               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.18.
            COM(2017) 606 final
            2017/0265(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménynek (CETS No. 196) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT TÁRGYA

               Az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményét (196. sz. egyezmény) 2005. május 16-án nyitották meg az aláírásra. Az Európai Unió 2015. október 22-én írta alá a 196. sz. egyezményt
                  1
               . Ez a javaslat a 196. sz. egyezménynek az Unió nevében történő megkötésére irányuló határozatra vonatkozik, és a terrorizmus megelőzéséről szóló egyezményhez (196. sz. egyezményt) kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyv (217. sz. egyezmény) megkötésére irányuló határozatra vonatkozó javaslattal együtt értelmezendő.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               A 196. sz. egyezmény célja a Szerződő Felek erőfeszítéseinek növelése a terrorizmus és annak az emberi jogok, különösen az élethez való jog teljes körű gyakorlására kifejtett negatív hatásainak megelőzése érdekében mind a nemzeti szinten, mind a nemzetközi együttműködés során meghozott intézkedések által (2. cikk). A 196. sz. egyezmény ezért büntetendővé nyilvánítja az alábbi cselekményeket, amennyiben azokat szándékosan követik el: terrorcselekmény elkövetésére való nyilvános izgatás (5. cikk), terroristák toborzása (6. cikk), terroristák kiképzése (7. cikk), valamint e bűncselekményekben bűnrészesként való részvétel, e bűncselekményekre való felbujtás, és e bűncselekmények kísérlete (a 9. cikkben meghatározott ún. „járulékos bűncselekmények”). Az 1. cikk a 196. sz. egyezmény I. függelékében felsorolt cselekményekre utalással határozza meg a „terrorcselekmény” fogalmát.

               A bűncselekményeket meghatározó rendelkezéseket kiegészítik a jogi személyek ilyen cselekményekért való felelősségét megállapító rendelkezések (10. cikk), valamint a büntetések és intézkedések feltételeinek megállapítása (11. cikk). E cselekmények esetében a büntethetőség megteremtése, bevezetése és alkalmazása során be kell tartani a 12. cikkben előírt feltételeket és emberi jogi biztosítékokat. A 196. sz. egyezmény a hatálya alá tartozó bűncselekmények tekintetében meghatározza a joghatósági szabályokat (14. cikk). Nyomozási (15. cikk), valamint kiadatási vagy büntetőeljárás indítási (18. cikk) kötelezettséget állapít meg. Ezeket az intézkedéseket kiegészítik a terrorizmus áldozatainak védelmére, kárpótlására és támogatására (13. cikk), valamint a megelőzés terén a nemzeti politikákra (3. cikk) és a nemzetközi együttműködésre (4. cikk) vonatkozó szabályok. A 196. sz. egyezmény továbbá számos, a büntetőügyekben folytatott nemzetközi együttműködés kölcsönös jogi segítségnyújtás révén történő megerősítésére irányuló rendelkezést tartalmaz, ideértve a megkeresés nélküli információcserét (17. és 22. cikk) és a kiadatást (19., 20. és 21. cikk), amelyekre kiterjed a diszkriminációs klauzula (21. cikk).

               A 196. sz. egyezményben szerepel, hogy nyitva áll aláírásra az Európai Unió előtt (az Egyezmény 23. cikkének (1) bekezdése). Tartalmaz továbbá egy „elválasztó klauzulát”, amely biztosítja, hogy az uniós tagállamok egymás közötti kapcsolataiban az uniós jogot kell alkalmazni (26. cikk (3) bekezdés).

               A hatodik megerősítést követően – amelyből négyet az Európa Tanács tagállamai végeztek – a 196. sz. egyezmény 2007. június 1-jén hatályba lépett. 2017. február 21-ig huszonhárom uniós tagállam megerősítette az egyezményt, és az összes uniós tagállam aláírta azt
                  2
               .

               Az Európa Tanács 2015. május 19-én elfogadott egy Kiegészítő jegyzőkönyvet (217. sz. egyezmény). A 196. sz. egyezményhez kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyv 2017. július 1-jén hatályba lépett. A Kiegészítő jegyzőkönyvnek csak az a fél lehet részes fele, amely az érintett a 196. sz. egyezménynek is részes fele
                  3
               .

               Az Európai Unió aláírta a 196. sz. egyezményt, valamint annak Kiegészítő jegyzőkönyvét
                  4
               .

               3.A JAVASLAT OKAI

               A terrorizmus globális jelenség, amely egyre növekvő fenyegetést jelent az alapvető jogokra, a demokráciára és a jogállamiság elvére Európában és világszerte. A terrortámadások elkövetői nem válogatnak. Bárki a terrorizmus áldozatává válhat.

               Az elmúlt évek során az Európai Unióban és a világ más részein elkövetett terrortámadások tűrhetetlenül megsértették a demokratikus társadalmak működését alátámasztó elveket. E tartós fenyegetéssel szemben az Európai Unió minden korábbinál inkább köteles egységesen fellépni, hogy előmozdítsa és fenntartsa a fennállásának alapjául szolgáló elveket.

               Fokozni kell a terrorizmus elleni fellépést, nem csupán nemzeti szinten, hanem összeurópai léptékben és világszerte is. A terrorizmus határon átnyúló jellege szoros nemzetközi együttműködést tesz szükségessé. A terrorista és terrorizmushoz kapcsolódó bűncselekmények közös értelmezése – amit a 196. sz. egyezménybe foglalt, a nemzeti hatóságok közötti együttműködést elősegítő rendelkezések egészítenek ki – hozzájárul a büntető igazságszolgáltatási eszközök, valamint az uniós és nemzetközi szintű együttműködés hatékonyságának további erősítéséhez.

               A 196. sz. egyezmény tárgya a terrorista és terrorizmushoz kapcsolódó cselekmények büntetendősége, valamint az ilyen bűncselekményekkel kapcsolatos nemzetközi együttműködés és a terrorizmus áldozatainak védelme, kárpótlása és támogatása. A Szerződések, és különösen az EUMSZ harmadik részének V. címe uniós hatáskörbe utalja a 196. sz. egyezmény hatálya alá tartozó területet. Ezt az is alátámasztja, hogy az Unió már elfogadta az alábbi intézkedéseket a 196. sz. egyezmény hatálya alá tartozó különféle területeken:

               ·a terrorizmus elleni küzdelemről szóló (EU) 2017/541 irányelv
                  5
               , amely felváltja a terrorizmus elleni küzdelemről szóló 2002/475/IB tanácsi kerethatározatot, amelyet a 2008/919/IB kerethatározat módosított az irányelv által kötelezett tagállamok viszonylatában;

               ·A Tanács 2005/671/IB határozata a terrorista bűncselekményekre vonatkozó információcseréről és együttműködésről
                  6
               ;

               ·2012/29/EU irányelv a bűncselekmények áldozatainak jogaira, támogatására és védelmére vonatkozó minimumszabályok megállapításáról és a 2001/220/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról
                  7
               ;

               ·A Tanács 2004/80/EK irányelve a bűncselekmények áldozatainak kárenyhítéséről
                  8
               ;

               ·Az Európai Parlament és a Tanács 2011/99/EU irányelve az európai védelmi határozatról
                  9
               ;

               ·A Tanács 2009/948/IB kerethatározata a joghatóság gyakorlásával kapcsolatos, büntetőeljárások során felmerülő összeütközések megelőzéséről és rendezéséről
                  10
               ;

               ·A Tanács 2002/465/IB kerethatározata a közös nyomozócsoportokról
                  11
               ;

               ·A Tanács 2002/584/IB kerethatározata (2002. június 13.) az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról
                  12
               ;

               ·A 2014/41/EU irányelv a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról
                  13
               ;

               ·Az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezmény
                  14
               ;

               ·a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény
                  15
               ;

               ·A Tanács 2006/960/IB kerethatározata (2006. december 18.) az Európai Unió tagállamainak bűnüldöző hatóságai közötti, információ és bűnüldözési operatív információ cseréjének leegyszerűsítéséről
                  16
               ;

               ·A Tanács 2008/615/IB határozata (2008. június 23.) a különösen a terrorizmus és a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelemre irányuló, határokon átnyúló együttműködés megerősítéséről (prümi határozat)
                  17
               ;

               Az Európai Unió tehát elfogadta a terrorizmus elleni küzdelemre irányuló átfogó jogszabálycsomagot. Ez hangsúlyossá teszi azt, hogy a tagállamoknak az uniós intézmények keretében kell eljárniuk, amikor nemzetközi kötelezettségeket vállalnak a terrorizmus elleni küzdelem terén.

               A terrorizmus elleni küzdelemről szóló irányelv elfogadása révén az Európai Unió készen áll készen áll azon kötelezettségvállalása teljesítésre, amely szerint a Kiegészítő Jegyzőkönyv megkötése révén annak részes felévé válik. Ezt csak úgy teheti meg, hogy legkésőbb a Kiegészítő jegyzőkönyv megkötésével egyidejűleg megköti a 196. sz. egyezményt.

