               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.2.26.
            COM(2020) 70 final
            2020/0030(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról

               INDOKOLÁS

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés előírja a tagállamoknak, hogy gazdaságpolitikáikat és a foglalkoztatás ösztönzését közös érdekű ügynek tekintsék, és az e téren hozott intézkedéseiket a Tanács keretében hangolják össze. Előírja továbbá, hogy a Tanácsnak foglalkoztatási iránymutatásokat kell elfogadnia (148. cikk), amelyeknek összhangban kell lenniük a gazdaságpolitikára vonatkozó átfogó iránymutatásokkal (121. cikk).

               Míg a gazdaságpolitikákra vonatkozó átfogó iránymutatások időtállók, a foglalkoztatási iránymutatásokat évről évre újra meg kell határozni. Ezek az iránymutatások eredetileg 2010-ben kerültek elfogadásra („integrált csomagként”) az Európa 2020 stratégia alátámasztására. Az integrált iránymutatások 2014-ig változatlanok maradtak. 2015-ben felülvizsgált integrált iránymutatásokat fogadtak el. 2018-ban a foglalkoztatási iránymutatásokat hozzáigazították a szociális jogok európai pillérének elveihez, amelyeket az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 2017 novemberében hirdetett ki azzal a céllal, hogy ösztönözze a nemzeti szintű reformfolyamatokat és a megújult konvergenciafolyamat iránytűjeként szolgáljon Európa-szerte. 2019-ben az iránymutatások nem változtak. Amellett, hogy a tagállami szakpolitikák koordinálásához irányadó kereteként szolgálnak, az iránymutatások képezik az alapot az egyes területekre vonatkozó országspecifikus ajánlásokhoz. A foglalkoztatási iránymutatások az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások mellett jelennek meg a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló tanácsi határozatban (az integrált iránymutatások II. részeként).

               A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások módosításra kerültek, hogy az éves fenntartható növekedési stratégia négy dimenziójával foglalkozó szövegrészt, és különösen a környezeti fenntarthatósági dimenziót összhangba hozzák egyfelől a méltányos átállást szolgáló erős szociális Európa filozófiájával, másrészt az ENSZ fenntartható fejlődési céljaival.

               Az alábbi foglalkoztatási iránymutatások kerültek módosításra:

               5. iránymutatás:  A munkaerő-kereslet fellendítése

               6. iránymutatás:  A munkaerő-kínálat növelése, valamint a munkavállalás, a készségek és a kompetenciák javítása

               7. iránymutatás:  A munkaerőpiacok működésének és a szociális párbeszéd hatékonyságának javítása

               8. iránymutatás:  Mindenki számára biztosítandó esélyegyenlőség előmozdítása, a társadalmi befogadás elősegítése és a szegénység elleni küzdelem

               2020/0030 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 148. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament véleményére
                  1
               ,

               tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére
                  2
               ,

               tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére
                  3
               ,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére
                  4
               ,

               mivel:

               (1)A tagállamoknak és az Uniónak az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkében meghatározott, a teljes foglalkoztatottságra és a társadalmi haladásra, a kiegyensúlyozott növekedésre, valamint a környezet magas szintű védelmére és javítására vonatkozó célkitűzések megvalósítása érdekében összehangolt stratégia kialakítására kell törekedniük a foglalkoztatás, és különösen a szakképzett, képzett és alkalmazkodásra képes munkaerő, valamint a gazdasági változásokra reagálni képes munkaerőpiacok fejlesztése terén. A tagállamoknak közös érdekű ügynek kell tekinteniük a foglalkoztatás előmozdítását, és az ilyen irányú intézkedéseiket a Tanács keretében össze kell hangolniuk a szociális partnerek kötelezettségeire vonatkozó nemzeti gyakorlataik figyelembevétele mellett.

               (2)Az Uniónak küzdenie kell a társadalmi kirekesztés és a megkülönböztetés ellen, elő kell mozdítania a társadalmi igazságosságot és védelmet, a nők és a férfiak közötti egyenlőséget, a generációk közötti szolidaritást, valamint a gyermekek jogainak védelemét. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 9. cikkével összhangban szakpolitikái és tevékenységei meghatározása és végrehajtása során az Uniónak figyelembe kell vennie a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítására, a megfelelő szociális védelem biztosítására, a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre, valamint az oktatás és a képzés magas szintjére vonatkozó követelményeket.

               (3)Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) rendelkezéseivel összhangban az Unió szakpolitikai koordinációs eszközöket alakított ki és alkalmaz a gazdasági és foglalkoztatási szakpolitikák területén. Ezen eszközök között a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások, valamint az (EU) 2015/1184 tanácsi ajánlásban(
                  5
               ) foglalt, a tagállamok és az Európai Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások együttesen képezik az integrált iránymutatásokat. Ezek példaként szolgálnak a tagállamok és az Unió szakpolitikáinak végrehajtásához, tükrözve a tagállamok közötti kölcsönös függőséget. Az így létrejövő, egymással összehangolt európai és nemzeti szakpolitikák és reformok csomagjának a gazdasági és szociálpolitikai intézkedések megfelelő, összességükben fenntartható rendszerévé kell összeállnia, amely pozitív tovagyűrűző hatásokat képes elérni.

               (4)A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások összhangban állnak a Stabilitási és Növekedési Paktummal, a hatályos uniós jogszabályokkal és különböző uniós kezdeményezésekkel, így többek között az ifjúsági garancia létrehozásáról szóló, 2013. április 22-i tanácsi ajánlással(
                  6
               ), a tartósan munkanélküli személyek munkaerőpiaci integrációjáról szóló, 2016. február 15-i tanácsi ajánlással(
                  7
               ), a kompetenciafejlesztési pályákról szóló, 2016. december 19-i tanácsi ajánlással(
                  8
               ), a színvonalas és eredményes tanulószerződéses gyakorlati képzés európai keretrendszeréről szóló, 2018. március 15-i tanácsi ajánlással(
                  9
               ), az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciákról szóló, 2018. május 22-i tanácsi ajánlással(
                  10
               ), a magas színvonalú kisgyermekkori nevelési és gondozási rendszerekről szóló, 2019. május 22-i tanácsi ajánlással(
                  11
               ) és a munkavállalók és az önálló vállalkozók szociális védelemhez való hozzáféréséről szóló, 2019. november 8-i tanácsi ajánlással(
                  12
               ).

               (5)Az európai szemeszter e különböző eszközökből alakítja ki a gazdasági és foglalkoztatási szakpolitikák integrált, átfogó keretét, amely biztosítja ezek többoldalú összehangolását és felügyeletét. A környezeti fenntarthatóság, a termelékenység, a méltányosság és a stabilitás céljainak szem előtt tartásával az európai szemeszter integrálja a szociális jogok európai pillérének elveit, ideértve a szociális partnerekkel, a civil társadalommal és a más érdekelt felekkel való szoros kapcsolattartást. Előmozdítja a fenntartható fejlődési célok(
                  13
               ) megvalósítását. Az uniós és a tagállami foglalkoztatási és gazdaságpolitikáknak meg kell felelniük a klímasemlegességre való átállás és a környezeti fenntarthatóság, valamint a digitális gazdaság európai céljainak, ugyanakkor javítaniuk kell a versenyképességet, támogatniuk kell az innovációt, elő kell mozdítaniuk a társadalmi igazságosságot és az esélyegyenlőséget, kezelve az egyenlőtlenségeket és a regionális különbségeket.

               (6)Az éghajlatváltozás és a kapcsolódó környezeti kihívások, a globalizáció, a digitalizáció és a demográfiai változások várhatóan átalakítják Európa gazdaságát és társadalmait. Az Uniónak és tagállamainak együtt kell működniük e strukturális tényezők hatékony kezelése és a meglévő rendszerek szükség szerinti kiigazítása érdekében, felismerve a tagállamok gazdaságainak, munkaerőpiacainak és kapcsolódó szakpolitikáinak egymásrautaltságát. Ehhez mind uniós, mind nemzeti szinten összehangolt, ambiciózus és hatékony szakpolitikai fellépésre van szükség, amely megfelel az EUMSZ-nek és a gazdasági kormányzásra vonatkozó uniós rendelkezéseknek. E szakpolitikai fellépésnek el kell érnie a fenntartható beruházások fellendítését és az újbóli elköteleződést az olyan, megfelelően ütemezett strukturális reformok iránt, amelyek javítják a termelékenységet, a gazdasági növekedést, a társadalmi és területi kohéziót, a felfelé irányuló konvergenciát, az ellenállóképességet és a felelősségteljes költségvetési gazdálkodást. Egyaránt magában kell foglalnia kínálati és keresleti oldali intézkedéseket, szem előtt tartva azoknak a környezetre, a foglalkoztatásra és a társadalomra gyakorolt hatását.

               (7)Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság aláírta a szociális jogok európai pillérének intézményközi kihirdetéséről szóló dokumentumot(
                  14
               ). A pillér a jól működő és méltányos munkaerőpiacok és jóléti rendszerek alapjaként húsz kulcsfontosságú elvet és jogot határoz meg, melyeket három kategóriába sorol: esélyegyenlőség és a munkaerőpiacra való belépés, tisztességes munkakörülmények, valamint szociális védelem és társadalmi befogadás. Ezen elvek és jogok iránytűként szolgálnak ahhoz, hogy stratégiánk biztosítsa a klímasemlegességre és a környezeti fenntarthatóságra való átállás, a digitalizáció és a demográfiai változások társadalmi igazságosságát és méltányosságát. A pillér referenciakeretként szolgál a tagállamok foglalkoztatási és szociális teljesítményének nyomon követéséhez, a nemzeti, regionális és helyi szintű reformok ösztönzéséhez, valamint a mai modern gazdaságban a „szociális” és a „piaci” szempontok összeegyeztetéséhez, többek között a szociális gazdaság előmozdítása révén.

