               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.4.8.
            COM(2016) 190 final
            2016/0100(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és Tuvalu közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               Az 539/2001/EK tanácsi rendelet
                  1
                felsorolja azon harmadik országokat, amelyek állampolgárai a tagállamok külső határainak átlépésekor vízumkötelezettség alá esnek, illetve azokat, amelyek állampolgárai e kötelezettség alól mentesülnek. Az 539/2001/EK rendeletet Írország és az Egyesült Királyság kivételével valamennyi tagállam alkalmazza.

               Az 509/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  2
                azzal módosította az 539/2001/EK rendeletet, hogy 19 országot átsoroltak a vízumkötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országait felsoroló II. mellékletbe. Ezek az országok a következők: Dominika, Egyesült Arab Emírségek, Grenada, Kelet-Timor, Kiribati, Kolumbia, Marshall-szigetek, Mikronézia, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent és Grenadine-szigetek, Salamon-szigetek, Szamoa, Tonga, Trinidad és Tobago, Tuvalu és Vanuatu. A II. mellékletben felsorolt fenti országok mindegyikének megemlítését lábjegyzet kíséri, miszerint „a vízumkötelezettség alóli mentességet az Európai Unióval kötendő vízummentességi megállapodás hatálybalépésének időpontjától kell alkalmazni”.

               Az 509/2014/EU rendeletet 2014. május 20-án fogadták el, és 2014. június 9-én lépett hatályba. 2014 júliusában a Bizottság ajánlást terjesztett elő a Tanácsnak a vízummentességi megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésére adandó felhatalmazásról a következő 17 ország tekintetében: Dominika, Egyesült Arab Emírségek, Grenada, Kelet-Timor, Kiribati, Marshall-szigetek, Mikronézia, Nauru, Palau, Saint Lucia, Saint Vincent és Grenadine-szigetek, Salamon-szigetek, Szamoa, Tonga, Trinidad és Tobago, Tuvalu és Vanuatu
                  3
               . 2014. október 9-én a Bizottság megkapta a Tanácstól a tárgyalási irányelveket.

               Vízummentességi megállapodásokat írtak alá 2015. május 6-án (Egyesült Arab Emírségek), 2015. május 26-án (Kelet-Timor) és 2015. május 28-án (Dominika, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent és Grenadine-szigetek, Szamoa, Trinidad és Tobago, Vanuatu), és ezeket a megállapodásokat aláírásuk napjától hatálybalépésükig ideiglenesen alkalmazzák. A Tanács felhatalmazást adott a vízummentességi megállapodások második sorozatának aláírására Tongával (az aláírás időpontja 2015. november 20.), Kolumbiával (az aláírás időpontja 2015. december 2.), Kiribatival (az aláírás időpontját később határozzák meg) és Palauval (az aláírás időpontja 2015. december 7.). E négy megállapodást aláírásuk napjától hatálybalépésükig ideiglenesen alkalmazzák.

               A Tuvaluval folytatott tárgyalások 2014. november 19-én kezdődtek. E találkozó alkalmával sikerült felülvizsgálni a teljes szövegtervezetet, és a további levélváltások során minden részletről megállapodás született. A főtárgyalók 2015. október 8-án Brüsszelben parafálták a megállapodást. A tagállamokat a tanácsi vízummunkacsoport 2015. október 26-i ülésén értesítették a fejleményekről.

               2.JOGALAP

               Az Unió részéről a megállapodás jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 77. cikke (2) bekezdésének a) pontja, összefüggésben 218. cikkével.

               A mellékelt javaslat képezi a megállapodás megkötésének jogi eszközét. A Tanács a megállapodásnak a Tanács elnöksége által kijelölt személy általi, az Európai Parlamentnek az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdése második albekezdésének a) pontja szerinti egyetértését követő, Unió nevében történő aláírása után minősített többséggel fog határozni.

               3.A TÁRGYALÁSOK KIMENETELE

               A Bizottság úgy véli, hogy a Tanács tárgyalási irányelveiben rögzített célkitűzések teljesültek, és a vízummentességi megállapodás tervezete elfogadható az Unió számára.

               A megállapodástervezet végleges tartalma a következőképpen összegezhető:

               Cél

               A megállapodás vízummentes utazást biztosít az Európai Unió polgárai, illetve Tuvalu állampolgárai számára bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén.

               Az uniós polgároknak biztosítandó egyenlő bánásmód érdekében a megállapodást egy olyan rendelkezéssel egészítették ki, amely szerint Tuvalu csakis az Európai Unió összes tagállamával szemben függesztheti fel vagy szüntetheti meg a megállapodást, és ugyanígy az Unió is csak az összes tagállamára vonatkozóan függesztheti fel vagy szüntetheti meg a megállapodást.

               Az Egyesült Királyság és Írország különleges helyzetét a preambulum említi.

               Alkalmazási kör

               A vízummentesség a személyek minden kategóriájára (magán-, diplomata-, szolgálati/hivatalos és különleges útlevelek tulajdonosaira egyaránt) és bármilyen célú utazásra vonatkozik, a kereső tevékenység folytatásán kívül. Ez utóbbi kategóriára vonatkozóan a hatályos uniós vagy nemzeti jogszabályokkal összhangban valamennyi tagállam, valamint Tuvalu is szabadon bevezetheti a vízumkötelezettséget a másik Fél állampolgáraival szemben. Az összehangolt végrehajtás biztosítása érdekében a megállapodáshoz együttes nyilatkozatot csatolnak a kereső tevékenység folytatása céljából utazó személyek kategóriájának értelmezéséről.

               A tartózkodás időtartama

               A megállapodás vízummentes utazást biztosít az Európai Unió polgárai, illetve Tuvalu állampolgárai számára bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén. A megállapodáshoz együttes nyilatkozatot csatolnak a bármely 180 napos időszakon belüli legfeljebb 90 napos időtartam értelmezéséről.

               A megállapodás figyelembe veszi a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállamok helyzetét. Mindaddig, amíg ezek a tagállamok nem részei a belső határok nélküli schengeni térségnek, a vízummentesség lehetővé teszi Tuvalu állampolgárai számára, hogy e tagállamok (jelenleg Bulgária, Ciprus, Horvátország és Románia) mindegyikének területén – a schengeni térség egészére számított időtartamtól függetlenül – bármely 180 napos időszakban 90 napot eltölthessenek.

               Területi hatály

               A megállapodás rendelkezéseket tartalmaz területi hatályával kapcsolatban: Franciaország és Hollandia esetében Tuvalu állampolgárainak vízummentessége az említett tagállamok európai területén történő tartózkodásra korlátozódik.

               Nyilatkozatok

               A fent említett együttes nyilatkozatokon kívül további két együttes nyilatkozatot csatolnak a megállapodáshoz:

               –Norvégiának, Izlandnak, Svájcnak és Liechtensteinnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és továbbfejlesztésére irányuló társulásáról,

               –a vízummentességi megállapodás tartalmával és következményeivel, valamint a kapcsolódó kérdésekkel – például a beutazási feltételekkel – kapcsolatos információk teljes körű terjesztéséről.

               4.KÖVETKEZTETÉS

               A fenti eredmények fényében a Bizottság javasolja, hogy a Tanács – az Európai Parlament egyetértésének elnyerését követően – hagyja jóvá az Európai Unió és Tuvalu közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást.

               2016/0100 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió és Tuvalu közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének a) pontjára, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdése második albekezdése a) pontjának v. alpontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  4
               ,

               mivel:

               (1)A Bizottság az Európai Unió nevében tárgyalásokat folytatott Tuvaluval a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásról (a továbbiakban: a megállapodás).

               (2)Az (EU) 2015/… tanácsi határozattal összhangban e megállapodást ...-án/-én aláírták és ezen időponttól kezdődően ideiglenesen alkalmazzák.

               (3)A megállapodás szakértői vegyes bizottságot hoz létre a megállapodás igazgatására. Az Uniót a tagállamok képviselőinek támogatásával a Bizottság képviseli a szakértői vegyes bizottságban.

               (4)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben az Egyesült Királyság a 2000/365/EK tanácsi határozatnak
                  5
                megfelelően nem vesz részt; Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               (5)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben Írország a 2002/192/EK tanácsi határozatnak
                  6
                megfelelően nem vesz részt; Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               (6)A megállapodást jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Unió és Tuvalu közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást a Tanács az Unió nevében jóváhagyja.