               4.A JAVASLAT JOGI ELEMEI

               Az uniós jogi aktusok jogalapjának megválasztását olyan objektív elemekre kell alapozni, amelyek alkalmasak a bírósági felülvizsgálatra; ezek közé tartozik az adott intézkedés célja és tartalma is
                  18
               . Ha az uniós jogi aktus vizsgálatából az derül ki, hogy a jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik csak járulékos jellegű, a jogi aktust egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               A 196. sz. egyezmény fő célja, hogy egyes, a terrorizmushoz kapcsolódó cselekményeket bűncselekménnyé nyilvánítson, amire az Unió az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése alapján fel van hatalmazva. A 196. sz. egyezmény aláírásának anyagi jogalapja ezért az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése.

               Az EUMSZ 218. cikkének (6) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács a főtárgyaló javaslata alapján a megállapodás megkötéséről határozatot fogad el. Az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja előírja, hogy amennyiben a megállapodás a rendes jogalkotási eljárás körébe tartozik, a Tanács az Európai Parlament egyetértését követően fogadja el a megállapodás megkötésére vonatkozó határozatot.

               A 196. sz. egyezmény a rendes jogalkotási eljárás körébe tartozó területet érint, közelebbről a terrorizmus területén a bűncselekmények fogalommeghatározásokra vonatkozó minimumszabályok meghatározását, valamint a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködést (az EUMSZ 82. cikke, 83. cikkének (1) bekezdése és 87. cikke). A javasolt határozat eljárási jogalapja ezért az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja.

               5.TERÜLETI HATÁLY

               Az Európai Unióról szóló szerződés 22. jegyzőkönyvével összhangban, az Európai Unió által aláírt és idővel megkötött 196. sz. egyezmény Dánia kivételével valamennyi uniós tagállamban kötelező, és azokra alkalmazandó. Az Európai Unióról szóló szerződés 21. jegyzőkönyvével összhangban, az Európai Unió által aláírt és idővel megkötött 196. sz. egyezmény az Egyesült Királyságra nézve csak annyiban kötelező és ott annyiban alkalmazandó, amennyiben ez a tagállam értesíti a Tanácsot azon szándékáról, hogy részt kíván venni ezen eszköz elfogadásában és alkalmazásában. Írországra nézve kötelező érvényű a 2002/475/IB kerethatározat, ezért Írország részt vesz e határozat elfogadásában.

               2017/0265 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménynek (CETS No. 196) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 83. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,

               mivel:

               (1)A 2015. szeptember 18-i (EU) 2015/1913 tanácsi határozatának megfelelően
                  19
               , 2015. október 22-én aláírták az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményét (CETS No. 196), feltételezve az említett Egyezmény megkötését.

               (2)Az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének (CETS No. 196; a továbbiakban: az Egyezmény) 23. cikke értelmében az Egyezmény jóváhagyásra nyitva áll az Európai Unió előtt.

               (3)Az Unió már intézkedéseket fogadott el az Egyezmény hatálya alá tartozó különféle területeken.

               (4)Írországra nézve kötelező érvényű a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat
                  20
               , ezért Írország részt vesz e határozat elfogadásában.

               (5)[Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikkével összhangban az Egyesült Királyság és Írország bejelentette, hogy részt kíván venni ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában;
                  VAGY
                  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, és a jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, ezek a tagállamok nem vesznek részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.]

               (6)Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               (7)Az Egyezményt ezért az Európai Unió nevében jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménye (CETS No. 196) az Unió nevében jóváhagyásra kerül.

               Az Egyezmény szövegét e határozat melléklete tartalmazza.

               2. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli azt a személyt, aki jogosult az Egyezmény 23. cikkében előírt jóváhagyási okmánynak az Európai Unió nevében történő letétbe helyezésére, miáltal az Unió ezt az Egyezményt magára nézve kötelezőnek ismeri el.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba
                  21
               .

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács (EU) 2015/1913 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének (CETS 196 sz.) az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 22. o.), valamint a Tanács (EU) 2015/1914 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló (CETS 196 sz.) Egyezménye kiegészítő jegyzőkönyvének az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 24. o.).

                     (2)
                  Európa Tanács Szerződések Hivatala
                  A 196. sz. szerződés aláírásait és megerősítéseit bemutató ábra
                  , 2017. augusztus 29-i helyzet.

                     (3)
                  Lásd a Kiegészítő jegyzőkönyv 10. cikkét.

                     (4)
                  A Tanács (EU) 2015/1913 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének (CETS 196 sz.) az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 22. o.), valamint a Tanács (EU) 2015/1914 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló (CETS 196 sz.) Egyezménye kiegészítő jegyzőkönyvének az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 24. o.).

                     (5)
                  Az (EU) 2017/541 irányelv a terrorizmus elleni küzdelemről, a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról, valamint a 2005/671/IB tanácsi határozat módosításáról (HL L 88., 2017.3.31., 6.).

                     (6)
                  HL L 253., 2005.9.29., 22. o.

                     (7)
                  HL L 315., 2012.11.14., 57. o.

                     (8)
                  HL L 261., 2004.8.6., 15. o.

                     (9)
                  HL L 338., 2011.12.21., 2. o.

                     (10)
                  HL L 328., 2009.12.15., 42. o.

                     (11)
                  HL L 162., 2002.6.20., 1. o.

                     (12)
                  HL L 190., 2002.7.18., 1. o.

                     (13)
                  HL L 130., 2014.5.1., 1. o.

                     (14)
                  A Tanács 2000. május 29-i jogi aktusa az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezmény létrehozásáról (HL C 197., 2000.7.12., 1. o.)

                     (15)
                  HL L 239., 2000.9.22., 19. o.

                     (16)
                  HL L 386., 2006.12.29., 89. o.

                     (17)
                  HL L 210., 2008.6.6., 1. o.

                     (18)
                  A C-377/12. sz. Bizottság kontra Tanács ügyben hozott ítélet 34. pontja.

                     (19)
                  HL L 280., 2015.10.24., 22. o.

                     (20)
                  A Tanács 2002/475/IB kerethatározata (2002. június 13.) a terrorizmus elleni küzdelemről (HL L 164., 2002.6.22., 3. o.).

                     (21)
                  A Tanács Főtitkársága gondoskodik az Egyezmény hatálybalépése napjának az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételéről.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.18.
            COM(2017) 606 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA
             az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménynek (CETS No. 196) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               MELLÉKLET

               a következőhöz:

               Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA

                az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménynek (CETS No. 196) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               Az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménye

               Varsó, 2005. május 16.

               Preambulum

               Az Európa Tanács tagállamai és a jelen Egyezmény többi aláíró Állama,

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Európa Tanács célja a tagjai közötti nagyobb egység elérése;

               elismerve a jelen Egyezmény Szerződő Felei közt folytatott együttműködés megerősítésének értékét,

               attól az óhajtól vezérelve, hogy hatékony lépéseket tegyenek a terrorizmus megelőzése és az ellene való fellépés érdekében, különösen a terrorcselekmény elkövetésére való nyilvános izgatás, valamint a terroristák toborzása és kiképzése ellen,

               aggodalommal figyelve a terrorcselekmények számának növekedését és a növekvő terrorfenyegetést,

               tudatában a terrorizmustól szenvedők bizonytalan helyzetének, és ezzel kapcsolatban megerősítvén a terrorizmus áldozatai és családjaik iránt érzett mély szolidaritást,

               elismerve, hogy a terrorcselekmények és a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekmények, bárki is követte el azokat, semmilyen körülmények között nem igazolhatóak politikai, filozófiai, ideológiai, faji, etnikai, vallási vagy más hasonló természetű indítékokkal, valamint szem előtt tartva minden Szerződő Fél kötelezettségét ezen bűncselekmények megelőzésére, abban az esetben pedig, ha megelőzésükre nem kerülhetett sor, azok üldözésére, illetve annak biztosítására, hogy ezen bűncselekmények súlyuknak megfelelő büntetésekkel legyenek büntetendőek,

               szem előtt tartva a terrorizmus elleni küzdelem fokozásának szükségességét és újra megerősítvén, hogy a terrorcselekmények megelőzése vagy visszaszorítása érdekében foganatosított valamennyi intézkedésnek tiszteletben kell tartania a jogállamiságot és a demokratikus értékeket, az emberi jogokat és alapvető szabadságokat, akárcsak a nemzetközi jog más előírásait, ideértve, amennyiben alkalmazható, a nemzetközi humanitárius jogot,

               elismerve, hogy a jelen Egyezménynek nem célja a véleménynyilvánítási és egyesülési szabadság alapelveinek megváltoztatása,

               szem előtt tartva, hogy a terrorcselekmények célja természetükből vagy összefüggéseikből következően a lakosság komoly megfélemlítése, illetve az, hogy egy kormányt vagy nemzetközi szervezetet valamely cselekmény megtételére vagy attól való tartózkodásra jogellenesen rábírjanak vagy súlyosan destabilizálják, illetve lerombolják egy ország vagy nemzetközi szervezet alapvető politikai, alkotmányos, gazdasági vagy szociális rendjét,

               A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. cikk – Értelmező rendelkezések

               (1)A jelen Egyezmény alkalmazásában „terrorcselekmény” alatt bármely, a függelékben szereplő nemzetközi szerződés hatálya alá tartozó és ott meghatározott bűncselekményt kell érteni.

