               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.6.12.
            COM(2018) 453 final
            2018/0239(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodás Európai Unió nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               A vonatkozó tárgyalási irányelvek
                  1
                alapján a Bizottság tárgyalásokat folytatott a Kanadából, a Kínai Népköztársaságból, a Feröer-szigetekre és Grönlandra vonatkozóan a Dán Királyságból, Izlandról, Japánból, a Koreai Köztársaságból, a Norvég Királyságból, az Orosz Föderációból és az Amerikai Egyesült Államokból érkező küldöttségekkel a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén folytatott szabályozatlan halászat megelőzésére vonatkozó, kötelező erejű megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) megkötése érdekében.

               A megállapodás megelőzi a szabályozatlan kereskedelmi célú halászatot a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén, amelynek területe megközelítőleg 2,8 millió négyzetkilométert tesz ki.  A kereskedelmi célú halászat előfordulása soha nem volt ismert ezen a területen, és ez a közeljövőben sem várható.  A Jeges-tenger változó feltételeit figyelembe véve azonban a szóban forgó kormányok a halászati gazdálkodás elővigyázatossági megközelítésének megfelelően kidolgozták ezt a megállapodást.

               A megállapodás keretében egy közös tudományos kutatási és monitoringprogramot hoznak létre és működtetnek azzal a céllal, hogy javítsák e terület ökoszisztémájának, illetve ökoszisztémáinak megértését, és különösen azzal a céllal, hogy meghatározzák, léteznek-e ezen a területen olyan halállományok, amelyek fenntartható alapon kifoghatók.  A megállapodás előirányozza annak lehetőségét, hogy egy vagy több további regionális halászati gazdálkodási szervezetet, illetve megállapodást hozhassanak létre a jövőben ezen a területen.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Az EU északi-sarkvidéki politikájával kapcsolatos, 2009. évi következtetéseiben
                     2
                   a Tanács kifejezte arra való hajlandóságát, hogy fontolóra vegye a nemzetközi állományvédelmi rendszer által eddig le nem fedett nyílt tengeri területre vonatkozó keretszabályozás érintett regionális halászati gazdálkodási szervezetek megbízásának kiterjesztésével történő bevezetésére irányuló javaslat kidolgozását, vagy bármely más erre vonatkozó javaslat kidolgozását, amelyben az érintett felek megállapodtak.

                  A Tanács azt is megjegyezte, hogy az ilyen keretrendszer bevezetéséig előnyben részesíti az új halászat ideiglenes tilalmát ezeken a vizeken.

                  A közös halászati politika külpolitikai vetületéről szóló bizottsági közleményre vonatkozó, 2012. évi következtetéseiben
                     3
                   a Tanács többek között hangsúlyozta, hogy a harmadik országokkal közös állományok esetében közös állománygazdálkodási kezdeményesekre van szükség az egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében, valamint újólag megerősítette, hogy a halászati erőforrásokkal nemzetközi szinten folytatott fenntartható gazdálkodásban alapvető szerepet játszanak a regionális halászati gazdálkodással foglalkozó szervezetek.

                  A megállapodás a hatálybalépését követően egy fontos szabályozási hiányosságot számol fel a jelenlegi nemzetközi óceánpolitikai irányítás keretrendszerében.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  A javaslat összhangban van az Európai Unió közös halászati politikájával és a nemzetközi óceánpolitikai irányítással, ideértve az EU északi-sarkvidéki politikáját is.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  E javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 43. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben a 218. cikke (6) bekezdése második albekezdése a) pontjának v. alpontjával.

                •Arányosság

                  Ez a javaslat nem haladja meg a kitűzött cél eléréséhez, azaz a megállapodás EU általi megkötéséhez szükséges mértéket.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  2016. március 31-én a Tanács elfogadta azokat a tárgyalási irányelveket, amelyek felhatalmazták a Bizottságot arra, hogy az Európai Unió nevében tárgyalásokat kezdjen a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzésére vonatkozó nemzetközi megállapodás kapcsán. A tagállamokat üléseken tájékoztatták a tárgyalások alakulásáról.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  A Bizottság a tárgyalások minden fordulójának előkészítése, valamint a tárgyalások során épített a tagállamok szakértelmére. A tárgyalások utolsó két fordulójában egy külső jogi szakértő is tagja volt az uniós küldöttségnek.

                4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A javaslatnak nincs költségnövelő hatása az EU költségvetésére.

               2018/0239 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodás Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben a 218. cikke (6) bekezdése második albekezdése a) pontjának v. alpontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  4
               ,

               mivel:

               (1)Az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik, hogy intézkedéseket fogadjon el a tengerek biológiai erőforrásainak védelmére, illetve hogy megállapodásokat kössön harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel.

               (2)A 98/392/EK
                  5
                és a 98/414/EK tanácsi határozat értelmében az Unió szerződő fele az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. december 10-i tengerjogi egyezményének (a továbbiakban: egyezmény), valamint az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i tengerjogi egyezményében foglalt, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelméről és kezeléséről szóló rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló ENSZ-megállapodásnak
                  6
                (a továbbiakban: a halállományokról szóló megállapodás). Az egyezmény és a halállományokról szóló megállapodás egyaránt előírja valamennyi részes állam számára, hogy működjenek együtt a tenger élő erőforrásainak védelmével és kezelésével kapcsolatban. A Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) teljesíti ezt a kötelezettséget.

               (3)Az 1380/2013/EU európai parlament és tanácsi rendelet
                  7
                előírja, hogy az Unió a külső halászati politikáját a nemzetközi kötelezettségekkel és szakpolitikai célokkal összhangban, valamint az említett rendelet 2. és a 3. cikkében foglalt célokat és elveket tiszteletben tartva folytassa a tengeri biológiai erőforrások és a tengeri környezet fenntartható kiaknázásának, védelmének és azokkal való fenntartható gazdálkodásnak a biztosítása érdekében. A megállapodás összhangban van ezekkel a célkitűzésekkel.

               (4)2016. március 31-én a Tanács
                  8
                felhatalmazta az Európai Bizottságot arra, hogy az Európai Unió nevében tárgyalásokat folytasson Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzésére vonatkozó nemzetközi megállapodás kapcsán. A tárgyalások 2017. november 30-án sikeresen lezárultak. A […] -i [xxx]-i tanácsi határozattal összhangban a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodást […]-án/-én aláírták, figyelemmel annak későbbi időpontban történő megkötésére.

               (5)A megállapodás részes felévé válása elősegíti az Unió természetvédelmi politikájának különböző óceánok közötti egységességét, valamint megerősíti a világ halászati erőforrásainak hosszú távú védelme és fenntartható kiaknázása iránti elkötelezettségét.

               (6)Az Uniónak ezért érdekében áll megkötni a megállapodást.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) ezennel az Európai Unió nevében jóváhagyásra kerül.

               A megállapodás szövegét e határozat melléklete tartalmazza.

               2. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli azt a személyt, aki jogosult az Unió nevében megtenni a megállapodás 15. cikkében hivatkozott értesítést annak kifejezésére, hogy az Unió a megállapodást magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el.

               3. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                        a Tanács részéről

                        az elnök

                     (1)

                        A Tanács által elfogadva 2016. március 31-én.

                     (2)

                        Dokumentum száma: 16857/09 +CORI

                     (3)

                        Dokumentum száma: 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1

                     (4)

                        HL C […]., […], […]. o.

                     (5)

                        A Tanács 98/392/EK határozata (1998. március 23.) az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. december 10-i tengerjogi egyezményének és az egyezmény XI. részének végrehajtásáról szóló, 1994. július 28-i megállapodásnak az Európai Közösség általi megkötéséről (HL L 179., 1998.6.23., 1. o.).

                     (6)

                        A Tanács 98/414/EK határozata (1998. június 8.) az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i tengerjogi egyezményében foglalt, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozó rendelkezések végrehajtásáról szóló megállapodásnak az Európai Közösség részéről való megerősítéséről (HL L 189., 1998.7.3., 14. o.).

                     (7)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1380/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 354., 2013.12.28., 22. o.).

                     (8)

                        A Tanács által ST 7411 2016 ADD 1 dokumentumszámmal elfogadva 2016. március 31-én.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel,2018.6.12.
            COM(2018) 453 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA Tanács határozata
            a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő szabályozatlan halászat megelőzéséről szóló megállapodás Európai Unió nevében történő megkötéséről

               MELLÉKLET

               MEGÁLLAPODÁS A JEGES-TENGER KÖZÉPSŐ TÉRSÉGÉNEK NYÍLT TENGERI RÉSZÉN TÖRTÉNŐ

               SZABÁLYOZATLAN HALÁSZAT MEGELŐZÉSÉRŐL

               A jelen megállapodás részes felei,

               felismerve, hogy a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részét egészen a közelmúltig általában egész évben jég borította, ami lehetetlenné tette a halászatot ezeken a vizeken, de az utóbbi években a terület jég általi lefedettsége csökkent,

               elismerve, hogy bár a Jeges-tenger középső térségének ökoszisztémái viszonylag kevéssé voltak kitéve emberi tevékenységeknek, ezek az ökoszisztémák az éghajlatváltozás és egyéb jelenségek miatt változtak, és ezeknek a változásoknak a hatásai nem teljesen ismertek,

               felismerve az egészséges és fenntartható tengeri ökoszisztémák és halászatok élelmezésben és táplálkozásban betöltött kulcsfontosságú szerepét;

               felismerve a Jeges-tenger középső térsége parti államainak különleges felelősségét és érdekeit a Jeges-tenger középső térségében fellelhető halállományok védelme és az azokkal való fenntartható gazdálkodás vonatkozásában;

               e tekintetben megjegyezve a Jeges-tenger középső térsége parti államainak a 2015. július 16-án aláírt, a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén folytatott szabályozatlan halászat megelőzésére vonatkozó nyilatkozata szerinti kezdeményezését;

               emlékeztetve a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri része tekintetében már érvényben lévő, tengeri halászatra vonatkozó szerződések és egyéb nemzetközi jogi eszközök elveire és rendelkezéseire, ideértve az alábbiakat:

               az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i tengerjogi egyezménye (a továbbiakban: egyezmény);

               az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-i tengerjogi egyezményében foglalt, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló és a hosszú távon vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozó rendelkezések végrehajtásáról szóló, 1995. augusztus 4-i megállapodás (a továbbiakban: 1995. évi megállapodás), valamint

               az Egyesült Nemzetek Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetének felelősségteljes halászatra vonatkozó 1995. évi magatartási kódexe és egyéb vonatkozó jogi eszközei;

               hangsúlyozva a Jeges-tenger központi térségének nyílt tengeri részére vonatkozó védelmi és gazdálkodási intézkedések elfogadására hatáskörrel rendelkező Északkelet-Atlanti Halászati Bizottság és a felek, valamint egyéb, a nemzetközi joggal összhangban kialakított és működtetett, halászati gazdálkodásra vonatkozó mechanizmusok, továbbá más vonatkozó nemzetközi szervek és programok közötti együttműködés és koordináció biztosításának jelentőségét;

