               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.3.2.
            COM(2016) 108 final
            2016/0061(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása területén létrehozandó, a házassági vagyonjogi rendszerekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira egyaránt kiterjedő megerősített együttműködés engedélyezéséről

               INDOKOLÁS

               1.BEVEZETÉS

               1.2011. március 16-án a Bizottság a következő javaslatokat
                  1
                fogadta el: a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletet,
                  2
                valamint a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletet
                  3
               .

               2.A javasolt tanácsi rendeletek jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikkének (3) bekezdése volt. A javaslatok a polgári ügyekben folytatott, a „családjogi vonatkozásokra” kiterjedő igazságügyi együttműködésre vonatkoztak. Az említett jogalapnak megfelelően a Tanács egyhangúlag fogadja el az intézkedéseket, az Európai Parlamenttel való konzultációt követően.

               3.A Bizottság javaslatait 2012. decemberétől kezdve tárgyalták a Tanács polgári jogi munkacsoportjában (házassági vagyonjogi rendszerek és a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi vonatkozásai). 2012. decemberében a Tanács ülésén megvitatták a javaslatot, és a miniszterek megállapodtak bizonyos iránymutatásokban, amelyek célja a javaslatok megtárgyalásának könnyítése volt.

               4.Az Európai Parlament 2013. szeptember 10-én kedvező véleményt nyilvánított a két javaslattal kapcsolatban, és észrevételeket fűzött hozzájuk
                  4
               . A Bizottság figyelembe vette az Európai Parlament észrevételeit különösen a tekintetben, hogy mindkét javaslatban maradjon benne a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárásról való rendelkezés, a végrehajthatóság tárgyában pedig mindkét javaslat tartalmazzon az öröklési ügyekre vonatkozó rendeletben
                  5
                szereplőkkel megegyező rendelkezéseket, valamint, hogy a javaslatokba az alperes megjelenésén alapuló joghatóságra vonatkozó rendelkezéseket is bele kell foglalni. Az Európai Parlament kérésére a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos javaslatba a jogválasztásra és a joghatósági kikötésre vonatkozó rendelkezések is bekerültek.

               5.2014. decemberére valamennyi technikai kérdés elrendeződött, és az ügy készen állt a politikai megállapodásra. A tagállamok jelentős többsége akkor erősen érdekelt volt a javaslatok elfogadásában. Néhány tagállamnak azonban nehézséget okozott a javaslatok politikailag érzékeny jellege. Az olasz elnökség a Bel- és Igazságügyi Tanács elé terjesztette az ügyet, amely úgy határozott, hogy 2015 decemberéig gondolkodási időt ad azoknak a tagállamnak, amelyeknek továbbra is nehézségei voltak a témával kapcsolatban. E nehézségek túlnyomó részt abból adódtak, hogy az azonos neműek házassága és/vagy a bejegyzett élettársi közösség egy sor tagállamban ismeretlen jogintézmény volt. Néhány tagállam úgy találta, hogy a Tanács elé terjesztett kompromisszumos szöveg megfelelő biztosítékokat tartalmazott arra nézve, hogy a bíróságaiknak ne kelljen a saját jogrendszerükben ismeretlen jogintézményekkel foglalkozniuk. Más tagállamok ezzel szemben aggodalmukat fejezték ki amiatt, hogy – még abban az esetben is, ha a jövőbeni jogi eszközök nem követelnék meg ismeretlen jogintézmények bevezetését saját nemzeti jogrendszereikbe – az ilyen idegen jogintézményekből eredő vagyonjogi következmények elismerése országaikban közvetlenül befolyással lenne nemzeti családjogi rendszerükre és családjogi politikájukra. A legtöbb tagállam számára alapvető fontosságú volt a javaslatok egyetlen csomagként történő elfogadása annak érdekében, hogy az Unió egész területén biztosítható legyen az egyenlő bánásmód a párok számára.

               6.2015 folyamán – különösen a luxemburgi elnökség során – intenzív egyeztetések zajlottak. A javaslatok több ponton módosításra kerültek annak érdekében, hogy azok minden tagállam számára elfogadhatók legyenek. Mindazonáltal – a felülvizsgált kompromisszumos szöveg megtárgyalását követően – 2015. december 3-i ülésén a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy ésszerű időn belül nem lehetséges uniós szintű megállapodást elérni a két rendelet elfogadását illetően
                  6
               . Mindazonáltal számos küldöttség hajlandóságot mutatott annak megfontolására, hogy a rendeletek által szabályozott kérdések terén megerősített együttműködést hozzanak létre.

               7.2015 decemberétől 2016 februárjáig tizenhét tagállam (Svédország, Belgium, Görögország, Horvátország, Szlovénia, Spanyolország, Franciaország, Portugália, Olaszország, Málta, Luxemburg, Németország, a Cseh Köztársaság, Hollandia, Ausztria, Bulgária és Finnország) intézett kérést a Bizottsághoz, melyben jelezték, hogy megerősített együttműködést kívánnak létrehozni egymás között a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos, illetve a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében, és kérték, hogy e célból a Bizottság nyújtson be javaslatot a Tanácsnak.

               8.E javaslat képezi a Bizottság válaszát e kérésekre.

               2.A MEGERŐSÍTETT EGYÜTTMŰKÖDÉS JOGALAPJA

               9.A megerősített együttműködést az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 20. cikke, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 326–334. cikke szabályozza.

               10.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának témakörét illetően megerősített együttműködés engedélyezéséről szóló tanácsi határozatra irányuló javaslat, amely a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira is kiterjed, az EUMSZ 329. cikkének (1) bekezdésén alapul.

               3.A MEGERŐSÍTETT EGYÜTTMŰKÖDÉST MEGVALÓSÍTÓ INTÉZKEDÉSEK

               11.A tanácsi határozatra irányuló bizottsági javaslat tárgya megerősített együttműködés engedélyezése a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának teljes témakörét illetően, amely a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira is kiterjed. A Bizottság e javaslattal egyidejűleg előterjeszti a megerősített együttműködést megvalósító konkrét intézkedésekre irányuló javaslatait. Ezen intézkedések alapvető elemei az alábbiakban kerülnek ismertetésre.

               12.A 2015. december 3-i tanácsi következtetésekre, valamint a tagállamok azon kérésére tekintettel, hogy az adott tárgykörben megerősített együttműködést kívánnak létrehozni egymás között, a megerősített együttműködést megvalósító intézkedéseknek az alábbi elemeket kell tartalmazniuk:

               a)a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat. E javaslatnak a Bel- és Igazságügyi Tanács 2015. december 3-i ülésén előterjesztett kompromisszumos szövegen kell alapulnia
                  7
               ;

               b)a bejegyzett élettársi közösségi vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat. E javaslatnak a Bel- és Igazságügyi Tanács 2015. december 3-i ülésén előterjesztett kompromisszumos szövegen kell alapulnia
                  8
               .

               13.A házassági vagyonjogi rendszerekről és a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi vonatkozásairól szóló rendelkezések által megvalósítani kívánt célkitűzések azonosak. E rendelkezések megfogalmazása viszont nem lehet azonos, tekintettel arra, hogy e jogintézmények egyedi sajátosságokkal rendelkeznek, és különösen arra a tényre, hogy a bejegyzett élettársi közösség nem minden tagállamban létezik. Ezzel összefüggésben a 2011-es bizottsági javaslatokat kísérő hatásvizsgálat
                  9
                arra mutatott rá, hogy a bejegyzett élettársi közösségben élő nemzetközi párok komoly nehézségekkel néznek szembe, mivel ez a jogintézmény nem minden tagállamban ismert. Ezért a házasság illetve a bejegyzett élettársi közösség vonatkozásában testre szabott rendelkezéseket kell alkotni, ami miatt nehéz volna a két jogintézményt ugyanabban a jogi eszközben szabályozni. Annak érdekében, hogy a nemzeti hatóságok számára könnyebb legyen a rendeletek értelmezése és alkalmazása, a két jogintézmény két külön javaslatban kerül tárgyalásra, amely javaslatok létrehozzák a megerősített együttműködést a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának témakörét illetően, mind a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira kiterjedően. Ez a megközelítés megfelel a tagállamok azon kérésének is, hogy – a lehető legtöbb tagállam részvételének biztosítása érdekében – a megerősített együttműködés tartalma lényegében a Tanács elé 2015. december 3-án terjesztett két kompromisszumos szöveg legyen.