               (8)A munkaerőpiaci reformoknak követniük kell a társadalmi párbeszédre vonatkozó nemzeti gyakorlatokat, ideértve a tagállami bérmegállapítási mechanizmusokat, és lehetőséget kell biztosítaniuk a társadalmi-gazdasági kérdések széles látókörű vizsgálatára, ideértve a fenntarthatóság, a versenyképesség, az innováció, a munkahelyteremtés, az élethosszig tartó tanulási és képzési politikák, a munkakörülmények, az oktatás és a készségek, a közegészség, a befogadás és a jövedelmek reálértékének javítását.

               (9)A tagállamoknak és az Uniónak arra kell törekedniük, hogy minden átalakulás méltányos és társadalmi szempontból igazságos legyen, és egyre inkább befogadó és ellenállóképes társadalmat alakítsanak ki, amelyben az emberek védelmet élveznek, ugyanakkor képesek az előttük álló változások felmérésére és kezelésére, és mind a társadalomnak, mind a gazdaságnak tevékeny szereplői. A megkülönböztetés minden formája ellen fel kell lépni. Egyenlő hozzáférési feltételeket és lehetőségeket kell teremteni mindenkinek, csökkentve a szegénységet és a társadalmi kirekesztettséget (a gyermekek esetében is), méghozzá egyfelől a munkaerőpiac és a szociális védőrendszerek hatékony működésének biztosítása, másfelől az oktatás és a képzés, illetve a munkaerőpiaci részvétel előtt álló akadályok megszüntetése révén, ideértve a kisgyermekkori nevelésbe és gondozásba való beruházást is. A megfizethető egészségügyi ellátáshoz való időszerű és egyenlő hozzáférés és többek között a betegségmegelőzés és az egészséges életmód ösztönzése külön jelentőséget nyernek a társadalmak elöregedése kontextusában. Jobban ki kell aknázni a fogyatékossággal élő személyek potenciálját a gazdasági növekedéshez és a társadalmi fejlődéshez való hozzájárulásra. Ahogy az Unió munkahelyein új gazdasági és üzleti modellek alakulnak ki, a munkaviszonyok is változóban vannak. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az új munkaformákból eredő munkaviszonyok fenntartsák és erősítsék az európai szociális modellt.

               (10)Az országspecifikus ajánlásoknak, amelyeket a Tanács a tagállamokhoz intézhet, az integrált iránymutatások képezik az alapját. A tagállamoknak teljes mértékben ki kell használniuk az Európai Szociális Alap Plusz és az egyéb uniós alapok, például a Méltányos Átállást Támogató Alap és az InvestEU Alap nyújtotta lehetőségeket a foglalkoztatás javítására, a szociális beruházások, a társadalmi befogadás és az akadálymentesség előmozdítására, a munkaerő tovább- és átképzésére, valamint az egész életen át tartó színvonalas oktatás és képzés, azon belül pedig a digitális jártasság és készségek fejlesztésére. Bár az integrált iránymutatások a tagállamoknak és az Uniónak szólnak, végrehajtásuknak valamennyi nemzeti, regionális és helyi hatósággal partnerségben, illetve a parlamentek, a szociális partnerek és a civil társadalom képviselői szoros bevonásával kell történnie.

               (11)A Foglalkoztatási Bizottság és a Szociális Védelmi Bizottság – a Szerződés szerinti megbízatásukkal összhangban – nyomon követik a vonatkozó szakpolitikáknak a foglalkoztatáspolitikai iránymutatások fényében történő végrehajtását. Fontos, hogy e bizottságok és a Tanács azon egyéb előkészítő szervei, amelyek részt vesznek a gazdasági és szociális politikák koordinációjában, szorosan együttműködjenek. Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti szakpolitikai párbeszédet fenn kell tartani a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások tekintetében is.

               (12)A szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal folytatott konzultációt követően,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács elfogadja a mellékletben szereplő, a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokat. Ezek az iránymutatások az „integrált iránymutatások” részét képezik.

               2. cikk

               A tagállamoknak a mellékletben foglalt iránymutatásokat figyelembe kell venniük foglalkoztatáspolitikáikban és reformprogramjaikban, amelyekről az EUMSZ 148. cikke (3) bekezdésének megfelelően be kell számolniuk.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL C , , . o.

                     (2)

                        HL C , , . o.

                     (3)

                        HL C , , . o.

                     (4)

                        HL C , , . o.

                     (5)

                        A Tanács (EU) 2015/1184 ajánlása (2015. július 14.) a tagállamok és az Európai Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról (HL L 192., 2015.7.18., 27. o.).

                     (6)

                        HL C 120., 2013.4.26., 1. o.

                     (7)

                        HL C 67., 2016.2.20., 1. o.

                     (8)

                        HL C 484., 2016.12.24., 1. o.

                     (9)

                        HL C 153., 2018.5.2., 1. o.

                     (10)

                        HL C 189., 2018.6.4., 1. o.

                     (11)

                        HL C 189., 2019.6.5., 4. o.

                     (12)

                        HL C 387., 2019.11.15., 1. o.

                     (13)

                        Az ENSZ A/RES/70/1. sz. határozata.

                     (14)

                        HL C 428., 2017.12.13., 10. o.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.2.26.
            COM(2020) 70 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról

               MELLÉKLET

               5. iránymutatás: A munkaerő-kereslet fellendítése

               A tagállamoknak tevékenyen elő kell mozdítaniuk a szociális piacgazdaság megvalósulását, így ösztönözniük és támogatniuk kell a minőségi munkahelyekbe való beruházásokat. Ennek érdekében csökkenteni kell a vállalkozások munkaerő-felvétellel kapcsolatos nehézségeit, ösztönözni kell a felelős vállalkozói tevékenységet és a valódi önfoglalkoztatást, és különösen fontos támogatni a mikro-, kis- és középvállalkozások létrehozását és fejlődését, többek között a finanszírozáshoz való hozzáférés biztosításával. A tagállamoknak törekedniük kell a szociális gazdaság fejlesztésére, a szociális innovációk és vállalkozások támogatására, a minőségi munkalehetőségeket teremtő új innovatív munkaformák terjesztésére és a társadalmi haszon helyi szintű érvényesítésére.

               Az adóterheket a munka megadóztatásáról más, a foglalkoztatást és az inkluzív növekedést támogató és ugyanakkor az éghajlatpolitikai és környezetvédelmi célokat tiszteletben tartó adózási forrásokra kell áthelyezni, figyelemmel az adórendszer újraelosztási hatására, ugyanakkor biztosítva a megfelelő szociális védelmi és növekedésserkentő kiadások fedezéséhez szükséges bevételeket.

               A jogszabályban előírt minimálbérek megállapítására szolgáló nemzeti mechanizmusokkal rendelkező tagállamokban gondoskodni kell a szociális partnerek hatékony, átlátható és kiszámítható módon történő bevonásáról, amely lehetővé teszi a béreknek a termelékenység alakulásának függvényében történő fejlődését, és biztosítja a méltányos és tisztességes életszínvonalat lehetővé tévő béreket, különösen az alsó és középső jövedelemsávokban, szem előtt tartva e bérek felzárkóztatásának szükségességét. Az említett mechanizmusok keretében figyelembe kell venni az egyes régiók és ágazatok gazdasági teljesítményét. A tagállamoknak a bérmegállapítás terén ösztönözniük kell a társadalmi párbeszédet és a kollektív tárgyalásokat. A tagállamoknak és a szociális partnereknek a nemzeti gyakorlatok tiszteletben tartásával megfelelő és méltányos bérezést kell biztosítaniuk valamennyi dolgozó számára akár kollektív szerződések, akár jogszabályban előírt megfelelő minimálbérek révén, figyelembe véve ezeknek a versenyre, a munkahelyteremtésre és a dolgozói szegénységre gyakorolt hatását.

               6. iránymutatás: A munkaerő-kínálat növelése, valamint a munkavállalási lehetőségek, a készségek és a kompetenciák javítása

               A technológiai, környezeti, valamint demográfiai változások kontextusában a tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a fenntarthatóságot, a termelékenységet, a foglalkoztathatóságot és a humán tőkét azáltal, hogy minden életszakaszban megfelelő tudást, készségeket és kompetenciákat kínálnak, megfelelve a munkaerőpiacon jelentkező aktuális és jövőbeli szükségleteknek. A tagállamoknak emellett beruházások árán is fejleszteniük kell oktatási és képzési rendszereiket, hogy minőségi és inkluzív oktatást, valamint szakképzést biztosítsanak. Az oktatási és képzési rendszerek strukturális gyengeségeinek kezelése, valamint a munkaerőpiaci igényeknek megfelelő igazán minőségi és a környezetvédelmi átállás szempontjait is integráló oktatás és képzés érdekében együtt kell működniük a szociális partnerekkel, az oktatási és képzési szolgáltatókkal, a vállalkozásokkal és más érdekelt felekkel. Különös figyelmet kell fordítani a tanári szakma előtt álló kihívásokra. Az oktatási és képzési rendszereknek minden tanulót fel kell vértezniük kulcskompetenciákkal, vagyis alapvető és digitális készségekkel, valamint transzverzális kompetenciákkal, amelyek a későbbi boldogulást alapozzák meg. A tagállamoknak pályamódosítás esetén biztosítaniuk kell a képzési jogosultságok átvitelét, akár egyéni tanulási számlák használatával. Ezeknek mindenki számára elő kell vetíteniük a munkaerőpiaci igényeket, és a folyamatos tovább- és átképzések révén lehetővé kell tenniük az azokhoz való jobb alkalmazkodást, támogatva a mindenki szempontjából méltányos és igazságos átmenetet, erősítve a szociális hatásokat, kezelve a munkaerőhiányt és javítva a gazdaság sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességét.