               úgy gondolván, hogy a kereskedelmi halászat a közeljövőben valószínűleg nem válik életképessé a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén, és ezért a jelenlegi körülmények között korai további regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezetet vagy intézkedést létrehozni a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részére vonatkozóan;

               azzal az óhajjal, hogy az elővigyázatossági megközelítéssel összhangban megelőzzék a szabályozatlan halászat Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén történő megkezdését, és egyúttal rendszeresen felülvizsgálják a további védelmi és gazdálkodási intézkedéseket;

               emlékeztetve az Egyesült Nemzetek Szervezetének az őslakos népek jogairól szóló 2007. évi nyilatkozatára;

               felismerve az Északi-sarkvidék lakosainak – köztük az őslakosoknak – az élő tengeri erőforrások hosszú távú védelmére és fenntartható használatához, valamint a Jeges-tenger egészséges tengeri ökoszisztémáihoz fűződő érdekeit, továbbá hangsúlyozva az ők és közösségeik bevonásának fontosságát; valamint

               azzal az óhajjal, hogy előmozdítsák a Jeges-tenger központi térségének nyílt tengeri részén található halászati állományok védelmének és az azokkal való gazdálkodásnak a Jeges-tenger élő tengeri erőforrásaira és az azok élőhelyéül szolgáló ökoszisztémákra vonatkozó tudományos, őslakos és helyi ismeretekre történő alapozását,

               a következőkben állapodtak meg:

               1. cikk

               FOGALMAK HASZNÁLATA

               E megállapodás alkalmazásában:

               a)
                     „megállapodási terület”: a Jeges-tenger középső térségének egyetlen nyílt tengeri része, amelyet Kanada, Grönlandra vonatkozóan a Dán Királyság, a Norvég Királyság, az Orosz Föderáció és az Amerikai Egyesült Államok halászati joghatósága alá tartozó vizek vesznek körül;

               b)
                     „halak”: hal-, puhatestű- és rákfajok, kivéve az egyezmény 77. cikkében meghatározott, helyhez kötött fajokat;

               c)
                     „halászat”: halak felkutatása, csalogatása, helyének meghatározása, fogása, kitermelése vagy lehalászása, illetve bármely olyan tevékenység folytatása, amely valószínűsíthetően a halak csalogatását, helyének meghatározását, fogását, kitermelését vagy lehalászását eredményezi;

               d)
                     „kereskedelmi célú halászat”: kereskedelmi céllal végzett halászat;

               e)
                     „felderítő halászat”: a jövőbeli kereskedelmi halászat fenntarthatóságának és megvalósíthatóságának értékelése céljából végzett halászat az ilyen halászatra vonatkozó tudományos adatokhoz történő hozzájárulással;

               f)
                     „halászhajó”: olyan hajó, amelyet halászatra használnak, halászatra történő használatra szereltek fel, vagy halászat céljára szándékoznak használni.

               2. cikk

               A megállapodás célja

               A jelen megállapodás célja a Jeges-tenger középső térségének nyílt tengeri részén folytatott szabályozatlan halászat védelmi és gazdálkodási óvintézkedések alkalmazásán keresztüli megelőzése az egészséges tengeri ökoszisztémák védelmére irányuló hosszú távú stratégia részeként, valamint a halállományok védelmének és fenntartható halászatának biztosítása.

               3. cikk

               A halászatra vonatkozó ideiglenes védelmi és gazdálkodási intézkedések

               (1)
                     A felek kizárólag a következők alapján engedélyezik a lobogójuk alatt közlekedő hajók számára a megállapodási területen folytatott kereskedelmi halászatot:

               a)
                     egy vagy több olyan regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezet által, illetve intézkedés keretében elfogadott, a halállományokkal való fenntartható gazdálkodásra vonatkozó védelmi és gazdálkodási intézkedések, amelyeket a nemzetközi jog szerint hoztak vagy hozhatnak létre és működtetnek az ilyen halászat elismert nemzetközi szabványokkal összhangban történő irányítása érdekében, vagy

               b)
                     ideiglenes védelmi és gazdálkodási intézkedések, amelyeket a felek az 5. cikk (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontja szerint hozhatnak.

               (2)
                     A feleket arra ösztönzik, hogy tudományos kutatásokat végezzenek a 4. cikk szerint létrehozott közös tudományos kutatási és monitoringprogram keretében, valamint a vonatkozó nemzeti tudományos programjaik szerint.

               (3)
                     A felek kizárólag az 5. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerint a felek által hozott védelmi és gazdálkodási intézkedések alapján engedélyezhetik a lobogójuk alatt közlekedő hajók számára a megállapodási területen folytatott felderítő halászatot:

               (4)
                     A felek gondoskodnak arról, hogy tudományos kutatási tevékenységük – ideértve a halak megállapodási területen történő kifogását – ne veszélyeztesse a szabályozatlan kereskedelmi és felderítő halászat megelőzését és az egészséges tengeri ökoszisztémák védelmét. A feleket arra ösztönzik, hogy tájékoztassák egymást az ilyen tudományos kutatási tevékenységek engedélyezésére vonatkozó terveikről.

               (5)
                     A felek biztosítják az e cikk szerinti ideiglenes intézkedések betartását, valamint az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontja alapján esetlegesen általuk hozott kiegészítő vagy eltérő ideiglenes intézkedéseket.

               (6)
                     Az 1995. évi megállapodás 7. cikkével összhangban a parti államok és más felek együttműködnek annak érdekében, hogy biztosítsák a halállományokra vonatkozó védelmi és gazdálkodási intézkedések összeegyeztethetőségét mind a nemzeti joghatóságon belül, mind azon kívül a Jeges-tenger középső térségében az ilyen állományok teljes egészének védelme és a velük való gazdálkodás biztosítása érdekében.

               (7)
                     A fenti (4) bekezdésben foglaltakon kívül e megállapodás egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy az korlátozza a felek jogosultságát az egyezményben szereplő tengeri tudományos kutatásra vonatkozóan.

               4. cikk

               Közös tudományos kutatási és monitoringprogram

               (1)
                     A felek megkönnyítik a tudományos tevékenységekben való együttműködést azzal a céllal, hogy bővítsék a Jeges-tenger középső térségének élő tengeri erőforrásaira és ökoszisztémáira vonatkozó ismereteket.

               (2)
                     A felek megállapodnak abban, hogy e megállapodás hatálybalépésétől számított két éven belül közös tudományos és monitoringprogramot hoznak létre azzal a céllal, hogy javítsák a megállapodási terület ökoszisztémáinak megértését, és különösen annak meghatározását, hogy a megállapodási területen létezhetnek-e jelenleg vagy a jövőben olyan halállományok, amelyek fenntartható alapon kifoghatók, valamint azt, hogy az ilyen halászat milyen hatással van a megállapodási terület ökoszisztémáira.

               (3)
                     A felek irányítják a közös tudományos kutatási és monitoringprogram kidolgozását, összehangolását és végrehajtását.

               (4)
                     A felek biztosítják, hogy a közös tudományos kutatási és monitoringprogram keretében figyelembe vegyék a megfelelő tudományos és műszaki szervezetek, szervek és programok munkáját, valamint az őslakosok és a helyi lakosok ismereteit.

               (5)
                     A közös tudományos kutatási és monitoringprogram részeként a felek az e megállapodás hatálybalépésétől számított két éven belül adatmegosztási jegyzőkönyvet fogadnak el, és a vonatkozó adatokat közvetlenül vagy a megfelelő tudományos és műszaki szervezeteken, szerveken és programokon keresztül az említett jegyzőkönyvvel összhangban megosztják.

               (6)
                     A felek legalább kétévente és legalább két hónappal a felek 5. cikk értelmében folytatott értekezleteit megelőzően közös tudományos értekezleteket tartanak személyesen vagy egyéb más módon annak érdekében, hogy bemutassák kutatásaik eredményeit, áttekintsék az elérhető legjobb tudományos információkat és időszerű tudományos tanácsadással szolgáljanak a felek értekezletein. A felek az e megállapodás hatálybalépésétől számított két éven belül elfogadják a közös tudományos értekezletek működésére vonatkozó szabályzatot és egyéb eljárásokat.