               2. cikk

               A megállapodás 8. cikkének (1) bekezdésében előírt értesítést az Unió nevében a Tanács elnöke teszi meg
                  7
               .

               3. cikk

               Az Uniót a tagállamok képviselőinek támogatásával a Bizottság képviseli a megállapodás 6. cikke által létrehozott szakértői vegyes bizottságban.

               4. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben,

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról, HL L 81., 2001.3.21., 1. o.

                     (2)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 509/2014/EU rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendelet módosításáról, HL L 149., 2014.5.20., 67. o.

                     (3)
                  COM(2014) 467, 2014.7.17.

                     (4)
                  Az egyetértés időpontja […]

                     (5)
                  A Tanács 2000. május 29-i 2000/365/EK határozata Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 131., 2000.6.1., 43. o.).

                     (6)
                  A Tanács 2002. február 28-i 2002/192/EK határozata Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

                     (7)
                  A megállapodás hatálybalépésének napját a Tanács Főtitkársága  az Európai Unió Hivatalos Lapjában teszi közzé.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.4.8.
            COM(2016) 190 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA Tanács határozata
            az Európai Unió és Tuvalu között a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás megkötéséről

               MELLÉKLET

               a következőhöz:

               Javaslat
                  A Tanács határozata

               az Európai Unió és Tuvalu között a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás megkötéséről

               MEGÁLLAPODÁS

               az Európai Unió és Tuvalu között a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről

               AZ EURÓPAI UNIÓ, a továbbiakban: az Unió, és

               TUVALU,

               a továbbiakban együtt: a Szerződő Felek,

               ABBÓL A CÉLBÓL, hogy továbbfejlesszék a Szerződő Felek közötti baráti kapcsolatokat, valamint azzal az óhajjal, hogy vízummentes beutazás és rövid távú tartózkodás biztosításával megkönnyítsék az utazást polgáraik számára;

               TEKINTETTEL a 2014. május 15-i 509/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre, amely többek között azzal módosította a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendeletet
                  1
               , hogy 19 harmadik országot – köztük Tuvalut – átsorolt azon harmadik országok listájára, amelyek állampolgárai a tagállamokban való rövid távú tartózkodás esetén mentesülnek a vízumkötelezettség alól;

               SZEM ELŐTT TARTVA, hogy az 509/2014/EU rendelet 1. cikke kimondja, hogy a vízumkötelezettség alóli mentesség e 19 országra az Unió és az érintett ország között kötendő vízummentességi megállapodás hatálybalépésének időpontjától alkalmazandó;

               AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy megőrizzék minden uniós polgár egyenlő bánásmódban részesítésének elvét;

               FIGYELEMMEL arra, hogy e megállapodás nem vonatkozik azon személyekre, akik rövid távú tartózkodásuk ideje alatt kereső tevékenységet kívánnak folytatni, ezért erre a kategóriára – a vízumkötelezettség vagy -mentesség és a munkavállalás tekintetében – továbbra is a vonatkozó uniós jogszabályok és a tagállamok vonatkozó nemzeti jogszabályai, valamint Tuvalu nemzeti jogszabályai alkalmazandók,

               FIGYELEMMEL az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló jegyzőkönyvre, valamint az Európai Unió keretébe beillesztett schengeni vívmányokról szóló jegyzőkönyvre, és megerősítve, hogy e megállapodás rendelkezései az Egyesült Királyságra és Írországra nem alkalmazandók,

               A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. CIKK

               Cél

               A megállapodás vízummentes utazásról rendelkezik az Unió polgárai, illetve Tuvalu állampolgárai számára bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén.

               2. CIKK

               Fogalommeghatározások

               E megállapodás alkalmazásában:

               (a)
                     „tagállam”: az Unió bármely tagállama, az Egyesült Királyság és Írország kivételével;

               (b)
                     „az Unió polgára” az a) pontban meghatározott tagállam állampolgára;

               (c)
                     „Tuvalu állampolgára”: Tuvalu állampolgárságával rendelkező bármely személy;

               (d)
                     „schengeni térség”: a schengeni vívmányokat teljeskörűen alkalmazó, az a) pontban meghatározott tagállamok területéből álló, belső határok nélküli térség.

               3. CIKK

               Hatály

               1.
                     Az Unió azon polgárai, akik egy tagállam által kiállított, érvényes magán-, diplomata-, szolgálati, hivatalos vagy különleges útlevéllel rendelkeznek, vízum nélkül beléphetnek Tuvalu területére és ott tartózkodhatnak a 4. cikk (1) bekezdésében meghatározott időtartam alatt.

               Tuvalu azon állampolgárai, akik Tuvalu által kiállított, érvényes magán-, diplomata-, szolgálati, hivatalos vagy különleges útlevéllel rendelkeznek, vízum nélkül beléphetnek a tagállamok területére és ott tartózkodhatnak a 4. cikk (2) bekezdésében meghatározott időtartam alatt.

               2.
                     E cikk (1) bekezdése a kereső tevékenység folytatása céljából beutazó személyekre nem alkalmazandó.

               A személyek e kategóriájára vonatkozóan az 539/2001/EK tanácsi rendelet
                  2
                4. cikke (3) bekezdésének értelmében minden tagállam egyénileg határozhat arról, hogy Tuvalu állampolgáraira vízumkötelezettséget vet-e ki, avagy visszavonja azt.

               A személyek e kategóriájára vonatkozóan Tuvalu minden egyes tagállam állampolgárai esetében egyénileg határozhat a vízumkötelezettségről vagy a vízummentességről nemzeti jogának megfelelően.

               3.
                     Az e megállapodás által biztosított vízummentesség a Szerződő Felek beutazásra és rövid távú tartózkodásra vonatkozó feltételekkel kapcsolatos jogszabályainak sérelme nélkül alkalmazandó. A tagállamok és Tuvalu fenntartják a jogot a beutazás vagy a rövid távú tartózkodás megtagadására, ha a szóban forgó feltételek közül egy vagy több nem teljesül.

               4.
                     A vízummentesség a Szerződő Felek határain való átkelésre használt közlekedési módra való tekintet nélkül érvényes.

               5.
                     Az e megállapodás által nem szabályozott kérdésekben az uniós jog, a tagállamok nemzeti joga, illetve Tuvalu nemzeti joga az irányadó.

               4. CIKK

               A tartózkodás időtartama

               1.
                     Az Unió polgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak Tuvalu területén.

               2.
                     Tuvalu állampolgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak a schengeni vívmányokat teljes körűen alkalmazó tagállamok területén. Ezen időtartam a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállamok területén történő tartózkodástól függetlenül számítandó.

               Tuvalu állampolgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak minden egyes, a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállam területén, a schengeni vívmányokat teljes körűen alkalmazó tagállamok területén való tartózkodásra számított időtartamtól függetlenül.

               3.
                     E megállapodás nem érinti Tuvalu, valamint a tagállamok azon lehetőségét, hogy a vonatkozó nemzeti joguknak és az uniós jognak megfelelően a tartózkodást 90 napot meghaladó időtartamra meghosszabbítsák.

               5. CIKK

               Területi hatály

               1.
                     A Francia Köztársaság tekintetében e megállapodás csak a Francia Köztársaság európai területére vonatkozik.

               2.
                     A Holland Királyság tekintetében e megállapodás csak a Holland Királyság európai területére vonatkozik.

               6. CIKK

               A megállapodás igazgatására felállított vegyes bizottság

               1.
                     A Szerződő Felek az Unió képviselőiből és Tuvalu képviselőiből álló szakértői vegyes bizottságot (a továbbiakban: a bizottság) hoznak létre. Az Uniót az Európai Bizottság képviseli.

               2.
                     A bizottság többek között az alábbi feladatokat látja el:

               (a)
                     felügyeli e megállapodás végrehajtását;

               (b)
                     javaslatot tesz e megállapodás módosítására vagy kiegészítésére;

               (c)
                     rendezi az e megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos vitákat.

