				|

		52013PC0554

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1215/2012/EK rendelet módosításáról. /* COM/2013/0554 final - 2013/0268 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
1.1. Háttér-információk
A polgári és kereskedelmi ügyekben a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról
szóló 44/2001/EK tanácsi rendelet („Brüsszel I rendelet”) a tagállamok
bíróságainak nemzetközi joghatóságát, valamint a különböző tagállamok
bíróságainak párhuzamos eljárásának elkerülését rendezi. A rendelet továbbá
rendelkezéseket tartalmaz az ítéletek más tagállam nemzeti bírósága előtt
történő elismerésére és végrehajtására. A rendelet alkalmazandó többek
között a szellemi alkotások jogát, ideértve a szabadalmakat érintő
jogviták során. 2012. december 12-én elfogadásra került a 44/2001/EK rendeletet
átdolgozó, az Európai Parlament és a Tanács 1215/2012/EU rendelete a polgári és
kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok
elismeréséről és végrehajtásáról („átdolgozott Brüsszel I. rendelet”). A
1215/2012/EU rendelet 2015. január 10-én lép hatályba.
2012 decemberében megállapodás született az
úgynevezett „szabadalmi csomagról”: ez a jogalkotási kezdeményezés két
rendeletből[1]
(„egységes szabadalmi rendeletek”) és egy nemzetközi egyezményből
(„Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás”) áll, és célja
az egységes szabadalmi oltalom megalapozása az Európai Unió területén.
Az egységes szabadalmi rendeleteket
megerősített együttműködés keretében 25 tagállam (azaz az EU
tagállamok többsége, Olaszország és Spanyolország kivételével) fogadta el. Az
Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodást a tagállamok
többsége 2013. február 19-én írta alá. Az egységes szabadalmi rendeletek
hatályba lépését követően lehetőség nyílik egy egységes hatályú
európai szabadalom megszerzésére egyablakos ügyintézés keretében; ez a jogcím
kedvezményesen, csökkentett közigazgatási terhek mellett biztosít oltalmat a
találmányok részére 25 tagállam területén.
Az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodás 89. cikkének (1) bekezdése értelmében a megállapodás nem
léphet hatályba a két jogszabály viszonyát rendező átdolgozott Brüsszel I.
rendeletet módosításának hatályba lépését megelőzően. E módosítás
kettős célt szolgál: egyrészt az Egységes Szabadalmi Bíróság
létrehozásáról szóló megállapodás és az átdolgozott Brüsszel I. rendelet
közötti összhangot kívánják biztosítani; másrészt rendezik a joghatóság
kérdését a harmadik országból származó alperessel szemben.
Az 1965. március 31-én megkötött, a Benelux
Bíróság felállításáról és működéséről szóló egyezmény három
szerződő tagállama 2012. október 15-én aláírta az egyezmény módosító
jegyzőkönyvét. A Benelux Bíróság Belgium, Luxemburg és Hollandia közös
bírósága; feladata a Benelux tagállamokra irányadó közös szabályok egységes
alkalmazásának biztosítása különböző jogterületeken, így a szellemi
alkotások (különösen a védjegyekhez, használati mintákhoz és ipari mintákhoz
kapcsolódó egyes jogok) tekintetében. A Benelux Bíróság hatásköre a mai napig
legfőképpen az e jogterületekre irányadó rendelkezések értelmezése
előzetes döntéshozatali eljárások keretében. A 2012. évi jegyzőkönyv
ugyanakkor lehetőséget teremt a Benelux Bíróság hatáskörének
kiterjesztésére a Brüsszel I. rendelet hatálya alá eső egyes meghatározott
ügyekre. Ez a lehetőség a specifikus ügyekről szóló, a Benelux
tagállamok által egymás között megkötött önálló egyezmények felülvizsgálata
útján végrehajtható: a felülvizsgálat következtében a nemzeti bíróságok
joghatósága gyakorlatilag a Benelux Bíróságra száll át. A Benelux Egyezmény
jegyzőkönyve − az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodáshoz hasonlóan − az átdolgozott Brüsszel I. rendelet
módosítását kívánja meg annak érdekében, hogy összehangolja a módosított
megállapodást az átdolgozott Brüsszel I. rendelettel, és hogy pótolja a nem
Európai Uniós állambeli alperessel szemben lefolytatott eljárás esetén
alkalmazandó közös joghatósági szabályokat.