               5. cikk

               Felülvizsgálat és további végrehajtás

               (1)
                     A felek kétévente, vagy – ha úgy határoznak – ennél gyakrabban üléseznek. Üléseik során a felek többek között:

               a)
                     felülvizsgálják a jelen megállapodás végrehajtását, és adott esetben fontolóra veszik az e megállapodás időtartamára vonatkozó kérdéseket a 13. cikk (2) bekezdése szerint;

               b)
                     felülvizsgálják a közös tudományos kutatási és monitoringprogram, a nemzeti tudományos programok és más releváns források – beleértve az őslakosok és a helyi lakosok ismereteit – alapján kidolgozott összes rendelkezésre álló tudományos információt;

               c)
                     a közös tudományos kutatási és monitoringprogramból, a nemzeti tudományos programokból és más releváns forrásokból származó tudományos információk alapján – figyelembe véve a halászati gazdálkodással és az ökoszisztémákkal összefüggő releváns szempontokat, beleértve az elővigyázatossági megközelítést és a halászat által az ökoszisztémákra gyakorolt lehetséges káros hatásokat – figyelembe veszik többek között, hogy a megállapodási területen a halak elterjedése, vándorlása és abundanciája alapján lehetséges-e a fenntartható kereskedelmi célú halászat, és ennek alapján meghatározzák:

               i.
                     hogy tárgyalásokat kezdjenek-e a megállapodási területen történő halászati gazdálkodás tekintetében egy vagy több további regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezet vagy intézkedés létrehozására; valamint

               ii.
                     hogy miután a fenti i. alpont szerinti tárgyalások megkezdődtek, és miután a felek megállapodtak a halállományok fenntarthatóságát biztosító mechanizmusokról, hoznak-e kiegészítő, illetve eltérő ideiglenes védelmi és gazdálkodási intézkedéseket a megállapodási terület említett halállományaira vonatkozóan;

               d)
                     az e megállapodás hatálybalépésétől számított három éven belül hoznak-e a megállapodási területen történő felderítő halászatra vonatkozó védelmi és gazdálkodási intézkedéseket. A felek időről időre módosíthatják az ilyen intézkedéseket. Ezek az intézkedések biztosítják többek között azt, hogy:

               i.
                     a felderítő halászat ne veszélyeztesse e megállapodás célkitűzését;

               ii.
                     a felderítő halászatot a halállományokra és az ökoszisztémákra gyakorolt hatás minimálisra csökkentése érdekében időtartamában, terjedelmében és nagyságrendjében korlátozzák, és hogy arra a 4. cikk (5) bekezdésével összhangban elfogadott adatmegosztási jegyzőkönyvben meghatározott szabványos követelmények vonatkozzanak;

               iii.
                     valamely fél csak alapos tudományos kutatás alapján és csak akkor engedélyezhesse a felderítő halászatot, ha az összhangban van a közös tudományos kutatási és monitoringprogrammal, valamint a saját nemzeti tudományos programjával vagy programjaival;

               iv.
                     valamely fél csak akkor engedélyezhesse a felderítő halászatot, miután értesítette a többi felet az ilyen halászatra vonatkozó terveiről, és lehetőséget biztosított a többi félnek arra, hogy észrevételeket tegyen ezekről a tervekről; valamint

               v.
                     a feleknek megfelelően kelljen ellenőrizniük az általuk engedélyezett felderítő halászatot, és jelenteniük kelljen a halászat eredményeit a többi félnek.

               (2)
                     E megállapodás végrehajtásának előmozdítása érdekében, többek között a közös tudományos kutatási és monitoringprogramra és a 4. cikk alapján végzett egyéb tevékenységekre vonatkozóan is a felek bizottságokat vagy hasonló szerveket is létrehozhatnak, amelyekben az Északi-sarkvidék közösségei – beleértve az őslakosokat is – részt vehetnek.

               6. cikk

               Döntéshozatal

               (1)
                     A felek az eljárási kérdésekkel kapcsolatos döntéseiket az igennel vagy nemmel szavazó szerződő felek szavazatának többségével hozzák meg.

               (2)
                     A felek lényegi kérdésekre vonatkozó döntéseit konszenzussal kell meghozni. E megállapodás alkalmazásában a „konszenzus” azt jelenti, hogy a döntéshozatal időpontjában a felek nem emeltek formális kifogást.

               (3)
                     Egy kérdés akkor tekinthető lényegesnek, ha bármelyik fél annak tartja.

               7. cikk

               Vitarendezés

               Az 1995. évi megállapodás VIII. részében a vitás ügyek rendezésére megállapított eljárások értelemszerűen alkalmazandók minden olyan, az e megállapodás értelmezésére vagy alkalmazására vonatkozó vitás ügy esetén, amely az e megállapodást aláíró felek között merül fel, függetlenül attól, hogy e megállapodás részes felei az 1995. évi megállapodásnak is részesei-e.

               8. cikk

               Nem részes felek

               (1)
                     A felek ösztönzik az e megállapodás nem részes feleit, hogy hozzanak olyan intézkedéseket, amelyek összhangban állnak e megállapodás rendelkezéseivel.

               (2)
                     A felek az e megállapodásnak és a nemzetközi jognak megfelelő intézkedéseket hoznak a nem részes felek lobogója alatt közlekedő hajók olyan tevékenységeinek megakadályozására, amelyek aláássák e megállapodás hatékony végrehajtását.

               9. cikk

               Aláírás

               (1)
                     Ezt a megállapodást [helyen] és [időponttól] kezdődően nyitják meg aláírásra Kanada, a Kínai Népköztársaság, a Feröer-szigetekre és Grönlandra vonatkozóan a Dán Királyság, Izland, Japán, a Koreai Köztársaság, a Norvég Királyság, az Orosz Föderáció, az Amerikai Egyesült Államok és az Európai Unió számára, és aláírásra nyitva áll a megadott időpontot követő 12 hónapon keresztül.

               (2)
                     E megállapodás aláírói számára a megállapodás bármikor nyitva áll megerősítésre, elfogadásra, illetve jóváhagyásra.

               10. cikk

               Csatlakozás

               (1)
                     A 9. cikk (1) bekezdésében felsorolt azon államok esetében, amelyek nem írták alá ezt a megállapodást, valamint az Európai Unió számára, ha nem írta alá ezt a megállapodást, e megállapodás bármikor nyitva áll a csatlakozásra.

               (2)
                     E megállapodás hatálybalépését követően a felek meghívhatnak olyan államokat az e megállapodáshoz történő csatlakozásra, amelyeknek ahhoz tényleges érdeke fűződik.

               11. cikk

               Hatálybalépés

               (1)
                     Ez a megállapodás az összes megerősítő, elfogadó, illetve jóváhagyó okirat letéteményes általi átvételétől, vagy az e megállapodásnak a 9. cikk (1) bekezdésében felsorolt államok és az Európai Unió általi jóváhagyásától, vagy ezen államoknak a megállapodáshoz történő csatlakozásától számított 30 nap elteltével lép hatályba.

               (2)
                     E megállapodás a hatálybalépését követően minden olyan államra nézve, amelyet a 10. cikk (2) bekezdése alapján meghívtak a csatlakozásra, és amely letétbe helyezte a csatlakozási okiratot, az okirat letétbe helyezését követő 30 nap elteltével lép hatályba.

               12. cikk

               A megállapodás felmondása

               Bármely fél a letéteményesnek diplomáciai úton megküldött írásbeli felmondási értesítéssel bármikor felmondhatja e megállapodást, meghatározva a felmondás hatálybalépésének időpontját, amelynek az értesítés időpontját követő legalább hat hónapos időtartamon túl megjelölt időpontnak kell lennie. E megállapodás felmondása nem érinti a megállapodás többi fél általi alkalmazását, sem a megállapodást felmondó fél azon feladatát, hogy teljesítse az e megállapodásban foglalt bármely, a megállapodástól függetlenül a nemzetközi jog alapján fennálló kötelezettségét.

               13. cikk

               A megállapodás időtartama

               (1)
                     Ez a megállapodás a hatálybalépését követő 16 éves kezdeti időszakban hatályban marad.

               (2)
                     A fenti (1) bekezdésben meghatározott kezdeti időszak lejártát követően a megállapodás minden alkalommal további öt évre meghosszabbítható, kivéve, ha bármely fél:

               a)
                     a feleknek a kezdeti időszak lejárta vagy bármely meghosszabbítási időszak lejárta előtti utolsó ülésén hivatalos kifogást emel e megállapodás meghosszabbítása ellen; illetve

               b)
                     a meghosszabbítás ellen legkésőbb az adott időszak lejárta előtt hat hónappal hivatalos írásbeli kifogást küld a letéteményesnek.

               (3)
                     A felek hatékony átmenetet biztosítanak e megállapodás és bármely, a megállapodási területen végzett halászati gazdálkodással foglalkozó további regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezetet vagy intézkedést létrehozó lehetséges új megállapodás között a megállapodási terület egészséges tengeri ökoszisztémáinak megóvása, valamint halállományainak védelme és fenntartható halászatának biztosítása érdekében.

               14. cikk

               Más megállapodásokkal való kapcsolat

               (1)
                     A felek elismerik, hogy a nemzetközi jog vonatkozó rendelkezései továbbra is kötelezik őket – ideértve az egyezményben és az 1995. évi megállapodásban foglaltakat is –, és elismerik azt is, hogy továbbra is együtt kell működniük kötelezettségeik teljesítése érdekében még abban az esetben is, ha az e megállapodás további regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezetet vagy intézkedést a megállapodási terület vonatkozásában létrehozó megállapodás hiányában lejár vagy megszűnik.

               (2)
                     E megállapodás egyetlen rendelkezése sem sérti a felek nemzetközi megállapodásokból eredő jogaira vagy kötelezettségeire vonatkozó jogállását, valamint bármely más, a tengerjoggal kapcsolatos kérdésre vonatkozó jogállását, ideértve a jogok és joghatóságok Jeges-tengeren történő gyakorlására vonatkozó jogállását is.

               (3)
                     E megállapodás egyetlen rendelkezése sem sérti a feleknek az egyezményben vagy az 1995. évi megállapodásban megfogalmazott, a nemzetközi jog vonatkozó rendelkezései szerinti jogait, joghatóságát és kötelezettségeit, ideértve a megállapodási területen egy vagy több további regionális vagy szubregionális halászati gazdálkodási szervezet vagy intézkedés létrehozására irányuló tárgyalások megkezdésére vonatkozó javaslattételi jogot.

               (4)
                     Ez a megállapodás nem változtatja meg a részes felek azon jogait és kötelezettségeit, amelyek az e megállapodással összeegyeztethető egyéb megállapodásokból származnak, és amelyek más részes felek e megállapodás szerinti jogainak gyakorlását, illetve kötelezettségeinek teljesítését nem érintik. E megállapodás nem ássa alá egyetlen más érvényes, halászati gazdálkodással foglalkozó nemzetközi mechanizmus szerepét és megbízatását sem, és nem ütközik azzal.

               15. cikk

               Letéteményes

               (1)
                     E megállapodás letéteményese Kanada kormánya.

               (2)
                     A megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratot a letéteményesnél helyezik letétbe.

               (3)
                     A letéteményes tájékoztatja az aláírókat és valamennyi felet a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó, illetve csatlakozási okiratok letétbe helyezéséről, és ellátja a szerződések jogáról szóló 1969. évi Bécsi Egyezményben előírt egyéb feladatokat.