               A tagállamoknak az oktatási és képzési rendszereken belül is fel kell számolniuk az egyenlőtlenségeket és elő kell mozdítaniuk az esélyegyenlőséget mindenki számára, többek között a minőségi kisgyermekkori neveléshez való hozzáférés biztosításával. Az iskolai végzettségek szintjét emelni kell, csökkentve a korai iskolaelhagyók számát, javítani kell a felsőoktatáshoz való hozzáférést és az ilyen tanulmányok sikeres befejezését, növelni kell a felnőttek részvételét a folyamatos tanulásban, különösen a hátrányos származású és kevésbé képzett felnőttek esetében. Figyelembe véve a digitális, zöld és elöregedő társadalmakban jelentkező új igényeket, a tagállamoknak meg kell erősíteniük a szakképzési rendszerekben a munkaalapú taulást (többek között minőségi és hatékony tanulószerződéses gyakorlati képzések révén), és növelniük kell a természettudományi-mérnöki irányban továbbtanulók arányát mind a középszintű szakmai, mind a felsőoktatásban. A tagállamoknak emellett fokozniuk kell a felsőoktatás és a kutatás munkaerőpiaci relevanciáját, javítaniuk kell a készségek nyomon követését és előrejelzését, láthatóbbá kell tenniük a készségeket és összehasonlíthatóbbá a képesítéseket — ideértve a más országokban szerzett képesítéseket is—, valamint javítaniuk kell a formális oktatás és képzés keretein kívül megszerzett készségek és kompetenciák elismerésének és érvényesítésének lehetőségeit. Fejleszteniük és növelniük kell a rugalmas szakmai továbbképzések kínálatát és kihasználtságát. A tagállamoknak ezenfelül támogatniuk kell az alacsony képzettségű felnőtteket hosszú távú foglalkoztathatóságuk fenntartásában vagy fejlesztésében azáltal, hogy javítják a minőségi tanulási lehetőségekhez való hozzáférést és azok kihasználtságát kompetenciafejlesztési pályák követése révén, beleértve a készségek felmérését, a munkaerőpiaci lehetőségekhez igazított oktatási és képzési kínálatot, valamint a megszerzett készségek érvényesítését és elismerését.

               A munkanélküli és inaktív személyek számára hatékony, időszerű, összehangolt és személyre szabott segítséget kell nyújtani a munkakereséshez, valamint a képzéshez, illetve átképzéshez és az egyéb támogató szolgáltatásokhoz való hozzáféréshez. A tartós és a strukturális munkanélküliség jelentős csökkentése, illetve megelőzése érdekében olyan átfogó stratégiákat kell követni, amelyeknek része egy mihamarabb elvégzett mélyreható egyedi értékelés. Továbbra is foglalkozni kell az ifjúsági munkanélküliséggel és a foglalkoztatásban, oktatásban vagy képzésben részt nem vevő fiatalok problémájával, mégpedig a korai iskolaelhagyás megelőzése és az iskolából vagy képzésből a munkába való átmenet strukturális javítása révén, amihez hozzájárulhat többek között az ifjúsági garancia(
                  1
               ) teljes körű végrehajtása.

               A tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy egyrészt felszámolják a munkaerőpiaci részvétel előtt álló akadályokat és visszatartó tényezőket, másrészt ösztönözzék a munkaerőpiacra való belépést, különösen az alacsony jövedelmű második keresők és a munkaerőpiacról leginkább kiszorult személyek vonatkozásában. A tagállamoknak segíteniük kell a fogyatékossággal élő személyek igényeihez igazodó munkahelyi környezetek kialakítását többek között célzott pénzügyi támogatással és olyan szolgáltatások biztosításával, amelyek lehetővé teszik számukra a munkaerőpiacon és a társadalomban való részvételt.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell a nemek közötti egyenlőséget és a nők munkaerőpiaci részvételének fokozását, többek között esélyegyenlőség és egyenlő szakmai előmeneteli lehetőségek biztosításával, valamint a döntéshozatal minden szintjén a részvételt és a vezetői szerepvállalást akadályozó tényezők megszüntetésével. A nemek közötti bérkülönbségek ellen fel kell lépni. Egyenlő vagy egyenlő értékű munkáért egyenlő díjazást kell biztosítani, és átláthatóvá kell tenni a fizetéseket. Mind a nők, mind a férfiak számára meg kell könnyíteni a munka, a család és a magánélet összeegyeztetését, méghozzá a megfizethető és színvonalas tartós ápolás-gondozáshoz és kisgyermekkori nevelési és gondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosítása révén. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a szülők és a gondozási feladatokat ellátó más személyek számára megfelelő családi szabadság és rugalmas munkafeltételek álljanak rendelkezésére a munka, a családi élet és a magánélet közötti egyensúly megteremtése érdekében, és törekedniük kell arra, hogy e jogosultságokat a nők és a férfiak kiegyensúlyozottan használják.

               7. iránymutatás: A munkaerőpiacok működésének és a szociális párbeszéd hatékonyságának javítása

               A dinamikus és termelékeny munkaerő, a munkavégzés és az üzleti modellek új formáinak kihasználása érdekében a tagállamoknak együtt kell működniük a szociális partnerekkel a méltányos, átlátható és kiszámítható munkafeltételek, valamint a jogok és a kötelezettségek egyensúlya érdekében. Csökkenteniük kell és meg kell akadályozniuk a munkaerőpiaci szegmentációt, küzdeniük kell a be nem jelentett munkavégzés ellen, és elő kell segíteniük a határozatlan időre szóló foglalkoztatási formák terjedését. A foglalkoztatás védelmére vonatkozó szabályoknak, a munkajognak és az intézményeknek egyrészt megfelelő környezetet kell biztosítaniuk a munkaerő-felvételhez, másrészt gondoskodniuk kell arról, hogy a munkaadók a gazdasági környezetben bekövetkező változásokhoz kellő rugalmassággal és sebességgel, de a munkavállalók biztonságát, valamint egészséges, biztonságos és megfelelően kialakított munkakörnyezetét megőrizve alkalmazkodhassanak, fenntartva a munkavállalói jogokat és a szociális védelmet. Meg kell akadályozni a bizonytalan munkakörülményekhez vezető munkaviszonyokat, többek között a platform-munkavállalók esetében, és küzdeni kell az atipikus szerződésekkel való visszaélés ellen. A munkaviszony jogellenes megszüntetése esetén biztosítani kell a hatékony és pártatlan vitarendezés lehetőségét, valamint a jogorvoslathoz való jogot, ideértve a megfelelő kártérítést is.

               A szakpolitikáknak a munkaerőpiaci részvétel, a kereslet és a kínálat összehangolása és az átmenetek javítására és támogatására kell irányulniuk. A munkaerőpiaci részvételre képes személyeket mozgósítani kell és fel kell készíteni. A tagállamoknak meg kell erősíteniük az aktív munkaerőpiaci politikák hatékonyságát azáltal, hogy fokozzák azok célzott alkalmazását, láthatóságát és hatókörét, és jobban összekapcsolják a munkanélkülieknek az álláskeresés időszakában jogaik és kötelezettségeik alapján nyújtott jövedelemtámogatással. A tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy az állami foglalkoztatási szolgálatok hatékonyabbá és eredményesebbé váljanak az álláskeresőknek megfelelő időben kínált, személyre szabott segítségnyújtás, a munkaerőpiaci kereslet támogatása és a teljesítményalapú irányítás végrehajtása révén.

               A tagállamoknak a munkanélküliek számára elegendő és észszerű időtartamra szóló álláskeresési ellátást kell biztosítaniuk az általuk befizetett járulékokkal és a nemzeti támogathatósági szabályokkal összhangban. Az ilyen ellátás nem teheti kevésbé vonzóvá a foglalkoztatásba való gyors visszatérést, és aktív munkaerőpiaci intézkedésekkel kell együtt járnia.

               A tanulói és dolgozói mobilitást megfelelően támogatni kell a foglalkoztathatóság és a készségek javítása, valamint az európai munkaerőpiac teljes potenciáljának kiaknázása érdekében, igazságos feltételeket biztosítva a határokon átjáró dolgozók számára és javítva a velük kapcsolatban a nemzeti közigazgatások között zajló együttműködést. Meg kell szüntetni az oktatás és a képzés, a foglalkoztatói és az egyéni nyugdíjak, valamint a képesítések elismerése terén a mobilitás útjában álló akadályokat. A tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk annak biztosítása érdekében, hogy a közigazgatási eljárások ne akadályozzák szükségtelenül a más tagállamokból származó, vagy egy másik tagállamban lakó munkavállalók foglalkoztatását. A tagállamoknak továbbá meg kell akadályozniuk a meglévő szabályokkal való visszaéléseket, és orvosolniuk kell az egyes régiókból folyó „agyelszívás” hátterében álló okokat, többek között megfelelő regionális fejlesztéssel.

               A tagállamoknak a hatékonyabb szociális párbeszéd és a jobb társadalmi-gazdasági eredmények elérése érdekében a meglévő nemzeti gyakorlatokra építve biztosítaniuk kell a szociális partnerek időszerű és érdemi részvételét a foglalkoztatási, a szociális és adott esetben a gazdasági reformok és szakpolitikák kialakításában és végrehajtásában, többek között a szociális partnerek kapacitásának növeléséhez nyújtott támogatások révén. A tagállamoknak ösztönözniük kell a társadalmi párbeszédet és a kollektív tárgyalásokat. A szociális partnereket – autonómiájuk és a kollektív fellépéshez való joguk teljes tiszteletben tartása mellett – arra kell ösztönözni, hogy az őket érintő kérdésekben tárgyalásokat folytassanak és kollektív szerződéseket kössenek.