               (2)Bármely olyan állam vagy az Európai Közösség, amely nem részese a függelékben szereplő valamely szerződésnek, a megerősítő, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okirat letétbe helyezésekor olyan nyilatkozatot tehet, hogy a jelen Egyezmény rá vonatkozó alkalmazása során úgy kell tekinteni, mintha az adott szerződés a függelékben nem szerepelne. Ezen nyilatkozat hatályát veszti, amint a szerződés a nyilatkozatot tett Fél tekintetében hatályba lép, amiről a Fél értesíti az Európa Tanács főtitkárát.

               2. cikk – Cél

               A jelen Egyezmény célja a Szerződő Felek erőfeszítéseinek növelése a terrorizmus és negatív hatásainak megelőzése, az emberi jogok, különösen az élethez való jog teljes gyakorlásának biztosítása érdekében, mind a nemzeti szinten, mind a nemzetközi együttműködés során teendő intézkedések által, figyelemmel a Szerződő Felek között már hatályban lévő és alkalmazásra kerülő több- vagy kétoldalú szerződésekre vagy megállapodásokra.

               3. cikk – Nemzeti politikák a megelőzés terén

               (1)Minden Szerződő Fél megteszi a szükséges intézkedéseket, különösen a rendészeti szervek és más hatóságok képzése, az oktatás, a kultúra, a tájékoztatás, a sajtó és a közfigyelem felkeltése területén, a terrorcselekmények és negatív hatásaik megelőzése érdekében, tiszteletben tartva az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezményt és a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányát – amennyiben azok a Szerződő Félre alkalmazandóak –, valamint más nemzetközi jogi kötelezettségeket.

               (2)Minden Szerződő Fél megteszi a nemzeti hatóságok közötti együttműködés javításához és fejlesztéséhez szükséges intézkedéseket abból a célból, hogy megelőzzék a terrorcselekményeket és negatív hatásaikat, így többek között:

               a)információcsere;

               b)személyek és létesítmények fizikai védelmének fejlesztése;

               c)a polgári veszélyhelyzetek esetére képzési és együttműködési tervek fejlesztése által.

               (3)Minden Szerződő Fél hozzájárul a tolerancia megszilárdulásához, elősegítve a vallások és kultúrák közötti párbeszédet, és szükség esetén bevonva a nem-kormányzati szervezeteket és a civil társadalom más elemeit, azzal a céllal, hogy megelőzzék olyan feszültségek kialakulását, amelyek hozzájárulhatnak terrorcselekmények elkövetéséhez.

               (4)Minden Szerződő Fél erőfeszítéseket tesz annak érdekében, hogy ráirányítsa a közfigyelmet a terrorcselekmények és a jelen Egyezményben szereplő bűncselekmények okozta fenyegetés létezésére, okaira és súlyára, biztatva a nyilvánosságot, hogy nyújtson tényleges fokozott segítséget illetékes hatóságainak, ami hozzájárulhat a terrorcselekmények és a jelen Egyezményben szereplő bűncselekmények megelőzéséhez.

               4. cikk – Nemzetközi együttműködés a megelőzés terén

               A Szerződő Felek, amennyiben szükséges, lehetőségeiknek megfelelően segítik és támogatják egymást abból a célból, hogy növeljék képességeiket a terrorcselekmények elkövetésének megelőzése terén, ideértve az információcserét és a legjobb gyakorlatok megosztását, továbbá a képzést, valamint más megelőző jellegű közös erőfeszítéseket.

               5. cikk – Terrorcselekmény elkövetésére való nyilvános izgatás

               (1)A jelen Egyezmény tekintetében „terrorcselekmény elkövetésére való nyilvános izgatás” alatt kell érteni valamely üzenet terjesztését, vagy egyéb módon a nyilvánosság számára hozzáférhetővé tételét, azzal a szándékkal, hogy terrorcselekmény elkövetésére uszítson, ha ez a magatartás – akár a terrorcselekmény közvetlen támogatásával, akár anélkül – annak veszélyével jár, hogy egy vagy több ilyen bűncselekményt követhetnek el.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben meghatározott terrorcselekmény elkövetésére való nyilvános izgatás, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               6. cikk – Terroristák toborzása

               (1)A jelen Egyezmény alkalmazásában „terroristák toborzása” alatt kell érteni más személyeknek terrorcselekmény elkövetésére vagy abban való részvételre, illetve ilyen jellegű társasághoz vagy csoporthoz való csatlakozásra való felhívását azzal a szándékkal, hogy a társaság vagy csoport által elkövetett egy vagy több terrorcselekmény elkövetéséhez hozzájáruljon.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott terroristák toborzása, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               7. cikk – Terroristák kiképzése

               (1)A jelen Egyezmény tekintetében „terroristák kiképzése” alatt kell érteni robbanóanyagok, lőfegyverek vagy más fegyverek, mérgező vagy veszélyes anyagok készítésére vagy használatára, vagy más különleges módszerek vagy technikák alkalmazására vonatkozó oktatás nyújtását terrorcselekmény elkövetése vagy abban való részvétel céljából, tudatában annak, hogy az átadott szakismeretet e célokra kívánják felhasználni.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott terroristák kiképzése, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               8. cikk – A terrorcselekmény tényleges elkövetésének szükségtelensége

               Ahhoz, hogy egy cselekmény megvalósítsa a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekményeket, nem szükséges, hogy a terrorcselekményt ténylegesen elkövessék.

               9. cikk – Járulékos bűncselekmények

               (1)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen:

               a)bűnrészesként való részvétel a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekmények elkövetésében;

               b)mások irányítása vagy tevékenységük megszervezése a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekmények elkövetése érdekében;

               c)részvétel egy vagy több, a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekményt elkövető, közös cél érdekében tevékenykedő személyek csoportjában. A részvételnek szándékosnak kell lennie, és

               i)azzal a céllal kell történnie, hogy a csoport büntetendő tevékenységét vagy bűnelkövetői célját támogassa, amennyiben az ilyen jellegű tevékenység vagy az elkövetés célja magában foglalja a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekmények elkövetését; vagy

               ii)annak ismeretében kell történnie, hogy a csoport szándéka a jelen Egyezmény 5–7. cikkeiben meghatározott bűncselekmény elkövetése.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy a jelen Egyezmény 6–7. cikkeiben meghatározott bűncselekmények elkövetésének kísérlete, a belső jogával összhangban bűncselekményként büntetendő legyen.

               10. cikk – Jogi személyek felelőssége

               (1)Minden Szerződő Fél a belső jogrendjével összhangban meghozza a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkében meghatározott bűncselekményekben résztvevő jogi személy felelősségre vonása érdekében szükséges intézkedéseket.

               (2)A Szerződő Fél belső jogrendjével összhangban a jogi személyek felelőssége büntetőjogi, polgári jogi vagy közigazgatási jogi lehet.

               (3)Ez a felelősség nem érinti a bűncselekményt elkövető természetes személyek büntetőjogi felelősségét.

               11. cikk – Büntetések és intézkedések

               (1)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekmények miatt hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetéseket lehessen kiszabni.

               (2)A jelen Egyezményben meghatározott bűncselekmények miatt korábban külföldön hozott jogerős elítélések, amilyen mértékben azt a belső jog megengedi, figyelembe vehetők a belső joggal összhangban a büntetés kiszabásakor.

               (3)Minden Szerződő Fél biztosítja, hogy a 10. cikk szerint felelős jogi személyeket hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetőjogi, illetőleg nem büntetőjogi szankciókkal lehessen sújtani, ideértve a pénzügyi szankciókat is.

               12. cikk – Feltételek és biztosítékok

               (1)Minden Szerződő Fél biztosítja a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkei szerinti büntethetőség megteremtése, bevezetése és alkalmazása során az emberi jogok, különösen a véleménynyilvánítás szabadsága, az egyesülési és vallásszabadság tiszteletben tartását, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezménnyel és a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányával – amennyiben azok a Szerződő Félre alkalmazandóak –, valamint más nemzetközi jogi kötelezettséggel összhangban.

               (2)A jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkei szerinti büntethetőség megteremtésének, bevezetésének és alkalmazásának meg kell felelnie továbbá az arányosság elvének, figyelemmel egy demokratikus társadalom legitim céljaira és azok szükségességére, és mentesnek kell lennie az önkényesség, diszkriminatív vagy rasszista bánásmód bármely formájától.

               13. cikk – A terrorizmus áldozatainak védelme, kárpótlása és támogatása

               Minden Szerződő Fél meghozza a területén elkövetett terrorcselekmények áldozatainak védelméhez és támogatásához szükséges intézkedéseket. Ezek az intézkedések a megfelelő nemzeti eljárások és belső jogszabályok szerint, többek között a terrorizmus áldozatai és közeli hozzátartozóik részére nyújtott anyagi támogatásból és kárpótlásból állhatnak.