1.2. A javaslat okai és céljai
A jelen javaslat célja elsődlegesen, hogy
lehetővé váljon az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás hatálybalépése. Az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodás 89. cikkének (1) bekezdése a megállapodás hatálybalépését a
1215/2012/EK rendelet módosításától teszi függővé. Ezen túlmenően, a
javaslat célja a megállapodás és a Brüsszel I. rendelet, valamint az 1965. évi
Benelux Egyezményt módosító jegyzőkönyv közötti összhang biztosítása.
Az Egységes Szabadalmi Bíróság egyes
tagállamok közös bíróságává válik, amelyet a közösségi jog alapján a nemzeti
bíróságokkal azonos kötelezettségek fognak terhelni. Az Egységes Szabadalmi Bíróság
kizárólagos hatáskörrel fog rendelkezni az Egységes Szabadalmi Bíróság
létrehozásáról szóló megállapodásban foglalt ügycsoportok tekintetében, így e
vonatkozásban helyettesíteni fogja a nemzeti bíróságokat. Az Egységes
Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás rendezi az Egységes
Szabadalmi Bíróság egyes divíziói közötti belső hatáskör-megosztást,
valamint szabályozza az Egységes Szabadalmi Bíróság ítéleteinek végrehajtását a
szerződő tagállamokban. A Benelux Bíróság ugyancsak egyes tagállamok
közös bírósága, amely az érintett szerződő tagállamok által körülírt
ügyekben fog joghatósággal rendelkezni.
Annak érdekében, hogy a fenti megállapodás, a
jegyzőkönyv, valamint az átdolgozott Brüsszel I. rendelet párhuzamos és
egységes alkalmazása megvalósuljon, a következő kérdéseket szükséges
megvizsgálni az átdolgozott Brüsszel I. rendelet tekintetében:
1.           A rendelet szövegében
tisztázni szükséges, hogy az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság a
Brüsszel I. rendeletben szereplő „bíróság” fogalma alá esnek;
2.           Tisztázni szükséges a
joghatóságra vonatkozó rendelkezések alkalmazhatóságát az Egységes Szabadalmi
Bíróság és a Benelux Bíróság tekintetében azon esetekben, amikor az alperes az
érintett tagállamban rendelkezik lakóhellyel. Egységes rendelkezéseket
szükséges alkotni a harmadik országból származó alperessel szemben alkalmazandó
nemzetközi joghatósággal kapcsolatban azon esetekben, amikor az ilyen
alperessel szembeni eljárás az Egységes Szabadalmi Bíróság, illetve a Benelux
Bíróság előtt kerül megindításra, és a Brüsszel I. rendelet nem tartalmaz
e tárgyban rendelkezéseket, hanem visszautal a nemzeti jogra;
3.           Rendezni szükséges a máshol
folyamatban levő eljárások (perfüggőségek) és összefüggő
eljárások kezelésére vonatkozó rendelkezéseket egyrészt az Egységes Szabadalmi
Bíróság és a Benelux Bíróság, másrészt a vonatkozó nemzetközi egyezményben nem
részes tagállamok nemzeti bíróságai tekintetében. Rendezni szükséges e
rendelkezéseknek az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás 83. cikkének (1) bekezdésében hivatkozott átmeneti időszak
során történő alkalmazását; valamint
4.           tisztázni szükséges az
elismerésre és végrehajtásra vonatkozó rendelkezések alkalmazását a vonatkozó
nemzetközi egyezmények szerződő tagállamai és az egyezményekben nem
részes tagállamok közötti jogviszonyok keretében.
A vizsgálandó kérdésekkel kapcsolatos
részletes indokolás az alábbi 3. pont („A javaslat jogi elemei”) tartalmazza.
