdekeinek csalás és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelme érdekében az 514/2014/EU rendelet előírja, hogy a bizottsági alkalmazottak, a Számvevőszék és az OLAF részére megfelelő hozzáférést kell biztosítani az ellenőrzések lefolytatásához. Az 514/2014/EU rendelet 5. cikkének (9) bekezdése ezt azzal egészíti ki, hogy harmadik országokkal kötött együttműködési megállapodások kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy lefolytassák az említett ellenőrzéseket, helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat. Következésképpen a megállapodástervezet rendelkezik erről.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Tárgytalan.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  Tárgytalan.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

               Mivel e javaslat célja, hogy megállapodás jöjjön létre az Unió és Norvégia között az említett országnak a 2014–2020 közötti időszakra a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközhöz való hozzájárulásáról, valamint az e részvételhez szükséges kiegészítő szabályokról, a megállapodás aláírására irányuló javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés 77. cikkének (2) bekezdésén és 218. cikkének (5) bekezdésén alapul.

               •A javasolt határozat szükségessége

                  Az 515/2014/EU rendelet 5. cikkének (7) bekezdése alapján meg kell kötni a Norvégiával való megállapodást, hogy létrejöjjön az említett országnak a 2014–2020 közötti időszakra a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközhöz való hozzájárulásáról, valamint az e részvételhez szükséges kiegészítő szabályokról szóló megállapodás.

               •Arányosság

                  Tárgytalan.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  Tárgytalan.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  Tárgytalan.

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  Tárgytalan.

               •Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása

                  Tárgytalan.

               •Hatásvizsgálat

                  Tárgytalan, mivel a javaslat a programirányításhoz kapcsolódik, és célja olyan nemzetközi megállapodás aláírása, amelyet a Tanács által megállapított tárgyalási irányelvek alapján tárgyaltak meg.

               •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

                  Tárgytalan.

               •Alapjogok

                  Tárgytalan.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A megállapodástervezet 10. cikke és I. melléklete ismerteti a társult államnak a határigazgatást támogató eszköz költségvetéséhez való éves pénzügyi hozzájárulásaihoz kapcsolódó rendelkezéseket és azoknak az I. mellékletben ismertetett helyzethez való lehetséges hozzáigazítását.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Területi hatály

                  Az 515/2014/EU rendelet a schengeni vívmányok fejlesztésének minősül. Ebben a tekintetben a Norvégiával való e megállapodás szintén a schengeni vívmányokra épül.

                  Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. A fent említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az e javaslat Tanács általi elfogadását követő hat hónapon belül Dánia dönt arról, hogy nemzeti jogában végrehajtja-e ezt az intézkedést.

                  Mivel e javaslat a schengeni vívmányok azon elemei fejlesztésének minősül, amelyekben az Egyesült Királyság és Írország nem vesz részt, ezért azok alkalmazása rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó a 2000/365/EK
                     3
                  , illetve a 2002/192/EK tanácsi határozatnak
                     4
                   megfelelően.

                •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  A megállapodás 17. cikke meghatározza az alkalmazandó jelentéstételi és nyomonkövetési rendelkezéseket. Norvégia minden év február 15-ig és 2022-ig bezárólag az előző pénzügyi évre vonatkozó éves végrehajtási jelentést küld a Bizottságnak.

               •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén)

                  Tárgytalan.

               •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

                  Nem szükséges.

               Tekintettel a fent említett megfontolásokra, a Bizottság azt javasolja, hogy a Tanács – az Európai Parlament egyetértését követően – hagyja jóvá a Norvég Királysággal való, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodást.

               2016/0322 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésére és 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjára,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  5
               ,

               mivel:

               (1)A [...]-i (EU) 2016/XXX tanácsi határozattal összhangban a Bizottság [...]-án/-én aláírta az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodást (a továbbiakban: a megállapodás), figyelemmel annak megkötésére.