               14.Már a 2011-es bizottsági javaslatokat kísérő közlemény is hangsúlyozta, hogy a szóban forgó polgári jogi igazságügyi együttműködés hatóköre a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire terjedt ki. A Tanács és az Európai Parlament szintén csomagban tárgyalta a két eredeti bizottsági javaslatot. Végezetül, az EUMSZ 329. cikke (1) bekezdésének megfelelően, amely szerint azoknak a tagállamoknak, amelyek egymás között megerősített együttműködést kívánnak létrehozni, meg kell határozniuk a javasolt megerősített együttműködés hatókörét, a kérést előterjesztő tagállamok úgy nyilatkoztak, hogy megerősített együttműködést kívánnak létrehozni mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében.

               15.A fentiek alapján a javasolt rendeletek megerősített együttműködést hoznak létre a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának témakörét illetően, mind a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira kiterjedően Ennek megfelelően, az állampolgárokkal szembeni megkülönböztetésmentes bánásmód biztosítása érdekében a javasolt két végrehajtási rendeletet egyszerre kell elfogadni, és a megerősített együttműködés létrehozása valamint az abban való jövőbeli részvétel céljából egyetlen csomagként kell kezelni őket.

               4.A MEGERŐSÍTETT EGYÜTTMŰKÖDÉS JOGI FELTÉTELEINEK VIZSGÁLATA

               4.1.A felhatalmazást adó határozat végső lehetőségként történő alkalmazása, és legalább kilenc tagállam részvétele

               16.Az EUSZ. 20. cikkének (2) bekezdése szerint megerősített együttműködésre felhatalmazást adó határozatot a Tanács csak végső lehetőségként, akkor fogadhat el, ha megállapította, hogy az együttműködés célkitűzései az Unió egésze által ésszerű határidőn belül nem érhetők el, és ha abban legalább kilenc tagállam részt vesz.

               17.Amint fentebb említésre került, 2015. december 3-i ülésén a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy ésszerű időn belül nem lehetséges uniós szintű megállapodást elérni a két rendelet elfogadását illetően
                  10
               . A Tanács tehát arra a következtetésre jutott, hogy az Unió egésze számára nem található más megoldás, és végső lehetőségként alkalmazható a megerősített együttműködés.

               18.Eddig tizenhét tagállam (Svédország, Belgium, Görögország, Horvátország, Szlovénia, Spanyolország, Franciaország, Portugália, Olaszország, Málta, Luxemburg, Németország, a Cseh Köztársaság, Hollandia, Ausztria, Bulgária és Finnország) intézett kérést a Bizottsághoz, melyben jelezték, hogy megerősített együttműködést kívánnak létrehozni egymás között a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében.

               4.2.A Szerződések alkalmazási körébe tartozó terület

               19.Az EUSZ 20. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy megerősített együttműködést csak „az Unió nem kizárólagos hatáskörébe tartozó területeken“ lehet létrehozni, az EUMSZ 329. cikkének (1) bekezdése értelmében pedig megerősített együttműködést „a Szerződések alkalmazási körébe tartozó területek valamelyikén lehet létrehozni, a kizárólagos hatáskörök területeinek kivételével“.

               20.A tizenhét tagállam, amelyek annak engedélyezését kérték, hogy megerősített együttműködést hozhassanak létre egymás között a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében, ezáltal kollíziós szabályokat határoznak meg e területen. A kollíziós szabályok nem szerepelnek a kizárólagos hatásköröknek az EUMSZ 3. cikkének (1) bekezdése szerinti felsorolásában. Tételesen említi viszont azokat az EUMSZ. 81. cikke (2) bekezdésének intézkedéseket tartalmazó felsorolása, míg az EUMSZ. 81. cikkének (3) bekezdése különbséget tesz általában a polgári és kereskedelmi ügyekre vonatkozó, illetve a családjogot érintő kollíziós szabályok között.

               21.Ennek megfelelően a családjogot érintő kollíziós szabályok a Szerződések értelmében az Unió kizárólagos hatáskörén kívül eső, jól meghatározott területet jelentenek, amely vonatkozásában lehetőség van megerősített együttműködés létrehozására.

               4.3.Az Unió célkitűzéseinek előmozdítása, érdekeinek védelme és integrációs folyamatának erősítése

               4.3.1.Általános háttér

               22.Tekintettel a 2011-es bizottsági javaslatokat kísérő hatásvizsgálatra és az azokhoz fűzött indokolásra, a megerősített együttműködés célja az, hogy világos és átfogó jogi keretet adjon nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának vonatkozásában, amely a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira egyaránt kiterjed. A javaslatok célja különösen, hogy a jelenlegi családjogi tendenciákkal összhangban bizonyos mértékű autonómiát biztosítsanak a feleknek az alkalmazandó jog megválasztását illetően.

               23.2003-ban a Bizottság tanulmányt készíttetett a nemzetközi magánjogban és a belső jogban megtalálható házassági vagyonjogi rendszerekről és a nem házasságban élő párok tulajdonjogi helyzetéről
                  11
               , amely rávilágított néhány problémára ezen a téren. Ezek a problémák különösen akkor merülnek fel, amikor a polgárok élnek az Európai Unión belüli szabad mozgáshoz való jogukkal, és ennek során tulajdonjogi helyzetük esetlegesen egymással ellentétes jogi szabályozások hatálya alá kerül. A Bizottság 2006-ban zöld könyvet
                  12
                fogadott el a házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozó kollíziós szabályokról – ide értve a joghatóságra és a kölcsönös elismerésre vonatkozó kérdéseket is –, amely a fennálló helyzet további hiányosságait állapította meg.

               24.A Bizottság egy szakértői csoportot is létrehozott, hogy segítségére legyen a jövőbeni jogalkotási javaslatok előkészítő munkájában. A szakértői csoport a tagállamok független szakértőiből áll. 2009. szeptember 28-án 99 tagállami résztvevővel közmeghallgatásra került sor, ahol a szakértői csoport, valamint tudományos dolgozók, jogászok, közjegyzők és a civil társadalom tagjai vitatták meg nemzetközi párok vagyonjogi rendszereivel kapcsolatos uniós szintű eszköz szükségességét.

               25.A stockholmi program
                  13
                azt sürgette, hogy a kölcsönös elismerés elvét „a még nem lefedett, de a mindennapi élet szempontjából létfontosságú területekre, így a házasságból eredő vagyoni jogokra és a párok különválásának vagyonjogi következményeire” is ki kell terjeszteni.

               26.A Bizottság 2011-es javaslatait általánosságban szükségesnek tartották annak érdekében, hogy a párok vagyonjogi helyzete egységesen, egyetlen jogi szabályozás alapján és egyetlen hatóság által kezelhető legyen; hogy a nemzetközi házasfelek megválaszthassák a vagyonelemeikre alkalmazandó jogot; hogy a nemzetközi elemmel rendelkező bejegyzett élettársi közösség tekintetében erősödjön a jogbiztonság azáltal, hogy a bejegyzett élettársak tulajdonjogi helyzetére főszabály szerint a nyilvántartásba vétel szerinti állam joga legyen irányadó; hogy a polgároknak lehetőségük legyen arra, hogy különféle ügyeiket ugyanazon bíróság tárgyalja, és ezáltal elkerülhetők legyenek a párhuzamos eljárások és egymásnak ellentmondó bírósági határozatok; végezetül, hogy a határozatok elismerésére és végrehajtására irányuló eljárások egyszerűsítése, valamint az Európai Unió egész területén érvényes közokiratok használata által nemzetközi párok számára kiszámíthatóbbá váljon a jogi környezet.

               27.A javaslatok ezen kívül fontos kiegészítését jelentik az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló 650/2012 rendeletnek. Ennek oka, hogy az elhunytak hagyatékának rendezését gyakran megelőzi a vagyonközösség megszüntetésének kérdése. Az európai öröklési bizonyítvány hatékonysága nagymértékben javulna, ha az Európai Unió egész területén egységes kollíziós szabályok vonatkoznának a párok vagyonjogi rendszereire.