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT
KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
A szabadalmi csomag elfogadását hosszas
konzultációk előzték meg. A konzultációk azt mutatták, hogy a nemcsak az
egységes szabadalom, hanem az egységes igazságszolgáltatási rendszer
létrehozása is széleskörű támogatást élvez. A jelen javaslat lehetővé
teszi az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás hatályba
lépését, a megállapodás 89. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
Tekintettel arra, hogy a Benelux Bíróság felállításáról és
működéséről szóló 1965. évi egyezményt módosító Jegyzőkönyv az
Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodással azonos
kérdéseket vet fel, mindkét nemzetközi egyezmény módosítását célszerű
azonos időben elvégezni. A polgári és kereskedelmi ügyekben a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról
szóló 44/2001/EK tanácsi rendelet („Brüsszel I. rendelet”) módosítására
irányuló javaslatot kísérő bizottsági hatásvizsgálat részletesen elemezte
a harmadik országból származó alperessel szemben alkalmazandó joghatósági
rendelkezéseket. Ez a hatásvizsgálat általánosságban a harmadik országból
származó alperessel szemben alkalmazandó joghatósági szabályok harmonizálását
tekintette át; a hatásvizsgálat következtetései leginkább a jelen javaslatban
meghatározott korlátozott harmonizáció tekintetében relevánsak.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
Az átdolgozott Brüsszel I. rendelethez
javasolt módosítások a következők:
·
Egyrészről az Egységes Szabadalmi Bíróság
létrehozásáról szóló megállapodás és az 1965. évi Benelux Egyezményt módosító
jegyzőkönyv, másrészről a Brüsszel I. rendelet kapcsolatára irányadó
rendelkezések;
·
Az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás, valamint az 1965. évi Benelux Egyezményt módosító
jegyzőkönyv hatálya alá tartozó ügyekben a harmadik országból származó
alperessel szemben az Egységes Szabadalmi Bíróság, valamint a Benelux Bíróság
előtt megindított polgári és kereskedelmi ügyekben alkalmazandó egységes
joghatósági rendelkezéseket kiegészítő rendelkezések.
Ezek a módosítások együttesen jelennek meg a
Brüsszel I. rendelet négy új rendelkezésében (71/A.-71/D. cikkek).
3.1. Az átdolgozott Brüsszel I. rendelet
„bíróság” meghatározásának kifejezett kiegészítése az Egységes Szabadalmi
Bírósággal és a Benelux Bírósággal
Az Egységes Szabadalmi Bíróság belső
hatásköri megosztása következtében az alperes a Bíróság olyan divíziója
előtt lesz perelhető, amely nem a Brüsszel I. rendelet alapján
kijelölt bíróság szerinti tagállamban található. Így például az a holland
alperes, aki arra számít, hogy az átdolgozott Brüsszel I. rendelet 4. cikkének
(1) bekezdése alapján a lakóhelye szerinti bíróságon indítanak ellene pert,
ezentúl a Franciaországban, Németországban vagy az Egyesült Királyságban
(illetve a regionális és helyi divíziók kihelyezése szerinti egyéb tagállamban)
található illetékes központi, regionális vagy helyi divízió előtt lesz
perelhető. Ez releváns lesz abban az esetben is, amikor az alperes egy
olyan tagállamban rendelkezik lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel,
amely nem szerződő fele az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodásnak (így például ha a Spanyolországban lakóhellyel
rendelkező engedélyes Hollandiában köteles teljesíteni a
licenciaszerződésből eredő kötelezettségét, az eljárásr a
Németországban található központi divízió folytatja le a teljesítési helyet
jelentő Hollandia helyett). Ugyanígy, egyes hatásköröknek a Benelux
Bíróságra történő átruházása következtében az alperes, ideértve a nem
szerződő tagállamból származó alperest is, egy olyan bíróság
előtt lesz perelhető, amely nem a Brüsszel I. rendelet rendelkezései alapján
kijelölt tagállamban található. Míg a Brüsszel I. rendelet 71. cikke
lehetővé teszi az egyes különös jogterületekről szóló már
meglévő egyezmények fenntartását, addig új egyezmény megkötését nem teszi
lehetővé. Ennek következtében tisztázni szükséges, hogy mind az Egységes
Szabadalmi Bíróság, mind a Benelux Bíróság a Brüsszel I. rendelet értelmében
tagállami bíróságának minősülnek annak érdekében, hogy a rendelet teljes
mértékben alkalmazandó legyen e bíróságok előtt.