               (2)A 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközt létrehozó, 2014. április 16-i 515/2014/EU rendelet
                  6
                5. cikkének (7) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országoknak e rendelettel összhangban részt kell venniük az eszközben, valamint hogy pénzügyi hozzájárulásaikról megállapodásokat kell kötni, és meg kell határozni a részvételhez szükséges kiegészítő szabályokat, beleértve az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét és a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörét biztosító rendelkezéseket.

               (3)Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló (22.) jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ez a határozat a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az e határozatról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt nemzeti jogában végrehajtja-e.

               (4)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában az Egyesült Királyság a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozattal összhangban nem vesz részt. Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó
                  7
               .

               (5)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben Írország az Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozattal
                  8
                összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               (6)A megállapodást jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodást a Tanács az Unió nevében jóváhagyja.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli az(oka)t a személy(eke)t, aki(k) jogosult(ak) a megállapodás 19. cikkének (2) bekezdésében meghatározott értesítés Unió nevében történő letétbe helyezésére, annak kifejezésére, hogy az Európai Unió a megállapodást magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben,

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL L 150., 2014.5.20., 143. o.

                     (2)
                  HL L 150., 2014.5.20., 112. o.

                     (3)
                  A Tanács 2000. május 29-i határozata Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 131., 2000.6.1., 43. o.).

                     (4)
                  A Tanács 2002. február 28-i határozata Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

                     (5)
                  HL C ., ., . o.

                     (6)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. április 16-i 515/2014/EU rendelete a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszköz létrehozásáról és az 574/2007/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 150., 2014.5.20., 143. o.).

                     (7)
                  A Tanács 2000. május 29-i határozata Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 131., 2000.6.1., 43. o.).

                     (8)
                  A Tanács 2002. február 28-i határozata Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.10.14.
            COM(2016) 658 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               MELLÉKLET

               a következőhöz:

               Javaslat

                  A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió és a Norvég Királyság közötti, a 2014 és 2020 közötti időszakra szóló, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó kiegészítő szabályokról szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ, a továbbiakban: az Unió,

               valamint

               A NORVÉG KIRÁLYSÁG, a továbbiakban: Norvégia,

               a továbbiakban: a Felek

               TEKINTETTEL az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodásra
                  1
                (a továbbiakban: a Norvégiával kötött társulási megállapodás),

               MIVEL:

               (1)Az Unió az 515/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel
                  2
                létrehozta a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközt.

               (2)Az 515/2014/EU rendelet a Norvégiával kötött társulási megállapodás értelmében a schengeni vívmányok fejlesztésének minősül.

               (3)Mivel az 514/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                közvetlen hatással van az 515/2014/EU rendelet rendelkezéseinek alkalmazására, és így érinti ez utóbbi jogi keretét, és mivel a Norvégiával kötött társulási megállapodásban meghatározott eljárásokat alkalmazták az 514/2014/EU rendelet elfogadására vonatkozóan, amely rendeletről értesítették Norvégiát, a Felek elismerik, hogy az 514/2014/EU rendelet a Norvégiával kötött társulási megállapodás értelmében a schengeni vívmányok fejlesztésének minősül, amennyiben az szükséges az 515/2014/EU rendelet végrehajtásához.

               (4)Az 515/2014/EU rendelet 5. cikkének (7) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országok – köztük Norvégia – e rendelettel összhangban részt vesznek az eszközben, valamint hogy az említett országok pénzügyi hozzájárulásairól megállapodásokat kell kötni és meg kell határozni a részvételhez szükséges kiegészítő szabályokat, beleértve az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét és a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörét biztosító rendelkezéseket.

               (5)A Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszköz (a továbbiakban: a határigazgatást támogató eszköz) a schengeni vívmányokkal összefüggő külön eszköznek minősül, amelynek célja a tehermegosztás és pénzügyi támogatás biztosítása a külső határok és a vízumpolitika területén a tagállamokban és a társult országokban.