               28.A 2011-es bizottsági javaslatok jelentősége abból adódott, hogy azok az EU területén 16 millió nemzetközi házaspárt érintettek, akik például nem a saját tagállamukban élnek, vagy tulajdonnal rendelkeznek egy másik tagállamban.

               29.2007-ben hozzávetőleg 300 000 nemzetközi házasságot kötöttek az Európai Unióban, és körülbelül 500 000 nemzetközi házasság szűnt meg (válás vagy az egyik házasfél halála miatt). A nemzetközi házasságok megszűnésének anyagi vonzata éves szinten meghaladja a 460 millió EUR-t. 2007-ben az EU-ban több, mint 41 000 bejegyzett élettársi közösségnek volt vagyoni szempontból „nemzetközi dimenziója“. Évente körülbelül 10 000 bejegyzett élettársi közösség ér véget különválás vagy elhalálozás miatt. A bejegyzett élettársi közösségek száma pedig folyamatosan emelkedik, különösen, mivel a bejegyzett élettársi közösség jogintézményét bevezető tagállamok száma 2011 óta szintén nőtt, az akkori 17-ről a jelenlegi 20-ra. Ennek megfelelően növekszik az élettársi közösség felbontásából vagy az egyik fél halálából eredő élettársi vagyonközösség-megszüntetések száma.

               4.3.2.A jelenlegi helyzet nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása terén, ide értve a házassági vagyonjogi rendszereket és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait egyaránt

               30.Jelenleg a nemzetközi házasságban vagy élettársi közösségben élő polgároknak különböző gyakorlati problémákkal kell szembenézniük a pénzügyi tervezés során. Az Európai Unión belül egyre több polgár költözik külföldre, így egyre nagyobb a nemzetközi vagy nemzetközi dimenziójú párkapcsolatok száma, ahol a házastársak különböző állampolgárságúak, a pár olyan tagállamban él, amelynek a felek nem állampolgárai, más tagállamokban vannak vagyontárgyaik, vagy az állampolgárságuktól eltérő tagállamban válnak el vagy halnak meg a felek. Az a probléma, hogy az érintettek nagyon nehezen tudják kideríteni, hogy mely bíróságok rendelkeznek joghatósággal és mely jogot kell alkalmazni személyes vagy tulajdonjogi helyzetükre. Ennek eredményeként nem kívánt és hátrányos következményeket kell elszenvedniük nem csak vagyonuk napi kezelése tekintetében, hanem akkor is, amikor különválnak, vagy a pár egyik tagja meghal.

               31.Bár polgári és kereskedelmi ügyekben, valamint a családjog néhány területén a joghatóságra és az alkalmazandó jogra vonatkozóan léteznek uniós szabályok, a tulajdonjogi rendszerek és nemzetközi párok tekintetében jelenleg nincs ilyen szabályozás. E kérdéseket ezért a nemzeti jog, és rendkívül korlátozott mértékben a tagállamok közötti nemzetközi megállapodások szabályozzák.

               32.A bejegyzett élettársi közösségben élő párok jelenlegi problémái alapjában véve a házaspárok problémáival azonos okokra vezethetők vissza. Esetükben azonban további nehézségek is fennállnak, tekintettel arra, hogy a bejegyzett élettársi közösség koncepciója mindössze 20 tagállamban létezik, nem minden tagállam fogadott el anyagi jogi jogszabályokat a rájuk irányadó vagyonjogi rendszerek tárgyában, és ennél is kevesebb tagállam alkotott joghatósági és kollíziós szabályokat.

               33.A javasolt végrehajtási rendeletek hatálya olyan párokra terjed ki, akik családjogi jogintézmények szerinti formális elkötelezettségben élnek együtt, különösen házasságban vagy bejegyzett élettársi közösségben. A de facto élettársi kapcsolatra a rendeletek nem vonatkoznak.

               34.Az itt tárgyalt megerősített együttműködés célja az, hogy az abban részt vevő tagállamokban olyan világos jogi keretet alakítson ki a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság és az alkalmazandó jog vonatkozásában, amely a házassági vagyonjogi rendszerekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira egyaránt kiterjed, és megkönnyíti az e tárgyban keletkezett határozatok és közokiratok kölcsönös elismerhetőségét a tagállamok közötti viszonylatban.

               4.3.3.A házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira is kiterjedő megerősített együttműködés előnyei a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása terén

               35.Tizenhét tagállam kérte megerősített együttműködés engedélyezését nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében, amely a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira is kiterjed: Svédország, Belgium, Görögország, Horvátország, Szlovénia, Spanyolország, Franciaország, Portugália Olaszország, Málta, Luxemburg, Németország, a Cseh Köztársaság, Hollandia, Ausztria, Bulgária és Finnország. E tizenhét kérelmező tagállam összlakossága 340 millió fő, ami az Unió lakosságának 67 %-át teszi ki
                  14
               . Ez azt jelenti, hogy e megerősített együttműködés előnyei az Unió területén létező, hozzávetőleg 16 millió
                  15
                nemzetközi házasság jelentős része számára érzékelhetőek lesznek. Minél több tagállam vesz részt a megerősített együttműködésben, annál több polgár élvezheti annak előnyeit.

               36.A házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira is kiterjedő megerősített együttműködés a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása terén az alábbi előnyökkel járna a polgárok számára:

               a)a párok vagyonjogi helyzete egységesen, egyetlen jogi szabályozás alapján és egyetlen hatóság által kezelhető lenne;

               b)a nemzetközi párok megválaszthatnák a vagyontárgyaikra alkalmazandó jogot;

               c)a nemzetközi párok számára erősödne a jogbiztonság azáltal, hogy főszabály szerint annak az államnak a joga lenne alkalmazandó, amelyhez a párt a legszorosabb kapcsolat fűzi;

               d)a polgároknak lehetőségük volna arra, hogy különféle ügyeiket ugyanazon bíróság tárgyalja, és ezáltal elkerülhetők lennének a párhuzamos eljárások és egymásnak ellentmondó bírósági határozatok; valamint,

               e)a nemzetközi párok számára kiszámíthatóbbá válna a jogi környezet a határozatok elismerésére és végrehajtására irányuló eljárások egyszerűsítése, és az EU egész területén érvényes közokiratok használata által.

               4.3.4.Az EUSZ. 20. cikke (1) bekezdése előírásainak teljesítése

               37.Az EUSZ. 20. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a megerősített együttműködés az Unió célkitűzései megvalósításának előmozdítására, érdekeinek védelmére és az integráció folyamatának megerősítésére irányul.

               38.Az Unió egyik feladata, hogy belső határok nélküli, a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló olyan térséget kínáljon polgárai számára, ahol biztosított a személyek szabad mozgása (EUSZ 3. cikk (2) bekezdés). A jog érvényesülésén alapuló térség magában foglalja a határokon átnyúló vonatkozású polgári ügyek tekintetében igazságügyi együttműködés kialakítását is, amely a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapul (EUMSZ 81. cikk (1) bekezdés). E célból az Unió intézkedéseket fogadhat el egyrészt a bírósági ügyekben hozott határozatok tagállamok közötti kölcsönös elismerésének és azok végrehajtásának biztosítása, másrészt a tagállamokban alkalmazandó kollíziós szabályok összeegyeztethetőségének biztosítása érdekében (EUMSZ 81. cikk (2) bekezdés a) és c) pont).

               39.A kollíziós és joghatósági szabályok összehangolása megkönnyíti a bírósági határozatok kölcsönös elismerését. Az a tény, hogy a tagállamok ugyanazon kollíziós szabályokat alkalmazzák egy adott ügyben alkalmazandó jog és joghatóság meghatározására, erősíti a más tagállamokban hozott bírósági határozatokba vetett kölcsönös bizalmat
                  16
               .

               40.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében a kérést előterjesztő tagállamok között létrehozott megerősített együttműködés elősegítené az Unió a tagállamok között az egy adott ügyben alkalmazandó jog és joghatóság meghatározására vonatkozó szabályok összeegyeztethetőségének biztosítására vonatkozó céljának elérését. Az e téren kialakított megerősített együttműködés a jelenlegi helyzethez képest, amelyben nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében nincsenek harmonizált kollíziós, joghatósági, és a határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozó szabályok, növelné a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság és az alkalmazandó jog meghatározására, valamint az ilyen ügyekben más tagállamban hozott határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében vonatkozó tagállami szabályok közötti összhangot.