               Adott esetben a tagállamoknak a meglévő nemzeti gyakorlatokra építve figyelembe kell venniük az érintett civil társadalmi szervezetek foglalkoztatási és szociális kérdésekkel kapcsolatos tapasztalatait.

               8. iránymutatás: A mindenki számára biztosítandó esélyegyenlőség előmozdítása, a társadalmi befogadás elősegítése és a szegénység elleni küzdelem

               A tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a mindenki előtt nyitott, befogadó munkaerőpiacokat a megkülönböztetés valamennyi formája ellen fellépő hatékony intézkedések bevezetésével és a munkapiaci esélyegyenlőség érvényre juttatásával az alulképviselt csoportok számára, tekintettel a regionális és területi dimenzióra is. Egyenlő bánásmódot kell biztosítaniuk a foglalkoztatás, a szociális védelem, az egészség és a tartós ápolás-gondozás, az oktatás és az árukhoz és a szolgáltatásokhoz való hozzáférés tekintetében nemi és faji vagy etnikai hovatartozástól, vallástól vagy meggyőződéstől, fogyatékosságtól, kortól és szexuális irányultságtól függetlenül.

               A tagállamoknak korszerűsíteniük kell szociális védelmi rendszereiket annak érdekében, hogy hatékony, eredményes és megfelelő szociális védelmet biztosítsanak valamennyi életszakaszban, elősegítve a társadalmi befogadást és a társadalmi felzárkózást, ösztönözve a munkaerőpiaci részvételt és az egyenlőtlenségek kezelését, többek között az adó- és szociális ellátórendszerek kialakítása révén. Az általános és a szelektív megközelítések ötvözése növeli a szociális védelmi rendszerek hatékonyságát. A szociális védelmi rendszerek korszerűsítésének meg kell könnyítenie a hozzáférést, valamint jobb minőséget, személyreszabottságot és fenntarthatóságot kell eredményeznie

               A tagállamoknak dolgozniuk kell az aktív befogadás három ágának fejlesztésén és integrálásán, melyek a megfelelő jövedelemtámogatás, a befogadó munkaerőpiacok és a minőségi támogató szolgáltatásokhoz való hozzáférés az egyéni szükségleteknek megfelelően. A szociális védelmi rendszereknek megfelelő foglalkoztatást helyettesítő támogatást kell biztosítaniuk a rászorulók számára, és ösztönözniük kell az embereket a munkaerőpiacon és a társadalomban való aktív részvételre célzott szociális szolgáltatások révén is.

               A megfizethető, hozzáférhető és minőségi szolgáltatások – így a kisgyermekkori nevelés és gondozás, az iskolán kívüli gondozás, az oktatás, a képzés, a lakhatás, az egészségügyi szolgáltatások és a tartós ápolás-gondozás – rendelkezésre állása elengedhetetlen az esélyegyenlőség biztosításához. Különös figyelmet kell fordítani a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre, és ennek keretében a dolgozói és a gyermekszegénységre. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az alapvető szolgáltatásokhoz mindenki hozzáférhessen, ideértve a gyermekeket is. A rászorulók és a kiszolgáltatott helyzetben levők számára megfelelő szociális bérlakáshoz jutást vagy lakhatási támogatást kell biztosítani. A fogyatékossággal élő személyek sajátos szükségleteire – így az akadálymentességre – figyelemmel kell lenni e szolgáltatások nyújtása során is. A hajléktalanság kérdésével külön kell foglalkozni.

               A tagállamoknak a fenntarthatóság hosszú távú megőrzése mellett megfizethető egészségügyi megelőző és gyógyító ellátást, valamint minőségi tartós ápolás-gondozást kell biztosítaniuk.

               A növekvő élettartam és a demográfiai változások összefüggésében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a nyugdíjrendszerek megfelelőségét és fenntarthatóságát mind a munkavállalók, mind az önfoglalkoztatók számára, egyenlő esélyeket biztosítva a nőknek és a férfiaknak a nyugdíjjogosultság megszerzéséhez, többek között a megfelelő jövedelmet biztosító kiegészítő rendszerek révén. A nyugdíjreformokat a munkával töltött életszakaszt meghosszabbító intézkedésekkel – például a tényleges nyugdíjkorhatár emelésével – kell alátámasztani, azokat a tevékeny időskorra vonatkozó stratégiák keretébe foglalva. A tagállamoknak konstruktív párbeszédet kell kialakítaniuk a szociális partnerekkel és a téma más érdekeltjeivel, és gondoskodniuk kell a reformok kellően fokozatos bevezetéséről.

                     (1)
                  ()
                        HL C 120., 2013.4.26., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.2.27.
            COM(2020) 73 final
            2020/0032(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által a Nemzetközi Gabonatanácsban a Szerb Köztársaságnak az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményhez való csatlakozása tekintetében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió által a Nemzetközi Gabonatanácsban a Szerb Köztársaságnak az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményhez való csatlakozásával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.Az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezmény

               Az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) célja a nemzetközi együttműködés előmozdítása a gabonakereskedelem minden területén, a nemzetközi gabonakereskedelem bővülésének elősegítése, valamint a gabona lehető legszabadabb kereskedelmének biztosítása. Ezen túlmenően az egyezmény a lehető legnagyobb mértékben hozzá kíván járulni a nemzetközi gabonapiac stabilitásának megteremtéséhez valamennyi tag érdekében, továbbá a világ élelmezésbiztonságának fokozásához, és egyeztető és vitafórumot kíván biztosítani a tagok számára a gabonakereskedelemmel kapcsolatban felmerülő problémák megvitatásához.

               Az egyezmény 1995. július 1-jén lépett hatályba.

               Az Unió részes fele az egyezménynek
                  1
               .

               2.2.A Nemzetközi Gabonatanács

               A Nemzetközi Gabonatanács egy kormányközi szervezet, amely az egyezmény 1. cikkében meghatározott célkitűzések elérésére törekszik. A Nemzetközi Gabonatanács céljai különösen a következők:

               a)a nemzetközi együttműködés előmozdítása a gabonakereskedelem minden területén;

               b)a gabonaágazatban a nemzetközi kereskedelem bővítésének, nyitottságának és tisztességességének elősegítése;

               c)hozzájárulás a nemzetközi gabonapiac stabilitásának megteremtéséhez, a világ élelmezésbiztonságának fokozása, valamint hozzájárulás azon országok fejlődéséhez, amelyek gazdasága függ a gabonakereskedelemtől.

               E célkitűzések megvalósítását a tanács a piac átláthatóságának javítása révén kívánja elérni, és ennek érdekében gondoskodik a piacra és a szakpolitikai fejleményekre vonatkozó információk megosztásáról, elemzéséről és az ezekkel kapcsolatos konzultációk lefolytatásáról.

               A Nemzetközi Gabonatanácsnak jelenleg 28 tagja van; számos, a világ legnagyobb gabonatermelői és -importőrei közé tartozó ország is részt vesz a munkájában. Az Unió mellett tagja többek között Argentína, Ausztrália, Kanada, Egyiptom, India, Japán, Oroszország, Ukrajna és az USA. Kína és Brazília azonban nem tagjai.

               A Nemzetközi Gabonatanács 28 tagja összesen 2 000 szavazattal rendelkezik.

               A költségvetési eljárások (lásd az egyezmény 11. cikkét) és ezeken belül a tagok éves pénzügyi hozzájárulásainak meghatározása tekintetében az Unió a 2019/20-as pénzügyi évben
                  2
                372 szavazattal rendelkezik.

               Döntéshozatal (azaz szavazások) esetén (lásd az egyezmény 12. cikkét) 1 000 szavazaton a 10 exportáló tag (köztük az Unió 245 szavazattal) és 1 000 szavazaton a 18 importáló tag osztozik. Hangsúlyozni kell, hogy elvben a Nemzetközi Gabonatanács konszenzus alapján működik, és nagyon ritka, hogy ténylegesen sor kerül szavazásra.

               A Nemzetközi Gabonatanács értekezletein az Uniót a Bizottság képviseli. A tagállamok részt vehetnek a Nemzetközi Gabonatanács értekezletein, különösen a tanácsi üléseken.

               2.3.A Nemzetközi Gabonatanács tervezett jogi aktusa

               2020. január 23-án a Szerb Köztársaság
                  3
                hivatalosan kérelmezte, hogy csatlakozhasson az egyezményhez. 2020. január 27-én a Nemzetközi Gabonatanács titkársága tájékoztatta a tagokat a Szerb Köztársaság kérelméről.

               Az egyezmény 27. cikkének (2) bekezdése értelmében az egyezményhez bármely állam kormánya csatlakozhat a tanács által megfelelőnek ítélt feltételek mellett. A Gabonakereskedelmi Egyezmény keretében elfogadott eljárási szabályzat (a továbbiakban: az eljárási szabályzat) 33.d) szabályával összhangban az Adminisztratív Bizottság megvizsgálja a csatlakozás iránt a 27. cikk (2) bekezdése alapján benyújtott kérelmeket, és ajánlásokat fogalmaz meg azokra vonatkozóan a tanács számára.