               (6)A 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  4
                60. cikke rendelkezik a közvetlen irányításra vonatkozó azon szabályokról, amelyek akkor alkalmazandók, amikor harmadik országokra – beleértve a társult országokat – ruháznak át költségvetés-végrehajtási feladatokat.

               (7)
                     Az 514/2014/EU rendelet 17. cikkének (4) bekezdése rendelkezik a hivatalosan még nem kijelölt felelős hatóságoknál 2014-ben felmerült kiadások elszámolhatóságáról, ezáltal biztosítva a Külső Határok Alap és a Belső Biztonsági Alap közötti zökkenőmentes átmenetet. Ehhez hasonlóan fontos, hogy ugyanennek vonatkozásait ez a megállapodás is tükrözze. Mivel ez a megállapodás 2014 vége előtt nem lépett hatályba, elengedhetetlen a felelős hatóság hivatalos kijelölését megelőzően és azt követően felmerült kiadások elszámolhatóságának biztosítása, amennyiben a kijelölés előtt alkalmazott irányítási és kontrollrendszerek lényegében megegyeznek a felelős hatóság hivatalos kijelölését követően hatályos rendszerekkel.

               (8)A Norvégia által a határigazgatást támogató eszközhöz nyújtandó éves hozzájárulás kiszámítását és felhasználását megkönnyítendő, a 2014–2020-as időszakra vonatkozó hozzájárulását 2016-tól 2020-ig öt éves részletben fizeti be. 2016-tól 2018-ig az éves hozzájárulást rögzített összegek formájában határozzák meg, míg a 2019-ben és 2020-ban esedékes hozzájárulást 2019-ben állapítják meg a határigazgatást támogató eszközben részt vevő valamennyi állam bruttó hazai terméke alapján a ténylegesen teljesített befizetések figyelembevételével,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. cikk

               Hatály

               Ez a megállapodás az 515/2014/EU rendelettel összhangban megállapítja Norvégiának a határigazgatást támogató eszközben való részvételéhez szükséges kiegészítő szabályokat.

               2. cikk

               Pénzügyi irányítás és kontroll

               1.
                     Norvégia megteszi azokat az intézkedéseket, amelyek annak biztosításához szükségesek, hogy megfeleljen az Európai Unió működéséről szóló szerződésben (a továbbiakban: EUMSZ) és az EUMSZ-en alapuló uniós jogban megállapított, a pénzügyi irányításra és kontrollra vonatkozó rendelkezéseknek.

               Az EUMSZ és a másodlagos jog első albekezdésben említett rendelkezései az alábbiak:

               (a)az EUMSZ 287. cikkének (1), (2) és (3) bekezdése;

               (b)a 966/2012/EU, Euratom rendelet 30., 32. és 57. cikke, 58. cikke (1) bekezdése (c) pontjának i. alpontja, 60. cikke, 79. cikkének (2) bekezdése és 108. cikkének (2) bekezdése;

               (c)az 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet
                  5
                32., 38., 42., 84., 88., 142. és 144. cikke;

               (d)a Tanács 2185/96/Euratom, EK rendelete
                  6
               ;

               (e)az Európai Parlament és a Tanács 883/2013/EU, Euratom rendelete
                  7
               .

               A felek a fenti felsorolást közös megegyezéssel módosíthatják.

               2.
                     Norvégia a területén az 1. bekezdésben felsorolt rendelkezéseket e megállapodásnak megfelelően alkalmazza.

               3. cikk

               A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének tiszteletben tartása

               A határigazgatást támogató eszköz keretében Norvégiának juttatott pénzeszközöket a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelően kell felhasználni.

               4. cikk

               Az összeférhetetlenség elvének tiszteletben tartása

               A Norvégia területén működő, a költségvetés végrehajtásában, irányításában – az ahhoz kapcsolódó előkészítő jogi aktusokat is beleértve –, ellenőrzésében vagy kontrolljában érintett valamennyi pénzügyi szereplő és egyéb személy számára tilos bármely olyan fellépés, amelynek révén saját érdekei ütköznek az Unió érdekeivel.