               3.
                     A bizottság szükség szerint bármikor, a Szerződő Felek valamelyikének kérésére ülésezik.

               4.
                     A bizottság létrehozza eljárási szabályzatát.

               7. CIKK

               E megállapodás kapcsolata a tagállamok és
                  Tuvalu közötti meglévő kétoldalú vízummentességi megállapodásokkal

               E megállapodás elsőbbséget élvez az egyes tagállamok és Tuvalu közötti bármely kétoldalú megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben azok e megállapodás hatálya alá tartozó kérdésekre vonatkoznak.

               8. CIKK

               Záró rendelkezések

               1.
                     E megállapodást a Szerződő Felek belső eljárásaikkal összhangban megerősítik vagy jóváhagyják; e megállapodás azon értesítés időpontját követő második hónap első napján lép hatályba, amely a Szerződő Felek által egymásnak küldött, az említett eljárások befejezéséről szóló értesítések közül a későbbi.

               E megállapodás az aláírása napját követő naptól kezdve ideiglenesen alkalmazandó.

               2.
                     E megállapodást határozatlan időre jön létre, azzal, hogy az az (5) bekezdéssel összhangban felmondható.

               3.
                     Ez a megállapodás a Szerződő Felek írásbeli megállapodása útján módosítható. A módosítások azt követően lépnek hatályba, hogy a Szerződő Felek értesítették egymást az ehhez szükséges belső eljárásaik befejezéséről.

               4.
                     E megállapodást részben vagy egészben bármelyik Szerződő Fél felfüggesztheti, különösen a közrenddel, a nemzetbiztonság védelmével, a közegészség védelmével vagy az illegális bevándorlással összefüggő okokból, vagy a vízumkötelezettség bármelyik Szerződő Fél általi újbóli bevezetésekor. A felfüggesztési határozatról legalább két hónappal annak tervezett hatálybalépése előtt értesíteni kell a másik Szerződő Felet. Az e megállapodás alkalmazását felfüggesztő Szerződő Fél haladéktalanul tájékoztatja a másik Szerződő Felet, amennyiben a felfüggesztés okai megszűntek, valamint megszünteti a felfüggesztést.

               5.
                     E megállapodást bármelyik Szerződő Fél felmondhatja a másik Félhez intézett írásbeli értesítés útján. E megállapodás az ezt követő 90 nap elteltével hatályát veszti.

               6.
                     Tuvalu csakis az összes tagállammal szemben függesztheti fel vagy mondhatja fel e megállapodást.

               7.
                     Az Unió csakis az összes tagállamára vonatkozóan függesztheti fel vagy mondhatja fel e megállapodást.

               Készült két-két eredeti példányban angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, valamint szlovén nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT IZLANDRA, NORVÉGIÁRA, SVÁJCRA ÉS
                  LIECHTENSTEINRE VONATKOZÓAN

               A Szerződő Felek tudomásul veszik az Európai Unió, valamint Norvégia, Izland, Svájc és Liechtenstein között fennálló szoros kapcsolatot, különös tekintettel az említett országoknak a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és továbbfejlesztéséhez történő társulásáról szóló, 1999. május 18-i és 2004. október 26-i megállapodásra.

               Ilyen körülmények között kívánatos, hogy egyfelől Norvégia, Izland, Svájc és Liechtenstein, másfelől Tuvalu hatóságai a jelen megállapodás feltételeihez hasonló feltételekkel haladéktalanul kétoldalú megállapodásokat kössenek a rövid távú tartózkodásra vonatkozó vízumok alóli mentességről.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT AZ E MEGÁLLAPODÁS 3. CIKKÉNEK (2) BEKEZDÉSÉBEN MEGHATÁROZOTT, KERESŐ TEVÉKENYSÉG FOLYTATÁSA CÉLJÁBÓL UTAZÓ SZEMÉLYEK KATEGÓRIÁJÁNAK
                  ÉRTELMEZÉSÉRŐL

               Az egységes értelmezés biztosítása érdekében a Szerződő Felek megállapodnak, hogy e megállapodás alkalmazásában a kereső tevékenységet folytató személyek kategóriájába azon személyek tartoznak, akik a célból lépnek be a másik Szerződő Fél területére, hogy ott alkalmazottként vagy szolgáltatóként jövedelemszerző munkát vagy díjazással járó tevékenységet folytassanak.

               E kategória nem terjed ki az alábbiakra:

               –
                     üzletemberek, tehát üzleti célból utazó (de a másik Szerződő Fél országában alkalmazásban nem álló) személyek,

               –
                     sportolók vagy művészek, akik alkalmi jelleggel folytatnak valamilyen tevékenységet,

               –
                     újságírók, akiket a lakóhelyük szerinti ország médiája küldött ki, valamint

               –
                     vállalaton belüli gyakornokok.

               E nyilatkozat végrehajtását az e megállapodás 6. cikkében foglalt feladatkörén belül a vegyes bizottság felügyeli, és módosításokat javasolhat, ha a Szerződő Felek tapasztalatai alapján azt szükségesnek ítéli.

               AZ E MEGÁLLAPODÁS 4. CIKKÉBEN RÖGZÍTETT, BÁRMELY 180 NAPOS IDŐSZAKON BELÜLI
                  LEGFELJEBB 90 NAPOS IDŐTARTAM ÉRTELMEZÉSÉRŐL

               A Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy az e megállapodás 4. cikkében rögzített, bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napos időtartam folyamatos tartózkodást vagy több egymást követő látogatást jelent, amelyek teljes időtartama bármely 180 napos időszakon belül nem haladja meg a 90 napot.

               A „bármely” kifejezés folyamatosan aktualizált 180 napos referencia-időszak alkalmazására utal: a tartózkodás minden napján a megelőző 180 napos időszakra tekintenek vissza annak ellenőrzése céljából, hogy továbbra is teljesül-e a bármely 180 napos időszakon belüli 90 napra vonatkozó követelmény. Ez többek között azt jelenti, hogy egy megszakítás nélküli 90 napos távollét legfeljebb 90 napos újabb tartózkodást tesz lehetővé.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT A POLGÁROK VÍZUMMENTESSÉGI
                  MEGÁLLAPODÁSRÓL TÖRTÉNŐ TÁJÉKOZTATÁSÁRÓL

               Elismerve az átláthatóság jelentőségét az Európai Unió és Tuvalu polgárai számára, a Szerződő Felek megállapodnak abban, hogy a vízummentességi megállapodás tartalmáról és következményeiről, valamint a kapcsolódó kérdésekről – így például a beutazási feltételekről – teljes körű tájékoztatást biztosítanak.

               _________________

                     (1)
                  EUHL L 149., 2014.5.20, 67. o.

                     (2)
                  A Tanács 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról (EUHL L 81., 2001.3.21., 1. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.1.18.
            COM(2016) 3 final
            2016/0008(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a higanyról szóló minamatai egyezmény kormányközi tárgyalóbizottságának hetedik találkozóján és részes feleinek első konferenciáján az egyezmény 8. cikkének (8) és (9) bekezdésében említett útmutató dokumentumok ideiglenes és végleges elfogadása kapcsán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               Indokolás

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               Az Európai Unió és 26 tagállama aláírták a higanyról szóló minamatai egyezményt (a továbbiakban: az egyezmény)
                  1
               , amelynek megtárgyalása az ENSZ Környezetvédelmi Programja (UNEP) keretében zajlott, elfogadására pedig 2013 októberében a meghatalmazottak Kumamotóban (Japán) tartott konferenciáján került sor.
                  2

               Ez az egyezmény a legfontosabb olyan nemzetközi jogi keret, amelynek célja megvédeni az emberi egészséget és a környezetet a higanynak és a higanyvegyületeknek a légkörbe, a vizekbe vagy a talajba történő emberi eredetű kibocsátásaitól és a környezetbe jutásától (a továbbiakban: higanykibocsátás). A higany teljes életciklusát lefedi, annak elsődleges kitermelésétől a hulladékká vált higany ártalmatlanításáig.

               Az egyezmény 8. cikke megköveteli a felektől, hogy szabályozzák, és ahol csak lehet, csökkentsék a higany levegőbe való kibocsátását a D. mellékletben felsorolt kategóriákba tartozó pontszerű szennyezőforrások esetében. A 8. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében egy fél dönthet úgy, hogy az egy-egy forráskategóriába tartozó forrásoknak csak egy részénél alkalmaz szabályozást, amennyiben fellépése az adott kategória által okozott kibocsátások legalább 75%-át lefedi.