               4.4.Összhang a Szerződésekkel és az uniós joggal

               41.Az EUMSZ 326. cikke szerint a megerősített együttműködéseknek összeegyeztethetőeknek kell lenniük a Szerződésekkel és az Unió jogával.

               42.A megerősített együttműködés nem érintené a meglévő uniós vívmányokat. Olyan területen valósulna meg, amely az Unió megosztott hatáskörei közé tartozik, de ahol jelenleg nem léteznek közös uniós szabályok. A családjog területén elfogadott első uniós jogi eszköz, az 1347/2000/EK tanácsi rendelet
                  17
               , szabályokat fogalmaz meg a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról házassági ügyekben, valamint a házastársaknak a közös gyermekekkel kapcsolatos szülői felelősségére vonatkozó eljárásokban. Azonban nem terjedt ki a válásra, valamint a párok különválásának vagyonjogi következményeire alkalmazandó jogra. A 2201/2003/EK rendelet
                  18
                – mely 2005. március 1-gyel hatályon kívül helyezte az 1347/2000/EK rendeletet és annak helyébe lépett – elfogadása e tekintetben nem hozott változást. A válás és különválás esetén alkalmazandó kollíziós szabályokat 16 tagállam fogadta el megerősített együttműködés keretében az 1259/2010/EU rendeletben
                  19
               . A végrendelet és öröklés esetén alkalmazandó kollíziós szabályokat a 650/2012/EU rendelet
                  20
                állapította meg. A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – vonatkozó kollíziós szabályok kiegészítenék az unióbeli nemzetközi párokra vonatkozó jogi keretet.

               43.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében létrehozott megerősített együttműködés nem okozna az EUMSZ 18. cikke által tiltott, állampolgárság szerinti megkülönböztetést, mivel a javasolt kollíziós szabályok természetszerűleg általános jellegűek lennének és a részt vevő tagállamok bíróságai elé kerülő összes eljárásra alkalmazandók lesznek, a felek állampolgárságától vagy lakhelyétől függetlenül. Másrészt a részt nem vevő tagállamok bíróságai továbbra is nemzetközi magánjoguk szerinti saját kollíziós szabályaikat alkalmazzák majd.

               4.5.A belső piac vagy a gazdasági, társadalmi és területi kohézió hátrányos befolyásolásának elkerülése, a kereskedelmi akadályok vagy megkülönböztetés, valamint a verseny torzításának elkerülése

               44.Az EUMSZ 326. cikkének (2) bekezdése szerint a megerősített együttműködés nem befolyásolhatja hátrányosan a belső piacot, valamint a gazdasági, társadalmi és területi kohéziót, nem jelenthet megkülönböztetést vagy akadályt a tagállamok közötti kereskedelemben, és nem torzíthatja közöttük a versenyt.

               45.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit - ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait - érintő ügyekben történő megerősített együttműködés nem vet fel problémákat e jogi feltételek vonatkozásában. Az e téren megerősített együttműködés létrehozására vonatkozó javaslatok hozzá fognak járulni a belső piac megfelelő működésének előmozdításához, mivel le fogják bontani az azon személyek szabad mozgása előtti akadályokat, akik jelenleg problémákkal szembesülnek a párok különválásának vagyonjogi következményeire alkalmazandó nemzeti szabályozások különbségei miatt. Így az e területre vonatkozó kollíziós szabályok összehangolása következtében növekvő jogbiztonság kedvező lesz azon párok számára, akik a részt vevő tagállamok között gyakorolják szabad mozgáshoz való jogukat.

               46.Tekintettel a javaslatok jellegére, azaz hogy kizárólag két egyén kapcsolatát érintik, a megerősített együttműködés nem vonatkozna vállalkozásokra vagy a piaci jogviszonyokra, és nem befolyásolja az Unióban zajló kereskedelmet vagy versenyt sem. Végül a megerősített együttműködés nem befolyásolná az uniós régiók közötti területi kohéziót.

               47.A kollíziós szabályok harmonizálásával a javaslatok valójában jelentősen egyszerűsítenék az állampolgárok (és a jogi szakemberek) helyzetét, akik a részt vevő tagállamokban egyetlen szabályrendszer alapján meg tudják majd állapítani a vagyonjogi rendszereikre alkalmazandó jogot és joghatóságot, és az ilyen ügyekben élvezhetik a mindenhol érvényes határozatokból és közokiratokból fakadó előnyöket.

               48.Bár nem minden, az Unió területén élő nemzetközi pár élvezheti majd a megerősített együttműködés eredményeként előálló jogbiztonság és egyszerűsítés előnyeit, a részt nem vevő tagállamok bíróságaihoz forduló nemzetközi párok helyzete nem fog romlani a jelenlegihez képest. A részt nem vevő tagállamokban valóban megmarad a status quo, mivel a bíróságaik a jelenlegi helyzethez hasonlóan továbbra is nemzeti jogukat (ideértve a nemzetközi magánjogi szabályaikat) alkalmazzák majd a házassági vagyonjogi rendszereket és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő, több országra kiterjedő helyzetekben annak eldöntésre, hogy melyik bíróság és milyen jog alapján bírálja el az adott ügyet. A részt nem vevő tagállamok a jelenlegi helyzethez hasonlóan szintén továbbra is nemzeti jogukat (ideértve a nemzetközi magánjogi szabályaikat) alkalmazzák majd a valamely részt vevő tagállamban hozott határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében. A részt vevő tagállamok a maguk részéről a jelenlegi helyzethez hasonlóan továbbra is nemzeti jogukat (ideértve a nemzetközi magánjogi szabályaikat) alkalmazzák majd a valamely nem résztvevő tagállamban hozott határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében. A házassági vagyonjogi rendszerek és a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi vonatkozásai tekintetében ugyanaz lesz a helyzet, mint más olyan polgári jogi eszközök esetében, amelyekben nem az összes tagállam vesz részt, mint a házasság felbontására és a különválásra alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés végrehajtásáról szóló 1259/2010/EU rendelet, vagy a végrendeletről és öröklésről szóló 650/2012/EU rendelet.

               49.Továbbá a házassági vagyonjogi rendszerek és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásai tekintetében megerősített együttműködést létrehozó rendeletek alkalmazása nem fog a pár tagjainak állampolgárságtól függeni, vagyis attól, hogy a pár tagjai valamely résztvevő tagállam állampolgárai-e. A résztvevő tagállamok hatóságai (például a közjegyzők vagy bíróságok), amelyek kötelesek alkalmazni a rendeleteket, minden állampolgár esetében, az állampolgárságukra tekintet nélkül alkalmazni fogják e rendeleteket, ha azok házassági vagyonjogi, vagy bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi következményeit érintő ügyben fordulnak hozzájuk. Hasonlóképp, ha egy olyan pár fordul valamely nem résztvevő tagállam hatóságaihoz, amelynek egyik vagy mindkét tagja résztvevő tagállam állampolgára, a nem résztvevő tagállam hatóságai nem a rendeleteket, hanem saját nemzeti jogukat (ideértve saját nemzetközi magánjogukat) fogják alkalmazni a házassági vagyonjogi rendszer vagy a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi következményei nemzetközi eljárásjogi vetületeinek feloldására.

               50.Így a megerősített együttműködés nem vezet majd az állampolgárok között indokolatlanul megkülönböztető elbánáshoz.

               4.6.A részt nem vevő tagállamok jogainak, hatásköreinek és kötelezettségeinek tiszteletben tartása

               51.Az EUMSZ 327. cikke előírja, hogy a megerősített együttműködéseknek tiszteletben kell tartaniuk azoknak a tagállamoknak a hatásköreit, jogait és kötelezettségeit, amelyek az együttműködésben nem vesznek részt.

               52.A részt vevő tagállamokra vonatkozó közös kollíziós szabályok elfogadása nem érintené a részt nem vevő országok szabályozását. A részt nem vevő tagállamok bíróságai továbbra is saját nemzetközi magánjogi szabályaikat alkalmazzák majd a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében.

               53.Nemzetközi közjogi szempontból nincs olyan nemzetközi megállapodás a részt vevő és a részt nem vevő tagállamok között a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit (ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait) érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében, amelyet érintene a megerősített együttműködés.