               Az eljárási szabályzat 33.b) szabálya alapján a csatlakozó ország szavazatainak számát az egyezmény 11. cikkének alkalmazásában (azaz a tagok éves pénzügyi hozzájárulásának meghatározása céljából) a csatlakozó ország teljes gabonakereskedelmének a Nemzetközi Gabonatanács összes tagországának teljes gabonakereskedelméhez viszonyított részaránya alapján kell megállapítani.

               Az egyezmény 12. cikkének (1) bekezdése értelmében a tanácsnak meg kell határoznia, hogy az egyezmény alkalmazásában mely országok minősülnek exportáló tagnak, és melyek minősülnek importáló tagnak, figyelembe véve az érintett tagok gabonakereskedelmének szerkezetét és az általuk e tekintetben képviselt álláspontot. A tanács ugyanazon cikk (2) és (3) bekezdése alapján határoz továbbá a tagok szavazati jogairól is.

               Mivel a Nemzetközi Gabonatanács következő ülésére csak 2020. június 8-án kerül sor, a tanács titkársága javasolta, hogy a tagok levélben szavazzanak a Szerb Köztársaság csatlakozásának a tanács általi jóváhagyásáról, lehetővé téve ezáltal, hogy a csatlakozás már egy korábbi időpontban megtörténhessen. Amennyiben 2020. március 31-ig nem érkezik kifogás a Nemzetközi Gabonatanács jelenlegi tagjai részéről, a Szerb Köztársaság csatlakozása 2020. április 1-jétől hatályba lépne.

               Noha az egyezmény nem tartalmaz konkrét szabályokat a postai úton történő szavazás eljárására (avagy az írásbeli eljárásra) vonatkozóan, az egyezménynek a tanács határozatairól rendelkező 14. cikke nem írja elő, hogy az ilyen határozatokat a tanács ülésein kell meghozni.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

                  Az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményt az Unió a 96/88/EK tanácsi határozattal
                     4
                   kötötte meg 1998. június 30-ig terjedő hatállyal, amelyet azóta rendszeres időközönként meghosszabbítottak. Az egyezmény 33. cikkének megfelelően az egyezmény hatálya minden ilyen alkalommal legfeljebb két évvel hosszabbodik meg. Legutóbb 2019 júniusában, a Nemzetközi Gabonatanács határozatával hosszabbították meg, így 2021. június 30-ig marad hatályban
                     5
                  .

                  Az Unió mindig is aktív tagja volt a Nemzetközi Gabonatanácsnak és támogatta a szervezet kibővítését.

                  A Szerb Köztársaság jelentős mennyiségű mezőgazdasági terméket termel, különös tekintettel a kukoricára, amely a Nemzetközi Gabonatanács tevékenysége által érintett termények közül az egyik legfontosabb.

                  A Szerb Köztársaság 2009. december 19-én nyújtotta be az EU-tagság iránti kérelmét, és 2012. március 1-jén az Európai Tanács megadta számára a tagjelölt ország státuszt.

                  E javaslat célja az, hogy megszerezze a Bizottság számára a Tanács felhatalmazását arra, hogy jóváhagyja a Szerb Köztársaságnak az egyezményhez való csatlakozását.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  6
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A Nemzetközi Gabonatanács tervezett jogi aktusa a Nemzetközi Gabonatanács tagságának kibővítését vonja maga után. A tervezett jogi aktus joghatással bír, mivel kihat a döntéshozatali egyensúlyra a Nemzetközi Gabonatanácson belül, amelynek határozatait az exportáló és az importáló tagok többségének meg kell szavaznia, és e határozatok az egyezmény 14. cikkében foglaltak értelmében a tagokra nézve kötelező érvényűek.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen anyagi jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a mezőgazdasági termékek kereskedelméhez kapcsolódik.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 207. cikkének első albekezdése.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az EUMSZ 207. cikkének első albekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2020/0032 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által a Nemzetközi Gabonatanácsban a Szerb Köztársaságnak az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményhez való csatlakozása tekintetében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke első albekezdésére, összefüggésben a 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményt (a továbbiakban: az egyezmény) az Unió a 96/88/EK tanácsi határozat
                  7
                révén megkötötte, és az egyezmény 1995. július 1-jén hatályba lépett. Az egyezményt három évre kötötték meg, és azóta további kétéves időszakokra rendszeres időközönként meghosszabbították. A Nemzetközi Gabonatanács legutóbb a 2019 júniusában tartott 49. ülésén hozott határozatában hosszabbította meg az egyezményt
                  8
               , így az 2021. június 30-ig marad hatályban.

               (2)Az egyezmény 27. cikkének (2) bekezdése értelmében az egyezményhez bármely állam kormánya csatlakozhat a Nemzetközi Gabonatanács által megfelelőnek ítélt feltételek mellett.

               (3)2020. január 23-án a Szerb Köztársaság hivatalosan kérelmezte, hogy csatlakozhasson az egyezményhez.

               (4)2012. március 1-jén az Európai Tanács tagjelölti státuszt adott Szerbiának.

               (5)A Szerb Köztársaság jelentős gabonatermelő; különösen kukoricából termel számottevő mennyiséget.

               (6)Helyénvaló meghatározni az Unió által a Nemzetközi Gabonatanácsban képviselendő álláspontot, mivel Szerbia csatlakozása az Unió érdekében áll,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió nevében a Bizottság által a Nemzetközi Gabonatanácsban képviselendő álláspont az, hogy a Szerb Köztársaságnak az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezményhez való csatlakozását jóvá kell hagyni.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 21., 1996.1.27., 47. o.

                     (2)

                        A Nemzetközi Gabonatanács pénzügyi év alapján működik, amely július 1-től június 30-ig tart.

                     (3)

                        A Szerb Köztársaság mezőgazdaságért, erdészetért és vízgazdálkodásért felelős miniszterének levele útján.

                     (4)

                        HL L 21., 1996.1.27., 47. o.

                     (5)

                        A Tanács (EU) 2019/813 határozata (2019. május 17.) (HL L 133., 2019.5.21., 19. o.).

                     (6)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (7)

                        A Tanács 96/88/EK határozata (1995. december 19.) az 1995. évi Nemzetközi Gabonaügyi Megállapodást alkotó Gabonakereskedelmi Egyezmény és Élelmiszersegély-egyezmény Európai Közösség által történő jóváhagyásáról (HL L 21., 1996.1.27., 47. o.).

                     (8)

                        A Tanács (EU) 2019/813 határozata (2019. május 17.) a Nemzetközi Gabonatanácsban az 1995. évi Gabonakereskedelmi Egyezmény időbeli hatályának meghosszabbítására tekintettel az Európai Unió által képviselendő álláspontról (HL L 133., 2019.5.21., 19. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.4.30.
            COM(2020) 200 final
            Javaslat
            AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA
            a Portugáliának, Spanyolországnak, Olaszországnak és Ausztriának szóló segítségnyújtás céljából az Európai Unió Szolidaritási Alapjának igénybevételéről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               Ez a határozat a 2012/2002/EK tanácsi rendelettel (a továbbiakban: a rendelet) összhangban az Európai Unió Szolidaritási Alapjának (EUSZA) 278 993 814 EUR összegű igénybevételét fedezi, azzal a céllal, hogy támogatást nyújtsanak Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria részére az ezen országokban 2019 folyamán bekövetkezett katasztrófák miatt. A javaslatot kísérő 4/2020. számú költségvetés-módosítási tervezetben
                  1
                a Bizottság javasolja a szükséges kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok beállítását a 2020. évi általános költségvetésbe.

               2.1.Portugália – a Lorenzo hurrikán az Azori-szigeteken 2019 októberében

               A Lorenzo hurrikán az Atlanti-óceán legkeletibb részén és Európához legközelebb kialakult valaha regisztrált trópusi ciklon volt. Szeptember végén trópusi hullámból 5-ös erősségű hurrikánná fejlődött. Az északkeletre tartó Lorenzo hurrikán 2019. október 2-án áthaladt az Azori-szigeteken, és súlyos károkat okozott a köz- és magáninfrastruktúrákban, valamint hatással volt az emberek, a vállalkozások és az intézmények mindennapi életére.

               (1)Portugália 2019. november 8-án – a 2019. október 2-án észlelt első károkat követő 12 hetes határidőn belül – az EUSZA-ból nyújtandó pénzügyi támogatást kérelmezett. A kérelem egyetlen NUTS 2 szintű régióra (Região Autónoma dos Açores, Azori-szigetek autonóm régió) vonatkozik, és a rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerint „regionális katasztrófaként” nyújtották be.

               (2)A katasztrófa természeti eredetű, így az EUSZA alkalmazási területének hatálya alá tartozik.

               (3)A portugál hatóságok a katasztrófa okozta teljes közvetlen kárt 328,5 millió EUR-ra becsülik. A kérelmet a rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében foglalt „regionális katasztrófára” vonatkozó kritériumok alapján nyújtották be. Az említett rendelkezés értelmében a „regionális katasztrófa” bármely olyan természeti katasztrófa, amely egy támogatható állam NUTS 2 szintű régiójában olyan közvetlen kárt eredményez, amelynek értéke meghaladja az adott régió GDP-jének 1,5 %-át. A legkülső régiók – köztük az Azori-szigetek – esetében a küszöbérték a regionális GDP 1 %-a. A bejelentett közvetlen kár a régió GDP-jének 8,4 %-át teszi ki (3 927 millió EUR a 2016. évi adatok alapján), és így meghaladja az 1 %-os küszöbértéket. A Portugália által benyújtott kérelem ezért jogosult az EUSZA-ból való támogatásra.

               (4)Az alapból nyújtandó pénzügyi hozzájárulási összeg kiszámításának alapját a teljes közvetlen kár képezi. A pénzügyi hozzájárulás csak a rendelet 3. cikkében meghatározott, elengedhetetlen veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedésekre fordítható.