               14. cikk – Joghatóság

               (1)Minden Szerződő Fél megteszi azon intézkedéseket, melyek ahhoz szükségesek, hogy megállapítsa joghatóságát a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekmények vonatkozásában:

               a)amennyiben a bűncselekményt a Szerződő Fél területén követik el;

               b)amennyiben a bűncselekményt a Szerződő Fél zászlóját viselő hajó fedélzetén vagy a Szerződő Fél jogszabályai szerint nyilvántartott repülőgép fedélzetén követik el;

               c)amennyiben a bűncselekményt a Szerződő Fél állampolgára követi el.

               (2)Minden Szerződő Fél akkor is megállapíthatja joghatóságát a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekmények vonatkozásában:

               a)amennyiben a Szerződő Fél területén vagy állampolgára ellen elkövetett bűncselekmény a jelen Egyezmény 1. cikkében meghatározott bűncselekmény elkövetésére irányult vagy annak elkövetését eredményezte;

               b)amennyiben a Szerződő Fél külföldön lévő állami vagy kormányzati létesítménye – ideértve a Szerződő Fél diplomáciai és konzulátusi épületeit is – ellen elkövetett bűncselekmény a jelen Egyezmény 1. cikkében meghatározott bűncselekmény elkövetésére irányult vagy annak elkövetését eredményezte;

               c)amennyiben a bűncselekményt, amely a jelen Egyezmény 1. cikkében meghatározott bűncselekmény elkövetésére irányult vagy annak elkövetését eredményezte, azzal a céllal követték el, hogy valamely Szerződő Felet arra kényszerítsenek, hogy valamit tegyen, vagy attól tartózkodjon;

               d)amennyiben a bűncselekményt olyan hontalan személy követte el, akinek a szokásos tartózkodási helye a Szerződő Fél területén van;

               e)amennyiben a bűncselekményt a Szerződő Fél Kormánya által működtetett repülőgép fedélzetén követték el.

               (3)Minden Szerződő Fél megteszi azokat az intézkedéseket, melyek ahhoz szükségesek, hogy megállapítsa joghatóságát a jelen Egyezményben foglalt bűncselekmények vonatkozásában, abban az esetben, ha a bűncselekmény feltételezett elkövetője a területén tartózkodik, és nem teljesíti a kiadatási kérelmet azon Szerződő Fél részére, akinek joghatósága olyan joghatósági elven alapul, amely a megkeresett Szerződő Fél jogrendszerében szintén létezik.

               (4)Jelen Egyezmény nem zárja ki a belső jog szerint megállapított büntetőjogi joghatóság gyakorlását.

               (5)Amennyiben több Szerződő Fél is megállapítja a joghatóságát a jelen Egyezményben meghatározott, feltételezett bűncselekmény vonatkozásában, az érintett Szerződő Felek, amennyiben szükséges, tárgyalást folytatnak a vádemelés lefolytatása szempontjából legmegfelelőbb joghatóság meghatározása érdekében.

               15. cikk – Kötelező nyomozás

               (1)Abban az esetben, ha egy Szerződő Fél arról értesül, hogy olyan személy tartózkodik a területén, aki a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekményt követett el, vagy feltételezhető, hogy elkövetett, akkor az érintett Szerződő Fél a belső jogával összhangban köteles megtenni a tájékoztatásban szereplő tények kivizsgálásához szükséges intézkedéseket.

               (2)Abban az esetben, ha azon Szerződő Fél, melynek területén az elkövető vagy feltételezett elkövető tartózkodik, megállapítja, hogy a tájékoztatásban szereplő körülmények fennállnak, köteles megtenni a belső jogával összhangban álló szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy e személy büntetőeljárás lefolytatása vagy kiadatás céljából rendelkezésre álljon.

               (3)Azon személy, akivel szemben a (2) bekezdésben meghatározott intézkedéseket alkalmazzák, jogosult:

               a)haladéktalanul felvenni a kapcsolatot azon állam megfelelő képviselőjével, melynek az állampolgára, vagy amely egyébként jogosult az adott személy jogainak védelmére, illetőleg, amennyiben az adott személy hontalan, amelyik államban annak szokásos tartózkodási helye van;

               b)az említett állam képviselőjével találkozni.

               c)arra, hogy az őt az a) és b) pontok alapján megillető jogokról tájékoztassák.

               (4)A (3) bekezdésben meghatározott jogokat azon Szerződő Fél jogszabályaival és előírásaival összhangban kell gyakorolni, amelynek a területén az elkövető vagy feltételezett elkövető tartózkodik, azzal a feltétellel, hogy ezen jogszabályoknak és előírásoknak biztosítaniuk kell a (3) bekezdésben említett jogok céljainak teljes körű érvényesülését.

               (5)A (3) és (4) bekezdés nem érinti a 14. cikk (1) bekezdés c) pontja és (2) bekezdés d) pontja alapján joghatóságot igénylő Szerződő Fél azon jogát, hogy a Vöröskereszt Nemzetközi Bizottságát felkérje a feltételezett elkövetővel történő kapcsolattartásra és meglátogatására.

               16. cikk – Az Egyezmény alkalmazhatóságának kizárása

               A jelen Egyezmény nem alkalmazható abban az esetben, amennyiben az 5–7. és 9. cikkekben meghatározott bűncselekményeket egyetlen állam területén követték el, a bűncselekmény feltételezett elkövetője az adott állam állampolgára és az említett állam területén tartózkodik, továbbá egyetlen más államnak sincs a jelen Egyezmény 14. cikk (1) vagy (2) bekezdése szerint joghatósága, ugyanakkor ezen esetekben is megfelelően alkalmazandóak a jelen Egyezmény 17. és 20–22. cikkeinek rendelkezései.

               17. cikk – Nemzetközi bűnügyi együttműködés

               (1)A Szerződő Felek a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekményekkel összefüggésben folytatott nyomozás, büntető- vagy kiadatási eljárás során a lehető legnagyobb mértékben segítséget nyújtanak egymásnak, ideértve az eljáráshoz szükséges, rendelkezésükre álló bizonyítékok beszerzéséhez nyújtott segítséget.

               (2) A Szerződő Felek az (1) bekezdésben meghatározott kötelezettségeiknek a közöttük hatályban lévő kölcsönös jogsegélyről szóló szerződésekkel vagy megállapodásokkal összhangban tesznek eleget. Ilyen szerződések vagy megállapodások hiányában a Szerződő Felek belső joguk szerint nyújtanak segítséget egymásnak.

               (3)A Szerződő Felek a megkeresett Szerződő Fél vonatkozó jogszabályai, szerződései, megállapodásai és rendelkezései által megengedett legszélesebb körben együttműködnek egymással olyan bűncselekmények miatt folytatott nyomozás vagy büntetőeljárás során, amelyek vonatkozásában a jelen Egyezmény 10. cikke szerint a megkereső Szerződő Fél területén jogi személy felelősségének megállapítására kerülhet sor.

               (4)Minden Szerződő Fél megvizsgálja olyan kiegészítő mechanizmusok létrehozásának lehetőségét, amelyek célja tájékoztatás nyújtása vagy bizonyítékok szolgáltatása más Szerződő Felek számára a 10. cikk szerinti büntetőjogi, polgári jogi vagy közigazgatási jogi felelősség megállapítása érdekében.

               18. cikk – Kiadatás vagy büntetőeljárás

               (1)Az a Szerződő Fél, amelynek a területén a feltételezett elkövető tartózkodik, amennyiben a 14. cikk szerint joghatósággal rendelkezik és amennyiben nem adja ki ezen személyt, köteles az ügyet kivétel nélkül, a belső jogszabályai szerinti eljárásnak megfelelően, indokolatlan késedelem nélkül a büntetőeljárás megindítása céljából az illetékes hatóságaihoz továbbítani, függetlenül attól, hogy a bűncselekményt a területén követték el vagy sem. Ezen hatóságok kötelesek döntésüket azonos módon meghozni, mint ezen Szerződő Fél joga szerint bármely más súlyos bűncselekmény esetén.

               (2)Az (1) bekezdésben meghatározott kötelezettség teljesítettnek tekinthető olyan feltételes kiadatás vagy átadás teljesítése esetén, amennyiben az egyik Szerződő Fél belső joga szerint csak azzal a feltétellel adhatja ki, vagy adhatja át más módon állampolgárait, hogy azon tárgyalás vagy eljárás alapján – amely miatt azok kiadatását vagy átadását kérték – kiszabott ítélet végrehajtására az állampolgár visszaszállításra kerül hozzá, és a Szerződő Fél és a kiadatást kérő Szerződő Fél megegyeznek ezen kitételben, valamint a szükségesnek tartott egyéb feltételekben.