               4.7.A jogi feltételek teljesítéséről szóló következtetés

               54.A fentiek alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Szerződések által megállapított, a megerősített együttműködés létrehozásának engedélyezésére vonatkozó összes jogi feltétel teljesül.

               4.8.Az alapvető jogok tiszteletben tartása

               55.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés tiszteletben tartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában lefektetett alapvető jogokat, különös tekintettel annak nemzeti törvényeknek megfelelően a házassághoz és a családalapításhoz való jogról szóló 9. cikkére, és a megkülönböztetés tilalmáról szóló 21. cikkére. A megerősített együttműködés végrehajtásáról szóló rendeletekben javasolt kollíziós szabályok a részt vevő tagállamokban a házasság vagy a bejegyzett élettársi kapcsolat intézményének kötelékében együtt élő valamennyi nemzetközi párra alkalmazandók lesznek, bármilyen alapon történő megkülönböztetéstől mentesen.

               4.9.A megerősített együttműködésről szóló következtetés

               56.A Bizottság véleménye szerint a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés létrehozásának több haszna van a status quo fenntartásához képest, és a megerősített együttműködés létrehozása e téren sokkal több előnnyel jár, mint lehetséges hátránnyal.

               57.A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire vonatkozó kollíziós szabályok a résztvevő tagállamokban sok pár számára jelentősen meg fogják könnyíteni az életet. Ez összhangban áll a Stockholmi Programmal, melynek keretében az Európai Tanács úgy találta, hogy a kollíziós szabályok uniós szintű harmonizációját folytatni kell azokon a területeken, ahol erre szükség van, köztük a házasság felbontása és a különválás esetében
                  21
               .

               58.A Bizottság ezért azt javasolja, hogy hatalmazzák fel a kérelmező tagállamokat a megerősített együttműködés létrehozására. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerésének és végrehajtásának területén létrehozandó megerősített együttműködés minden tagállam előtt bármikor nyitva áll az EUMSZ 328. cikkével összhangban, és bátorítja a kérelmet még be nem nyújtott tagállamokat arra, hogy vegyenek részt a megerősített együttműködésben, ezáltal is gyarapítva annak előnyeit és pozitív hatásait.

               2016/0061 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei tekintetében a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása területén létrehozandó, a házassági vagyonjogi rendszerekre és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásaira egyaránt kiterjedő megerősített együttműködés engedélyezéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 329. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel Belgium, Bulgária, a Cseh Köztársaság, Németország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Horvátország, Olaszország, Luxemburg, Málta, Hollandia, Ausztria, Portugália, Szlovénia, Finnország és Svédország kérésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  22
               ,

               mivel:

               (1)Az Unió célul tűzte ki, hogy fenntartja és továbbfejleszti a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget, amelyben biztosított a személyek szabad mozgása. E térség fokozatos kialakítása érdekében az Uniónak a határokon átnyúló vonatkozású polgári ügyekben való igazságügyi együttműködésre vonatkozó intézkedéseket kell elfogadnia.

               (2)Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikke alapján ezeknek az intézkedéseknek ösztönözniük kell a tagállamokban alkalmazandó kollíziós szabályok összeegyeztethetőségét, beleértve a több államra kiterjedő vonatkozású családjogi intézkedéseket is.

               (3)2011. március 16-án a Bizottság a következő javaslatokat fogadta el: a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendelet valamint a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló tanácsi rendelet.

               (4)2015. december 3-i ülésén a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy ésszerű időn belül nem lehetséges elérni, hogy a teljes Uniót felölelő megállapodás szülessen a rendeletek elfogadásáról.

               (5)Ilyen körülmények között Málta, Horvátország és Belgium 2015 december 14-i, 2015. december 15-i és 2015. december 17-i , illetve Svédország, Görögország, Szlovénia, Spanyolország, Franciaország, Portugália, Olaszország, Luxemburg és Németország 2015. december 18-i levelében kérést intézett a Bizottsághoz, melyben jelezték, hogy megerősített együttműködést kívánnak létrehozni egymás között a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos, továbbá a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében, és kérték, hogy e célból a Bizottság nyújtson be javaslatot a Tanácsnak. A Cseh Köztársaság, Hollandia, Bulgária, Ausztria és Finnország hasonló kéréseket intézett a Bizottsághoz 2016. január 28-i, 2016. február 2-i, 2016. február 9-i, 2016. február 16-i illetve február 26-i levelében. Összesen tizenhét tagállam kérelmezte a megerősített együttműködést.

               (6)A megerősített együttműködésnek egyértelmű és átfogó jogi keretet kell biztosítania a részt vevő tagállamokban a nemzetközi párok vagyonjogi rendszerei – ideértve a házassági vagyonjogi rendszereket és a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi következményeit is – területén, és megfelelő megoldásokat kell biztosítania az állampolgárok számára a jogbiztonságot, a kiszámíthatóságot és rugalmasságot illetően, továbbá meg kell könnyítenie a részt vevő tagállamokban a határozatok és közokiratok érvényességének kölcsönös elismerését.

               (7)A Bizottság a tagállamok megerősített együttműködés létrehozására irányuló kéréseivel összhangban két anyagi jogi aktust javasol a megerősített együttműködés létrehozására, amelyek közül az egyik a házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozik, a másik pedig a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi következményeire. A két anyagi jogi végrehajtási aktust egyidejűleg kell elfogadni annak érdekében, hogy a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire kiterjedő megerősített együttműködés teljes hatóköre le legyen fedve, valamint, hogy biztosítva legyen a megkülönböztetésmentesség.

               (8)Az Európai Unióról szóló szerződés 20. cikkében és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 326-329. cikkében rögzített feltételek teljesülnek.

               (9)A megerősített együttműködés területét, vagyis a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóságot, az alkalmazandó jogot, valamint a határozatok elismerését és végrehajtását a Szerződések által szabályozott területként azonosítja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontja és 81. cikkének (3) bekezdése. Ez a terület nem tartozik az Unió kizárólagos hatáskörébe.

               (10)Az Európai Unióról szóló szerződés 20. cikkének (2) bekezdésében említett végső lehetőség követelménye is teljesül, mivel a Tanács 2015. december 3-án arra következtetésre jutott, hogy a javasolt rendeletek célkitűzései az Unió egészére kiterjedően ésszerű határidőn belül nem lennének elérhetők.

               (11)A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés célja, hogy továbbfejlessze a határokon átnyúló vonatkozású polgári ügyek tekintetében történő, a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapuló igazságügyi együttműködés kialakítását, és biztosítsa a tagállami kollíziós szabályok összhangját. Mindez hozzájárul az Unió célkitűzéseihez, védi érdekeit és erősíti az integrációs folyamatot az Európai Unióról szóló szerződés 20. cikke (1) bekezdésének követelményei szerint.

               (12)A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés összeegyeztethető a Szerződésekkel és az uniós joggal, és nem érinti hátrányosan a belső piacot vagy a gazdasági, társadalmi és területi kohéziót. Nem jelent megkülönböztetést vagy akadályt a tagállamok közötti kereskedelemben, és nem torzítja a tagállamok közötti versenyt.

               (13)A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés összeegyeztethető az uniós joggal és a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel, mivel a megerősített együttműködés nem érint semmilyen meglévő uniós vívmányt.

               (14)A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés tiszteletben tartja azon tagállamok hatásköreit, jogait és kötelességeit, amelyek nem vesznek részt benne. A részt vevő tagállamokra vonatkozó közös joghatósági, kollíziós, valamint elismerési és végrehajtási szabályok nem érintik a részt nem vevő országok szabályozását. A részt nem vevő tagállamok bíróságai továbbra is saját meglévő kollíziós szabályaikat alkalmazzák a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind házastársak vagyonjogi rendszereit, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében alkalmazandó jog meghatározására.

               (15)E határozat tiszteletben tartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában, különös tekintettel annak 9. és 21. cikkében rögzített elveket.