               Kelt _________________________, 201X. ______ hónapjának ______ napján egy eredeti példányban kínai, angol, francia és orosz nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.7.6.
            COM(2018) 527 final
            2018/0277(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            Ausztriának az Ecuador és Ukrajna a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának az Európai Unió érdekében való elfogadására történő felhatalmazásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményt (a továbbiakban: az 1980. évi egyezmény) eddig az összes uniós tagállammal együtt 98 ország erősítette meg. Az egyezmény a status quót kívánja helyreállítani a jogellenesen elvitt vagy visszatartott gyermekek mihamarabbi visszajuttatása révén, a Szerződő Felek által kijelölt központi hatóságok közötti együttműködési rendszer keretében.

                  Mivel a gyermek jogellenes elvitelének megelőzése a gyermekek jogainak előmozdítását célzó uniós politika fontos része, az Európai Unió nemzetközi szinten tevékenyen fellép az 1980. évi egyezmény alkalmazásának javítása érdekében, és a harmadik államokat az egyezményhez való csatlakozásra ösztönzi.

                  Ecuador 1992. január 22-én letétbe helyezte az 1980. évi egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratot. Az egyezmény 1992. április 1-jén lépett hatályba Ecuadorban.

                  Az 1980. évi egyezmény Ecuador és 26 uniós tagállam között már hatályban van. Csupán Ausztria és Dánia nem fogadta még el Ecuador csatlakozását az egyezményhez.

                  Ukrajna 2006. június 2-án letétbe helyezte az 1980. évi egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratot. Az egyezmény 2006. szeptember 1-jén lépett hatályba Ukrajnában.

                  Az 1980. évi egyezmény Ukrajna és 26 uniós tagállam között már hatályban van. Csupán Ausztria és Dánia nem fogadta még el Ukrajna csatlakozását az egyezményhez.

                  Az 1980. évi egyezmény 38. cikkének (4) bekezdése kimondja, hogy az egyezmény a csatlakozó ország és azon Szerződő Államok között alkalmazandó, amelyek nyilatkozatot tettek a csatlakozás elfogadásáról.

                  A Bizottság kezdeményezésére konzultáltak az Európai Unió Bíróságával, amely megerősítette, hogy valamely harmadik állam 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadása az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

                  Az Európai Unió Bírósága 2014. október 14-i 1/13. sz. véleményében kimondta, hogy az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik annak elfogadása, hogy valamely harmadik állam csatlakozzon a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez.

                  A Bíróság nyomatékosította, hogy – a tagállamok közötti változó geometriát elkerülendő – a kérdést uniós szinten egységesen kell kezelni.

                  Mivel a gyermekek jogellenes külföldre vitelének kérdése az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartozik, Ecuador és Ukrajna csatlakozásának elfogadásáról uniós szinten, tanácsi határozat útján kell dönteni. Ausztriának ezért az Európai Unió érdekében nyilatkozatot kell tennie Ecuador és Ukrajna csatlakozásának elfogadásáról.

                  Az Ausztria általi elfogadás nyomán az 1980. évi egyezmény Ecuador, Ukrajna és – Dánia kivételével – valamennyi uniós tagállam között alkalmazandóvá válna.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Ami a gyermekek szülő általi jogellenes elvitelét illeti, az 1980. évi Hágai Egyezmény a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben folytatott uniós igazságügyi együttműködés sarokkövének számító, Brüsszel IIa. rendelet néven ismert 2201/2003/EK tanácsi rendelet nemzetközi megfelelője.

                  A rendelet egyik fő célkitűzése az, hogy a gyermekek szokásos tartózkodási helyük szerinti tagállamba történő gyors visszavitelét biztosító eljárások megállapításával elrettentse a gyermekek tagállamok közötti jogellenes külföldre vitelét. E célból a Brüsszel IIa. rendelet 11. cikkében magában foglalja az 1980. évi Hágai Egyezményben megállapított eljárást, és kiegészíti azt bizonyos vonatkozások egyértelműsítése révén, különös tekintettel a kiskorú meghallgatására, a határozat meghozatalának a visszavitel iránti kérelem benyújtásától számított időtartamára és a gyermek visszavitele elutasításának indokaira. A rendelet emellett rendelkezéseket vezet be a különböző tagállamokban hozott, egymással ütköző visszavitelt elrendelő vagy a visszavitel elrendelését megtagadó határozatokra vonatkozóan.

                  Nemzetközi szinten az Európai Unió támogatja harmadik országok csatlakozását az 1980. évi egyezményhez, hogy tagállamai közös jogi keretre támaszkodhassanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő esetekben.

                  2015 júniusa és 2017 decembere között 14 tanácsi határozatot hoztak annak érdekében, hogy elfogadják 20 harmadik ország (Marokkó, Szingapúr, az Oroszországi Föderáció, Albánia, Andorra, a Seychelle-szigetek, Örményország, a Koreai Köztársaság, Kazahsztán, Peru, Grúzia, Dél-Afrika, Chile, Izland, a Bahamai Közösség, Panama, Uruguay, Kolumbia, El Salvador és San Marino) csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre viteléről szóló 1980. évi Hágai Egyezményhez
                     1
                  .

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  A mostani javaslat egyértelműen kapcsolódik az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkében foglalt, a gyermekek jogainak védelmére vonatkozó általános célkitűzéssel. Az 1980. évi Hágai Egyezményt arra tervezték, hogy védelmezze a gyermekeket a szülő általi jogellenes elvitel káros hatásaitól, valamint biztosítsa, hogy a gyermek kapcsolatot tarthasson mindkét szülővel, például a láthatási jogok hatékony gyakorlásának biztosítása révén.

                  Ugyancsak említésre méltó, hogy a javaslat a közvetítés határon átnyúló családi viták rendezésében történő alkalmazásának előmozdításához is kapcsolódik. A polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól szóló irányelv
                     2
                   a családjogra is vonatkozik a jog érvényesülésén alapuló közös európai térségen belül. Az 1980. évi Hágai Egyezmény a családi viták békés rendezését is szorgalmazza. Az 1980. évi Hágai Egyezmény alapján a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által kiadott, bevált gyakorlatokról szóló útmutatók egyikének témája a közvetítés igénybevétele az egyezmény alkalmazási körébe tartozó, gyermekeket érintő nemzetközi családi viták rendezésében. Az Európai Bizottság kezdeményezésére ezt az útmutatót angolon és francián kívül az összes uniós nyelvre, valamint arabra is lefordították, hogy megkönnyítsék a párbeszédet azokkal az államokkal, amelyek még nem erősítették meg az egyezményt, továbbá hogy az egyezményt meg nem erősítő országokkal konkrét megoldásokat találjanak a gyermekek jogellenes külföldre viteléből fakadó problémákra
                     3
                  .

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Mivel a határozat nemzetközi megállapodásra vonatkozik, az alkalmazandó jogalap az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikke, valamint 81. cikkének (3) bekezdése. A Tanács az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően egyhangúlag határoz.

                  A 2201/2003/EK rendelet az Egyesült Királyságra és Írországra nézve kötelező, így részt vesznek e határozat elfogadásában és alkalmazásában.

                  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               •Arányosság

                  E javaslatot az ugyanebben a kérdésben már elfogadott tanácsi határozatok alapján szövegezték meg, és az nem lépi túl az arra vonatkozó célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket, hogy a gyermekek jogellenes külföldre vitelének tárgyában következetessé váljon az uniós fellépés annak biztosítása révén, hogy Ausztria meghatározott időkereten belül elfogadja Ecuador és Ukrajna csatlakozását az 1980. évi Hágai Egyezményhez.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  A Bizottság konzultált Ausztriával arról, hogy készen áll-e elfogadni Ecuador és Ukrajna csatlakozását az 1980. évi egyezményhez, és a tagállam kedvező választ adott.

                  A 2018. április 18-i szakértői találkozó keretében tartott megbeszélések tanúsága szerint ebben a szakaszban a tagállamoknak nincs ellenvetésük azzal kapcsolatban, hogy Ausztria elfogadja Ecuador és Ukrajna csatlakozását az 1980. évi egyezményhez.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  Mivel az egyezmény Ecuador és Ukrajna tekintetében 26 tagállamban már jelenleg is hatályban van, a Bizottság és a tagállami szakértők úgy vélték, hogy ilyen esetekben nincs szükség a harmadik ország helyzetének külön értékelésére.

               •Hatásvizsgálat

                  A 2015-ben és 2017-ben már elfogadott, több harmadik államnak az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásáról szóló 14 tanácsi határozathoz hasonlóan – a jogalkotási aktus jellegére való tekintettel – nem készült külön hatásvizsgálat. Ecuador és Ukrajna helyzetének külön értékelését feleslegesnek találták, figyelembe véve egyrészt azt, hogy az egyezmény 26 tagállamban már jelenleg is hatályban van, másrészt pedig azt, hogy Ausztria készen áll elfogadni Ecuador és Ukrajna csatlakozását.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A javasolt megállapodásnak nincsenek költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  Mivel a javaslat csupán Ausztriának az Ecuador és Ukrajna 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadására való felhatalmazását érinti, végrehajtásának figyelemmel kísérése arra korlátozódik, hogy Ausztria tiszteletben tartja-e a nyilatkozat szövegét, valamint az annak letétbe helyezésére és a Bizottság letétbe helyezésről való tájékoztatására vonatkozóan a tanácsi határozatban megállapított időkeretet.

               2018/0277 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               Ausztriának az Ecuador és Ukrajna a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának az Európai Unió érdekében való elfogadására történő felhatalmazásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (3) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének b) pontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament véleményére
                  4
               ,

               mivel:

               (1)Az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkében foglaltak szerint az Európai Unió egyik célja, hogy előmozdítsa a gyermekek jogainak védelmét. A gyermekek jogellenes elvitellel vagy visszatartással szembeni védelmét szolgáló intézkedések e politika fontos részét képezik.

               (2)A Tanács elfogadta a 2201/2003/EK rendeletet
                  5
                (a továbbiakban: Brüsszel IIa. rendelet), amelynek célja, hogy megvédje a gyermekeket a jogellenes elvitel vagy visszatartás káros hatásaitól, és eljárásokat állapítson meg a szokásos tartózkodási helyük szerinti államba történő gyors visszatérésük biztosítására, valamint garantálja a kapcsolattartási jogok és a felügyeleti jogok védelmét.

               (3)A Brüsszel IIa. rendelet kiegészíti és megerősíti a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményt (a továbbiakban: az 1980. évi Hágai Egyezmény), amely nemzetközi szintű kötelezettségi és együttműködési rendszert hoz létre a szerződő államok, illetve a központi hatóságok között, és célja a jogellenesen elvitt vagy visszatartott gyermekek gyors visszatérésének biztosítása.