               5. cikk

               Jogérvényesítés

               Norvégia területén végrehajthatók a Bizottság államoktól eltérő személyekkel szembeni vagyoni kötelezettséget megállapító határozatai.

               A végrehajtásra Norvégia hatályos polgári eljárási szabályai vonatkoznak. A határozatot az a nemzeti hatóság látja el végrehajtási záradékkal – az okirat valódiságának vizsgálatán kívül minden más alakiságot mellőzve –, amelyet Norvégia kormánya erre a célra kijelöl, és amelyről a Bizottságot tájékoztatja.

               Ha a Bizottság kérelme alapján az említett alaki követelmények teljesültek, a Bizottság – a nemzeti jogszabályokkal összhangban – a végrehajtás érdekében közvetlenül az illetékes hatósághoz fordulhat.

               A végrehajtást csak az Európai Unió Bíróságának határozata függesztheti fel. Emellett a norvégiai bíróságok hatáskörrel rendelkeznek minden olyan panasz kivizsgálására, amely szerint a végrehajtás során szabálytalanságok történtek.

               6. cikk

               Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme a csalásokkal szemben

               1.Norvégia:

               (a)küzd a csalás és az Unió pénzügyi érdekeit sértő minden egyéb jogellenes tevékenység ellen olyan intézkedésekkel, amelyeknek elrettentő hatásuk van és hathatós védelmet nyújtanak Norvégiában;

               (b)az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalás leküzdésére megteszi ugyanazokat az intézkedéseket, amelyeket a saját pénzügyi érdekeiket sértő csalás leküzdésére tesz; valamint

               (c)összehangolja az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét célzó tevékenységét a tagállamokkal és a Bizottsággal.

               2.Norvégia olyan intézkedéseket fogad el, amelyek egyenértékűek az Unió által az EUMSZ 325. cikkének (4) bekezdése alapján elfogadott, e megállapodás aláírásakor hatályos intézkedésekkel.

               A Felek közös megegyezéssel dönthetnek további olyan intézkedések elfogadásáról, amelyek az Unió által e cikknek megfelelően elfogadott későbbi intézkedésekkel egyenértékűek.

               7. cikk

               A Bizottság (OLAF) helyszíni ellenőrzései és vizsgálatai

               A Bizottság (az Európai Csalás Elleni Hivatal, OLAF) 514/2014/EU rendelet 5. cikkének (8) bekezdésében megállapított jogainak sérelme nélkül jogosult a határigazgatást támogató eszközzel kapcsolatban helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat lefolytatni Norvégia területén a 2185/96/EK, Euratom rendeletben előírt feltételekkel összhangban.

               Norvégia hatóságai elősegítik a helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat, amelyeket az említett hatóságok kérésére ezekkel közösen is lehet folytatni.

               8. cikk

               Számvevőszék

               Az EUMSZ 287. cikkének (3) bekezdésével és a 966/2012/EU, Euratom rendelet első része X. címének 1. fejezetével összhangban a Számvevőszék ellenőrzéseket végezhet minden, Norvégia területén a határigazgatást támogató eszközzel kapcsolatban az Unió nevében bevételeket vagy kiadásokat kezelő szerv helyiségeiben, beleértve a költségvetésből kifizetésben részesülő természetes vagy jogi személy helyiségeit is.

               Norvégiában a Számvevőszéknek az ellenőrzést a nemzeti ellenőrző szervekkel vagy – ha ezek nem rendelkeznek a szükséges hatáskörrel – a hatáskörrel rendelkező tagállami szervezeti egységekkel kapcsolatot tartva kell lefolytatni. A Számvevőszék, valamint Norvégia nemzeti ellenőrző szervei függetlenségük megőrzése mellett a bizalom szellemében működnek együtt egymással. Az említett szervek vagy szervezeti egységek közlik a Számvevőszékkel, hogy részt kívánnak-e venni az ellenőrzésben.