Az átdolgozott Brüsszel I. rendelet nem
határozza meg a „bíróság” fogalmát. A 3. cikk kizárólag arra korlátozódik, hogy
a Brüsszel I. rendelet „bíróság” fogalmát kiterjeszti egyes hatóságokra a
rendelet alkalmazása céljából. A 11. preambulumbekezdés azonban meghatározza,
hogy a „bíróság” fogalomba beleértendők az egyes tagállamok közös
bíróságai is. A 11. preambulumbekezdés kifejezetten hivatkozik arra az esetre,
amikor a Benelux Bíróság a Brüsszel I. rendelet hatálya alá tartozó ügyekben
jár el. A 11. preambulumbekezdés meghatározza, hogy az ilyen közös bíróságok
által hozott ítéleteket a Brüsszel I. rendeletnek megfelelően kell
elismerni és végrehajtani. Meg kell jegyezni azonban, hogy a
preambulumbekezdések nem rendelkeznek kötelező erővel, és nem
nyújtanak megfelelő jogbiztonságot az egyes nemzetközi egyezmények és az
átdolgozott Brüsszel I. rendelet, és különösen annak 71. cikke közötti összhang
tekintetében. Szükség van tehát egy konkrét jogalkotási módosításra. Ez a
módosítás a magyar közjegyzők és a svéd végrehajtási hatóság tekintetében
a rendelet 3. cikkében foglalt megközelítést követi, amely különösen a rendelet
„bíróság” fogalmába foglalja az Egységes Szabadalmi Bíróságot és a Benelux
Bíróságot. A könnyebb olvashatóság értelmében az Egységes Szabadalmi Bíróság
létrehozásáról szóló megállapodással és a Benelux Bíróság felállításáról és
működéséről szóló egyezménnyel kapcsolatos minden módosítást négy új
rendelkezés (71/A.-71/D. cikkek) fog tartalmazni.
Annak következtében, hogy az Egységes
Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság megfelel az átdolgozott Brüsszel I.
rendelet „bíróság” fogalmának, a Brüsszel I. rendelet alkalmazandó lesz e
bíróságok nemzetközi joghatóságának megállapítására. Így különösen biztosítani
fogja, hogy az alperesek, amik a Brüsszel I. rendelet alapján arra számítanának,
hogy egy adott tagállamban indítanak pert ellenük, ezt követően az
Egységes Szabadalmi Bíróság valamelyik divíziója vagy a Benelux Bíróság
előtt lesznek perelhetőek annak ellenére, hogy e bíróságok a Brüsszel
I. rendelet alapján kijelölt nemzeti bíróságtól eltérő tagállamban
találhatók. A jogbiztonság és az alpereseket megillető
előreláthatóság szükségessé teszik, hogy e joghatóság-módosítás
egyértelműen szabályozásra kerüljön a Brüsszel I. rendeletben.
3.2. A joghatóságra vonatkozó
rendelkezések alkalmazása az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság
vonatkozásában, valamint az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodásban és az 1965. évi Benelux Egyezményben nem részes tagállamok
vonatkozásában
A nemzetközi egyezmények és az átdolgozott
Brüsszel I. rendelet párhuzamos és egységes alkalmazásának átláthatósága
érdekében ez utóbbinak kell előírnia, milyen módon alkalmazandóak a
joghatóságra vonatkozó rendelkezései az Egységes Szabadalmi Bíróságra és a
Benelux Bíróságra, hasonlóan az átdolgozott Brüsszel I. rendelet 71. cikkéhez,
amely az egyes különös jogterületekről szóló egyezményeket rendezi.
Hasonló pontosítások találhatók például a polgári és kereskedelmi ügyekben a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról
szóló 2007. évi Lugánói Egyezmény 64. és 67. cikkében.
A 71/B. cikk (1) bekezdése alatt
megjelenő új rendelkezés előírja, hogy az Egységes Szabadalmi Bíróság
és a Benelux Bíróság joghatósággal rendelkeznek minden olyan esetben, amikor a
Brüsszel I. rendelet alapján valamely szerződő tagállam nemzeti
bírósága rendelkezne joghatósággal. Ezzel szemben az Egységes Szabadalmi
Bíróság és a Benelux Bíróság nem rendelkeznek joghatósággal azon esetekben,
amikor a Brüsszel I. rendelet értelmében a szerződő tagállamok
nemzeti bíróságai nem rendelkeznek joghatósággal (például amikor a joghatóság a
Brüsszel I. rendelet értelmében valamely nem szerződő tagállam
bíróságát illeti meg).