               (4)Az Unió valamennyi tagállama részes fele az 1980. évi Hágai Egyezménynek.

               (5)Az Unió arra ösztönzi a harmadik államokat, hogy csatlakozzanak az 1980. évi Hágai Egyezményhez, és támogatja az 1980. évi Hágai Egyezmény helyes végrehajtását, többek között azáltal, hogy a tagállamokkal együtt részt vesz a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által rendszeresen szervezett különbizottságokban.

               (6)Az uniós tagállamok és a harmadik országok között alkalmazandó közös jogi keret lehet a legjobb megoldás az érzékeny természetű, a gyermekek jogellenes elvitelét érintő nemzetközi esetekre.

               (7)Az 1980. évi Hágai Egyezmény kimondja, hogy az egyezmény a csatlakozó állam és azon szerződő államok között alkalmazandó, amelyek nyilatkozatot tettek a csatlakozás elfogadásáról.

               (8)Az 1980. évi Hágai Egyezmény nem teszi lehetővé, hogy az olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek, mint az Unió, annak szerződő felévé váljanak. Az Unió ezért nem csatlakozhat ehhez az Egyezményhez, és nem helyezheti letétbe egy állam csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozatot sem.

               (9)Az Európai Unió Bíróságának 1/13. sz. véleménye értelmében az 1980. évi Hágai Egyezmény alapján tett, elfogadásról szóló nyilatkozatok az Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartoznak.

               (10)Ecuador 1992. január 22-én letétbe helyezte az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratát. Az egyezmény 1992. április 1-jén lépett hatályba Ecuadorban.

               (11)Ausztriát és Dániát kivéve már valamennyi érintett tagállam elfogadta Ecuador 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozását. Ecuador elfogadta Bulgária, Ciprus, Észtország, Lettország, Litvánia, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Románia csatlakozását az 1980. évi Hágai Egyezményhez. Az Ecuadorban fennálló helyzet értékelése nyomán megállapítást nyert, hogy Ausztria az 1980. évi Hágai Egyezményben foglalt feltételek alapján az Unió érdekében el tudja fogadni Ecuador csatlakozását.

               (12)Ukrajna 2006. június 2-án letétbe helyezte az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratát. Az egyezmény 2006. szeptember 1-jén lépett hatályba Ukrajnában.

               (13)Ausztriát és Dániát kivéve már valamennyi érintett tagállam elfogadta Ukrajna 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozását. Az Ukrajnában fennálló helyzet értékelése nyomán megállapítást nyert, hogy Ausztria az 1980. évi Hágai Egyezményben foglalt feltételek alapján az Unió érdekében el tudja fogadni Ukrajna csatlakozását.

               (14)Ausztriát ezért fel kell hatalmazni arra, hogy az e határozatban foglalt feltételeknek megfelelően az Unió érdekében helyezze letétbe Ecuador és Ukrajna csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozatát. Az Ecuadornak és Ukrajnának az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozását már korábban elfogadó többi uniós tagállamnak nem kell új elfogadási nyilatkozatot letétbe helyezniük, mivel a nemzetközi közjog értelmében a már megtett nyilatkozatok továbbra is érvényesek.

               (15)A Brüsszel IIa. rendelet az Egyesült Királyságra és Írországra nézve kötelező, így azok részt vesznek e határozat elfogadásában és alkalmazásában.

               (16)Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               (1)
                     Ausztria felhatalmazást kap arra, hogy az Unió érdekében elfogadja Ecuador és Ukrajna csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményhez (a továbbiakban: az 1980. évi Hágai Egyezmény).

               (2)
                     Ausztria legkésőbb ...-ig [tizenkét hónappal e határozat elfogadása után] nyilatkozatot helyez letétbe az alábbi formában arról, hogy az Európai Unió érdekében elfogadja Ecuador és Ukrajna csatlakozását az 1980. évi Hágai Egyezményhez:

               „[TAGÁLLAM teljes neve] kijelenti, hogy az (EU) 2018/... tanácsi határozattal összhangban elfogadja Ecuador és Ukrajna csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményhez”.

               (3)
                     Ausztria tájékoztatja a Tanácsot és a Bizottságot Ecuadornak és Ukrajnának az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozata letétbe helyezéséről, és a letétbe helyezést követően két hónapon belül közli a Bizottsággal a nyilatkozat szövegét.

               2. cikk

               Ez a határozat a róla szóló értesítés napján lép hatályba.

               3. cikk

               E határozat címzettje Ausztria.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        14 tanácsi határozatot már elfogadtak, amelyek felhatalmazzák a tagállamokat a következő országok 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadására: Andorra (a 2015. június 15-én elfogadott (EU) 2015/1023 tanácsi határozat); a Seychelle-szigetek (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2354 tanácsi határozat); Oroszország (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2355 tanácsi határozat); Albánia (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2356 tanácsi határozat); Szingapúr (a 2015. június 15-én elfogadott (EU) 2015/1024 tanácsi határozat); Marokkó (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2357 tanácsi határozat); Örményország (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2358 tanácsi határozat); a Koreai Köztársaság (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2313 tanácsi határozat); Kazahsztán (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2311 tanácsi határozat); Peru (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2312 tanácsi határozat); Grúzia és Dél-Afrika (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2462 tanácsi határozat); Chile, Izland és a Bahamai Közösség (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2424 tanácsi határozat); Panama, Uruguay, Kolumbia és El Salvador (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2464 tanácsi határozat); San Marino (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2463 határozat).

                     (2)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2008/52/EK irányelve (2008. május 21.) a polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól (HL L 136., 2008.5.24., 3. o.);

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        HL C , , . o.

                     (5)

                        A Tanács 2201/2003/EK rendelete (2003. november 27.) a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 338., 2003.12.23., 1. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.7.6.
            COM(2018) 526 final
            2018/0276(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            Ausztriának, Ciprusnak, Horvátországnak, Luxemburgnak, Portugáliának, Romániának és az Egyesült Királyságnak a Dominikai Köztársaság a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának az Európai Unió érdekében való elfogadására történő felhatalmazásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményt (a továbbiakban: az 1980. évi egyezmény) eddig az összes uniós tagállammal együtt 98 ország erősítette meg. Az egyezmény a status quót kívánja helyreállítani a jogellenesen elvitt vagy visszatartott gyermekek mihamarabbi visszajuttatása révén, a Szerződő Felek által kijelölt központi hatóságok közötti együttműködési rendszer keretében.

                  Mivel a gyermek jogellenes elvitelének megelőzése a gyermekek jogainak előmozdítását célzó uniós politika fontos része, az Európai Unió nemzetközi szinten tevékenyen fellép az 1980. évi egyezmény alkalmazásának javítása érdekében, és a harmadik államokat az egyezményhez való csatlakozásra ösztönzi.

                  A Dominikai Köztársaság 2004. augusztus 11-én letétbe helyezte az 1980. évi egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratot. Az egyezmény a Dominikai Köztársaságban 2004. november 1-jén lépett hatályba.

                  Az 1980. évi egyezmény a Dominikai Köztársaság és 20 uniós tagállam között már hatályban van. Ausztria, Ciprus, Horvátország, Dánia, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság nem fogadta még el a Dominikai Köztársaság csatlakozását az egyezményhez.

                  Az 1980. évi egyezmény 38. cikkének (4) bekezdése kimondja, hogy az egyezmény a csatlakozó ország és azon Szerződő Államok között alkalmazandó, amelyek nyilatkozatot tettek a csatlakozás elfogadásáról.

                  A Bizottság kezdeményezésére konzultáltak az Európai Unió Bíróságával, amely megerősítette, hogy valamely harmadik állam 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadása az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

                  Az Európai Unió Bírósága 2014. október 14-i 1/13. sz. véleményében kimondta, hogy az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik annak elfogadása, hogy valamely harmadik állam csatlakozzon a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez.

                  A Bíróság nyomatékosította, hogy – a tagállamok közötti változó geometriát elkerülendő – a kérdést uniós szinten egységesen kell kezelni.

                  Mivel a gyermekek jogellenes külföldre vitelének kérdése az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartozik, a Dominikai Köztársaság csatlakozásának elfogadásáról uniós szinten, tanácsi határozat útján kell dönteni. Ausztriának, Ciprusnak, Horvátországnak, Luxemburgnak, Portugáliának, Romániának és az Egyesült Királyságnak ezért az Európai Unió érdekében nyilatkozatot kell tennie a Dominikai Köztársaság csatlakozásának elfogadásáról.

                  Az Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság általi elfogadás nyomán az 1980. évi egyezmény a Dominikai Köztársaság és – Dánia kivételével – valamennyi uniós tagállam között alkalmazandóvá válna.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Ami a gyermekek szülő általi jogellenes elvitelét illeti, az 1980. évi Hágai Egyezmény a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben folytatott uniós igazságügyi együttműködés sarokkövének számító, Brüsszel IIa. rendelet néven ismert 2201/2003/EK tanácsi rendelet nemzetközi megfelelője.

                  A rendelet egyik fő célkitűzése az, hogy a gyermekek szokásos tartózkodási helyük szerinti tagállamba történő gyors visszavitelét biztosító eljárások megállapításával elrettentse a gyermekek tagállamok közötti jogellenes külföldre vitelét. E célból a Brüsszel IIa. rendelet 11. cikkében magában foglalja az 1980. évi Hágai Egyezményben megállapított eljárást, és kiegészíti azt bizonyos vonatkozások egyértelműsítése révén, különös tekintettel a kiskorú meghallgatására, a határozat meghozatalának a visszavitel iránti kérelem benyújtásától számított időtartamára és a gyermek visszavitele elutasításának indokaira. A rendelet emellett rendelkezéseket vezet be a különböző tagállamokban hozott, egymással ütköző visszavitelt elrendelő vagy a visszavitel elrendelését megtagadó határozatokra vonatkozóan.

                  Nemzetközi szinten az Európai Unió támogatja harmadik országok csatlakozását az 1980. évi egyezményhez, hogy tagállamai közös jogi keretre támaszkodhassanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő esetekben.