               19. cikk – Kiadatás

               (1)A jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekményeket úgy kell tekinteni, mintha azok bármely, a Szerződő Felek között a jelen Egyezmény hatálybalépése előtt létrejött hatályos kiadatásról szóló szerződésekben kiadatás alapjául szolgáló bűncselekményként szerepelnének. A Szerződő Felek kötelezettséget vállalnak arra, hogy ezeket a bűncselekményeket valamennyi, a jelen Egyezmény hatálybalépése után kötött kiadatásról szóló szerződésekben kiadatás alapjául szolgáló bűncselekményként fogják feltüntetni.

               (2)Ha a Szerződő Fél szerződés meglététől teszi függővé a kiadatást, és olyan Szerződő Fél kap kiadatási kérelmet, amelyikkel nincs kiadatási szerződése, amennyiben a megkeresett Szerződő Fél úgy dönt, jelen Egyezményt a kiadatás jogi alapjának tekintheti a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekmények tekintetében. A kiadatás a megkeresett Szerződő Fél jogszabályaiban meghatározott további feltételek szerint történik.

               (3)Azon Szerződő Felek, amelyek a kiadatást nem teszik szerződés meglététől függővé, a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekményeket egymás között kiadatási bűncselekményeknek tekintik, a megkeresett Szerződő Fél jogszabályaival összhangban.

               (4)Amennyiben szükséges, a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekményeket, a Szerződő Felek közötti kiadatás tekintetében úgy kell elbírálni, mintha azokat nem csak azon a helyen követték volna el, ahol valójában, hanem azon Szerződő Felek területén is, amelyek a 14. cikkel összhangban állapítják meg joghatóságukat.

               (5)A Szerződő Felek között kötött minden kiadatási szerződés és megállapodás rendelkezései annyiban tekintendőek módosítottnak a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott bűncselekmények tekintetében, amennyiben azok nem egyeztethetőek össze a jelen Egyezménnyel.

               20. cikk – A politikai bűncselekményre vonatkozó kivétel kizárása

               (1)A jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkeiben meghatározott egyetlen bűncselekmény sem tekinthető a kiadatás vagy kölcsönös jogsegély tekintetében politikai bűncselekménynek, politikai bűncselekménnyel összefüggő bűncselekménynek vagy politikai indokból elkövetett bűncselekménynek. Ennek megfelelően, az ilyen bűncselekmény miatti kiadatási vagy kölcsönös jogsegély iránti kérelem nem utasítható el kizárólag arra hivatkozással, hogy a bűncselekmény politikai bűncselekmény, politikai bűncselekménnyel összefüggő bűncselekmény vagy politikai indokból elkövetett bűncselekmény.

               (2)A szerződések jogáról szóló, Bécsben, 1969. május 23-án kelt Egyezmény 19–23. cikkeinek valamint a jelen Egyezmény más cikkeinek sérelme nélkül, bármely állam vagy az Európai Közösség, az aláírással egyidejűleg vagy a megerősítő, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okiratai letétbe helyezéskor úgy nyilatkozhat, hogy fenntartja azon jogát, hogy ne alkalmazza a jelen cikk (1) bekezdését a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekménnyel összefüggő kiadatás során. A Szerződő Fél kötelezi magát arra, hogy a jelen fenntartást eseti alapon, megfelelően indokolt döntés alapján alkalmazza.

               (3)Bármely Szerződő Fél részben vagy egészben visszavonhatja a (2) bekezdés szerint tett fenntartását az Európa Tanács főtitkárának címzett nyilatkozattal, amely a kézhezvétel napján válik hatályossá.

               (4)Azon Szerződő Fél, amely nyilatkozatot tett a jelen cikk (2) bekezdésével összhangban, nem követelheti az (1) bekezdés más Szerződő Fél általi alkalmazását; ugyanakkor amennyiben a fenntartás csak részleges vagy feltételes, az adott Szerződő Fél annyiban követelheti az alkalmazását, amennyiben azt maga elfogadta.

               (5)A fenntartás a jelen Egyezménynek az érintett Szerződő Fél tekintetében történő hatálybalépésétől számított 3 éves időtartamra szól. Ugyanakkor, a fenntartás azonos időtartamokra megújítható.

               (6)Tizenkét hónappal a fenntartás lejárta előtt, az Európa Tanács főtitkára a lejáratról értesíti az érintett Szerződő Felet. A Szerződő Fél a lejárat előtt legkésőbb három hónappal köteles értesíteni az Európa Tanács főtitkárát arról, hogy fenntartja, módosítja vagy visszavonja a fenntartását. Amennyiben a Szerződő Fél arról értesíti az Európa Tanács főtitkárát, hogy fenntartja a fenntartást, magyarázatot kell adnia a folytonosság indokairól. Az érintett Szerződő Fél értesítésének hiányában, az Európa Tanács főtitkára tájékoztatja a Szerződő Felet, hogy fenntartása hat hónappal automatikusan meghosszabbodik. Abban az esetben, ha a Szerződő Fél elmulasztja értesíteni az Európa Tanács főtitkárát azon szándékáról, hogy fenntartsa vagy módosítsa a fenntartását, az említett időtartam lejártával a fenntartás megszűnik.

               (7)Amennyiben a Szerződő Fél a jelen fenntartást alkalmazva a másik Szerződő Féltől érkezett kiadatási kérelem ellenére nem adja ki a kért személyt, köteles az ügyet minden esetben indokolatlan késedelem nélkül a büntetőeljárás megindítása céljából illetékes hatóságaihoz továbbítani, kivéve, ha a megkereső és megkeresett Szerződő Fél másképp állapodik meg. A megkeresett Szerződő Fél illetékes hatóságai a büntetőeljárás lefolytatása érdekében kötelesek döntésüket azonos módon meghozni, mint ahogy azt a belső joguk szerint bármely más súlyos bűncselekmény esetében tennék. A megkeresett Szerződő Fél köteles indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatni a kérelmező Szerződő Felet és az Európa Tanács főtitkárát az eljárás végeredményéről, aki továbbítja azt a Szerződő Felek 30. cikkben hivatkozott Konzultációs Testületének.

               (8)A kiadatás ezen fenntartás alapján történő megtagadásáról azonnal tájékoztatni kell a kérelmező Szerződő Felet. Abban az esetben, ha ésszerű időn belül az igazságügyi hatóságok nem hoznak érdemi döntést a megkeresett Szerződő Félnél a (7) bekezdés szerint, a megkereső Szerződő Fél tájékoztathatja erről az Európa Tanács főtitkárát, aki a Szerződő Felek 30. cikkben hivatkozott Konzultációs Testülete elé utalja az ügyet. Ezen Konzultációs Testület tárgyalja az ügyet és véleményt bocsát ki arról, hogy a megtagadás összhangban van-e az Egyezménnyel és a Miniszteri Bizottság elé utalja nyilatkozat céljából. Amennyiben a Miniszteri Bizottság a jelen bekezdés szerinti feladatát látja el, összetétele a Szerződő Felekre korlátozódik.

               21. cikk – Diszkriminációs klauzula

               (1)A jelen Egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy az kötelezettséget teremt kiadatásra vagy kölcsönös jogsegély nyújtására, amennyiben a megkeresett Szerződő Fél alapos okkal azt valószínűsíti, hogy a jelen Egyezmény 5–7. és 9. cikkében meghatározott bűncselekmények miatti kiadatási kérelmet, illetve kölcsönös jogsegély iránti kérelmet azzal a céllal terjesztették elő, hogy valamely személyt faji, vallási, nemzeti, etnikai hovatartozása vagy politikai véleménye miatt üldözzenek vagy megbüntessenek, vagy azt, hogy a kérelem teljesítése hátrányosan érintené ezen személy helyzetét bármely ezen bekezdésben említett okból.

               (2)A jelen Egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy az kötelezettséget teremt kiadatásra, amennyiben a kiadni kért személy kínzásnak vagy embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek lenne kitéve.

               (3)A jelen Egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy az kötelezettséget teremt kiadatásra, amennyiben a kiadni kért személyt halálbüntetés fenyegeti, vagy – amennyiben a megkeresett Szerződő Fél joga nem teszi lehetővé az életfogytig tartó szabadságvesztést – vele szemben a feltételes szabadságra bocsátás kizárásával életfogytig tartó szabadságvesztést lehet kiszabni, kivéve ha a megkeresett Szerződő Felet az alkalmazandó kiadatási szerződések alapján kiadatási kötelezettség terheli, amennyiben a megkereső Szerződő Fél olyan biztosítékot nyújt, amelyet a megkeresett Szerződő Fél megfelelőnek ítél arra, hogy a halálbüntetést nem szabják ki, vagy kiszabása esetén azt nem hajtják végre, vagy az érintett személyt nem ítélik életfogytig tartó szabadságvesztés-büntetésre a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségének kizárásával.

               22. cikk – Megkeresés nélküli információcsere

               (1)Saját nyomozásának vagy eljárásának sérelme nélkül a Szerződő Fél illetékes hatóságai előzetes megkeresés hiányában is közölhetnek egy másik Szerződő Fél illetékes hatóságaival olyan információkat, amelyek a saját nyomozásuk keretében jutottak tudomásukra, amennyiben úgy ítélik meg, hogy ezen információk átadása elősegítheti az információt átvevő Szerződő Felet abban, hogy nyomozásokat vagy eljárásokat rendeljen el, vagy folytasson le, illetve amennyiben azt eredményezheti, hogy ez a Szerződő Fél a jelen Egyezmény szerinti megkeresést terjesszen elő.