3.3. A joghatóságra vonatkozó szabályok
végrehajtása harmadik országokból származó alperesekkel szemben
Az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodás 31. cikke értelmében az Egységes Szabadalmi Bíróság
nemzetközi joghatóságát az 1215/2012/EK rendelettel vagy, ahol ez lehetséges, a
polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a bírósági határozatok
végrehajtásáról szóló Lugánói Egyezménnyel összhangban kell megállapítani.
Tekintettel arra azonban, hogy az átdolgozott Brüsszel I. rendelet és a 2007.
évi Lugánói Egyezmény a nemzeti jogszabályra történő hivatkozással
állapítja meg a joghatóságot (lásd a rendelet 6. cikkét és a Lugánói Egyezmény
4. cikkét), nem kerül szabályozásra, hogy milyen esetben van joghatósága több
tagállam közös bíróságának, így például az Egységes Szabadalmi Bíróságnak és a
Benelux Bíróságnak. Ezen túlmenően, az egyes nemzeti jogszabályokra
történő hivatkozás az Egységes Szabadalmi Bíróság különböző divíziói
előtt sértené az azonos igazságszolgáltatáshoz való jogot az egységes
igazságszolgáltatási rendszerben; e megkülönböztetés alkalmazása objektív
okokkal nem igazolható.
Hasonló problémát
kellett orvosolni a jelenlegi védjegyről szóló rendelet (a közösségi
védjegyről szóló 207/2009/EK tanácsi rendelet) és a formatervezési
mintáról szóló rendelet (a közösségi formatervezési mintáról szóló 6/2002/EK
tanácsi rendelet) tekintetében, aminek következtében mindkét jogszabály immár
teljes és egységes joghatósági szabályozást tartalmaz a harmadik országból
származó alperesekkel szemben.
Ezért szükséges
kiegészíteni az átdolgozott Brüsszel I. rendelet joghatóságra vonatkozó
rendelkezéseit olyan ügyek tekintetében, amelyek az Egységes Szabadalmi Bíróság
és a Benelux Bíróság hatáskörében fognak tartozni, és amelyek harmadik
országban lakóhellyel rendelkező alpereseket érintik. Egyes esetek vonatkozásában
már léteznek egységes joghatósági rendelkezések (így például a kizárólagos
joghatóság előírása a szabadalmak bejegyzésére és érvényességére, a
joghatósági megállapodásokra), de más esetekben, mint például joghatósági
megállapodás hiányában a szabadalmak, valamint licencszerződések
megsértése esetén indított eljárásokkal kapcsolatban az ilyen rendelkezések még
hiányoznak.
Az új 71/B. cikk (2) bekezdésében
meghatározott rendelkezés ezért kiterjeszti a rendelet joghatóságra vonatkozó
szabályait a harmadik országban lakóhellyel rendelkező harmadik országból
származó alperes ellen indított eljárásokra. Ezen túlmenően biztosítja az
Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság joghatóságát egyes ideiglenes
intézkedések kibocsátására, ideértve a biztosítási intézkedéseket is, azokban
az esetekben is, amikor harmadik országok bírósága rendelkezik joghatósággal az
ügy érdemére tekintettel. Ez a kiterjesztés az Európai Közösségek és a Dán
Királyság között fennálló, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról,
valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 2005. évi
egyezmény sérelme nélkül kerül alkalmazásra: az egyezmény ugyanis már rendezi a
dán alperesek helyzetét, míg az azonos tárgyú 2007. évi Lugánói Egyezmény a
svájci, norvég és izlandi alperesekre irányadó rendelkezéseket tartalmaz.
A kiterjesztés következtében a nem EU
tagállamban lakóhellyel rendelkező alperesek ugyanolyan feltételekkel
fordulhatnak az Egységes Szabadalmi Bírósághoz és a Benelux Bírósághoz, mint az
EU tagállamban lakóhellyel rendelkező alperesek. Ezen túlmenően az
igazságszolgáltatáshoz való jog attól függetlenül illeti meg e személyeket,
hogy az Egységes Szabadalmi Bíróság melyik divíziója vagy foka rendelkezik
hatáskörrel.