               (5)Kérelmében Portugália kérte a rendelet 4a. cikkében foglaltak szerinti előleg kifizetését. A Bizottság 2019. december 11-én elfogadta a C(2019) 9067 végrehajtási határozatot, amelyben 10 %-os előleget ítélt meg 821 270 EUR összegben az alapból nyújtandó várható pénzügyi hozzájárulásra vonatkozóan. Ezt az összeget ezt követően teljes egészében kifizették Portugália részére.

               (6)Kérelmükben a portugál hatóságok részletesen ismertetik a katasztrófa jellegét és hatását. Az azori-szigeteki regionális polgári védelmi és tűzoltószolgálat szeptember 26-tól készült a hurrikán áthaladására. A legnagyobb károk ezt követően a szélnek és a hullámoknak különösen kitett területeken, legfőképpen a kikötőkben keletkeztek. A víz-, energia- és kommunikációs hálózatokban is zavar támadt. Kár érte az utakat, a repülőtereket, az iskolákat, a kórházakat, valamint egyéb nyilvános létesítményeket. Ennek következtében a magánszemélyek, a vállalkozások, a halászat és a mezőgazdaság, valamint a turizmus veszteségeket szenvedett el. A part menti védelmi infrastruktúra súlyos károsodása miatt a lakosság nagyobb kockázatoknak volt kitéve.

               (7)Portugália a rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedések elszámolható költségeit 279,3 millió EUR-ra becsülte és intézkedéstípusokra bontotta. Az elszámolható költségek legnagyobb részét (közel 270 millió EUR) a közlekedési infrastruktúra – különösen a kikötők – helyreállításának költségei teszik ki.

               (8)A portugál hatóságok közölték, hogy jelenleg nem állnak rendelkezésre adatok az elszámolható költségek biztosítási fedezetéről.

               (9)Az érintett régió az európai strukturális és beruházási alapok (2014–2020) besorolása szerint „kevésbé fejlett régió”. A portugál hatóságok jelezték a Bizottságnak, hogy a helyreállítási intézkedésekhez nem szándékoznak forrásokat átcsoportosítani az európai strukturális és beruházási alapok programjaiból.

               (10)A katasztrófakockázat-megelőzésre és -kezelésre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtása tekintetében jelenleg nincs folyamatban kötelezettségszegési eljárás az országgal szemben. A portugál kérelem röviden ismerteti, hogy az Azori-szigeteken a tengerparti övezet kezeléséhez és a tengerparti övezet védelmét célzó beavatkozások meghatározásához az európai tengerparti övezet integrált kezelésére irányuló stratégia általános elveinek és lehetőségeinek meghatározásáról szóló 2002/413/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlás szolgál irányadó alapként. Folyamatban van az árvízkockázatok értékeléséről és kezeléséről szóló 2007/60/EK irányelv végrehajtása.

               2.2.Spanyolország – áradások Valencia, Murcia, Kasztília-La Mancha és Andalúzia régióban 2019 szeptemberében

               2019. szeptember 9-től az Ibériai-félsziget délkeleti részén „magassági hidegcseppnek” (Depresión Aislada en Niveles Altos, DANA) nevezett ritka meteorológiai jelenség volt tapasztalható. Az áradásokhoz vezető súlyos esőzések jellemezte jelenség szeptember 12. és 16. között érte el tetőpontját, és nagyon súlyosan érintette Valencia, Murcia, Kasztília-La Mancha és Andalúzia régió nagy területeit.

               (1)Spanyolország 2019. november 28-án – a 2019. szeptember 9-én észlelt első károkat követő 12 hetes határidőn belül – az EUSZA-ból nyújtandó pénzügyi támogatást kérelmezett. A kérelem Spanyolország NUTS 2 szintű régiói közül négyre vonatkozik (Valenciai körzet, Murcia régió, Kasztília-La Mancha és Andalúzia), és a kérelmet a rendelet 2. cikkének (3) bekezdése értelmében „regionális katasztrófaként” nyújtották be. A Bizottság megkeresése nyomán 2019. december 18-án és 2020. január 29-én kiegészítő információkat nyújtottak be a kérelem kiegészítése érdekében.

               (2)A katasztrófa természeti eredetű, így az EUSZA alkalmazási területének hatálya alá tartozik.

               (3)A spanyol hatóságok a katasztrófa okozta teljes közvetlen kárt 2 269,7 millió EUR-ra becsülik. A kérelmet a rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében foglalt „regionális katasztrófára” vonatkozó kritériumok alapján nyújtották be. Az említett rendelkezés értelmében a „regionális katasztrófa” bármely olyan természeti katasztrófa, amely egy támogatható állam NUTS 2 szintű régiójában olyan közvetlen kárt eredményez, amelynek értéke meghaladja az adott régió GDP-jének 1,5 %-át. Mivel a katasztrófa több régiót érint, az egyes régiók kárarányával súlyozott átlagos GDP-t kell alkalmazni. Ennek megfelelően a Spanyolország által bejelentett kár a súlyozott regionális GDP 2,65 %-át teszi ki.

               (4)Az alapból nyújtandó pénzügyi hozzájárulási összeg kiszámításának alapját a teljes közvetlen kár képezi. A pénzügyi hozzájárulás csak a rendelet 3. cikkében meghatározott, elengedhetetlen veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedésekre fordítható.

               (5)Kérelmében Spanyolország kérte a rendelet 4a. cikkében foglaltak szerinti előleg kifizetését. A Bizottság 2020. február 13-án elfogadta a C(2020) 905 végrehajtási határozatot, amelyben 10 %-os előleget ítélt meg 5 674 336 EUR összegben az alapból nyújtandó várható pénzügyi hozzájárulásra vonatkozóan. Ezt az összeget ezt követően teljes egészében kifizették Spanyolország részére.

               (6)Kérelmükben a spanyol hatóságok részletesen ismertették a katasztrófa jellegét és hatását. A rendkívüli csapadékmennyiség meghaladta az elmúlt 140 év rekordjait, és súlyos áradásokhoz vezetett, amelyek 8 ember életét követelték. Több ezer lakost kellett otthonukból evakuálni és sürgősségi szálláshelyen elhelyezni. A magassági hidegcsepp súlyosan érintette az érintett területek lakosságának életkörülményeit, és jelentős fizikai károkat okozott a magán- és közlétesítményekben. A közúti, vasúti és repülőtéri infrastruktúra megrongálódott, és a szolgáltatásokat fel kellett függeszteni. Az erózió károkat okozott a vízhálózatokban, a védelmi infrastruktúrában és a környezetben. A strandok szintén erodálódtak, a tengerpart menti infrastruktúra pedig megrongálódott.

               (7)Spanyolország a rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedések elszámolható költségeit 650,6 millió EUR-ra becsülte és intézkedéstípusokra bontotta. Az elszámolható költségek legnagyobb része (több mint 385 millió EUR) a takarítási munkálatokhoz kapcsolódik. A második legnagyobb részt az infrastruktúra helyreállítási költségei teszik ki, több mint 247 millió EUR összegben.

               (8)Spanyolország kérésére a Kopernikusz műholdas felvételeket nyújtott a válaszintézkedések alátámasztására.

               (9)A spanyol hatóságok megerősítették, hogy az elszámolható költségnek nincs biztosítási fedezete.

               (10)Valencia körzet az európai strukturális és beruházási alapok (2014–2020) besorolása szerinti „fejlettebb régió”, a másik három régió pedig úgynevezett átmeneti régió. A spanyol hatóságok jelezték a Bizottságnak, hogy a helyreállítási intézkedésekhez nem szándékoznak forrásokat átcsoportosítani az európai strukturális és beruházási alapok programjaiból.

               (11)A katasztrófakockázat-megelőzésre és -kezelésre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtása tekintetében Spanyolország arról tájékoztatott, hogy az uniós árvízvédelmi irányelvet átültette a spanyol jogba, és most fejezte be az első szakaszt a kockázatértékeléssel és a kockázati térképek létrehozásával. Az eredményeket a második szakaszban értékelték. Az értékelés eredményeit a polgári védelmi nemzeti tanács jóváhagyta. Az új tervek 2022 decemberében várhatók. Ezen túlmenően polgári védelmi terveket dolgoztak ki az árvízkockázat ellen, mind állami szinten, mind az autonóm közösségekben.

               2.3.Olaszország – szélsőséges időjárási események 2019 őszén

               2019. október végén és novemberben Olaszország területének nagy részét északtól délig számos, egymáshoz kapcsolódó szélsőséges időjárási esemény sújtotta, amelyek az áradások és földcsuszamlások miatt súlyos károkat okoztak. Az események a velencei árvíz során érték el tetőpontjukat.

               (1)
                     Olaszország 2020. január 10-én – a 2019. október 20-án észlelt első károkat követő 12 hetes határidőn belül – az EUSZA-ból nyújtandó pénzügyi hozzájárulást kérelmezett.

               (2)
                     A katasztrófa természeti eredetű, és az EUSZA alkalmazási területének hatálya alá tartozik.

               (3)
                     A kérelmet a rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében foglalt „jelentős természeti katasztrófára” vonatkozó kritériumok alapján terjesztették elő. Az olasz hatóságok a katasztrófa okozta teljes közvetlen kárt 5 619,878 millió EUR-ra becsülik (aktualizált összeg). Ez az összeg az EUSZA igénybevételére Olaszország esetében alkalmazandó küszöbérték több mint 157 %-át teszi ki (a kár összege 2011-es árakon meghaladja a 3 milliárd EUR-t). Olaszország kérelme ezért jogosult az EUSZA-ból nyújtandó hozzájárulásra.