               (2)Az információt átadó Szerződő Fél, a belső jogával összhangban, feltételeket írhat elő az információt átvevő Szerződő Félnek az információ felhasználása tekintetében.

               (3)Az információt átvevő Szerződő Fél köteles betartani ezen feltételeket.

               (4)Ugyanakkor bármely Szerződő Fél, bármikor az Európa Tanács főtitkárához címzett nyilatkozatával kijelentheti, hogy fenntartja azon jogát, hogy az információt átadó Szerződő Fél által előírt, (2) bekezdésben meghatározott feltételeket csak akkor tekinti magára nézve kötelezőnek, ha előzetes értesítést kap az átadandó információ jellegéről és hozzájárul annak továbbításához.

               23. cikk – Aláírás és hatálybalépés

               (1)Jelen Egyezmény aláírásra nyitva áll az Európa Tanács tagállamai, az Európai Közösség, valamint az Egyezmény kidolgozásában részt vett nem tagállamok számára.

               (2)Ez az Egyezmény megerősítéshez, elfogadáshoz vagy jóváhagyáshoz kötött. A megerősítés, elfogadás vagy jóváhagyás okiratait az Európa Tanács főtitkáránál kell letétbe helyezni.

               (3)Jelen Egyezmény az azt követő harmadik hónap eltelte utáni hónap első napján lép hatályba, amikor hat aláíró állam, akik közül legalább négy az Európa Tanács tagja, a (2) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően elismeri az Egyezmény kötelező hatályát.

               (4)Annak az aláíró államnak a vonatkozásában, amely az Egyezmény hatálybalépése után fejezi ki az Egyezmény kötelező hatályának elismerésére vonatkozó szándékát, az Egyezmény a (2) bekezdés rendelkezéseinek megfelelő kötelező hatály elismerését követő három hónapos időszakot követő hónap első napján lép hatályba.

               24. cikk – Csatlakozás az Egyezményhez

               (1)Az Egyezmény hatálybalépését követően az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága az Egyezmény Szerződő Feleivel folytatott tárgyalást követően és azok egyhangú egyetértésével, jelen Egyezményhez való csatlakozásra hívhat meg bármely olyan államot, amely nem tagja az Európa Tanácsnak és nem vett részt az Egyezmény kidolgozásában. A döntést az Európa Tanács Alapszabályának 20. cikk d) pontjában meghatározott többségi döntéssel, valamint a Szerződő Államoknak a Miniszteri Bizottságban való részvételre felhatalmazott képviselőinek egyhangú szavazatával kell meghozni.

               (2)Az (1) bekezdés szerint csatlakozni kívánó bármely állam vonatkozásában az Egyezmény a csatlakozási okiratoknak az Európa Tanács főtitkáránál történő letétbe helyezésének napjától számított három hónap lejárta utáni hónap első napján lép hatályba.

               25. cikk – Területi hatály

               (1)Bármely állam vagy az Európai Közösség az aláírás időpontjában, vagy megerősítő, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okiratának letétbe helyezésekor megjelölheti azon területet vagy területeket, amelyre, illetve amelyekre ez az egyezmény vonatkozik.

               (2)Bármely Szerződő Fél bármely későbbi időpontban az Európa Tanács főtitkárához címzett nyilatkozatában kiterjesztheti jelen Egyezmény alkalmazását a nyilatkozatban meghatározott más területre. Az érintett terület tekintetében az Egyezmény a nyilatkozatnak a főtitkár általi kézhezvételétől számított három hónapos időszak elteltét követő hónap első napján lép hatályba.

               (3)Az Európa Tanács főtitkárához címzett értesítés útján az előző két bekezdés alapján tett bármely nyilatkozat visszavonható az abban megjelölt területek bármelyike tekintetében. A visszavonás a fenti értesítésnek a főtitkár általi kézhezvételétől számított három hónapos időszak elteltét követő hónap első napján lép érvénybe.

               26. cikk – Az Egyezmény hatása

               (1)Jelen Egyezmény kiegészíti a Szerződő Felek között hatályos több- vagy kétoldalú szerződéseket és megállapodásokat, ideértve az Európa Tanács alábbi egyezményeit:

               –a kiadatásról szóló, Párizsban, 1957. december 13-án aláírásra megnyílt Európai Egyezményt (ETS No. 24);

               –a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, Strasbourgban, 1959. április 20-án aláírásra megnyílt Európai Egyezményt (ETS No. 30);

               –a terrorizmus visszaszorításáról szóló, Strasbourgban, 1977. január 27-én aláírásra megnyílt Európai Egyezményt (ETS No. 90);

               –a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, Strasbourgban, 1978. március 17-én aláírásra megnyílt Európai Egyezmény Kiegészítő Jegyzőkönyvét (ETS No. 99);

               –a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, Strasbourgban, 2001. november 8-án aláírásra megnyílt Európai Egyezmény Második Kiegészítő Jegyzőkönyvét (ETS No. 182);

               –a terrorizmus visszaszorításáról szóló, Strasbourgban, 2003. május 15-én aláírásra megnyílt Európai Egyezmény Módosító Jegyzőkönyvét (ETS No. 190).

               (2)Ha két vagy több Szerződő Fél a jelen Egyezmény által szabályozott kérdésekre vonatkozóan korábban már kötött egymással egy megállapodást vagy szerződést, illetve ezen tárgykör vonatkozásában más módon rendezték kapcsolataikat, vagy a jövőben kell ezt megtenniük, akkor jogosultak arra is, hogy ezen megállapodást vagy szerződést alkalmazzák, illetőleg kapcsolataikat megfelelően szabályozzák. Ugyanakkor, ha a Szerződő Felek az Egyezmény rendelkezéseitől eltérően alakítják ki a jelen Egyezmény által szabályozott kérdéseket érintő kapcsolataikat, akkor úgy kell eljárniuk, hogy azok ne legyenek összeegyeztethetetlenek az Egyezmény alapelveivel és céljaival.

               (3)Azon Szerződő Felek, amelyek az Európai Unió tagjai, kölcsönös kapcsolataikban oly módon alkalmazzák a Közösség és az Európai Unió rendelkezéseit – feltéve, hogy vannak erről a speciális tárgyról rendelkező és az egyedi esetre alkalmazható közösségi vagy európai uniós rendelkezések –, hogy azok nem sértik a jelen Egyezmény tárgyát és célját, valamint nem sértik annak más Szerződő Felekkel történő teljes körű alkalmazását.

               (4)A jelen Egyezmény egyetlen rendelkezése sem érinti a Szerződő Fél vagy egyének egyéb, a nemzetközi jogból, beleértve a nemzetközi humanitárius jogból fakadó jogait, kötelezettségeit, illetve felelősségét.

               (5)A jelen Egyezmény nem szabályozza a fegyveres erők fegyveres konfliktus idején végzett tevékenységét, ahogyan ezen kifejezéseket a nemzetközi humanitárius jog szerint érteni kell, és amelyeket ezen jog szabályoz, valamint a Szerződő Fél katonai erői által hivatalos kötelességük teljesítése során végzett tevékenységét, amennyiben arra a nemzetközi jog más szabályai vonatkoznak.

               27. cikk – Az Egyezmény módosítása

               (1)Jelen Egyezmény módosítását bármelyik Szerződő Fél, az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága és a Szerződő Felek Konzultációs Testülete javasolhatja.

               (2)Bármely módosításra vonatkozó javaslatról az Európa Tanács főtitkára tájékoztatja a Szerződő Feleket.

               (3)Ezen túlmenően minden, a Szerződő Fél vagy a Miniszteri Bizottság által javasolt módosításról tájékoztatni kell a Szerződő Felek Konzultációs Testületét, amely az indítványozott módosítással kapcsolatos véleményéről tájékoztatja a Miniszteri Bizottságot.

               (4)A Miniszteri Bizottság a javasolt módosítást és a Szerződő Felek Konzultációs Testülete által benyújtott véleményt megvizsgálja, és a módosítást elfogadhatja.

               (5)A Miniszteri Bizottság által, a (4) bekezdés szerint elfogadott módosítás szövegét elfogadás végett meg kell küldeni a Szerződő Feleknek.

               (6)Bármely, a (4) bekezdésnek megfelelően elfogadott módosítás az azt követő harmincadik napon lép hatályba, hogy valamennyi Szerződő Fél értesítette a főtitkárt annak elfogadásról.

               28. cikk – A függelék felülvizsgálata

               (1)A függelékben szereplő szerződések listájának aktualizálása érdekében bármely Szerződő Fél vagy a Miniszteri Bizottság javasolhatja annak módosítását. Ezen módosító javaslatok csak olyan az Egyesült Nemzetek keretében elfogadott egyetemes egyezményekre vonatkozhatnak, amelyek kifejezetten a nemzetközi terrorizmussal foglalkoznak és már hatályba léptek. Ezekről az Európa Tanács főtitkárának a Szerződő Feleket tájékoztatni kell.