               A 8. cikk (4) bekezdése pedig azt írja elő, hogy a feleknek az új források
                  3
                kapcsán az elérhető legjobb technikákat (BAT) és a legjobb környezetvédelmi gyakorlatokat (BEP) kell alkalmazniuk. A meglévő források légköri higanykibocsátásait a feleknek a 8. cikk (5) bekezdésében felsorolt intézkedések közül egy vagy több alkalmazásával kell szabályozniuk, mely intézkedések között szerepel a BAT és a BEP alkalmazása, a számszerűsített célok meghatározása vagy kibocsátási határértékek előírása. A 8. cikk (7) bekezdése arról is rendelkezik, hogy a felek leltárt állítsanak össze és tartsanak fenn a 8. cikk értelmében szabályozott forrásokból a légkörbe jutó higanykibocsátásokról.

               Azzal a szándékkal, hogy megkönnyítse a felek számára a követelményeknek való megfelelést, az egyezmény 8. cikkének (8) és (9) bekezdése előírja, hogy a felek konferenciája útmutatót fogad el a BAT és a BEP tekintetében, a 8. cikk (5) bekezdésében előírt intézkedések alkalmazásának támogatása érdekében (különös tekintettel a számszerűsített célok és kibocsátási határértékek meghatározására), továbbá azon kritériumokról, amelyeket a 8. cikk (2) bekezdésének b) pontja alkalmazásában a felek figyelembe vehetnek, valamint a kibocsátási leltár összeállításának módszertanáról.

               A 8. cikk (10) bekezdése (annak is második mondata) értelmében a feleknek a 8. cikk végrehajtása során figyelemmel kell lenniük ezen útmutatásokra.

               Ennek megfelelően az egyezmény meghatalmazotti konferenciája felállított egy műszaki szakértői csoportot, amely kisegítő testületként a kormányközi tárgyalóbizottságnak tartozik jelentéstétellel, és amelynek feladata kidolgozni a 8. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti útmutatókat. A meghatalmazotti konferencia azt tűzte ki célul, hogy ezekről a kérdésekről a részes felek konferenciája már az első ülésén határozatot hozhasson, ezzel már az egyezmény hatálybalépése előtt előmozdítva az emberi egészség és a környezet emberi eredetű higanyszennyezéssel szembeni védelme érdekében szükséges sürgős nemzetközi fellépést.
                  4
                A szakértői csoport máris véglegesítette a négy útmutatót, amelyeket az UNEP titkársága [XXXX/XX/XX-án/-én]
                  5
                közzétett, és amelyeket így ideiglenes elfogadásra a kormányközi tárgyalóbizottság hetedik, 2016. március 10. és 15. között Jordániában tartandó találkozója elé lehet terjeszteni, tudatában annak, hogy az ideiglenes elfogadás és a hivatalos, a részes felek konferenciája általi végleges elfogadás között lényegi módosításukra nem kell számítani.

               2.AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               A műszaki szakértői csoport 2014 februárja és 2015 szeptembere között négy alkalommal ülésezett. Az UNEP 2015 nyarán nyilvános konzultációt szervezett az útmutatók tervezeteiről, majd a csoport véglegesítette azokat nem sokkal a negyedik, 2015. szeptember 10. és 15. között Stockholmban tartott találkozója után.

               Jóllehet az EU munkálkodik az egyezmény uniós jogba való átültetésén és jóváhagyásán, a 8. cikk (4), (5) és (7) bekezdéséből fakadó kötelezettségek, amelyeket a 8. cikk szerinti útmutatók is kiegészítenek, már megállapításra kerültek az uniós jog különböző eszközeiben. Nevezetesen az ipari kibocsátásokról szóló 2010/75/EU irányelv
                  6
                megköveteli az egyezmény 8. cikkének hatálya alá tartozó létesítmények üzemeltetőitől a szennyezések, többek között a higanykibocsátás megelőzését szolgáló megfelelő intézkedések megtételét és a BAT alkalmazását. Ami a higany-kibocsátási leltár összeállítását és fenntartását, illetve az erre vonatkozó, a javasolt útmutatóban ismertetett módszertant illeti, az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás (Európai PRTR) létrehozásáról szóló 166/2006/EK rendelet
                  7
                értelmében már létrejött egy ilyen uniós leltár.

               Ezért az útmutató dokumentumok ideiglenes elfogadása, majd később a részes felek konferenciája általi hivatalos elfogadása vélhetően nem jár új környezeti vagy társadalmi-gazdasági hatással az EU-ban. Mindazonáltal a harmadik feleket ösztönözni fogja arra, hogy csökkentsék a légkörbe kibocsátott, és a határokon átlépve az EU-ban szennyezést okozó, illetve a globális élelmiszerláncba bekerülő higany mennyiségét.

               3.A JAVASLAT JOGI ELEMEI

               Mivel az uniós jog összhangban van a négy javasolt útmutató tartalmával, indokolt, hogy a kormányközi tárgyalóbizottság hetedik ülésén az EU támogassa ezek ideiglenes elfogadását, lehetővé téve egyrészt mihamarabbi végrehajtásukat és másrészt a részes felek konferenciájának első ülésén való hivatalos és végleges elfogadásukat.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javasolt határozat nincs hatással az EU költségvetésére.

               2016/0008 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a higanyról szóló minamatai egyezmény kormányközi tárgyalóbizottságának hetedik találkozóján és részes feleinek első konferenciáján az egyezmény 8. cikkének (8) és (9) bekezdésében említett útmutató dokumentumok ideiglenes és végleges elfogadása kapcsán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)az Európai Unió a higanyról szóló minamatai egyezmény
                  8
                (a továbbiakban: az egyezmény) aláíró fele.

               (2)Az egyezmény 8. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy a D. melléklet szerinti forráskategóriákba tartozó, pontszerű új kibocsátási forrásokon a felek biztosítsák az elérhető legjobb technológiák és legjobb környezetvédelmi gyakorlatok alkalmazását a higany és a higanyvegyületek légkörbe való kibocsátásának szabályozása és lehetőség szerinti csökkentése érdekében.

               (3)A 8. cikk (5) bekezdése értelmében a feleknek szabályozniuk, és lehetőség szerint csökkenteniük kell a D. melléklet szerinti forráskategóriákba tartozó, pontszerű meglévő kibocsátási forrásoknál a higany és a higanyvegyületek légkörbe való kibocsátását az alábbiak közül egy vagy több intézkedés alkalmazásával: az elérhető legjobb technológiák, a legjobb környezetvédelmi gyakorlatok és/vagy számszerűsített célértékek és/vagy kibocsátási határértékek és/vagy több szennyezőre vonatkozó kibocsátás-csökkentési stratégia és/vagy alternatív intézkedések.

               (4)Az egyezmény 8. cikkének (7) bekezdése megköveteli, hogy a felek leltárt állítsanak össze és tartsanak fenn a higany és a higanyvegyületek légköri kibocsátásairól.

               (5)A 8. cikk (8) bekezdése arról rendelkezik, hogy a részes felek konferenciája az első találkozóján útmutatókat fogad el az elérhető legjobb technológiákról és a legjobb környezetvédelmi gyakorlatokról, figyelembe véve az új és a meglévő források közötti különbségeket és a környezeti elemek közötti kölcsönhatások minimalizásának szükségességét, valamint a 8. cikk (5) bekezdése értelmében a felekre rótt kötelezettségek teljesítéséről, különös tekintettel a célok és a kibocsátási határértékek meghatározására.

               (6)A 8. cikk (9) bekezdése előírja, hogy a részes felek konferenciája az első adandó alkalommal elfogad egy útmutatást azokról a kritériumokról, amelyeket a felek a 8. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában használhatnak abban az esetben, ha a D. melléklet szerinti valamely forráskategórián belül csak bizonyos pontszerű forrásokon kívánják szabályozni a higany és a higanyvegyületek légkörbe való kibocsátását, mindazonáltal lefedve az adott forráskategória által okozott kibocsátások legalább 75%-át, valamint egy további útmutatást a higany és a higanyvegyületek légköri kibocsátásainak leltára összeállításakor követendő módszertanról.

               (7)A 8. cikk (10) bekezdésének második mondata értelmében a feleknek a 8. cikk előírásainak végrehajtása során figyelemmel kell lenniük a vonatkozó útmutatásokra. Az útmutatók tehát jogi erővel rendelkeznek.