               (4)
                     Olaszország nem kérte előleg kifizetését.

               (5)
                     Kérelmükben az olasz hatóságok részletesen ismertetik a szélsőséges időjárási események által okozott pusztítás jellegét és nagyságrendjét. A katasztrófa Olaszország területét a helyszíntől függően eltérő intenzitással sújtotta, és eltérő hatással volt a lakosságra, a gazdaságra és a környezetre. Összesen 17 régió szenvedett kárt, a leginkább érintett Veneto, Piemont, Liguria, Szícilia és Emilia-Romagna volt. Veneto egyedül – és a súlyos áradások miatt Velence városa – a teljes kár közel egyharmadát (1,8 milliárd EUR) szenvedte el. Abruzzo, Basilicata, Calabria, Campania, Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Apulia, Toszkána és Bolzano/Bozen autonóm megye kisebb mértékben szenvedett kárt. A legkevésbé érintett Marche, Valle d’Aosta és Trento autonóm megye volt.

               A katasztrófa a földcsuszamlások és kidőlt fák révén jelentős fennakadásokat okozott különösen az állami, regionális, megyei és települési szintű úthálózatban, és számos elszigetelt hegyvidéki és part menti önkormányzatot vágott el a külvilágtól. A legtöbb régiót vízelvezetési zavarok, lejtő- és földcsuszamlások, valamint árvizek sújtották. Az iskolák és egyéb közszolgáltatások működtetése megszakadt. A 200 km/h sebességig terjedő széllökések jelentős károkat okoztak az erdőkben (mintegy 8,5 millió köbméter faanyag), és súlyos következményekkel jártak a faiparban és a turizmusban. Különösen Venetóban mintegy 130 Natura 2000 védett terület szenvedett károkat több mint 414 000 hektárnyi földterületen. A jelentések szerint a víz szinte valamennyi régióban köz- és magánépületeket árasztott el. A mezőgazdaságban jelentős veszteségek következtek be, amelyek közvetlen károkat okoztak a mezőgazdasági struktúrákban (üvegházak, gépek). A szennyvíztisztító-telepek működése leállt. A villamosenergia- és gázhálózatok működése megszakadt.

               Venetóban az áradások hatalmas károkat okoztak a köz- és magántulajdonban lévő ingatlanokban, a kereskedelmi és gazdasági, az ipari és a szolgáltatási tevékenységekben. Az áradások 187 cm-es tengerszint feletti magasságon tetőztek, és Velence városának több mint 85 %-át elöntötték. Az „aqua alta” hullámok jelentős károkat okoztak Velence történelmi központjának művészeti és kulturális örökségében, valamint a lagúna főbb szigetein található számtalan értékben, többek között műtárgyakban, továbbá olyan dokumentumokban, mint például könyvek, kéziratok, valamint az archívumokban. A mintegy 75 elöntött történelmi templomban szerkezeti károk keletkeztek, ami a berendezéseket és a hatalmas archívumot is érintette. Ezenfelül Velence vízi közlekedési rendszerében is kár ért számos kirakodóstruktúrát, kompot és motorcsónakot. Az elektromos és elektronikai berendezések is megsérültek.

               Piemontban a katasztrófa több mint 800 települést érintett. Liguriában áradásokhoz, talajsüllyedési folyamatokhoz és földcsuszamlásokhoz vezetett, ami különösen az útrendszert károsította. Szicíliában súlyos következményekkel járt a szolgáltatásnyújtás tekintetében, és gazdasági veszteségeket okozott a mezőgazdaság és a termelés megszakadása miatt. Emilia-Romagnában a folyóhálózat áradása parterózióhoz, árvizekhez, valamint az árkok és csatornák túlfolyásához vezetett, ami következésképpen a lakóterületeket, a termelést, a folyópartok védelmét és a hidraulikus létesítményeket is károsította. A viharok továbbá jelentős károkat okoztak a partvédelmi létesítményekben is, mivel szinte teljesen lerombolták a partokat védő mesterséges dűnéket. A dombos és hegyvidéki területeken földerózió és földcsuszamlások következtek be, amelyek komoly károkat okoztak az úthálózatban.

               (6)
                     A Bizottság elemzése szerint a kérelem tárgyát képező időszakban az időjárási események meteorológiai és hidrológiai szempontból egyetlen eseménynek tekinthetők. Továbbá az olasz hatóságok által bejelentett kár földrajzi kiterjedése és nagyságrendje valószínűnek tűnik.

               (7)
                     Olaszország a rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedések elszámolható költségeit 1 110,1 millió EUR-ra becsülte és intézkedéstípusokra bontotta. Az elszámolható költségek legnagyobb része (több mint 479 millió EUR) a védelmi infrastruktúra helyreállításával és a kulturális örökség védelmével kapcsolatos kiadásokat érinti. A második legnagyobb részt az alapvető infrastruktúra helyreállításának költségei teszik ki (465 millió EUR).

               (8)
                     Az olasz hatóságok megerősítették, hogy az elszámolható költségeknek nincs biztosítási fedezete.

               (9)
                     A 17 érintett régió közül öt (Basilicata, Calabria, Campania, Apulia és Szicília) az esb-alapok (2014–2020) szerinti „kevésbé fejlett régiónak”, Abruzzo „átmeneti régiónak”, a többi pedig „fejlettebb régiónak” minősül. Az olasz hatóságok nem jelezték a Bizottságnak, hogy az esb-alapok programjaiból forrásokat szándékoznak átcsoportosítani helyreállítási intézkedésekre.

               (10)
                     Olaszország nem kérelmezte az uniós polgári védelmi mechanizmus aktiválását, de a közös veszélyhelyzeti kommunikációs és tájékoztatási rendszeren (CECIS) keresztül tájékoztatta az Európai Veszélyhelyzet-reagálási Központot (ERCC).

               (11)
                     A katasztrófakockázat-megelőzésre és -kezelésre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtása tekintetében jelenleg nincs folyamatban kötelezettségszegési eljárás az országgal szemben.

               2.4.Ausztria – szélsőséges időjárási események 2019 őszén

               2019. november 11. és 23. között Ausztria délnyugati részét súlyos áradások érték, különösen Karintiában és Kelet-Tirolban. Az eseményeket ugyanazok az időjárási körülmények váltották ki, amelyek jelentős katasztrófához vezettek Olaszországban. A szélsőséges időjárás jelentős károkat okozott az alapvető közinfrastruktúra, a magánlakások, a vállalkozások és az erdőterületek tekintetében. Az események nagyon hasonlóak voltak az egy évvel korábbiakhoz, bár kevesebb kárt okoztak.

               (1)Ausztria 2020. január 29-én – a 2019. november 11-én észlelt első károkat követő 12 hetes határidőn belül – az EUSZA-ból nyújtandó hozzájárulást kérelmezett. Ausztria 2020. március 9-én saját kezdeményezésére aktualizált információkat nyújtott be, amelyek az érintett régiókra vonatkozóan kissé magasabb kárbecslést tartalmaztak.

               (2)A katasztrófa természeti eredetű, és az EUSZA alkalmazási területének hatálya alá tartozik.

               (3)Az osztrák hatóságok a katasztrófa okozta teljes közvetlen kárt 93,2 millió EUR-ra becsülik. Ez az összeg jóval kisebb az Ausztriára 2020-ban alkalmazandó 2 307,9 millió EUR összegű (vagyis Ausztria bruttó nemzeti jövedelmének 0,6 %-át kitevő), jelentős katasztrófára vonatkozó küszöbértéknél. Az összeg az ún. regionális katasztrófára vonatkozó küszöbértéknél, vagyis az érintett régiók kárarányával súlyozott regionális bruttó hazai termék 1,5 %-ánál is alacsonyabb. A rendelet feltételei szerint a katasztrófa sem „jelentős természeti katasztrófának”, sem „regionális természeti katasztrófának” nem minősül. Mivel azonban a katasztrófát ugyanazok az időjárási körülmények okozták, mint az olaszországi jelentős katasztrófát, az osztrák hatóságok kérelmüket a rendelet 2. cikkének (4) bekezdésében meghatározott „szomszédos támogatható állam”-ra vonatkozó rendelkezés értelmében nyújtották be, amely szerint az EUSZA-ból támogatás nyújtható egy támogatható államban bekövetkezett olyan természeti katasztrófa esetében is, amely egy szomszédos támogatható államban is bekövetkezett jelentős természeti katasztrófa. Ez a feltétel teljesül.

               (4)Az osztrák hatóságok nem kérték előleg kifizetését.

               (5)Az osztrák hatóságok benyújtották a katasztrófa hatásának részletes leírását. A legnagyobb kár a legdélibb osztrák tartományban, Karintiában és a szomszédos kelet-tiroli tartományban következett be; mindkettő Olaszországgal határos alpesi terület. Salzburg tartomány és Stájerország tartomány kisebb kárt szenvedett. A súlyos esőzés számos vízfolyásnál áradást okozott, emiatt károk érték elsősorban a közlekedési infrastruktúrát, és utakat kell lezárni. Számos híd súlyosan megrongálódott. A problémákat tovább súlyosbította a szokatlan havazás és a lavinák, amelyek károkat okoztak az erdőterületeken. A vasúti összeköttetések megszakadtak, a víz lakásokat és középületeket öntött el, és egyes településeket átmenetileg elszakított a külvilágtól, valamint megszakadt a villamosenergia-ellátás.