Ezen túlmenően, a 71/B. cikk (3)
bekezdésében található új rendelkezés egy további fórumot hoz létre a harmadik
országokban lakóhellyel rendelkező alperes ellen indított eljárások
részére. A javaslat értelmében egy nem uniós alperes ott idézhető bíróság
elé, ahol a vagyontárgyai találhatók, feltéve, hogy azok értéke nem aránytalan
a követelés értékéhez képest, valamint hogy a jogvita kielégítő mértékben
kapcsolódik azon tagállamhoz, amelynek a bíróságát megkeresték. A vagyontárgyak
helye szerinti fórum kiegyenlíti azt a tényt, hogy az alperes nem rendelkezik
lakóhellyel az Unió területén. A tagállamok jelentős részében már létezik
ilyen előírás, amelynek előnye, hogy biztosítja a bírósági ítélet
végrehajthatóságát abban a tagállamban, ahol azt kibocsátották. Ez a rendelkezés
jobban illeszkedik az átdolgozott Brüsszel I. rendelet általános
gondolatmenetéhez, mint azon kiegészítő joghatóságra vonatkozó egyéb
rendelkezések, amelyeket a fent hivatkozott védjegyről szóló rendelet és a
formatervezési mintáról szóló rendelet tartalmaznak, és amelyek lehetővé
teszik, hogy a harmadik országban lakóhellyel rendelkező alperessel
szembeni eljárások a felperes lakóhelye szerinti tagállam bíróságai előtt
kerüljenek megindításra (forum actoris elve). A vagyontárgy helye
szerinti fórum elve biztosíthatja az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux
Bíróság joghatóságát olyan esetekben, amikor a rendelet kiterjesztett
joghatósági szabályai nem biztosítják a joghatóságot, valamint olyan esetekben,
amikor e joghatóság megalapozott lenne. Így például az Egységes Szabadalmi
Bíróság tekintetében a vagyontárgy helye szerinti joghatóság biztosítaná a
Bíróság joghatóságát abban az esetben, ha egy török alperes megsérti a
különböző tagállamokra és Törökországra is kiterjedő európai
szabadalmat.
3.4. A máshol folyamatban levő
eljárások (perfüggőségek) és összefüggő eljárások kezelésére
vonatkozó rendelkezések alkalmazása az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux
Bíróság vonatkozásában, valamint az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodásban és az 1965. évi Benelux Egyezményben nem részes
tagállamok vonatkozásában
Ezen túlmenően, a 71/C. cikkben
meghatározott új rendelkezés előírja, hogy az átdolgozott Brüsszel I.
rendelet máshol folyamatban levő eljárások (perfüggőségek) és
összefüggő eljárások kezelésére vonatkozó rendelkezései alkalmazandók az
Egységes Szabadalmi Bíróság vagy a Benelux Bíróság, valamint a vonatkozó
nemzetközi egyezményekben nem részes tagállamok bíróságainak viszonyára. Végül
e cikk előírja, hogy az átdolgozott Brüsszel I. rendelet szabályai
alkalmazandók az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás
83. cikkének (1) bekezdésében meghatározott átmeneti időszakban, ha az
eljárást egyrészről az Egységes Szabadalmi Bíróság, másrészről a
megállapodásban részes tagállam bírósága előtt indítják meg.
3.5. Az elismerésre és a végrehajtásra
vonatkozó szabályok alkalmazása az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodást ratifikáló tagállamok és a megállapodásban nem részes
tagállamok között
A vonatkozó nemzetközi egyezmények és az
átdolgozott Brüsszel I. rendelet párhuzamos és egységes alkalmazásának
teljeskörű átláthatósága érdekében ez utóbbinak szabályoznia kell, hogyan
alkalmazandóak az átdolgozott Brüsszel I. rendelet elismerésre és végrehajtásra
vonatkozó rendelkezései az egyes szerződő tagállamok és a nemzetközi
egyezményekben nem részes tagállamok között. Hasonló rendelkezések találhatók
az átdolgozott Brüsszel I. rendelet 71. cikkében más, különös
jogterületekről szóló nemzetközi egyezménnyel kapcsolatban, valamint a
bírósági határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 2007. évi
Lugánói Egyezmény 64. és 74. cikkében.