               (8)Az egyezmény meghatalmazotti konferenciájától kapott megbízásának megfelelően a műszaki szakértői csoport kidolgozta e négy útmutató javasolt szövegét a konferencia záróokmányával összhangban, és azt az ENSZ Környezetvédelmi Programjának titkársága [XXXX/XX/XX-án/-én] hivatalosan közzétette.

               (9)Az egyezmény kormányközi tárgyalóbizottsága 2016. március 10. és 15. között Jordániában tartandó hetedik találkozója alkalmával várhatóan elfogadja a négy javasolt útmutatót, ezáltal elősegítve mihamarabbi alkalmazásukat és a részes felek konferenciájának első találkozója általi hivatalos elfogadásukat.

               (10)Az Uniós szabályozás megfelel az egyezmény 8. cikkének, valamint a javasolt útmutatóknak, többek között az ipari kibocsátásokról szóló, 2010. november 24-i 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  9
                és az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról, valamint a 91/689/EGK és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2006 január 18-i 166/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  10
                révén.

               (11)A javasolt útmutatók elfogadását ezért támogatni kell.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A higanyról szóló minamatai egyezmény kormányközi tárgyalóbizottságának hetedik ülésén az Európai Unió támogatja a higanyról szóló minamatai egyezmény 8. cikkének (8) és (9) bekezdésében említett, az egyezmény meghatalmazotti konferenciája megbízásának megfelelően a műszaki szakértői csoport által kidolgozott és az ENSZ Környezetvédelmi Programjának titkársága által [XXXX/XX/XX-án/-én] közzétett útmutatók ideiglenes elfogadását, ezáltal elősegítve azok mihamarabbi alkalmazását, és lehetővé téve a részes felek konferenciája számára, hogy első találkozója alkalmával hivatalosan elfogadja az útmutatókat. Az Európai Unió az útmutatók végleges elfogadását is támogatja.

               Az útmutatók kisebb jelentőségű, az uniós vívmányokkal összhangban lévő módosításait az Unió képviselői a Tanács újabb határozata nélkül is jóváhagyhatják.

               2. cikk

               A higanyról szóló minamatai egyezmény részes feleinek konferenciája által hozott, az útmutatók elfogadására vonatkozó határozato(ka)t közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A minamatai egyezmény hiteles példánya a következő címen érhető el:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (2)
                  Az Európai Unió és 21 tagállam 2013. október 10-én írta alá a minamatai egyezményt, Horvátország, Ciprus, Lettország és Lengyelország 2014. szeptember 24-én, Málta pedig 2014. október 8-án kerített sort az aláírásra. Észtország és Portugália nem írták alá az egyezményt, azonban elkötelezték magukat a megerősítésére.

                     (3)
                  Új forrás az, amelynek építése vagy jelentős felújítása az egyezmény adott fél tekintetében történő hatálybalépését követő legalább egy év elteltével kezdődik meg.

                     (4)
                  UNEP(DTIE)/Hg/CONF/4., 1. sz. határozat, (10) bekezdés

                     (5)
                  A műszaki szakértői csoport által a meghatalmazotti konferencia megbízásának megfelelően véglegesített négy útmutató dokumentumnak az UNEP titkársága által [XXXX/XX/XX-án/-én] közzétett szövege a következő címen érhető el: […].

                     (6)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2010. november 24-i 2010/75/EU irányelve az ipari kibocsátásokról, HL L 334., 2010.12.17., 17. o.

                     (7)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. január 18-i 166/2006/EK rendelete az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról, valamint a 91/689/EGK és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról, HL L 33., 2006.2.4., 1. o.

                     (8)
                  A minamatai egyezmény hiteles példánya a következő címen érhető el:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (9)
                  HL L 334., 2010.12.17., 17. o.

                     (10)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. január 18-i 166/2006/EK rendelete az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról, valamint a 91/689/EGK és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról, HL L 33., 2006.2.4., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.9.22.
            COM(2016) 617 final
            2016/0296(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet keretében a Tengerikörnyezet-védelmi Bizottság 70. és 71. ülésén a MARPOL-egyezmény VI. mellékletét érintő, a Balti-tenger és az Északi-tenger NOx-kibocsátás-ellenőrzési területté (NECA) nyilvánításával és annak hatálybalépésével kapcsolatos módosítások jóváhagyásának és elfogadásának vonatkozásában az Európai Unió által képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.
                     A JAVASLAT HÁTTERE

               E bizottsági javaslat tárgya a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának (MEPC) 70. és 71. ülésén képviselendő uniós álláspont kialakítása a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény (MARPOL-egyezmény) VI. mellékletét érintő, a Balti-tenger és az Északi-tenger NOx-kibocsátás-ellenőrzési területté (NECA) nyilvánításával és annak hatálybalépésével kapcsolatos módosítások jóváhagyásának és elfogadásának vonatkozásában.

               A MARPOL-egyezmény VI. melléklete a hajók nitrogén-oxid (NOx)-kibocsátásának megelőzése, csökkentése és ellenőrzése érdekében lehetővé teszi, hogy a valamely tengeri területen közös érdekeltséggel rendelkező felek kérésére NOx-kibocsátás-ellenőrzési területet jelöljenek ki. A NECA-vá nyilvánításra irányuló kérelmet az IMO-hoz kell benyújtani, amely mérlegeli, jóváhagyja és elfogadja a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének ehhez szükséges módosításait annak érdekében, hogy az adott tengeri terület NECA-vá nyilvánítása hatályba léphessen. A MARPOL-egyezmény VI. mellékletét Ausztria és Magyarország kivételével minden uniós tagállam ratifikálta.

               Az első, észak-amerikai tengereken és az Egyesült Államok karib-tengeri területein kijelölt NECA-k 2016. január 1-jétől hatályosak. Az e tengeri területeken folytatott tevékenység esetén az említett időpontot követően épített hajókba épített motoroknak eleget kell tenniük a MARPOL-egyezmény VI. mellékletében rögzített úgynevezett „Tier III-as” követelményeknek.

               A Tier III-as követelményeknek való megfelelést biztosító legelterjedtebb kibocsátáscsökkentési technológiák a kipufogógáz-visszavezetési (EGR) rendszerek, a szelektív katalitikus redukciós (SCR) rendszerek, illetve a (részben) cseppfolyósított földgázzal (LNG) üzemelő motorok.

               A jelentős környezeti és egészségügyi előnyöket megelőlegezve és az észak-amerikai példát követve a Balti-tenger és az Északi-tenger partján fekvő államok együttesen úgy határoztak, hogy a hajókból származó NOx-kibocsátás összmennyiségének idővel jelentős csökkentése érdekében javasolják mindkét tenger NECA-vá nyilvánítását.

               A Balti-tengeren és az Északi-tengeren a hajók NOx-kibocsátása – az emberi egészségre nézve káros szállóporképződés, talajközeli ózonképződés és nitrogén-dioxid (NO2)-koncentrációhoz való hozzájárulás révén – jelentősen hozzájárul a légszennyezéshez, különösen a part menti nagyvárosokban. A légköri lerakódás következtében a tengeri és a szárazföldi környezetbe jutó nitrogén emellett hozzájárul a tengeri és szárazföldi eutrofizációhoz.

               Az eutrofizáció komoly probléma a Balti-tengeren. A hajók NOx-kibocsátása a légköri lerakódás révén hozzájárul a tengeri környezetbe jutó nitrogén összmennyiségéhez, ezzel súlyosbítva a balti-tengeri eutrofizáció problémáját. A Balti-tenger NECA-vá nyilvánítása esetén a Tier III-as szabályok alkalmazása számos balti-tengeri területen akár 20–30 %-kal is csökkentheti az eutrofizációt.

               Ellenőrzési intézkedések hiányában az északi-tengeri hajózásból származó NOx-kibocsátás 2030-ra 7–24 %-kal fog hozzájárulni a környezeti levegőben lévő NOx átlagos éves koncentrációjához az Északi-tenger partján fekvő államokban. Az északi-tengeri államokban a nitrogén-lerakódáshoz a hajózás 2 % és 5 % közötti mértékben járul hozzá. A várakozások szerint a hajózásból származó északi-tengeri kibocsátások az Északi-tenger NECA-vá nyilvánítása nyomán mintegy egyharmadukkal fognak csökkenni.