               (16)A nemzetközi párok vagyonjogi rendszereit – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind a bejegyzett élettársi kapcsolatok vagyonjogi vonatkozásait – érintő ügyekben a joghatóság, az alkalmazandó jog, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében történő megerősített együttműködés bármikor nyitva áll valamennyi tagállam előtt, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 328. cikkével összhangban.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, a Horvát Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Portugál Köztársaság, a Szlovén Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság ezennel felhatalmazást kap arra, hogy egymás között megerősített együttműködést hozzanak létre a nemzetközi párok vagyonjogi rendszereire – ideértve mind a házassági vagyonjogi rendszereket, mind bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi következményeit – alkalmazandó jog területén, a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazásával.

               2. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben,

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  COM(2011) 126.

                     (2)
                  COM(2011) 127.

                     (3)
                  A szerződésekhez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vett részt a javasolt rendelet elfogadásában, az rá nézve nem volt kötelező és nem volt alkalmazandó. A Szerződésekhez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Írország és az Egyesült Királyság nem jelentette be azt, hogy részt kíván venni a javasolt rendeletek elfogadásában és alkalmazásában.

                     (4)
                  A7-0253/2013 és A7-0254/2013

                     (5)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i 650/2012/EU rendelete az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről.

                     (6)
                  CS-PRES/2015/14937

                     (7)
                  14651/15. számú tanácsi dokumentum + COR1 REV1

                     (8)
                  14652/15. számú tanácsi dokumentum

                     (9)
                  SEC(2011) 327 végleges.

                     (10)
                  CS-PRES/2015/14937

                     (11)
                  ASSER-UCL Consortium: Study in comparative law on the rules governing conflicts of jurisdiction and laws on matrimonial property regimes and the implementation for property issues of the separation of unmarried couples in the Member States (Összehasonlító jogi tanulmány a házassági vagyonjogi rendszerek tekintetében fennálló hatásköri és jogszabályi összeütközések feloldásának szabályairól és a nem házaspárok különválása esetén a vagyoni kérdések rendezéséről az Unió tagállamaiban).Lásd: http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm

                     (12)
                  COM(2006) 400 végleges.

                     (13)
                  Hivatalos Lap, C 115., 2010.5.4.

                     (14)
                  Az Eurostat által közölt, 2015. január 1-jei adatok(http://ec.europa.eu/eurostat/tgm/table.do?tab=table&language=en&pcode=tps00001&tableSelection=1&footnotes=yes&labeling=labels&plugin=1)

                     (15)
                  E bekezdés információi az EPEC házassági vagyonjogi szabályokra és a nem házas párok nemzetközi vonatkozású vagyonjogi ügyeire vonatkozó közösségi eszközökről szóló hatásvizsgálati tanulmányának 2010-es zárójelentésén alapul.

                     (16)
                  Intézkedési program a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének végrehajtására, 2000. november 30-án elfogadva (HL C 12., 2001.1.15., 1. o.).

                     (17)
                  A házassági ügyekben és a házastársaknak a közös gyermekekkel kapcsolatos szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1347/2000/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 2000.6.30., 19. o.).

                     (18)
                  A Tanács 2201/2003/EK rendelete (2003. november 27.) a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről.

                     (19)
                  1259/2010/EU rendelet (2010. december 20.) a házasság felbontására és a különválásra alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés végrehajtásáról.

                     (20)
                  Az Európai Parlament és a Tanács (2012. július 4.) 650/2012/EU rendelete az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről.

                     (21)
                  Hivatalos Lap, C 115., 2010.5.4.

                     (22)
                  HL C […], […], […]. o.