               A Számvevőszék legalább ugyanazokkal a jogokkal rendelkezik, mint amelyekkel az 514/2014/EU rendelet 5. cikkének (7) bekezdése és e megállapodás 7. cikke alapján a Bizottság rendelkezik.

               9. cikk

               Közbeszerzés

               Norvégia a közbeszerzésre vonatkozó jogszabályainak rendelkezéseit az EGT-megállapodás XVI. mellékletével
                  8
                összhangban alkalmazza.

               10. cikk

               Pénzügyi hozzájárulások

               1.A 2016-tól 2018-ig tartó évekre vonatkozóan Norvégia éves befizetéseket teljesít a határigazgatást támogató eszköz költségvetésébe a következő táblázat szerint:

               (valamennyi összeg EUR-ban értendő)

                        2016

                        2017

                        2018

                        Norvégia

                        19 777 712

                        19 777 712

                        19 777 712

               2.Norvégia 2019-re és 2020-ra vonatkozó hozzájárulásait bruttó hazai termékének (GDP) a határigazgatást támogató eszközben részt vevő valamennyi állam GDP-jéhez viszonyított százalékos arányával összhangban – a mellékletben ismertetett képlet szerint – kell kiszámítani.

               3.Az e cikkben említett pénzügyi hozzájárulásokat Norvégia az 514/2014/EU rendelet 14. cikkében említett nemzeti program elfogadásának időpontjától függetlenül köteles befizetni.

               11. cikk

               A pénzügyi hozzájárulások felhasználása

               1.A 2016-os és 2017-es éves befizetések teljes összegét az alábbiak szerint kell felosztani:

               (a)75 % az 515/2014/EU rendelet 8. cikkében említett félidős felülvizsgálatra;

               (b)15 % az 515/2014/EU rendelet 15. cikkében említett IT-rendszerek fejlesztésére, figyelemmel a vonatkozó uniós jogi aktusok 2017. június 30-ig történő elfogadására;

               (c)10 % az 515/2014/EU rendelet 13. cikkében említett uniós intézkedésekre és az 515/2014/EU rendelet 14. cikkében említett sürgősségi segítségnyújtásra.

               Amennyiben a b) pontban említett összeget nem allokálják vagy nem használják fel, a Bizottság az 515/2014/EU rendelet 5. cikke (5) bekezdése b) pontjának második albekezdésében meghatározott eljárás szerint átcsoportosítja azt az 515/2014/EU rendelet 7. cikkében említett egyedi intézkedésekre.

               Amennyiben ez a megállapodás 2017. június 1-jéig nem lép hatályba, illetve nem alkalmazandó ideiglenesen, úgy Norvégia teljes hozzájárulását e cikk (2) bekezdésével összhangban kell felhasználni.

               2.A 2018-as, 2019-es és 2020-as éves befizetések teljes összegét az alábbiak szerint kell felosztani:

               (a)40 % az 515/2014/EU rendelet 7. cikkében említett egyedi intézkedésekre;

               (b)50 % az 515/2014/EU rendelet 15. cikkében említett IT-rendszerek fejlesztésére, figyelemmel a vonatkozó uniós jogi aktusok 2018. december 31-ig történő elfogadására;

               (c)10 % az 515/2014/EU rendelet 13. cikkében említett uniós intézkedésekre és az 515/2014/EU rendelet 14. cikkében említett sürgősségi segítségnyújtásra.

               Amennyiben a b) pontban említett összeget nem allokálják vagy nem használják fel, a Bizottság az 515/2014/EU rendelet 5. cikke (5) bekezdése b) pontjának második albekezdésében meghatározott eljárás szerint átcsoportosítja azt az 515/2014/EU rendelet 7. cikkében említett egyedi intézkedésekre.