               2.
                     AZ EDDIGI FEJLEMÉNYEK

               Miután a Balti-tenger és az Északi-tenger partján fekvő államok kinyilvánították, hogy a NECA-vá nyilvánítás tekintetében az Északi-tenger és a Balti-tenger vonatkozásában egyaránt párhuzamos, összehangolt eljárást részesítenének előnyben, ütemtervet dolgoztak ki, amely megállapítja azokat a lépéseket, amelyek a két tenger egyidejű NECA-vá nyilvánításához és annak hatálybalépéséhez vezetnek.

               Az ütemterv
                  1
                azt irányozza elő, hogy a NECA-vá nyilvánításra irányuló mindkét kérelmet 2016 júliusában nyújtják be az IMO-hoz, hogy azokat a MEPC a 2016 októberében tartandó 70. ülésén jóváhagyhassa, majd a 2017 tavaszán tartandó 71. ülésén elfogadhassa. Az ütemterv a két terület NECA-vá nyilvánításának hatálybalépését 2021. január 1-jére irányozta elő, hogy elegendő idő álljon a vállalkozók rendelkezésére a felkészüléshez és az alkalmazkodáshoz.

               A két terület NECA-vá nyilvánításának hatásait és előnyeit felvázoló, átfogó előkészítő munkát követően a 2016 májusában Oroszországban és Dániában tartott technikai munkaértekezletek résztvevői megvitatták a NECA-vá nyilvánításra irányuló kérelmek tervezetét. A kérelmek (végleges) tervezetét 2016. május 19-én és 2016. június 29-én a Tanács hajózási munkacsoportja tagjainak is eljuttatták.

               Az ütemtervvel összhangban a Balti-tengeri Környezetvédelmi Bizottság (HELCOM) küldöttségvezetőinek 2016. június 15–16-án Észtországban tartott 50. ülése támogatta, hogy az érintett part menti államok 2016. július 1-jén benyújtsák az IMO-hoz a NECA-vá nyilvánításra irányuló kérelmet. A HELCOM jóváhagyása nyomán ezzel párhuzamosan az északi-tengeri államok is benyújthatták a NECA-vá nyilvánításra irányuló kérelmüket, igazodva az IMO általi egyidejű jóváhagyás és elfogadás közös ütemtervben rögzített időkeretéhez.

               3.
                     A MARPOL-EGYEZMÉNY VI. MELLÉKLETÉNEK MÓDOSÍTÁSAI

               A MARPOL-egyezmény VI. mellékletének 13.6. szabályában és III. függelékében a valamely tengeri terület NECA-vá nyilvánítására irányuló javaslatokra vonatkozóan rögzített kritériumokkal és eljárással összhangban a Balti-tenger és az Északi-tenger partján fekvő államok beadványa javaslatot tesz a 13. szabály 5.1., 5.2. és 5.3. bekezdésének szükséges módosításaira, amelyek az Északi-tengert és a Balti-tengert is felvennék a már NECA-vá nyilvánított észak-amerikai tengerek és az Egyesült Államok karib-tengeri területei mellé, azzal a pontosítással, hogy az északi-tengeri és a balti-tengeri NECA-k 2021. január 1-jétől hatályosak.

               Miután az északi-tengeri és balti-tengeri államok a javasolt módosításokat 2016. július 1-jén benyújtották az IMO-hoz, a javasolt módosítások megvitatására és jóváhagyására várhatóan a MEPC 2016. október 24–28. közöttre ütemezett 70. ülésén kerül sor, majd a javaslatokat a tervek szerint a MEPC 2017 tavaszára ütemezett 71. ülése elé fogják terjeszteni elfogadásra.

               A MEPC általi jóváhagyást és elfogadást követően a MARPOL-egyezmény VI. melléklete 13. szabályának fent említett módosításait elfogadás céljából közlik a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének szerződő feleivel.

               4.
                     A VONATKOZÓ UNIÓS JOGSZABÁLYOK ÉS UNIÓS HATÁSKÖR

               A NOx-kibocsátás-ellenőrzési területek uniós vizeken történő kijelölése jelentős mértékben hozzájárulna azon, uniós környezetvédelmi politikában rögzített célkitűzések megvalósulásához, amelyek a levegőminőség javításán keresztül a tengeri környezet minőségének megőrzésére, védelmére és javítására és az emberi egészség védelmére irányulnak. A 2013. évi „Tiszta levegőt” szakpolitikai csomagot
                  2
                kísérő európai bizottsági hatásvizsgálat megállapította, hogy bár a hajózásból származó NOx-kibocsátást szabályozó egyedi uniós intézkedésekről szóló határozatokat konkrétabban, külön kellene elemezni, egyértelmű lehetőség mutatkozik arra, hogy a hajózási ágazat költséghatékonyan csökkentse a NOx-kibocsátást, ezáltal hozzájárulva a tengeri környezet és a levegő minőségének javításához.

               A tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv
                  3
                értelmében legkésőbb 2020-ra a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a tengeri környezet jó állapotának elérése vagy fenntartása érdekében. A jó környezeti állapot „a tengervizek olyan környezeti állapota, amelyben az ökológiai szempontból sokszínű és dinamikus óceánok és tengerek a saját feltételeiknek megfelelően tiszták, egészségesek és termékenyek, a tengeri környezet használata pedig fenntartható szinten történik, biztosítva ezáltal a használatának és az azzal kapcsolatos tevékenységeknek a lehetőségét a jelenlegi és a jövőbeni nemzedékek számára” (a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv 3. cikkének 5. pontja). A jó környezeti állapot meghatározásakor egyebek mellett szükség van arra, hogy minimálisra csökkenjen az ember által előidézett eutrofizáció, különös tekintettel annak káros hatásaira, így a biológiai sokféleség csökkenésére, az ökoszisztéma eróziójára, az ártalmas algavirágzásokra és az alsó vízrétegek oxigénhiányára (amelyek különösen a Balti-tenger esetében széles körben fennállnak). Az Északi-tenger és a Balti-tenger NECA-vá nyilvánítása nyomán a tengeri hajózásból származó nitrogéninputnak a Tier III-as követelmények alkalmazásával való csökkentése segíteni fogja az e tengerekkel határos uniós tagállamokat abban, hogy elérjék a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvben meghatározott „jó környezeti állapotot”.

               A környezeti levegő minőségéről szóló irányelv
                  4
                többek között határértékeket állapít meg a NO2 vonatkozásában a levegőszennyezés emberi egészségre és/vagy környezetre gyakorolt káros hatásainak elkerülése, megelőzése vagy csökkentése céljából. A NO2-koncentráció éves középértékének felső határa 40 mikrogramm/m3. Ezt a megengedett maximális koncentrációt különösen az Északi-tenger partján fekvő államokban több régióban és övezetben is túllépik. A hajózásból származó kibocsátás Európában jelentős mértékben hozzájárulhat a helyi levegőminőségi problémákhoz, különös tekintettel arra, hogy az Északi-tengeren a hajózásból származó kibocsátás 89 %-a parttól számított 50 tengeri mérföld távolságon belül történik
                  5
               .

               A környezeti levegő minőségéről szóló irányelv elismeri, hogy az irányelvben rögzített célok eléréséhez különösen fontos, hogy a szennyező anyagok kibocsátása elleni küzdelem a szennyezés forrásánál valósuljon meg, különösen olyan intézkedések révén, amelyek a motorokra vagy az tüzelőanyag minőségére vonatkozó szabványokkal korlátoznák különböző mozgó és helyhez kötött források motorjának kipufogógáz-kibocsátását.

               Az Unió több, a kibocsátást szabályozó jogszabályt is bevezetett a különféle közúti közlekedési módokat érintő motorszabványokkal (személygépkocsik, tehergépjárművek és kistehergépkocsik, az Euro szabványok révén
                  6
               ), valamint a nem közúti mozgó gépekre vonatkozó motorszabványokkal (belvízi hajók és mozdonyok, a nem közúti mozgó gépekre vonatkozó irányelv révén
                  7
               ). Az európai vizeken történő tengeri közlekedésből származó kénkibocsátást a hajózásban használatos tüzelőanyagok kéntartalmával kapcsolatos követelményeket rögzítő irányelv
                  8
                szabályozta. Ez az irányelv ülteti át az uniós jogba azt is, hogy az Északi-tengert és a Balti-tengert a MARPOL-egyezmény VI. melléklete alapján kénkibocsátás-ellenőrzési területté (SECA) nyilvánították. Miután a két kénkibocsátás-ellenőrzési területen 2015. január 1-jén hatályba léptek a tüzelőanyagok alacsony kéntartalmára vonatkozó követelmények, a part menti régiókban csökkent a kénkoncentráció.