				|

		52014PC0139

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Seychelle-szigetek lobogója alatt közlekedő halászhajók számára az Európai Unió joghatósága alá tartozó mayotte-i vizekhez és azok biológiai erőforrásaihoz biztosított hozzáféréséről szóló, az Európai Unió és a Seychelle Köztársaság közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről /* COM/2014/0139 final - 2014/0079 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Az EU és a Seychelle-szigetek között létrejött halászati
partnerségi megállapodáshoz csatolandó új jegyzőkönyvről szóló, 2013
májusában folytatott tárgyalások során a Seychelle-szigetek felvetette, hogy
szükség lenne egy olyan megállapodás megtárgyalására, amelynek értelmében a
Seychelle-szigetek lobogója alatt közlekedő hajók hozzáférhetnek Mayotte
vizeihez, amelyek 2014. január 1-jétől uniós joghatóság alá tartoznak. Ez
lehetővé tenné a Seychelle-szigetek lobogója alatt közlekedő hajók
számára, hogy 2014. január 1-je után továbbra is hozzáférhessenek Mayotte
vizeihez.
A Seychelle-szigetek
lobogója alatt közlekedő hajók jelenleg a Mayotte prefektusa és a
Seychelle-szigetek lobogója alatt közlekedő hajók tulajdonosai közötti
megállapodás értelmében halászhatnak Mayotte vizein. Mostanáig átlagosan 8
Seychelle-szigeteki erszényes kerítőhálós hajó folytatott tevékenységet
Mayotte vizein e magánjogi megállapodás keretében, amely szerint a hajóknak
engedélyezési díjat kell fizetniük közvetlenül Mayotte számára.
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
E megállapodás stratégiai
jelentőségű a Seychelle-szigeteki flotta számára, tekintettel a
tonhalállomány vándorló természetére. Emellett hangsúlyosabbá teszi és
erősíti a Seychelle-szigetekkel fenntartott kapcsolatainkat. Ez a
megállapodás kiegészíti és tükrözi azt a meglévő megállapodást, amelynek
értelmében az uniós hajók hozzáférhetnek a Seychelle-szigetek vizeiben
található erőforrásokhoz; mindez nyomatékosítja azt a politikai üzenetet,
amely szerint a Seychelle-szigetek a legfontosabb partnerünk a régióban.
A Bizottság mindezek alapján javasolja, hogy a Tanács – a Parlament
egyetértésével – határozattal fogadja el a megállapodás megkötését.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
Az Európai Tanács 2012.
július 11-én határozatot (HL L 204., 2012.7.31.) fogadott el Mayotte
jogállásának módosításáról, amelynek következtében Mayotte, amely addig a
„tengeren túli országok és területek” közé tartozott, 2014. január 1-jétől
legkülső régió lett. Ennek folyományaképpen Mayotte jelenlegi kizárólagos
gazdasági övezetének vizei 2014. január 1-jétől uniós vizeknek
minősülnek.
A Bizottság október 14-én
kapott felhatalmazást a Seychelle-szigetekkel folytatandó tárgyalások
megkezdésére; a tárgyalásokra röviddel ez után sor került, és azok 2013.
november 15-én zárultak le.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK
Mivel jelen esetben a Seychelle-szigetek
lobogója alatt közlekedő halászhajók uniós joghatóság alatt álló vizekhez
való hozzáféréséről van szó, az uniós költségvetés kiadási oldalára mindez
nincs kihatással.
5.           OPCIONÁLIS ELEMEK
E megállapodás korlátozott számú hajó részére
hatéves időszakra biztosít hozzáférést Mayotte vizeihez, amelyek 2014.
január 1-jétől uniós joghatóság alá tartoznak. Ez tükrözi a jelenleg a
hajótulajdonosokkal fennálló mayotte-i megállapodásban foglalt aktuális
halászati lehetőségeket. E lehetőségeknek az IOTC tudományos
szakvéleményeiben foglalt útmutatást kell követniük a kapacitás, illetve az
erőforrások védelme tekintetében.
E hozzáférés tekintetében a
Seychelle-szigeteki hajótulajdonosoknak díjat kell fizetniük a halászati
engedélyért. Az e halászati engedélyekért fizetendő díjak az EU és a
Seychelle-szigetek között létrejött halászati partnerségi megállapodáshoz
csatolt új jegyzőkönyvben a közelmúltban a Seychelle-szigetekkel közösen
elfogadott díjak teljes összegeit tükrözik. A díjfizetés az egyetlen pénzügyi
ellentételezés, amelyet ez az új megállapodás előír, és azt közvetlenül
Mayotte-nak kell megfizetni azért, hogy fejleszthesse gazdálkodási és
ellenőrzési kapacitását, valamint kialakíthassa a halászati irányítást és
kiépíthesse kapacitását. Ennek nem lenne pénzügyi vonzata a Seychelle-szigetek
kormánya számára.
2014/0079 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a Seychelle-szigetek lobogója alatt
közlekedő halászhajók számára az Európai Unió joghatósága alá tartozó
mayotte-i vizekhez és azok biológiai erőforrásaihoz biztosított
hozzáféréséről szóló, az Európai Unió és a Seychelle Köztársaság közötti
megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2)
bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával és (7)
bekezdésével,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[1],
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2012.
július 11-én elfogadta a 2012/419/EU határozatot[2],
amely 2014. január 1-jei hatállyal módosította Mayotte Európai Unióval
kapcsolatos jogállását.
(2)       A Tanács felhatalmazta a
Bizottságot, hogy az Európai Unió nevében tárgyalásokat folytasson egy, a
Seychelle Köztársaság lobogója alatt közlekedő halászhajóknak az Európai
Unió joghatósága alá tartozó, nevezetesen Mayotte kizárólagos gazdasági övezetében
található vizekhez és azok biológiai erőforrásaihoz való
hozzáféréséről szóló, az Európai Unió és a Seychelle Köztársaság közötti
megállapodásról.
(3)       A tárgyalások eredményeként a
felek 2013. november 15-én egy új jegyzőkönyvet parafáltak.
(4)       Az Uniónak érdekében áll a
Seychelle Köztársasággal kötött halászati megállapodás végrehajtása, amely
megállapodás meghatározza a halászati lehetőségeket a Seychelle-szigetek
számára, továbbá megállapítja a felelősségteljes és fenntartható halászat
előmozdításának feltételeit Mayotte európai uniós joghatóság alá tartozó
vizein. Ezért helyénvaló a megállapodást az Unió nevében jóváhagyni.
(5)       A megállapodás 8. cikke a
megállapodás alkalmazásának nyomon követéséért felelős vegyes bizottság
létrehozásáról rendelkezik. Emellett a megállapodás értelmében a vegyes
bizottság jóváhagyhatja a megállapodás bizonyos módosításait. E módosítások
jóváhagyásának megkönnyítése érdekében az Európai Bizottságot helyénvaló
felhatalmazni arra, hogy konkrét feltételekre is figyelemmel a szóban forgó
módosításokat egyszerűsített eljárás keretében hagyja jóvá.
(6)       Annak érdekében, hogy a
mayotte-i hatóságok Mayotte legkülső régióvá válásának napjától
kezdődően végrehajtsák a közös halászati politika szabályait, létre
kell hozni a megfelelő igazgatási keretet, ellenőrzési
tevékenységeket, fizikai infrastruktúrát, és gondoskodni kell a megfelelő
kapacitásépítésről. Ez segíteni fogja az Unió nemzetközi jelentéstételi
kötelezettségeinek teljesítésével kapcsolatos követelménynek való megfelelést
is. Ezért a szükséges pénzeszközöket a hajótulajdonosok által közvetlenül
Mayotte-nak fizetendő díjakon keresztül nyújtott finanszírozás révén kell
biztosítani Mayotte halászati hatóságai számára.
(7)       A Seychelle-szigetek lobogója
alatt közlekedő flotta több éve folytat tevékenységet Mayotte vizein egy
Mayotte és a hajótulajdonosok közötti megállapodás értelmében, amely szerint a
hajótulajdonosok engedélyezési díjat fizetnek Mayotte számára azért, hogy a
vizein halászhassanak. Ennek eredményeként szoros kapcsolat alakult ki a
Seychelle-szigeteki flotta és a mayotte-i francia legkülső régió helyi
közössége között. Ezért a halászati műveletek folytonosságának és az
ebből eredően Mayotte-nál jelentkező előnyök fenntartásának
érdekében helyénvaló, hogy az e megállapodás szerinti, engedélyekhez és
fogásokhoz kapcsolódó kifizetésekben közvetlenül Mayotte helyi közössége
részesüljön.
(8)       A megállapodást az Európai
Unió nevében jóvá kell hagyni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Európai Unió és a
Seychelle Köztársaság közötti megállapodással előírt halászati
lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás megállapításáról szóló megállapodást[3] az Unió nevében a
Tanács jóváhagyja.
2. cikk
(1)          A Mayotte körüli uniós vizek
halászterületeihez való hozzáférés ellentételezéseként a megállapodás
melléklete III. fejezete 1. szakaszának 8. és 9. pontja, valamint 2.
szakaszának értelmében a Seychelle-szigeteki hajók üzemeltetői által az
engedélyekhez és fogásokhoz kapcsolódóan teljesítendő kifizetéseket és
egyéb fizetendő díjakat Franciaország jogosult beszedni és legkülső
régiója, Mayotte megfelelő számláján elhelyezni. Ezeket a bevételeket
Franciaország arra fordítja, hogy létrehozza a megfelelő igazgatási
keretet, ellenőrzési tevékenységeket, fizikai infrastruktúrát, és gondoskodjon
a megfelelő kapacitás kiépítéséről azért, hogy Mayotte közigazgatási
szervei teljesíthessék a közös halászati politika követelményeit.
(2)          Franciaország megadja a
Bizottságnak az említett bankszámla adatait.
(3)          E megállapodás
végrehajtásának minden éve végén Franciaország részletes jelentést küld a
Bizottságnak a halászati engedéllyel rendelkező hajók által teljesített
kifizetésekről és e kifizetések felhasználásáról.
3. cikk
A megállapodás 19.
cikkében előírt értesítést az Unió nevében a Tanács elnöke teszi meg.
4. cikk
A mellékletben
meghatározott rendelkezéseknek megfelelően és az ott szereplő
feltételek mellett az Európai Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az Unió
nevében jóváhagyja a megállapodásnak a vegyes bizottság által elfogadott módosításait.
5. cikk
Ez a határozat az Európai
Unió Hivatalos Lapjában[4]
való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL C , ,  o.
[2]               HL L 204., 2012.7.31.
[3]               A megállapodást az aláírásról szóló határozattal együtt
a Hivatalos Lap [hivatkozás] számában hirdették ki.
[4]               A megállapodás hatálybalépésének időpontját a
Tanács Főtitkársága közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
MELLÉKLET

Az Unió álláspontjának a vegyes bizottságban történő kialakítására
vonatkozó felhatalmazás hatálya és az ehhez kapcsolódó eljárás

1.
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy
tárgyalásokat folytasson a Seychelle Köztársasággal és – adott esetben – e
melléklet 3. pontjának megfelelően megállapodjon a megállapodásnak a
következők tekintetében történő módosításáról:
a)      a halászati lehetőségek
felülvizsgálata a megállapodás 9. cikkének megfelelően;
b)      a VMS-re vonatkozó műszaki szabályok
felülvizsgálata a melléklet 6. függeléke 10. pontjának megfelelően,
valamint a hasonló műszaki rendelkezések felülvizsgálata a megállapodás 8.
cikkének (1) bekezdése alapján.
2.
A megállapodás keretében létrehozott vegyes
bizottságban az Unió:
a)      a közös halászati politika keretében
kitűzött uniós célkitűzésekkel összhangban lép fel;
b)      a közös halászati politika külpolitikai
vetületéről szóló bizottsági közleményről szóló 2012. március 19-i
tanácsi következtetésekkel összhangban végzi tevékenységét;
c)      olyan álláspontokat képvisel, amelyek
összeegyeztethetők a regionális halászati gazdálkodási szervezetek által
elfogadott vonatkozó szabályokkal.
3.
Amikor a vegyes bizottság ülésének napirendjén egy,
a megállapodásnak az 1. pontban említett módosításait érintő határozat
elfogadása szerepel, minden szükséges lépést meg kell tenni annak érdekében,
hogy az Unió nevében kifejtett álláspont figyelembe vegye a Bizottsághoz
eljuttatott legfrissebb statisztikai, biológiai és egyéb idevágó információkat.
Ebből a célból, a
fenti információk alapján a Bizottság szolgálatai – elegendő idővel a
vegyes bizottság adott ülése előtt – megküldik az Unió tervezett álláspontjának
konkrét részleteit rögzítő előkészítő dokumentumot a Tanácsnak
vagy a Tanács előkészítő szerveinek, vizsgálat és jóváhagyás
céljából.
Amennyiben a későbbi, többek között a
konferencia helyszínén sorra kerülő ülések során nem lehetséges
megállapodásra jutni az uniós álláspontról az új elemek figyelembevételét
illetően, a kérdést vissza kell utalni a Tanács vagy előkészítői
szervei elé.
A Bizottság felkérést kap arra, hogy – kellő
időben – tegye meg a vegyes bizottság által meghozott határozat nyomán
szükségessé váló lépéseket, adott esetben beleértve a vonatkozó határozatnak az
Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését, valamint az e
határozat végrehajtásához szükséges bármely javaslat benyújtását.