                  2015 júniusa és 2017 decembere között 14 tanácsi határozatot hoztak annak érdekében, hogy elfogadják 20 harmadik ország (Marokkó, Szingapúr, az Oroszországi Föderáció, Albánia, Andorra, a Seychelle-szigetek, Örményország, a Koreai Köztársaság, Kazahsztán, Peru, Grúzia, Dél-Afrika, Chile, Izland, a Bahamai Közösség, Panama, Uruguay, Kolumbia, El Salvador és San Marino) csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre viteléről szóló 1980. évi Hágai Egyezményhez
                     1
                  .

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  A mostani javaslat egyértelműen kapcsolódik az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkében foglalt, a gyermekek jogainak védelmére vonatkozó általános célkitűzéssel. Az 1980. évi Hágai Egyezmény célja, hogy védelmezze a gyermekeket a szülő általi jogellenes elvitel káros hatásaitól, valamint biztosítsa, hogy a gyermek kapcsolatot tarthasson mindkét szülővel, például a láthatási jogok hatékony gyakorlásának biztosítása révén.

                  Ugyancsak említésre méltó, hogy a javaslat a közvetítés határon átnyúló családi viták rendezésében történő alkalmazásának előmozdításához is kapcsolódik. A polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól szóló irányelv
                     2
                   a családjogra is vonatkozik a jog érvényesülésén alapuló közös európai térségen belül. Az 1980. évi Hágai Egyezmény a családi viták békés rendezését is szorgalmazza. Az 1980. évi Hágai Egyezmény alapján a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által kiadott, bevált gyakorlatokról szóló útmutatók egyikének témája a közvetítés igénybevétele az egyezmény alkalmazási körébe tartozó, gyermekeket érintő nemzetközi családi viták rendezésében. Az Európai Bizottság kezdeményezésére ezt az útmutatót angolon és francián kívül az összes uniós nyelvre, valamint arabra is lefordították, hogy megkönnyítsék a párbeszédet azokkal az államokkal, amelyek még nem erősítették meg az egyezményt, továbbá hogy az egyezményt meg nem erősítő országokkal konkrét megoldásokat találjanak a gyermekek jogellenes külföldre viteléből fakadó problémákra
                     3
                  .

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Mivel a határozat nemzetközi megállapodásra vonatkozik, az alkalmazandó jogalap az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218 cikke, valamint 81. cikkének (3) bekezdése. A Tanács az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően egyhangúlag határoz.

                  A 2201/2003/EK rendelet az Egyesült Királyságra és Írországra nézve kötelező, így azok részt vesznek e határozat elfogadásában és alkalmazásában.

                  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               •Arányosság

                  E javaslatot az ugyanebben a kérdésben már elfogadott tanácsi határozatok alapján szövegezték meg, és az nem lépi túl az arra vonatkozó célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket, hogy a gyermekek jogellenes külföldre vitelének tárgyában következetessé váljon az uniós fellépés annak biztosítása révén, hogy Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság meghatározott időkereten belül elfogadja a Dominikai Köztársaság csatlakozását az 1980. évi Hágai Egyezményhez.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  A Bizottság konzultált Ausztriával, Ciprussal, Horvátországgal, Luxemburggal, Portugáliával, Romániával és az Egyesült Királysággal arról, hogy készen állnak-e elfogadni a Dominikai Köztársaság csatlakozását az 1980. évi egyezményhez, és mind a hét tagállam kedvező választ adott.

                  A 2018. április 18-i szakértői találkozó keretében tartott megbeszélések tanúsága szerint ebben a szakaszban a tagállamoknak nincs ellenvetésük azzal kapcsolatban, hogy Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság elfogadja a Dominikai Köztársaság csatlakozását az 1980. évi egyezményhez.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  Mivel az egyezmény a Dominikai Köztársaság tekintetében 20 tagállamban már jelenleg is hatályban van, a Bizottság és a tagállami szakértők úgy vélték, hogy ilyen esetekben nincs szükség a harmadik ország helyzetének külön értékelésére.

               •Hatásvizsgálat

                  A 2015-ben és 2017-ben már elfogadott, több harmadik államnak az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásáról szóló 14 tanácsi határozathoz hasonlóan – a jogalkotási aktus jellegére való tekintettel – nem készült külön hatásvizsgálat. A Dominikai Köztársaság helyzetének külön értékelését feleslegesnek találták, figyelembe véve egyrészt azt, hogy az egyezmény 20 tagállamban már jelenleg is hatályban van, másrészt pedig azt, hogy Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság készen áll elfogadni a Dominikai Köztársaság csatlakozását.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A javasolt megállapodásnak nincsenek költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  Mivel a javaslat csupán Ausztriának, Ciprusnak, Horvátországnak, Luxemburgnak, Portugáliának, Romániának és az Egyesült Királyságnak a Dominikai Köztársaság 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadására való felhatalmazását érinti, végrehajtásának figyelemmel kísérése arra korlátozódik, hogy Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság tiszteletben tartja-e a nyilatkozat szövegét, valamint az annak letétbe helyezésére és a Bizottság letétbe helyezésről való tájékoztatására vonatkozóan a tanácsi határozatban megállapított időkeretet.

               2018/0276 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               Ausztriának, Ciprusnak, Horvátországnak, Luxemburgnak, Portugáliának, Romániának és az Egyesült Királyságnak a Dominikai Köztársaság a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának az Európai Unió érdekében való elfogadására történő felhatalmazásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (3) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének b) pontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament véleményére
                  4
               ,

               mivel:

               (1)Az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkében foglaltak szerint az Európai Unió egyik célja, hogy előmozdítsa a gyermekek jogainak védelmét. A gyermekek jogellenes elvitellel vagy visszatartással szembeni védelmét szolgáló intézkedések e politika fontos részét képezik.

               (2)A Tanács elfogadta a 2201/2003/EK rendeletet
                  5
                (a továbbiakban: Brüsszel IIa. rendelet), amelynek célja, hogy megvédje a gyermekeket a jogellenes elvitel vagy visszatartás káros hatásaitól, és eljárásokat állapítson meg a szokásos tartózkodási helyük szerinti államba történő gyors visszatérésük biztosítására, valamint garantálja a kapcsolattartási jogok és a felügyeleti jogok védelmét.

               (3)A Brüsszel IIa. rendelet kiegészíti és megerősíti a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményt (a továbbiakban: az 1980. évi Hágai Egyezmény), amely nemzetközi szintű kötelezettségi és együttműködési rendszert hoz létre a szerződő államok, illetve a központi hatóságok között, és célja a jogellenesen elvitt vagy visszatartott gyermekek gyors visszatérésének biztosítása.

               (4)Az Unió valamennyi tagállama részes fele az 1980. évi Hágai Egyezménynek.

               (5)Az Unió arra ösztönzi a harmadik államokat, hogy csatlakozzanak az 1980. évi Hágai Egyezményhez, és támogatja az 1980. évi Hágai Egyezmény helyes végrehajtását, többek között azáltal, hogy a tagállamokkal együtt részt vesz a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által rendszeresen szervezett különbizottságokban.

               (6)Az uniós tagállamok és a harmadik államok között alkalmazandó közös jogi keret lehet a legjobb megoldás az érzékeny természetű, a gyermekek jogellenes elvitelét érintő nemzetközi esetekre.

               (7)Az 1980. évi Hágai Egyezmény kimondja, hogy az egyezmény a csatlakozó állam és azon szerződő államok között alkalmazandó, amelyek nyilatkozatot tettek a csatlakozás elfogadásáról.

               (8)Az 1980. évi Hágai Egyezmény nem teszi lehetővé, hogy az olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek, mint az Unió, annak szerződő feleivé váljanak. Az Unió ezért nem csatlakozhat ehhez az Egyezményhez, és nem helyezheti letétbe egy állam csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozatot sem.

               (9)Az Európai Unió Bíróságának 1/13. sz. véleménye értelmében az 1980. évi Hágai Egyezmény alapján tett, elfogadásról szóló nyilatkozatok az Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartoznak.

               (10)A Dominikai Köztársaság 2004. augusztus 11-én letétbe helyezte az 1980. évi egyezményhez való csatlakozásáról szóló okiratot. Az egyezmény a Dominikai Köztársaságban 2004. november 1-jén lépett hatályba.

               (11)Ausztriát, Ciprust, Horvátországot, Dániát, Luxemburgot, Portugáliát, Romániát és az Egyesült Királyságot kivéve már valamennyi érintett tagállam elfogadta a Dominikai Köztársaság 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozását. A Dominikai Köztársaságban fennálló helyzet értékelése nyomán megállapítást nyert, hogy Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság az 1980. évi Hágai Egyezményben foglalt feltételek alapján az Unió érdekében el tudja fogadni a Dominikai Köztársaság csatlakozását.

               (12)Ausztriát, Ciprust, Horvátországot, Luxemburgot, Portugáliát, Romániát és az Egyesült Királyságot ezért fel kell hatalmazni arra, hogy az e határozatban foglalt feltételeknek megfelelően az Unió érdekében letétbe helyezze a Dominikai Köztársaság 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozatát. A Dominikai Köztársaságnak az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozását már korábban elfogadó többi uniós tagállamnak nem kell új elfogadási nyilatkozatot letétbe helyeznie, mivel a nemzetközi közjog értelmében a már megtett nyilatkozatok továbbra is érvényesek.

               (13)A Brüsszel IIa. rendelet az Egyesült Királyságra és Írországra nézve kötelező, így azok részt vesznek e határozat elfogadásában és alkalmazásában.

               (14)Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               (1)
                     Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság felhatalmazást kap arra, hogy az Unió érdekében elfogadja a Dominikai Köztársaság csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményhez (a továbbiakban: az 1980. évi Hágai Egyezmény).

               (2)
                     Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság legkésőbb ...-ig [tizenkét hónappal e határozat elfogadása után] nyilatkozatot helyez letétbe az alábbi formában arról, hogy az Európai Unió érdekében elfogadja a Dominikai Köztársaság csatlakozását az 1980. évi Hágai Egyezményhez:

               „[TAGÁLLAM teljes neve] kijelenti, hogy az (EU) 2018/.... tanácsi határozattal összhangban elfogadja a Dominikai Köztársaság csatlakozását a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i Hágai Egyezményhez”.