               Bár a nemzetközi tengeri hajózásból származó NOx-kibocsátást nem szabályozza uniós jogszabály a forrásnál, elismert tény, hogy a tengeri közlekedés jelentős mértékben járul hozzá e kibocsátások összmennyiségéhez, valamint Unión belüli koncentrációjához és ülepedéséhez, és hogy ezeket a kibocsátásokat csökkenteni kell
                  9
               . Mivel a Balti-tenger és az Északi-tenger NECA-vá nyilvánítása nyomán – az uniós jogszabályokban kitűzött céloknak megfelelően – csökkenni fognak a nemzetközi tengeri közlekedésből származó kibocsátások, a NECA-vá nyilvánításra irányuló, IMO-hoz benyújtott kérelmeket támogatni kell.

               Tekintettel arra, hogy a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének az Északi-tengert és a Balti-tengert NECA-vá nyilvánító javasolt módosításai, valamint a levegőminőség javításán keresztül a tengeri környezet minőségének megőrzésére, védelmére és javítására és az emberi egészség védelmére irányuló különböző uniós jogalkotási eszközökben rögzített célkitűzések és követelmények kapcsolódnak egymáshoz, a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez előterjesztett módosítások jóváhagyása és elfogadása keretet biztosíthat az e területet érintő uniós jogszabályok jövőbeni fejlődéséhez.

               5.
                     KÖVETKEZTETÉS

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkének (9) bekezdésében foglalt rendelkezések a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez előterjesztett módosítások IMO általi elfogadására is alkalmazandók, ezért tanácsi határozatra van szükség arra vonatkozóan, hogy milyen álláspontot képviseljen az Európai Unió a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének az Északi-tengert és a Balti-tengert NECA-vá nyilvánító módosításai tekintetében, amelyek elfogadására, illetve jóváhagyására a MEPC 70., illetve 71. ülésén kerül sor.

               2016/0296 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet keretében a Tengerikörnyezet-védelmi Bizottság 70. és 71. ülésén a MARPOL-egyezmény VI. mellékletét érintő, a Balti-tenger és az Északi-tenger NOx-kibocsátás-ellenőrzési területté (NECA) nyilvánításával és annak hatálybalépésével kapcsolatos módosítások jóváhagyásának és elfogadásának vonatkozásában az Európai Unió által képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikkének (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény (MARPOL-egyezmény) VI. melléklete a hajók nitrogén-oxid (NOx)-kibocsátásának megelőzése, csökkentése és ellenőrzése érdekében lehetővé teszi, hogy a valamely tengeri területen közös érdekeltséggel rendelkező felek kérésére NOx-kibocsátás-ellenőrzési területeket (NECA) jelöljenek ki.

               (2)A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) mérlegeli, jóváhagyja és elfogadja a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének szükséges módosításait annak érdekében, hogy az adott tengeri terület NECA-vá nyilvánítása hatályba léphessen.

               (3)A MARPOL-egyezmény VI. mellékletének az Északi-tenger és a Balti-tenger partján fekvő részes felei közösen úgy határoztak, hogy két javaslatot dolgoznak ki arra irányulóan, hogy a két tengert 2021. január 1-jei hatállyal NECA-vá nyilvánítsák.

               (4)A Balti-tenger NECA-vá nyilvánítását kérő beadvány előkészítő munkálatait a Balti-tenger térsége tengeri környezetének védelméről szóló Helsinki Egyezmény keretében a Balti-tengeri Környezetvédelmi Bizottság (más néven Helsinki Bizottság, röviden HELCOM) végezte el. A HELCOM küldöttségvezetőinek 2016. június 16-i ülésén megállapodás született arról, hogy az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága (MEPC) elé terjesztik a Balti-tenger NECA-vá nyilvánítására irányuló kérelmet annak érdekében, hogy az azt a 70. ülésén megvitassa.

               (5)Az Északi-tenger NECA-vá nyilvánítását kérő beadvány előkészítő munkálatait az Északi-tenger partján fekvő államok végezték el miniszteri szinten.

               (6)A Tanács hajózási munkacsoportja sorrendben 2016. május 19-én, illetve 2016. június 29-én kapta a tájékoztatást az Északi-tenger, illetve a Balti-tenger NECA-vá nyilvánítására irányuló, és a MEPC 70. ülésén történő megvitatás céljából az IMO-hoz benyújtandó (végleges) javaslattervezetekről.

               (7)A MARPOL-egyezmény VI. mellékletének az Északi-tengert és a Balti-tengert NECA-vá nyilvánító módosításait várhatóan a Tengerikörnyezet-védelmi Bizottság (MEPC) 70. ülése hagyja jóvá, míg az elfogadásra várhatóan a 2017 májusában tartandó 71. ülésen kerül sor.

               (8)Amennyiben az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága az Északi-tengert és a Balti-tengert NECA-vá nyilvánítva jóváhagyja és elfogadja a MARPOL-egyezmény VI. mellékletének javasolt módosításait, az az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti joghatással járna.

               (9)A hetedik környezetvédelmi cselekvési program
                  10
                megerősíti az Unió hosszú távú levegőpolitikai célkitűzését, amely szerint olyan szintű levegőminőséget ér el, amely az emberi egészségre és a környezetre nézve nem jelent számottevő ártalmat és kockázatot, és ennek érdekében felhív a hatályos uniós levegőminőségi szabályozásnak való teljes körű megfelelésre, a 2020 utáni időszakra vonatkozó stratégiai célkitűzések és cselekvések meghatározására és az erőfeszítések fokozására azokon a területeken, ahol emberek és ökoszisztémák vannak kitéve magas levegőszennyezőanyag-szinteknek, továbbá felszólít az elsavasodást és eutrofizálódást okozó levegőszennyező anyagok szintjének és lerakódásának csökkentésére, valamint az ózon általi levegőszennyezés szintjének a kritikus terhelés és szint alá mérséklésére.

               (10)2013-ban a 28 tagállam közül 19-ben mértek egy vagy több megfigyelőállomáson a 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben
                  11
                rögzített éves határértéknél magasabb nitrogén-dioxid (NO2)-szinteket. A 28 tagú EU városi lakosságának 9 %-a él olyan területeken, ahol a NO2-szint 2013-ban meghaladta az éves uniós határértéket és a WHO levegőminőségi iránymutatásait
                  12
               .

               (11)Ismeretes, hogy a hajókból származó kibocsátások a kibocsátott anyagok – így a nitrogén-oxidok (NOx), a kén-oxidok (SOx), a metán (CH4), a szilárd halmazállapotú szennyezőanyag (szállópor) és a korom – következtében hatással vannak az Unió lakóinak egészségére, az ottani ökoszisztémákra és levegőminőségre.

               (12)A 2013. decemberi „Tiszta levegőt” szakpolitikai csomagot kísérő hatásvizsgálat
                  13
                szerint a tengeri hajózásban használatos tüzelőanyagok kéntartalmáról szóló irányelv
                  14
                felülvizsgálata nyomán jelentősen csökkenni fog a tengeri közlekedésből származó kénkibocsátás, míg a hajók motorokhoz kapcsolódó szállópor- és NOx-kibocsátása továbbra is hatással lesz az Unión belüli levegőminőségre. Az európai vizeken zajló nemzetközi tengeri közlekedésből származó NOx-kibocsátás 2020-ra egyenlő lehet a szárazföldi forrásokból származó kibocsátások mértékével
                  15
               .

               (13)Az Unión belüli légszennyezés fokozatos csökkentésének alapját az anyagspecifikus szennyezőforrásokból eredő légszennyezésre vonatkozó jogszabályok nyomán elért csökkentések képezik, amely jogszabályok – többek között a tüzelőanyagra és a motorokra vonatkozó szabványok révén – különböző helyhez kötött és mozgó emisszióforrások tekintetében meghatározták a NOx-kibocsátási határértékeket.