               3.A félidős felülvizsgálatra, uniós intézkedésekre, egyedi intézkedésekre vagy az IT-rendszerek fejlesztésére vonatkozó programra rendelt további összegeket az alábbi rendelkezések egyikében meghatározott vonatkozó eljárással összhangban kell felhasználni:

               (a)az 514/2014/EU rendelet 6. cikkének (2) bekezdése;

               (b)az 515/2014/EU rendelet 8. cikkének (7) bekezdése;

               (c)az 515/2014/EU rendelet 7. cikkének (3) bekezdése;

               (d) az 515/2014/EU rendelet 15. cikkének második albekezdése.

               4.
                     A Bizottság a Norvégia által befizetett összegekből minden évben legfeljebb 1 581 EUR-t fordíthat olyan igazgatási kiadásokra, amelyek az 515/2014/EU rendelet és e megállapodás Norvégia által történő végrehajtásának támogatásához szükséges személyzettel vagy külső személyzettel kapcsolatosak.

               12. cikk

               Titoktartás

               Az e megállapodás alapján bármilyen formában közölt vagy szerzett információkra szakmai titoktartás vonatkozik, és ezek az információk ugyanolyan védelmet élveznek, mint az uniós intézményekre alkalmazandó rendelkezések és a Norvégia joga által védett hasonló információk. Az ilyen információt csak olyan személyekkel szabad közölni az uniós intézményeken belül, a tagállamokban vagy Norvégiában, amelyeknek feladatkörüknél fogva azt ismerniük kell, s azt csak a Felek pénzügyi érdekei hatékony védelmének biztosítása céljából szabad felhasználniuk.

               13. cikk

               A felelős hatóság kijelölése

               1.
                     Norvégia – a nemzeti program jóváhagyásáról szóló határozat időpontját követően a lehető leghamarabb – értesíti a Bizottságot a határigazgatást támogató eszköz szerinti kiadások irányításáért és kontrolljáért felelős felelős hatóság miniszteri szintű hivatalos kijelöléséről.

               2.
                     Az 1. bekezdésben említett kijelölést olyan szerv kaphatja meg, amely megfelel a belső környezetre, a kontrolltevékenységekre, az információra és kommunikációra, valamint a monitoringra az 514/2014/EU rendeletben vagy az említett rendelet alapján meghatározott kijelölési feltételeknek.

               3.
                     A felelős hatóság kijelölése egy olyan ellenőrző szerv (auditszervezet) – akár az ellenőrző hatóság (audithatóság) – véleményén alapul, amely értékeli a felelős hatóság kijelölési feltételeknek való megfelelését. Ez a szerv lehet olyan önálló közintézmény is, amely a közigazgatási szervek munkájának monitoringjáért, értékeléséért és ellenőrzéséért felel. Az ellenőrző szerv a felelős hatóságtól függetlenül működik, és munkáját a nemzetközileg elfogadott ellenőrzési standardokkal összhangban végzi. Norvégia a kijelölésre vonatkozó döntését alapozhatja arra is, hogy az irányítási és kontrollrendszerek lényegüket tekintve megegyeznek-e a korábbi időszakban már meglévő rendszerekkel, és hogy azok eredményesen működtek-e. Amennyiben az ellenőrzés és a kontroll már meglévő eredményei szerint a kijelölt szerv már nem felel meg a kijelölési feltételeknek, Norvégia meghozza az annak biztosítása érdekében szükséges intézkedéseket, hogy az e szervre bízott feladatok végrehajtása során tapasztalt hiányosságokat orvosolja, akár a kijelölés megszüntetése révén is.

               14. cikk

               A pénzügyi év meghatározása

               E megállapodás alkalmazásában a 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikkének (5) bekezdésében említett pénzügyi év az „n–1”. év október 16-ával kezdődő és az „n”. év október 15-ével végződő időszakban a felelős hatóság által elkönyvelt kifizetett kiadásokat és befolyt bevételeket foglalja magában.