|

52011PC0661

Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a tagállamok által az Európai Fejlesztési Alapba fizetendő pénzügyi hozzájárulásról (2011. évi harmadik részlet)  /* COM/2011/0661 végleges - 2011/0289 (NLE) */

	INDOKOLÁS1. A JAVASLAT HÁTTEREA 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 57. cikkének (3) bekezdése értelmében ez a javaslat a 2011. évi hozzájárulások harmadik részletének összegeire vonatkozik („n+1” a fenti cikkben rögzített állandó eljárások értelmében). A Tanácsnak legkésőbb 21 naptári nappal a bizottsági javaslat előterjesztését követően döntést kell hoznia erről a javaslatról, és a tagállamoknak legkésőbb 21 naptári nappal a tanácsi határozatról szóló értesítés kézhezvételét követően be kell fizetniük hozzájárulásuk harmadik részletét.2. A JAVASLAT JOGI ELEMEIA 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 57. cikkének (7) bekezdése szerint a fenti összegek tekintetében minden esetben külön meg kell határozni a Bizottság, illetve az EBB által kezelt összeget.A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 145. cikke szerint az EBB megküldte a Bizottságnak az általa kezelt eszközök kötelezettségvállalásaira és kifizetéseire vonatkozó aktualizált becsléseket.A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 58. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a hozzájárulások lehívása során először a korábbi EFA-kra meghatározott összegeket kell felhasználni egymás után. Így az e javaslatban szereplő lehívások a Bizottság esetében a 10. EFA, az EBB esetében pedig a 9. EFA összegeire vonatkoznak.A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 60. cikke úgy rendelkezik, hogy amennyiben egy tagállam a befizetendő hozzájárulások egy adott részletét a határidőig nem fizeti be, az érintett tagállamnak a be nem fizetett összeg után kamatot kell fizetnie, a 60. cikkben foglaltaknak megfelelően.2011/0289 (NLE)JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa tagállamok által az Európai Fejlesztési Alapba fizetendő pénzügyi hozzájárulásról (2011. évi harmadik részlet)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217. cikkére,tekintettel az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (AKCS) csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti, Cotonouban 2000. június 23-án aláírt partnerségi megállapodásra[1] (a továbbiakban: Cotonoui Megállapodás), valamint annak legutóbbi, 2010. június 22-én Ouagadougouban (Burkina Faso) kelt módosítására[2], és különösen annak 10. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EK partnerségi megállapodással összhangban a 2008–2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra[3] (a továbbiakban: a belső megállapodás) és különösen annak 7. cikkére,tekintettel a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendeletre[4] (a továbbiakban: a 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat), valamint annak legutóbbi 2011. április 11-i módosítására[5], és különösen 57. cikke (5) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel:(1) A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 57. cikkének (5) bekezdésében meghatározott eljárás alapján a Bizottság 2011. október 10-ig javaslatot terjeszt elő, amelyben feltünteti a) a 2011. évre vonatkozó hozzájárulások harmadik részletének összegét, valamint b) a 2011. évre vonatkozó hozzájárulásnak a tényleges igények alapján felülvizsgált éves összegét, amennyiben – a belső megállapodás 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban – az éves összeg eltér a tényleges igényektől. A Tanácsnak legkésőbb 21 naptári nappal a bizottsági javaslat előterjesztését követően döntést kell hoznia, és a tagállamoknak legkésőbb 21 naptári nappal a tanácsi határozatról szóló értesítés kézhezvételét követően be kell fizetniük hozzájárulásuk harmadik részletét.(2) A Tanács a Bizottság javaslata alapján 2010. november 5-én elfogadta határozatát[6], amely a 2011. évre vonatkozó tagállami EFA-hozzájárulások éves összegét a Bizottság esetében 3 690 000 000 EUR-ban, az EBB esetében pedig 210 000 000 EUR-ban állapította meg. A Bizottság ezt követő javaslata alapján a Tanács 2011. június 20-án úgy határozott[7], hogy a 2011. év vonatkozásában 3 100 000 000 EUR-ra módosítja a Bizottság részesedését.(3) A 10. EFA-ra alkalmazandó belső megállapodás 7. cikkének (3) bekezdése értelmében, amennyiben a meghatározott hozzájárulások eltérnek az EFA tényleges igényeitől, a Bizottság a hozzájárulási összegek módosítására irányuló javaslatokat nyújt be a már meghatározott felső összeghatáron belül a Tanácsnak. Ezért a 2011. évre vonatkozó tagállami EFA-hozzájárulások éves összegét az EBB esetében 200 000 000 EUR-ban kellene meghatározni.(4) A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 145. cikkének (1) bekezdésével összhangban az Európai Beruházási Bank megküldte a Bizottságnak az általa kezelt eszközök kötelezettségvállalásaira és kifizetéseire vonatkozó frissített becsléseket.(5) A 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 58. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a hozzájárulások lehívása során először a korábbi EFA-kra meghatározott összegeket kell felhasználni. Következésképpen a 10. EFA-ra alkalmazandó pénzügyi szabályzat 58. cikkének (2) bekezdése szerint az EBB esetében a 9. EFA-ból is kell pénzeszközöket lehívni,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz Európai Beruházási Bank által a beruházási keret finanszírozása érdekében igazgatott keretbe a tagállamok által 2011-ben az EFA-ba fizetendő éves összeg 200 000 000 EUR.2. cikkA mellékletben található táblázat tartalmazza az egyes tagállamok által a 2011. évre szóló EFA-hozzájárulások harmadik részleteként a Bizottságnak és az Európai Beruházási Banknak fizetendő összegeket.3. cikkEzt a határozatot elfogadásának napjától kell alkalmazni.4. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLETA 2011. évi hozzájárulások harmadik részlete (EUR-ban)TAGÁLLAM | A 10. Európai Fejlesztési Alapra vonatkozó kulcs | 3. részlet |% | A Bizottság 10. EFA |BELGIUM | 3,53 | 6 707 000 |DÁNIA | 2,00 | 3 800 000 |NÉMETORSZÁG | 20,50 | 38 950 000 |GÖRÖGORSZÁG | 1,47 | 2 793 000 |SPANYOLORSZÁG | 7,85 | 14 915 000 |FRANCIAORSZÁG | 19,55 | 37 145 000 |ÍRORSZÁG | 0,91 | 1 729 000 |OLASZORSZÁG | 12,86 | 24 434 000 |LUXEMBURG | 0,27 | 513 000 |HOLLANDIA | 4,85 | 9 215 000 |AUSZTRIA | 2,41 | 4 579 000 |PORTUGÁLIA | 1,15 | 2 185 000 |FINNORSZÁG | 1,47 | 2 793 000 |SVÉDORSZÁG | 2,74 | 5 206 000 |EGYESÜLT KIRÁLYSÁG | 14,82 | 28 158 000 |EU-15 részösszeg | 96,38 | 183 122 000 |BULGÁRIA | 0,14 | 266 000 |CSEH KÖZTÁRSASÁG | 0,51 | 969 000 |ÉSZTORSZÁG | 0,05 | 95 000 |CIPRUS | 0,09 | 171 000 |LETTORSZÁG | 0,07 | 133 000 |LITVÁNIA | 0,12 | 228 000 |MAGYARORSZÁG | 0,55 | 1 045 000 |MÁLTA | 0,03 | 57 000 |LENGYELORSZÁG | 1,30 | 2 470 000 |ROMÁNIA | 0,37 | 703 000 |SZLOVÉNIA | 0,18 | 342 000 |SZLOVÁKIA | 0,21 | 399 000 |EU-12 részösszeg | 3,62 | 6 878 000 |EU-27 ÖSSZESEN | 100,00 | 190 000 000 |[1] HL L 317., 2000.12.15., 355. o.[2] HL L 287., 2010.11.4., 3. o.[3] HL L 247., 2006.9.9., 32. o.[4] HL L 78., 2008.3.19., 1. o.[5] HL L 102., 2011.4.16., 1. o.[6] 15831/10.[7] 11689/11.