               (6)Ausztria a rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti veszélyhelyzeti és helyreállítási intézkedések elszámolható költségeit 61,3 millió EUR-ra becsülte és intézkedéstípusokra bontotta. Az elszámolható költségek legnagyobb részét (több mint 40 millió EUR) a közlekedési hálózatot ért károk helyreállításának költségei teszik ki. A talajerózió elleni intézkedésekre fordított összeg mintegy 13 millió EUR.

               (7)Az osztrák hatóságok megerősítették, hogy az elszámolható költségnek nincs biztosítási fedezete.

               (8)Az érintett régiók az európai strukturális és beruházási alapok (2014–2020) szerinti „fejlettebb régióknak” minősülnek. Kérelmükben az osztrák hatóságok jelezték, hogy a véderdők újratelepítése érdekében forrásokat szándékoznak felhasználni az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap által finanszírozott osztrák vidékfejlesztési programból.

               (9)Ausztria nem kérelmezte az uniós polgári védelmi mechanizmus aktiválását.

               (10)A katasztrófakockázat-megelőzésre és -kezelésre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtása tekintetében jelenleg nincs folyamatban kötelezettségszegési eljárás az országgal szemben.

               2.5.Következtetés

               A fenti indokok alapján Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria kérelme megfelel az EUSZA igénybevételéhez előírt rendeleti feltételeknek.

               3.Finanszírozás a 2020. évi EUSZA-allokációkból

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló, 2013. december 2-i 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet
                  2
                (a továbbiakban: a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet) és különösen annak 10. cikke – 2011. évi árakon – évi 500 000 000 EUR-s felső határig engedélyezi az Európai Unió Szolidaritási Alapjának igénybevételét. Az EUSZA igénybevételének módozatait az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás
                  3
                (a továbbiakban: az intézményközi megállapodás) 11. pontja határozza meg.

               Mivel az EUSZA létrehozásának meghatározó oka a szolidaritás, a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy a támogatást progresszív alapon kell nyújtani. Ez azt jelenti, hogy – a korábbi gyakorlatnak megfelelően – az EUSZA igénybevételét kiváltó „jelentős természeti katasztrófa” küszöbértékét (azaz a 2011. évi árakon számított GNI 0,6 %-a, illetve 3 milliárd EUR közül az alacsonyabbik összeget) meghaladó kárrészre magasabb támogatási intenzitást kell alkalmazni, mint a küszöbérték alatti kárrészre. A jelentős katasztrófák esetén odaítélt támogatás meghatározásához eddig a küszöbérték alatt a teljes közvetlen kár 2,5 %-át, a küszöbérték feletti részre pedig a teljes közvetlen kár 6 %-át használták. A regionális katasztrófák és a „szomszédos országokra” vonatkozó rendelkezés alapján elfogadott katasztrófák esetében az arány 2,5 %.

               A hozzájárulás nem haladhatja meg a támogatható intézkedések becsült összes költségét. A támogatást az EUSZA-ról szóló 2002–2003-as éves jelentésben meghatározott, és a Tanács és az Európai Parlament által elfogadott módszer alapján számítják ki.

               A Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria által benyújtott kérelmek alapján az EUSZA-ból nyújtandó pénzügyi hozzájárulás a keletkezett teljes közvetlen kár becsült összértéke alapján a következő:

                        Tagállam

                        A katasztrófa minősítése

                        Teljes közvetlen kár

                        (millió EUR)

                        Az alkalmazott „regionális katasztrófa” küszöbérték
                        [A GDP 1,5 %-a/
                        A legkülső régiók GDP-jének 1 %-a]

                        (millió EUR)

                        A „jelentős katasztrófa” küszöbértéke

                        (millió EUR)

                        A küszöbérték alatti közvetlen kár 2,5 %-a

                        (EUR)

                        A küszöbérték feletti közvetlen kár 6 %-a

                        (EUR)

                        A javasolt támogatás teljes összege

                        (EUR)

                        Kifizetett előlegek

                        (EUR)

                        PORTUGÁLIA

                        Regionális

                        (2. cikk, (3) bekezdés)

                        328,508

                        39,271

                        –

                        8 212 697

                        –

                        8 212 697

                        821 270

                        SPANYOLORSZÁG

                        Regionális

                        (2. cikk, (3) bekezdés)

                        2 269,734

                        1 287,076

                        –

                        56 743 358

                        –

                        56 743 358

                        5 674 336

                        OLASZORSZÁG

                        Jelentős

                        (2. cikk, (2) bekezdés)

                        5 619,878

                        –

                        3 585,278

                        89 631 943

                        122 076 039

                        211 707 982

                        –

                        AUSZTRIA

                        Szomszédos

                        (2. cikk, (4) bekezdés)

                        93,191

                        –

                        –

                        2 329 777

                        –

                        2 329 777

                        –

                        ÖSSZESEN

                        278 993 814

               A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 10. cikkének (1) bekezdésével összhangban az EUSZA igénybevételére rendelkezésre álló teljes összeg 2020 elején 1 150 524 045 EUR volt: az 597 546 284 EUR összegű 2020. évi költségvetési juttatásnak, valamint a 2019. évi költségvetési juttatásból fel nem használt és 2020-ra átvitt 552 977 761 EUR-nak az összege.

               2020 e szakaszában 1 001 137 474 EUR vehető igénybe, ugyanis az EUSZA igénybevételére 2020 elején rendelkezésre álló teljes összegből (1 150 524 045 EUR) vissza kell tartani 149 386 571 EUR-t, mivel a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 10. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az adott évi költségvetési juttatás 25 %-ának október 1-jén még rendelkezésre kell állnia.

                        Az EUSZA finanszírozásának összefoglaló táblázata

                        Összeg

                        EUR

                        2020-ra átvitt 2019. évi költségvetési juttatás

                        552 977 761

                        2020. évi költségvetési juttatás

                        597 546 284

                        -----------------

                        Rendelkezésre álló teljes összeg 2020 elején

                        1 150 524 045

                        Mínusz a 2020. évi költségvetési juttatás visszatartott 25 %-a

                        –149 386 571

                        -----------------

                        Jelenleg rendelkezésre álló maximális összeg (2019.+2020. évi költségvetési juttatás)

                        1 001 137 474

                        A Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria részére nyújtandó javasolt támogatás teljes összege

                        –278 993 814

                        -----------------

                        2020. október 1-jéig rendelkezésre álló fennmaradó összegek

                        722 143 660

               Javaslat

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA

               a Portugáliának, Spanyolországnak, Olaszországnak és Ausztriának szóló segítségnyújtás céljából az Európai Unió Szolidaritási Alapjának igénybevételéről

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel az Európai Unió Szolidaritási Alapjának létrehozásáról szóló, 2002. november 11-i 2012/2002/EK tanácsi rendeletre
                  4
                és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodásra
                  5
                és különösen annak 11. pontjára,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Európai Unió Szolidaritási Alapjának (a továbbiakban: az alap) célja, hogy az Unió gyors, hatékony és rugalmas módon legyen képes a veszélyhelyzetekre reagálni és kifejezni szolidaritását a katasztrófa sújtotta régiók lakosságával.

               (2)Az alap éves maximális összege (2011-es árakon számítva) az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet
                  6
                10. cikkében meghatározottaknak megfelelően 500 000 000 EUR.

               (3)Portugália az azori-szigeteki szélsőséges időjárási események miatt 2019. november 8-án kérelmet nyújtott be az alap igénybevételére.

               (4)Spanyolország a Valencia, Murcia, Kasztília-La Mancha és Andalúzia régióban a súlyos esőzések okozta áradások miatt 2019. november 28-án kérelmet nyújtott be az alap igénybevételére.

               (5)Olaszország a 2019 őszén 17 régióban tapasztalt szélsőséges időjárási események miatt 2020. január 10-én kérelmet nyújtott be az alap igénybevételére.

               (6)Ausztria a 2019. novemberi szélsőséges időjárási események miatt 2020. január 29-én kérelmet nyújtott be az alap igénybevételére.

               (7)Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria kérelmei eleget tesznek az alapból nyújtandó pénzügyi hozzájárulás meghatározására vonatkozóan a 2012/2002/EK rendelet 4. cikkében megállapított követelményeknek.

               (8)Az alapot tehát a Portugália, Spanyolország, Olaszország és Ausztria részére nyújtandó pénzügyi hozzájárulás érdekében igénybe kell venni.

               (9)Az alap igénybevételéhez szükséges idő minimálisra csökkentése érdekében ez a határozat az elfogadásának napjától alkalmazandó,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Unió 2020-as pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetésének keretein belül az Európai Unió Szolidaritási Alapjából az alábbi összegek igénybevételére kerül sor kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok formájában:

               a) 8 212 697 EUR nyújtandó Portugália részére;

               b) 56 743 358 EUR nyújtandó Spanyolország részére;

               c) 211 707 982 EUR nyújtandó Olaszország részére;

               d) 2 329 777 EUR nyújtandó Ausztria részére.

               2. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

               Ezt a határozatot ... [az elfogadás dátuma]
                  7***-tól/-től kell alkalmazni.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                  az Európai Parlament részéről
                        a Tanács részéről

                  az elnök
                        az elnök

                     (1)

                        COM(2020) 190, 2020.4.30.

                     (2)

                        HL L 347., 2013.12.20., 884. o.

                     (3)

                        HL C 373., 2013.12.20., 1. o.

                     (4)

                        HL L 311., 2002.11.14., 3. o.

                     (5)

                        HL C 373., 2013.12.20., 1. o.

                     (6)

                        A Tanács 1311/2013/EU, Euratom rendelete (2013. december 2.) a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről (HL L 347., 2013.12.20., 884. o.).

                     (7)
                  ** A dátumot a Parlament illeszti be a határozatnak a Hivatalos Lapban való kihirdetését megelőzően.