               15. cikk

               A kiadások elszámolhatósága

               Az 514/2014/EU rendelet 17. cikke (3) bekezdésének b) pontjától és (4) bekezdéstől eltérően a kifizetett kiadás akkor számolható el, ha azt a felelős hatóság az e megállapodás 13. cikkével összhangban történő hivatalos kijelölését megelőzően fizette ki, amennyiben az előzőleg alkalmazott irányítási és kontrollrendszerek lényegében megegyeznek a felelős hatóság hivatalos kijelölését követően hatályos rendszerekkel.

               16. cikk

               Az éves egyenleg kifizetése iránti kérelem

               1.
                     A pénzügyi évet követő év február 15-ig Norvégia benyújtja a Bizottság részére a 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikke (5) bekezdése első albekezdésének b) és c) pontjában előírt dokumentumokat és információkat.

               Az 514/2014/EU rendelet 44. cikkének (1) bekezdésétől eltérően és a 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban Norvégia a pénzügyi évet követő év március 15-ig benyújtja a Bizottság részére a 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikke (5) bekezdésének második albekezdésében említett véleményt.

               Az e bekezdésben említett benyújtott dokumentumok az éves egyenleg kifizetése iránti kérelemként szolgálnak.

               2.
                     Az 1. bekezdésben említett dokumentumokat a Bizottság által az 514/2014/EU rendelet 44. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadott minták alapján kell elkészíteni.

               17. cikk

               Végrehajtási jelentés

               Az 514/2014/EU rendelet 54. cikkének (1) bekezdésétől eltérően és a 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban Norvégia minden év február 15-ig és 2022-ig bezárólag a nemzeti program előző pénzügyi évben történt végrehajtásáról szóló éves jelentést nyújt be a Bizottság részére, és a megfelelő szinten közzéteheti ezt az információt.

               A nemzeti program végrehajtásáról szóló első éves jelentést az e megállapodás hatálybalépését vagy ideiglenes alkalmazásának kezdetét követő február 15-én kell benyújtani.

               Az első jelentés a 2014-től kezdődő és azon pénzügyi évig tartó pénzügyi éveket fedi le, amelyben az első éves jelentés esedékes volt a második albekezdéssel összhangban. Norvégia 2023. december 31-ig benyújtja a nemzeti program végrehajtásáról szóló zárójelentést.

               18. cikk

               Elektronikus adatcsererendszer

               Az 514/2014/EU rendelet 24. cikkének (5) bekezdésével összhangban a Norvégia és a Bizottság közötti hivatalos információcsere a Bizottság által erre a célra biztosított elektronikus adatcsererendszeren keresztül valósul meg.

               19. cikk

               Hatálybalépés

               1.E megállapodás letéteményese az Unió Tanácsának főtitkára.

               2.Ezt a megállapodást a Felek saját eljárásaiknak megfelelően hagyják jóvá. A Felek értesítik egymást az említett eljárások befejezéséről.

               3.Ez a megállapodás a 2. bekezdésben említett utolsó értesítés megküldésének napját követő hónap első napján lép hatályba.

               4.Az 5. cikk kivételével a Felek – az alkotmányos követelmények sérelme nélkül – ezt a megállapodást az aláírását követő naptól ideiglenes alkalmazzák.

               20. cikk

               Érvényesség és megszűnés

               1.Ezt a megállapodást akár az Unió, akár Norvégia a másik Félnek küldött értesítéssel felmondhatja. A megállapodás az értesítés napjától számított három hónap elteltével szűnik meg. A felmondás bejelentésekor folyamatban lévő projektek és tevékenységek az e megállapodásban rögzített feltételek mellett folytatódnak. A Felek közös megegyezéssel rendezik a felmondás esetleges egyéb következményeit.

               2.Ez a megállapodás megszűnik, ha a Norvégiával kötött társulási megállapodás az említett megállapodás 8. cikkének (4) bekezdése, 11. cikkének (3) bekezdése vagy 16. cikke értelmében megszűnik.