               (3)
                     Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság tájékoztatja a Tanácsot és a Bizottságot a Dominikai Köztársaságnak az 1980. évi Hágai Egyezményhez való csatlakozásának elfogadásáról szóló nyilatkozatai letétbe helyezéséről, és a letétbe helyezést követően két hónapon belül közli a Bizottsággal a nyilatkozat szövegét.

               2. cikk

               Ez a határozat a róla szóló értesítés napján lép hatályba.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak Ausztria, Ciprus, Horvátország, Luxemburg, Portugália, Románia és az Egyesült Királyság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        14 tanácsi határozatot már elfogadtak, amelyek felhatalmazzák a tagállamokat a következő országok 1980. évi egyezményhez való csatlakozásának elfogadására: Andorra (a 2015. június 15-én elfogadott (EU) 2015/1023 tanácsi határozat); a Seychelle-szigetek (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2354 tanácsi határozat); Oroszország (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2355 tanácsi határozat); Albánia (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2356 tanácsi határozat); Szingapúr (a 2015. június 15-én elfogadott (EU) 2015/1024 tanácsi határozat); Marokkó (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2357 tanácsi határozat); Örményország (a 2015. december 10-én elfogadott (EU) 2015/2358 tanácsi határozat); a Koreai Köztársaság (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2313 tanácsi határozat); Kazahsztán (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2311 tanácsi határozat); Peru (a 2016. december 8-án elfogadott (EU) 2016/2312 tanácsi határozat); Grúzia és Dél-Afrika (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2462 tanácsi határozat); Chile, Izland és a Bahamai Közösség (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2424 tanácsi határozat); Panama, Uruguay, Kolumbia és El Salvador (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2464 tanácsi határozat); San Marino (a 2017. december 18-án elfogadott (EU) 2017/2463 tanácsi határozat).

                     (2)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2008/52/EK irányelve (2008. május 21.) a polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól (HL L 136., 2008.5.24., 3. o.);

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        HL C , , . o.

                     (5)

                        A Tanács 2201/2003/EK rendelete (2003. november 27.) a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 338., 2003.12.23., 1. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.7.25.
            COM(2018) 551 final
            2018/0292(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a háromkerekű járművek és a segédmotoros kerékpárok, valamint az L kategóriájú járművekbe szánt kipufogó-hangtompító csererendszerek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezéseket megállapító 9., 63. és 92. sz. előírásának uniós alkalmazásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               Az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ EGB) nemzetközi szinten harmonizált követelményeket dolgoz ki azzal a céllal, hogy felszámolja az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a kerekes járművekre és az azokba szerelhető, illetve az azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásában (1958. évi felülvizsgált megállapodás)
                  1
                részes szerződő felek közötti gépjármű-kereskedelem műszaki akadályait, továbbá annak érdekében, hogy a szóban forgó járművek nagy fokú biztonságot, valamint egészség- és környezetvédelmet biztosítsanak.

               Az Európai Unió – csakúgy mint a tagállamok – az 1958. évi felülvizsgált megállapodásban részes szerződő fél, és az e megállapodás alapján elfogadott ENSZ-előírások többségét alkalmazza, kivéve azokat, amelyek nem biztosítanak ahhoz hasonló vagy annál magasabb szintű védelmet, mint az uniós jogszabályok. Ez a helyzet állt fenn mostanáig a háromkerekű járművek zajkibocsátásáról szóló 9. sz. ENSZ-előírás
                  2
               , a segédmotoros kerékpárok zajkibocsátásáról szóló 63. sz. ENSZ-előírás
                  3
                és az L kategóriájú járművekbe szánt kipufogó-hangtompító csererendszerekről szóló 92. sz. ENSZ-előírás
                  4
                (a továbbiakban: 9., 63. és 92. sz. ENSZ-előírás) esetében. Mivel azonban az említett ENSZ-előírásokat a közelmúltban módosították, és azok most már ugyanolyan mértékben biztosítják a környezet védelmét, mint a típusjóváhagyásra vonatkozó uniós jogszabályok, az Unió elkezdheti alkalmazni ezeket az ENSZ-előírásokat is. Az említett előírások célja, hogy egyenértékű rendelkezéseket állapítsanak meg a motorkerékpárok zajcsillapítására, és egyértelművé tegyék az említett járművek álló helyzetében végzett zajvizsgálatok elvégzésének mikéntjét.

               Uniós szinten a két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok jóváhagyásáról és piacfelügyeletéről szóló 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                IV., V. és VI. melléklete, amely a két- és háromkerekű járművek, a négykerekű motorkerékpárok, valamint azok alkatrészei, rendszerei és önálló műszaki egységei környezeti teljesítményére és a meghajtóegység teljesítményére vonatkozó követelményeket meghatározó 134/2014/EU rendelet
                  6
                IX. mellékletére hivatkozik, előírja, hogy a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyását a 168/2013/EU rendelet IV., V. és VI. mellékletében meghatározott mérési eljárások és zajszint-határértékek szerint kell megadni.

               Ez a tanácsi határozat a 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás uniós alkalmazásáról rendelkezik, és felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy értesítse erről az ENSZ főtitkárát.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

               A javaslat kiegészíti az Unió gépjárműiparra vonatkozó belső piaci politikáját, és teljes mértékben összhangban áll azzal.

               A WP.29 rendszer még inkább összehangolja nemzetközi szinten a járművekre vonatkozó szabványokat. Az 1958. évi megállapodás kulcsszerepet játszik e célkitűzés elérésében, mivel az uniós gyártók annak tudatában alkalmazhatnak egy sor közös típusjóváhagyási előírást, hogy a szerződő felek a nemzeti jogszabályaiknak megfelelőként fogják elismerni a gyártók termékeit. Ez a rendszer lehetővé tette például, hogy a 134/2014/EU rendelet már alkalmazza a motorkerékpároknak az általuk keltett zaj tekintetében történő jóváhagyásáról szóló 41. sz. ENSZ-előírást, valamint hogy a két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok funkcionális biztonságát meghatározó 3/2014/EU rendelet, valamint az ugyanazon járművek szerkezeti és általános követelményeit meghatározó 44/2014/EU rendelet kötelezően alkalmazza a 31. sz. ENSZ-előírást.

               Hasonló megközelítést alkalmazott a gépjárművek általános biztonságáról szóló 661/2009/EK rendelet, amely több mint 50 uniós irányelvet hatályon kívül helyezett, és azok helyébe az 1958. évi megállapodás keretében elfogadott vonatkozó előírásokat léptette, valamint a 2007/46/EK irányelv
                  7
                is, amely a tagállamok jóváhagyási rendszereit egy uniós jóváhagyási eljárással váltotta fel, és olyan harmonizált keretrendszert hozott létre, amely közigazgatási rendelkezéseket és általános műszaki előírásokat tartalmaz valamennyi új járműre, valamint azok rendszereire, alkatrészeire és önálló műszaki egységeire vonatkozóan. A szóban forgó irányelv vagy típusjóváhagyási követelmény formájában, vagy az uniós jogszabályok alternatívájaként beépítette az ENSZ előírásait az EU típusjóváhagyási rendszerébe. Az említett irányelv elfogadása óta egyre több ENSZ-előírás épült be az uniós jogszabályokba az EU-típusjóváhagyás keretében.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

               A javaslat összhangban van a 168/2013/EU és a 134/2014/EU rendelet céljaival, ezért megfelel az EU egészségre, biztonságra és környezetvédelemre vonatkozó céljainak, valamint azon törekvésének is, hogy az L kategóriájú járművekre (a két- vagy háromkerekű járművekre és a négykerekű motorkerékpárokra) vonatkozó jogszabályok nemzetközi harmonizációja terén haladást érjen el.

                  Emellett összhangban van a 97/836/EK tanácsi határozattal is, amelynek célja, hogy az Európai Közösség alkalmazza az 1958. évi felülvizsgált megállapodást. A WP.29 rendszer kapcsolódik továbbá az Unió versenyképességi politikájához is, amelyre e kezdeményezés kedvező hatással van. E javaslat összhangban áll az uniós közlekedési és energiaügyi szakpolitikákkal is, amelyeket az 1958. évi megállapodás hatálya alá tartozó ENSZ-előírások megszövegezése és elfogadása során kellőképpen figyelembe vettek.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Tekintettel a tanácsi határozat tárgyára és tartalmára, a jogalapja az EUMSZ 114. és 207. cikke, annak 218. cikke (9) bekezdésével összefüggésben értelmezve. A tanácsi határozat elfogadása céljából követendő eljárást a 97/836/EK tanácsi határozat 3. cikkének (3) bekezdése határozza meg.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

               A zajkibocsátásra vonatkozó követelmények uniós szintű harmonizációja már megtörtént, de az idevágó jogszabályok idejétmúltak, és az elfogadásuk óta bekövetkezett technológiai fejlődés tekintetében kiigazításra szorulnak. A nemzetközi jogi eszközök, mint például az egyenértékű ENSZ-előírások alkalmazása és a gépjárművek uniós típusjóváhagyási rendszerébe való átvétele csak uniós szinten lehetséges. Ez nemcsak a belső piac széttagoltságát akadályozza meg, hanem az Unió területén belül egységes egészségvédelmi, biztonsági és környezetvédelmi szabványokat is biztosít. Előnyöket kínál továbbá a méretgazdaságosság terén is: a termékek a teljes uniós piac, sőt a nemzetközi piac számára gyárthatók, mivel nem egyéni igényeknek megfelelően kell őket kialakítani az egyes tagállamok nemzeti típusjóváhagyásának megszerzéséhez.

                  A javaslat ezért megfelel a szubszidiaritás elvének.

               •Arányosság

                  A javaslat megfelel az arányosság elvének, mert a belső piac zavartalan működésének biztosítására irányuló célkitűzések teljesítéséhez szükségesnél nagyobb mértékben nem avatkozik be, ugyanakkor nagy fokú közbiztonságot és környezetvédelmet garantál.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

               Javasolt aktus: tanácsi határozat.

                  A 97/836/EK tanácsi határozat 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott követelményekkel összhangban a tanácsi határozat alkalmazása helyénvaló.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  Tárgytalan.