               (2)Miután egyeztetéseket folytatott a nem tagállam Szerződő Felekkel, a Miniszteri Bizottság a módosító javaslatot az Európa Tanács Alapszabályának 20. cikk d) pontjában meghatározott többségi döntéssel fogadhatja el. A módosítás az azt követő egy éves időtartam lejárta utáni időpontban lép hatályba, hogy azt a Szerződő Feleknek megküldték. Ezen időszak alatt minden Szerződő Fél értesítheti az Európa Tanács főtitkárát arról, hogy saját maga vonatkozásában kifogást emel a módosítás hatálybalépése ellen.

               (3)Abban az esetben, ha a Szerződő Felek egyharmada kifogást emel az Európa Tanács főtitkáránál a módosítás hatálybalépése ellen, a módosítás nem lép hatályba.

               (4)Abban az esetben, ha a Szerződő Felek kevesebb, mint egyharmada emel kifogást, a módosítás a kifogást nem emelő Szerződő Felek tekintetében hatályba lép.

               (5)Ha a módosítás a (2) bekezdés szerint hatályba lépett és a Szerződő Fél kifogást emelt ellene, a módosítás a Szerződő Fél vonatkozásában az Európa Tanács főtitkárának a módosítás elfogadásáról szóló értesítését követő hónap első napján lép hatályba.

               29. cikk – Viták rendezése

               Abban az esetben, ha a Szerződő Felek között vita támad a jelen Egyezmény értelmezése vagy alkalmazása kérdésében, törekedniük kell a vita tárgyalások útján, vagy az általuk választott, békés úton történő bármely egyéb rendezésére, ideértve a vitának választottbíróság elé terjesztését, amelynek határozatai a Szerződő Felekre nézve kötelező érvényűek a vita tekintetében, vagy a vitának a Nemzetközi Bíróság elé terjesztését, a Szerződő Felek megállapodása szerint.

               30. cikk – A Szerződő Felek Konzultációs Testülete

               (1)A Szerződő Felek rendszeresen konzultálnak azzal a céllal, hogy

               a)javaslatokat tegyenek a jelen Egyezmény hatékony alkalmazásának és végrehajtásának megkönnyítése vagy javítása érdekében, ideértve a problémák és a jelen Egyezményhez fűzött nyilatkozatok hatásának vizsgálatát;

               b)a 20. cikk (8) bekezdése szerint véleményt formálnak abban a testület elé utalt kérdésben, hogy a kiadatás megtagadása összhangban van-e a jelen Egyezmény rendelkezéseivel;

               c)javaslatokat tesznek a jelen Egyezmény módosítása tárgyában a 27. cikk szerint;

               d)véleményt formálnak a jelen Egyezményre irányuló, a testület elé utalt módosítási javaslatok tárgyában, a 27. cikk (3) bekezdése szerint;

               e)véleményt nyilvánítanak bármely, a jelen Egyezmény alkalmazását érintő kérdésben, és a jelentős jogi, politikai vagy technológiai fejlesztésekre vonatkozó információcsere megkönnyítésének kérdésében.

               (2)A Szerződő Felek Konzultációs Testületét az Európa Tanács főtitkára hívja össze, amennyiben azt szükségesnek tartja, valamint bármely esetben, amennyiben annak összehívását a Szerződő Felek többsége vagy a Miniszteri Bizottság kezdeményezi.

               (3)A Szerződő Feleket az Európa Tanács Titkársága segíti a jelen cikk szerinti feladataik ellátásában.

               31. cikk – Felmondás

               (1)Jelen Egyezményt bármely Szerződő Fél bármikor felmondhatja az Európa Tanács főtitkárához címzett értesítéssel.

               (2)A felmondás az értesítésnek a főtitkár általi kézhezvételétől számított három hónapos időszak elteltét követő hónap első napján lép hatályba.

               32. cikk – Értesítés

               Az Európa Tanács főtitkára értesíti az Európa Tanács tagállamait, az Európai Közösséget, azon nem tagállamokat, amelyek részt vettek a jelen Egyezmény kidolgozásában, valamint bármely a jelen Egyezményhez csatlakozott vagy csatlakozásra meghívott államot:

               a)minden aláírásról;

               b)a megerősítő, az elfogadó, a jóváhagyó vagy a csatlakozási okirat letétbe helyezése;

               c)ezen Egyezmény hatálybalépésének a 23. cikk szerinti időpontjai;

               d)a 1. cikk (2) bekezdése és 22. cikk (4) bekezdése, valamint a 25. cikk szerinti bármely nyilatkozatról;

               e)bármely, ezzel az egyezménnyel kapcsolatos aktus, értesítés vagy közlemény.

               Ennek hiteléül a kellően meghatalmazott alulírottak aláírták az egyezményt.

               Készült Varsóban, 2005. május 16. napján, angol és francia nyelven, mindkét nyelvű szöveg egyaránt hiteles; egyetlen példányban, amit az Európa Tanács levéltárában kell elhelyezni. Az Európa Tanács főtitkára az Európa Tanács valamennyi tagállama, az Európai Közösség, valamint minden olyan nem tagállam részére, amely részt vett a jelen Egyezmény kidolgozásában, és minden, a jelen Egyezményhez történő csatlakozásra felhívott állam számára hitelesített másolatot küld.

               Függelék

               (1)A légi járművek jogellenes hatalomba kerítésének leküzdéséről Hágában, 1970. december 16. napján aláírt Egyezmény;

               (2)A polgári repülés biztonsága elleni jogellenes cselekmények leküzdéséről Montrealban, 1971. szeptember 23. napján kötött Egyezmény;

               (3) A nemzetközileg védett személyek, köztük a diplomáciai képviselők ellen elkövetett bűncselekmények megelőzéséről és megbüntetéséről szóló, New Yorkban, 1973. december 14. napján elfogadott Egyezmény;

               (4) A túszszedés elleni, New Yorkban, 1979. december 17. napján elfogadott Nemzetközi Egyezmény;

               (5) A nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló, Bécsben, 1980. március 3. napján elfogadott Egyezmény;

               (6) A nemzetközi polgári repülést szolgáló repülőterek elleni erőszakos jogellenes cselekmények visszaszorításáról szóló, 1988. február 24. napján Montrealban kelt Jegyzőkönyv;

               (7) A tengerhajózás biztonsága elleni jogellenes cselekmények visszaszorításáról szóló, 1988. március 10. napján, Rómában kelt Egyezmény;

               (8) A kontinentális talapzaton rögzített mesterséges szigetek biztonsága elleni jogellenes cselekmények visszaszorításáról szóló, 1988. március 10. napján, Rómában kelt Jegyzőkönyv;

               (9) A robbantásos terrorizmus visszaszorításáról, New Yorkban, 1997. december 15. napján elfogadott Nemzetközi Egyezmény;

               (10) A terrorizmus finanszírozásának visszaszorításáról, New Yorkban, 1999. december 9. napján elfogadott nemzetközi Egyezmény;

               (11)A 2005. április 13-án New Yorkban elfogadott, a nukleáris terrorcselekmények visszaszorításáról szóló Nemzetközi Egyezmény
                  1
               .

                     (1)
                  A Függelék módosítása, amelyet a miniszterhelyettesek 1034. ülésükön fogadtak el (2008. szeptember 11., 10.1 napirendi pont), és amely az Egyezmény 28. cikkével összhangban 2009. szeptember 13-án lépett hatályba.