               (14)Noha az Unió annak érdekében, hogy védje és javítsa a környezet minőségét és az emberi egészséget a tengeri közlekedésből adódó, levegőbe történő SOx- és CO2-kibocsátással szemben, előírásokat határozott meg a tengeri hajózásban használatos tüzelőanyagokra vonatkozóan, és kötelezettségeket írt elő a kibocsátás nyomon követése, jelentése és ellenőrzése tekintetében, jelenleg nincs olyan forrásspecifikus uniós jogszabály, amely a nemzetközi tengeri hajózásból származó NOx-kibocsátást szabályozná.

               (15)A Tiszta levegőt Európának programról szóló 2013. évi közlemény
                  16
                hangsúlyozza, hogy a hajózásból származó kibocsátások továbbra is hatással lesznek a szárazföldi levegő minőségére, ám a hajózás kibocsátásainak csökkentése költséghatékonyan megvalósítható. Rámutat továbbá arra is, hogy a hajózás nemzetközi jellegére figyelemmel alapvetően elsőbbséget kell biztosítani a nemzetközi szintű szakpolitikai fellépéseknek, ideértve a NOx-kibocsátás-ellenőrzési területek kijelölését, valamint az IMO által már elfogadott NOx-kibocsátási normák végrehajtását. A közleményt kísérő hatásvizsgálat szerint egyértelműen lehetőség van arra, hogy a hajózási ágazat költséghatékonyan csökkentse a NOx-kibocsátást. A NECA-k uniós tengeri területeken történő kijelölése jelentős környezeti és egészségügyi előnyökkel járna.

               (16)A 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  17
                értelmében a Bizottság és adott esetben a tagállamok – az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkének sérelme nélkül – a kibocsátáscsökkentés elősegítése alapjainak fejlesztése érdekében kétoldalú és többoldalú együttműködést folytatnak harmadik országokkal és a megfelelő nemzetközi szervezetekkel, köztük a Nemzetközi Tengerészeti Szervezettel (IMO).

               (17)A fentiekből világosan kitűnik, hogy a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez előterjesztett módosítások jóváhagyása és elfogadása kereteket biztosíthat az e területet érintő uniós jogszabályok jövőbeni fejlődéséhez.

               (18)Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése alapján tanácsi határozatot kell elfogadni az említett módosítások elfogadása tekintetében képviselendő uniós álláspont kialakítása érdekében.

               (19)A tagállamoknak támogatniuk kell a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez javasolt, az Északi-tengert és a Balti-tengert NECA-vá nyilvánító módosításoknak a MEPC 2016. októberi 70. ülésén történő jóváhagyását, és azt követően a MEPC 2017. tavaszi, 71. ülésén történő elfogadását.

               (20)Az Unió nem tagja az IMO-nak, és nem szerződő fele a MARPOL-egyezménynek. Ezért a Tanácsnak fel kell hatalmaznia a tagállamokat arra, hogy képviseljék az Unió álláspontját, és egyetértésüket adják ahhoz, hogy az említett módosítások kötelezőek legyenek rájuk nézve,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               (1)Az Unió a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának 70. ülésén a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez előterjesztett, az Északi-tengert és a Balti-tengert NOx-kibocsátás-ellenőrzési területté nyilvánító módosítások jóváhagyása tekintetében támogató álláspontot képvisel.

               (2)Ez az álláspont az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának bármely másik ülésére is érvényes, amennyiben a módosításokat a Tengerikörnyezet-védelmi Bizottság 70. ülésén nem hagyják jóvá.

               2. cikk

               (1)Az Unió a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának 71. ülésén egyetértő álláspontot képvisel a MARPOL-egyezmény VI. mellékletéhez előterjesztett, az Északi-tengert és a Balti-tengert NOx-kibocsátás-ellenőrzési területté nyilvánító módosítások elfogadása tekintetében.

               (2)Ez az álláspont az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának bármely másik ülésére is érvényes, amennyiben a módosításokat a Tengerikörnyezet-védelmi Bizottság 71. ülésén nem fogadják el.

               3. cikk

               (1)Az 1. és a 2. cikkben rögzített uniós álláspontot az IMO tagjaiként az Unió érdekében együttesen eljárva a tagállamok képviselik.

               (2)Az 1. és a 2. cikkben említett módosítások kisebb változtatásait az Unió képviselői további tanácsi határozathozatal nélkül támogathatják és jóváhagyhatják.

               4. cikk

               A Tanács felhatalmazza a tagállamokat arra, hogy az 1. és 2. cikkben említett módosításokat – az Unió érdekét szem előtt tartva – magukra nézve kötelezőnek ismerjék el.

               5. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  Lásd még: https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf.

                     (2)
                  Lásd:

                     http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm.

                     (3)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2008. június 17-i 2008/56/EK irányelve a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról (tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv), HL L 164., 2008.6.25., 19. o.

                     (4)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2008. május 21-i 2008/50/EK irányelve a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról, HL L 152., 2008.6.11., 1. o.

                     (5)
                  Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA), 4/2013. sz. műszaki jelentés, A nemzetközi hajózás hatása az európai levegőminőségre és az éghajlatterhelésre (The impact of international shipping on European air quality and climate forcing) – 2013. március 14., 38. o.

                     (6)
                  Például az Európai Parlament és a Tanács 2007. június 20-i 715/2007/EK rendelete a könnyű személygépjárművek és haszongépjárművek (Euro 5 és Euro 6) kibocsátás tekintetében történő típusjóváhagyásáról és a járműjavítási és -karbantartási információk elérhetőségéről (HL L 171., 2007.6.29., 1. o.), illetve az Európai Parlament és a Tanács 2009. június 18-i 595/2009/EK rendelete a nehéz tehergépjárművek kibocsátásai (Euro VI) tekintetében a gépjárművek és motorok típusjóváhagyásáról és a járművek javítására és karbantartására vonatkozó információkhoz való hozzáférésről.

                     (7)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 1997. december 16-i 97/68/EK irányelve a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe szánt belső égésű motorok gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátása elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről, HL L 59., 1998.2.27., 1. o.

                     (8)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2016. május 11-i (EU) 2016/802 irányelveaz egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről, HL L 132., 2016.5.21., 58. o.

                     (9)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2001. október 23-i 2001/81/EK irányelve az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről, HL L 309., 2001.11.27., 22. o.

                     (10)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. november 20-i 1386/2013/EU határozata a „Jólét bolygónk felélése nélkül” című, a 2020-ig tartó időszakra szóló általános uniós környezetvédelmi cselekvési programról, HL L 354., 2013.12.28., 171. o.

                     (11)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2008. május 21-i 2008/50/EK irányelve a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról, HL L 152., 2008.6.11., 1. o.

                     (12)
                  Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA), 5/2015. sz. jelentés, A levegő minősége Európában (Air quality in Europe) – 2015. évi jelentés, 2015. november 30., 30. o., 40. o.

                     (13)
                  531/2013. sz. bizottsági szolgálati munkadokumentum, Hatásvizsgálat az alábbi dokumentumokhoz: A Bizottság közleménye – „A Tiszta levegőt Európának program”, a közepes tüzelőberendezésekből származó egyes szennyező anyagok levegőbe történő kibocsátásának korlátozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslat, az egyes légköri szennyezőanyagok nemzeti kibocsátásainak csökkentéséről és a 2003/35/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslat, valamint a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló 1979. évi egyezményhez csatolt, a savasodás, az eutrofizáció és a talajközeli ózon csökkentéséről szóló 1999. évi jegyzőkönyv módosításának elfogadásáról szóló tanácsi határozatra irányuló javaslat.

                     (14)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2016. május 11-i (EU) 2016/802 irányelve az egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről (kodifikált szöveg), HL L 132., 2016.5.21., 58. o.

                     (15)
                  Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA), 4/2013. sz. műszaki jelentés, A nemzetközi hajózás hatása az európai levegőminőségre és az éghajlatterhelésre (The impact of international shipping on European air quality and climate forcing) – 2013. március 14.

                     (16)
                  COM(2013)0918 final.

                     (17)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2001. október 23-i 2001/81/EK irányelve az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről, HL L 309., 2001.11.27., 22. o.