               21. cikk

               Nyelvek

               Ez a megállapodás egy-egy eredeti példányban angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, szlovák, szlovén, svéd és norvég nyelven készült, és e szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               MELLÉKLET

               A 2019-es és 2020-as évre vonatkozó pénzügyi hozzájárulások kiszámításának képlete és a befizetéssel kapcsolatos részletek

                 Norvégiának a határigazgatást támogató eszközhöz való, az 515/2014/EU rendelet 5. cikke (7) bekezdésének második és harmadik albekezdésében említettek szerinti pénzügyi hozzájárulását a következőképpen kell kiszámítani 2019-re és 2020-ra vonatkozóan:

               2013-tól 2017-ig minden egyes év esetében Norvégia bruttó hazai termékének (GDP) 2019. március 31-én rendelkezésre álló legfrissebb végleges számadatait el kell osztani a határigazgatást támogató eszközben részt vevő valamennyi államnak ugyanazon évre rendelkezésre álló GDP-adatainak összegével. A Norvégia által a határigazgatást támogató eszköz végrehajtásának teljes időszaka alatt fizetendő teljes összeg kiszámításához a 2013-tól 2017-ig tartó évekre kapott öt százalék átlagát kell alkalmazni a határigazgatást támogató eszköz 2014-től 2019-ig tartó évekre vonatkozó tényleges éves előirányzatainak összegére, valamint a határigazgatást támogató eszköz 2020-ra vonatkozó, az Európai Uniónak a 2020-as pénzügyi évre a Bizottság által elfogadott általános költségvetési tervezetében foglaltak szerinti éves kötelezettségvállalási előirányzatára. Ebből az összegből le kell vonni a Norvégia által e megállapodás 10. cikkének (1) bekezdésével összhangban ténylegesen teljesített éves befizetéseket ahhoz, hogy megkapjuk a 2019-re és 2020-ra vonatkozó hozzájárulásának teljes összegét. Ezen összegét egyik felét 2019-ben, másik felét pedig 2020-ban kell befizetni.

                 A pénzügyi hozzájárulás euróban fizetendő.

                 Norvégia pénzügyi hozzájárulását a terhelési értesítés kézhezvételétől számított legfeljebb 45 napon belül befizeti. A hozzájárulás késedelmes befizetése a hátralékos összegre vonatkozó, az esedékességi naptól számított késedelmi kamat fizetését vonja maga után. A kamatláb az Európai Központi Bank által az irányadó refinanszírozási műveleteire alkalmazott, az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett, a határidő lejárta szerinti hónap első naptári napján hatályos kamatláb 3,5 százalékponttal megnövelt értékének felel meg.

                     (1)
                  HL L 176., 1999.7.10., 36. o.

                     (2)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. április 16-i 515/2014/EU rendelete a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszköz létrehozásáról és az 574/2007/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL 150., 2014.5.20., 143. o.).

                     (3)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. április 16-i 514/2014/EU rendelete a Menekültügyi, a Migrációs és az Integrációs alapra, valamint a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszközre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról (HL L 150., 2014.5.20., 112. o.).

                     (4)
                  A legutóbb a 2014. május 15-i 547/2014/EU, Euratom rendelettel (HL L 163., 2014.5.29., 18. o.) módosított, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 298., 2012.10.26., 1. o.).

                     (5)
                  A Bizottság 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló rendelete az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról szóló 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazási szabályairól (HL L 362., 2012.12.31., 1. o.).

                     (6)
                  A Tanács 2185/96/Euratom, EK rendelete az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról (HL L 292., 1996.11.15., 2. o.).

                     (7)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. szeptember 11-i 883/2013/EU, Euratom rendelete az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 248., 2013.9.18., 1. o.).

                     (8)
                  HL L 1., 1994.1.3., 461. o.


Javaslat: A TANÁCS HATÁROZATA az Európai Unió és a Török Köztársaság között a légi közlekedés bizonyos kérdéseiről létrejött megállapodás megkötéséről