|

52010PC0444

Javaslat: A TANÁCS HATÁROZATA az 1,3 diklór-propénnek a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról  /* COM/2010/0444 final */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2010.9.1.COM(2010) 444 végleges2010/0239 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz 1,3 diklór-propénnek a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról(EGT-vonatkozású szöveg)INDOKOLÁSA tanácsi határozatra irányuló javaslat mellékelt tervezete az 1,3-diklór-propénnek a 91/414/EGK tanácsi irányelvben szereplő engedélyezett hatóanyagok jegyzékére (I. melléklet) történő felvételének megtagadására irányul. A felvétel megtagadására irányuló javaslat a 2007 szeptembere óta engedélyezésre váró hatóanyag második értékelése során felmerült aggályokon alapul.A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK irányelv harmonizálja a növényvédő szerek engedélyezésének és forgalomba hozatalának jogi keretét. Az irányelv 8. cikkének (2) bekezdése egy 12 éves időszakra szóló program indítását írja elő a már forgalomban lévő növényvédő szerek hatóanyagainak fokozatos vizsgálatára az irányelv I. mellékletébe történő felvétel céljából. A 451/2000/EK rendelet és az 1490/2002/EK rendelet részletes szabályokat állapít meg a fent említett munkaprogram második és harmadik szakaszának végrehajtására vonatkozóan.Az 1,3-diklór-propén egyike a munkaprogram második szakaszában sorra kerülő hatóanyagok közé tartozik. A hatóanyagnak a 91/414/EK irányelv I. mellékletébe történő felvételét a 2007/919/EK bizottsági határozat megtagadta, főleg amiatt, hogy nagy mennyiségű ismert és ismeretlen poliklórozott szennyezőanyag kerül a környezetbe, amellyel kapcsolatban nem áll rendelkezésre semmiféle információ a lebomlásra, a toxikológiai viselkedésre, a növényekben való felszívódásra, a felhalmozódásra, a metabolikus útra és a maradékanyagszintre vonatkozóan, valamint azért, mert a fogyasztókra jelentett kockázatot nem mérték fel alaposan, valamint az esetleges talajvízszennyezés kockázatot jelenthet a madarakra, emlősökre, vízi élőlényekre és egyéb nem célzott szervezetekre.2008 júniusában a hatóanyag bejelentője ismét új dokumentációt nyújtott be a 33/2008/EK rendeletben előírt gyorsított eljárásnak megfelelően. Ezt a dokumentációt kiértékelte a kijelölt referens tagállam, Spanyolország és az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA), amely 2009. szeptember 30-án benyújtotta az 1,3-diklór-propénnel kapcsolatban felmerülő kockázatértékelésből levont következtetéseit.A bejelentő által nyújtott kiegészítő adatok és információk alapján ugyanakkor nem lehetett kizárni valamennyi aggályt, amely a hatóanyag felvételének első megtagadásához vezetett. 2010. július 9-én ezért a Bizottság benyújtott az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottsághoz egy bizottsági határozattervezetet, amely az 1,3-diklór-propénnek a 91/414/EK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvételének megtagadására irányult.A bizottság nem nyilvánított véleményt, és a szavazás eredménye a következő volt:-  14 tagállam (150 szavazat) a tervezet mellett szavazott-  11 tagállam (154 szavazat) a tervezet ellen szavazott-  2 tagállam (41 szavazat) tartózkodott.A 91/414/EGK irányelv 19. cikke értelmében és az 1999/468/EK tanácsi határozat 5. cikkével összhangban ezért a Bizottság köteles javaslatot benyújtani a Tanácsnak a meghozandó intézkedésekről, a Tanácsnak pedig három hónap áll rendelkezésére, hogy minősített többséggel döntést hozzon.A határozattervezetre nem vonatkozik az Európai Parlament ellenőrzési joga (1999/468/EK tanácsi határozat 8. cikke).2010/0239 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz 1,3-diklór-propénnek a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról(EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre[1] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,mivel:1.  A 2007/619/EK bizottsági határozat[2] értelmében az 1,3-diklór-propén hatóanyagot nem vették fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe. Az említett határozatot a 451/2000/EK[3] és a 703/2001/EK[4] bizottsági rendeletben előírt munkaprogram második szakasza keretében hozták. E rendeletek megállapítják a 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében említett munkaprogram második szakaszának végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, és létrehozzák azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő lehetséges felvétel céljából értékelni kell.2.  Az eredeti bejelentő új kérelmet nyújtott be a 91/414/EGK irányelv 6. cikke (2) bekezdése és a 91/414/EGK tanácsi irányelv alkalmazására vonatkozó részletes szabályoknak az irányelv 8. cikke (2) bekezdésében említett munkaprogramban szereplő, de az irányelv I. mellékletébe fel nem vett hatóanyagok szokásos és gyorsított eljárással való értékelése tekintetében történő megállapításáról szóló, 2008. január 17-i 33/2008/EK bizottsági rendelet alapján[5]. A bejelentő a 33/2008/EK rendelet III. fejezetének megfelelően gyorsított eljárás alkalmazását kérelmezte, és naprakész dokumentációt nyújtott be. A kérelmet a 451/2000/EK rendelet által kijelölt referens tagállamhoz, Spanyolországhoz nyújtotta be.3.  A kérelem megfelel a 33/2008/EK rendelet 15. cikke szerinti lényegi és eljárási követelményeknek, és az említett rendelet 13. cikkének második mondatában előírt határidőn belül nyújtották be.4.  Spanyolország értékelte a bejelentő által benyújtott új információkat és adatokat, és 2009. április 15-én kiegészítő jelentést készített.5.  A tagállamok és az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) szakértői értékelésnek vetették alá a kiegészítő jelentést, majd 2009. szeptember 30-án az 1,3-diklór-propénról szóló EFSA-következtetés[6] formájában benyújtották a Bizottsághoz. A jelentést a Bizottság a tagállamokkal közösen az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság keretében megvizsgálta, majd az 1,3-diklór-propénról szóló bizottsági vizsgálati jelentésként 2010. július 9-én véglegesítette.6.  A referens tagállam által készített új értékelés és az EFSA új következtetései a felvétel megtagadásához vezető aggályokra összpontosítottak, amelyekre az adott okot, hogy nagy mennyiségű ismert és ismeretlen poliklórozott szennyezőanyag kerül a környezetbe, amellyel kapcsolatban nem áll rendelkezésre semmiféle információ a lebomlásra, a toxikológiai viselkedésre, a növényekben való felszívódásra, a felhalmozódásra, a metabolikus útra és a maradékanyagszintre vonatkozóan, valamint azért, mert a fogyasztókra jelentett kockázatot nem mérték fel alaposan, valamint az esetleges talajvízszennyezés kockázatot jelenthet a madarakra, emlősökre, vízi élőlényekre és egyéb nem célzott szervezetekre.7.  A bejelentő új adatokat és információkat nyújtott be a naprakésszé tett dokumentációban azzal a céllal, hogy válaszoljon azokra az aggályokra, amelyek a felvétel megtagadásához vezettek, nevezetesen a következőkre: számos szennyezőanyag meghatározása, a növényekben várható maradékanyag-határérték, a talajvízszennyezés kockázata, valamint a madarak, emlősök, vízi élőlények és egyéb, nem célzott szervezetek veszélyeztetettsége. Új értékelésre került sor, amelynek eredményeit beillesztették a kiegészítő jelentésbe és az 1,3-diklór-propénról szóló EFSA-következtetésekbe.8.  A bejelentő által nyújtott kiegészítő adatok és információk alapján ugyanakkor nem lehetett kizárni valamennyi aggályt, amely a hatóanyag felvételének megtagadásához vezetett.9.  Főleg az előállítás során keletkező tizenegy beazonosítatlan szennyezőanyaggal szembeni a fogyasztói expozícióval kapcsolatban merülnek fel aggályok. Továbbá a talajvíz 1,3-diklór-propénnel való szennyeződésének potenciális kockázata, annak jelentős mennyiségű toxikus bomlásterméke, az ( EZ) -3-klórakrilsav, és az előállítási eljárás során keletkező tizenegy beazonosítatlan szennyezőanyag sem kapott megfelelő figyelmet, valamint tíz, az előállítás során keletkező szennyezőanyagnál fennáll a nagy távolságú, atmoszférikus terjedés lehetősége. Ezenkívül a nem célzott szervezetek veszélyeztetettségének elfogadható mértékét sem bizonyították.10.  A Bizottság felkérte a bejelentőt, nyújtsa be a szakmai vizsgálat eredményeire vonatkozó észrevételeit, és jelezze, hogy kívánja-e továbbra is támogatni a hatóanyag felvételét. A 33/2008/EK rendelet 21. cikke (1) bekezdésének megfelelően a Bizottság továbbá felkérte a bejelentőt, hogy nyújtsa be észrevételeit a jelentéstervezettel kapcsolatosan. A bejelentő benyújtotta észrevételeit, amelyeket körültekintően megvizsgáltak.11.  A fenti aggályokat azonban a bejelentő által felhozott érvek ellenére sem sikerült eloszlatniés a benyújtott és az EFSA szakértői ülésein elemzett információk alapján végzett értékelések sem támasztották alá azt hogy a javasolt felhasználási körülmények között az 1,3-diklór-propént tartalmazó növényvédő szerek általában megfelelnének a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt feltételeknek.12.  Az 1,3-diklór-propén ebből következően nem vehető fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.13.  Az 2007/619/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni.14.  Ez a határozat nem korlátozza azt a jogot, hogy a 91/414/EGK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének és a 33/2008/EK bizottsági rendelet II. fejezetének rendelkezései szerint az 1,3-diklór-propénnek a fenti irányelv I. mellékletébe történő felvételére újabb kérelmet lehessen benyújtani.15.  Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság az elnöke által kitűzött határidőn belül nem nyilvánított véleményt.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz 1,3-diklór-propén nem vehető fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.2. cikkA 2007/619/EC határozat hatályát veszti.3. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 230., 1991.8.19., 1. o.[2] HL L 249., 2007.9.25., 11. o.[3] HL L 55., 2000.2.29., 25. o.[4] HL L 98., 2001.4.7., 6. o.[5] HL L 15., 2008.1.18., 5. o.[6] Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság; Az (EZ)-1,3-diklór-propén hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok értékelésének szakmai vizsgálatából levont EFSA-következtetés az Európai Bizottság kérelme alapján. EFSA Journal 2009; 7(10):1341. [102 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2009.1341. Elérhető a következő internetcímen: www.efsa.europa.eu.