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  A javaslat kidolgozása során az Európai Bizottság konzultációt folytatott az érdekelt felekkel és az érintett szervezetekkel. A zajkibocsátások tekintetében tervezett megközelítést általános konzultációra bocsátották a motorkerékpár-munkacsoport ülésén, amely a tagállamok, a gyártók (európai és nemzeti képviselők, valamint egyes vállalatok), az alkatrészgyártók, a közlekedési szervezetek és a fogyasztók képviselőiből áll. A három ENSZ EGB-előírás tartalmát a csoport valamennyi érdekelt fele támogatta, csakúgy, mint és az ENSZ EGB zajjal foglalkozó munkacsoportja (GRB). A 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás alkalmazásával kapcsolatban javasolt megközelítés a „Műszaki Bizottság – Gépjárművek” elnevezésű bizottságban, azaz a közúti járművekre vonatkozó jogszabályokkal foglalkozó, a 2007/46/EK irányelv 40. cikke által létrehozott komitológiai bizottságban is előterjesztésre került, amelytől nem érkezett észrevétel.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  E javaslat esetében nincs szükség külső szakértői véleményre. A javaslatot ugyanakkor a „Műszaki Bizottság – Gépjárművek” elnevezésű bizottság megvizsgálta. A 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás tartalmát illetően meg kell jegyezni, hogy 2015 és 2016 folyamán sor került egy, a Bizottság által megrendelt tanulmányra, amely javításokat javasolt az említett három előírásban annak érdekében, hogy legalább olyan szintű követelményeket támasszanak, mint a 168/2013/EU és a 134/2014/EU rendelet. A tanulmányt követően, annak következtetései alapján a Bizottság javaslatot tett e három ENSZ-előírás szükséges módosításaira, amelyeket a WP.29 a 2017 márciusában tartott ülésén elfogadott, és amelyek később a fenti 1. pontban (A javaslat háttere) említett módosításokat eredményezték.

               •Hatásvizsgálat

               A 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás alkalmazása nem vonja maga után a 168/2013/EU rendeletben jelenleg meghatározott zajkibocsátási határ- és/vagy küszöbértékek felülvizsgálatát. Ráadásul a szóban forgó három ENSZ-előírásban meghatározott vizsgálati módszerek mind alkalmazási körüket, mind a tudományos megközelítést tekintve egyenértékűek a 134/2014/EU rendeletben meghatározott módszerekkel. Az előírások javasolt alkalmazása tehát várhatóan sem társadalmi, sem környezeti, sem gazdasági hatással nem lesz sem az Európai Unióra, sem az EGT-re, mivel mind a javasolt zajkibocsátás-vizsgálati módszerek, mind a zajkibocsátási határ- és küszöbértékek egyenértékűek.

                  A két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok jóváhagyásáról és piacfelügyeletéről szóló 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet keretében sor került az L kategóriájú járművek által kibocsátott zajjal és a járműveken végzett szakszerűtlen beavatkozással kapcsolatos költség-haszon elemzésre, amelyből az derült ki, hogy az L kategóriájú járművek zajkibocsátása rosszabbodik a szakszerűtlen beavatkozások nyomán. Ebben a vonatkozásban a 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás vizsgálati módszereket, zajkibocsátási határértékeket, valamint költséghatékony elemeket és intézkedéseket is bevezet a szakszerűtlen beavatkozás ellen, amelyek teljes mértékben összhangban állnak az L kategóriájú járművekre vonatkozó uniós jogszabályi kerettel.

               •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

               A kezdeményezés nincs kihatással az adminisztratív terhekre, mivel az Unióban való alkalmazásra javasolt ENSZ-előírások nem vezetnek be új jelentéstételi vagy egyéb közigazgatási kötelezettségeket a vállalatok, köztük a kkv-k számára. Éppen ellenkezőleg, az adminisztratív terhek csökkentése a cél, mivel a világszinten harmonizált követelmények alkalmazása lehetővé teszi a gyártók számára, hogy nemcsak az EU-ban, hanem az 1958. évi megállapodásban részes, Unión kívüli szerződő felek exportpiacain is benyújthassák a járművek rendszereire és alkotóelemeire vonatkozó jóváhagyási okmányokat.

                  A javaslat igen kedvező hatással van a gépjárművek uniós versenyképességére és nemzetközi kereskedelmére. A kereskedelmet érintő nem vámjellegű akadályok felszámolására és az uniós gépjárműipari vállalkozások piacra jutásának lehetővé tételére vagy bővítésére elismerten az a legjobb módszer, ha az Unió kereskedelmi partnerei elismerik a nemzetközileg harmonizált járműelőírásokat.

               •Alapjogok

                  A javaslat nem érinti az alapjogok védelmét.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  Ennek a kezdeményezésnek nincsenek költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  Tárgytalan.

               •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén)

                  Tárgytalan.

               •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

                  A kezdeményezés a háromkerekű járművek és a segédmotoros kerékpárok, valamint az L kategóriájú járművekbe szánt kipufogó-hangtompító csererendszerek zajkibocsátás tekintetében történő típusjóváhagyására vonatkozó 9., 63. és 92. sz. ENSZ-előírás uniós alkalmazására tesz javaslatot.

               2018/0292 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a háromkerekű járművek és a segédmotoros kerékpárok, valamint az L kategóriájú járművekbe szánt kipufogó-hangtompító csererendszerek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezéseket megállapító 9., 63. és 92. sz. előírásának uniós alkalmazásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. és 207. cikkére, összefüggésben a 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A 97/836/EK tanácsi határozattal
                  8
                az Unió csatlakozott az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a kerekes járművekre és az azokba szerelhető, illetve az azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásához
                  9
                (a továbbiakban: 1958. évi felülvizsgált megállapodás).

               (2)Az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának 9. számú előírásában
                  10
                – Egységes rendelkezések az L2, L4 és L5 kategóriájú járművek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyásáról –, 63. számú előírásában
                  11
                – Egységes rendelkezések az L1 kategóriájú járművek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyásáról – és 92. számú előírásában
                  12
                – Egységes rendelkezések az L1, az L2, az L3, az L4 és az L5 kategóriájú járművekbe szánt nem eredeti kipufogó-hangtompító csererendszerek (NORESS) zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyásáról – (a továbbiakban: 9., 63. és 92. sz. ENSZ-előírás) foglalt harmonizált követelmények célja, hogy felszámolják az 1958. évi felülvizsgált megállapodásban részes szerződő felek közötti gépjármű-kereskedelem műszaki akadályait, valamint biztosítsák, hogy a járművek nagy fokú biztonságot és védelmet nyújtsanak. Az L kategóriájú járművek közé az olyan könnyűgépjárművek tartoznak, mint a motoros kerékpárok, a két- vagy háromkerekű mopedek, az oldalkocsis vagy oldalkocsi nélküli motorkerékpárok, a motoros triciklik és a négykerekű motorkerékpárok.

               (3)A 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  13
                és a 134/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet
                  14
                felhatalmazást ad a két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok megengedhető zajszintjének, kipufogó-hangtompító csererendszereire vonatkozó követelmények és vizsgálati eljárásainak elfogadására.

               (4)A 168/2013/EU rendelet IV., V. és VI. melléklete, valamint a 134/2014/EU rendelet IX. melléklete az L kategóriájú járművek – megengedhető zajszintjük és kipufogórendszereik tekintetében történő – típusjóváhagyására vonatkozó követelményeket tartalmazza.

               (5)Az 1958. évi felülvizsgált megállapodáshoz való csatlakozásának időpontjában az Unió a 97/836/EK határozat II. mellékletében felsorolt számos ENSZ-előíráshoz csatlakozott, a 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírás azonban nem volt közöttük.

               (6)A 97/836/EK határozat 3. cikkének (3) bekezdése, valamint az 1958. évi felülvizsgált megállapodás 1. cikkének (7) bekezdése alapján az Unió határozhat úgy, hogy az 1958. évi megállapodáshoz történő csatlakozása idején a csatlakozásból kizárt ENSZ-előírások közül alkalmaz egyet, néhányat vagy akár mindet is.

               (7)A 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírásnak a 168/2013/EU és a 134/2014/EU rendelet vonatkozó műszaki rendelkezéseivel való összehangolása céljából nemrégiben történt módosítását követően indokolt, hogy az Unió alkalmazza a 9., a 63. és a 92. sz. ENSZ-előírást annak érdekében, hogy nemzetközi szinten közös harmonizált követelmények legyenek érvényben. Ez lehetővé fogja tenni az uniós vállalatok számára, hogy egységes, világszerte – azaz az 1958. évi felülvizsgált megállapodásban részes szerződő felek területén – elismert követelményeket kövessenek,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Unió alkalmazza az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának az L2, L4 és L5 kategóriájú járművek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezéseket megállapító 9. számú előírását, az L1 kategóriájú járművek zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezéseket megállapító 63. számú előírását, valamint az L1, az L2, az L3, az L4 és az L5 kategóriájú járművekbe szánt nem eredeti kipufogó-hangtompító csererendszerek (NORESS) zajkibocsátás tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezéseket megállapító a 92. számú előírását.

               2. cikk

               Erről a határozatról a Bizottság értesíti az Egyesült Nemzetek főtitkárát.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 346., 1997.12.17., 78. o.

                     (2)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/2 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (3)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/4 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (4)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/5 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (5)

                        HL L 60., 2013.3.2., 52. o.

                     (6)

                        HL L 53., 2014.2.21., 1. o.

                     (7)

                        HL L 263., 2007.10.9., 1. o.

                     (8)

                        A Tanács 97/836/EK határozata (1997. november 27.) az Európai Közösségnek az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a kerekes járművekre és az azokba szerelhető, illetve az azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásához (1958. évi felülvizsgált megállapodás) való csatlakozásáról (HL L 346., 1997.12.17., 78. o.).

                     (9)

                        HL L 346., 1997.12.17., 81. o.

                     (10)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/2 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (11)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/4 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (12)

                        ENSZ EGB-dokumentum /TRANS/WP.29/2017/5 [HL: Kérjük, ehelyett illesszék be az EU HL kiadvány hivatkozását, amint a közzétételre sor került]

                     (13)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 168/2013/EU rendelete (2013. január 15.) a két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok jóváhagyásáról és piacfelügyeletéről (HL L 60., 2013.3.2., 52. o.).

                     (14)

                        A Bizottság 134/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelete (2013. december 16.) a 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a környezeti teljesítményre, valamint a meghajtóegység teljesítményére vonatkozó követelmények tekintetében történő kiegészítéséről, továbbá V. mellékletének módosításáról (HL L 53., 2014.2.21., 1. o.).