Az új 71/D. cikk szabályozza az Egységes
Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság ítéleteinek elismerését és
végrehajtását a vonatkozó nemzetközi egyezményekben nem részes tagállamokban,
valamint az ilyen tagállamokban született ítéletek elismerését és végrehajtását
olyan ügyekben, amelyek az egyezmények hatálya alá tartoznak, és amelyeket a
szerződő tagállamokban kell elismertetni és végrehajtatni.
2013/0268 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
a polgári és kereskedelmi ügyekben a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról
szóló 1215/2012/EK rendelet módosításáról.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 67. cikke (4)
bekezdésére és 81. cikke (2) bekezdésének a), c) és e) pontjára,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[2],

rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       2013. február 19-én egyes
tagállamok aláírták az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodást. A vonatkozó rendelkezések értelmében a megállapodás nem léphet
hatályba rendelet és a megállapodás viszonyát rendező, az 1215/2012/EU
rendeletet módosító jogszabály hatályba lépését követő negyedik hónap
első napjáig.
(2)       Az 1965. március 31-én kelt,
a Benelux Bíróság felállításáról és működéséről szóló egyezmény három
szerződő tagállama 2012. október 15-én aláírta az egyezményt módosító
jegyzőkönyvet, amely az 1215/2012/EU rendelet hatálya alá tartozó egyes
ügycsoportokat a Benelux Bíróság hatáskörébe utalja.
(3)       Szabályozni szükséges a fenti
nemzetközi egyezmények és az 1215/2012/EU rendelet közötti viszonyt.
(4)       Az Egységes Szabadalmi
Bíróságot és a Benelux Bíróságot a rendelet szerinti bíróságnak kell tekinteni
annak érdekében, hogy a rendelet által kijelölt bíróságtól eltérő tagállam
bírósága előtt perelt alperesekkel szemben érvényesüljön a jogbiztonság és
az előreláthatóság követelménye.
(5)       Az Egységes Szabadalmi
Bíróság és a Benelux Bíróság részére lehetővé kell tenni, hogy
joghatóságukat érvényesítsék azon alperesekkel szemben, akik harmadik országban
rendelkeznek lakóhellyel. Az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság
joghatósága alá eső ügyek tekintetében a rendelet rendelkezéseit ki kell
terjeszteni a nem uniós tagállamban lakóhellyel rendelkező alperesekre is.
A meglévő joghatósági szabályok szoros kapcsolatot létesítenek a rendelet
hatálya alá tartozó eljárások és a tagállamok területe között, aminek
következtében indokolt azokat valamennyi alperesre kiterjeszteni, függetlenül
attól, hogy hol rendelkeznek lakóhellyel vagy székhellyel. Ezen túlmenően,
a rendeletnek meg kell határoznia azon ügycsoportokat, amelyek esetén az
Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság kiegészítő joghatósággal
rendelkezik.
(6)       A rendelet máshol folyamatban
levő eljárások (perfüggőségek) és összefüggő eljárások
kezelésére vonatkozó rendelkezéseit, amelyek a párhuzamos eljárás és az
egymásnak ellentmondó ítélethozatal megelőzését célozzák, mind a fenti
nemzetközi egyezmények szerződő tagállamainak bíróságai, mind a
nemzetközi egyezményekben nem részes tagállamok bíróságai előtt
megindított eljárások előtt alkalmazni kell.
(7)       A rendelet máshol folyamatban
levő eljárások (perfüggőségek) és összefüggő eljárások kezelésére
vonatkozó rendelkezéseit ugyancsak alkalmazni kell az Egységes Szabadalmi
Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 83. cikkének (1) bekezdésében
hivatkozott átmeneti időszak során azon eljárások tekintetében, amelyek
tárgya az ott meghatározottak szerint kapcsolódik az európai szabadalomhoz, és
amelyek egyrészről az Egységes Szabadalmi Bíróság előtt,
másrészről az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás szerződő tagállamának bírósága előtt kerülnek
megindításra.
(8)       Az Egységes Szabadalmi
Bíróság vagy a Benelux Bíróság ítéleteit a rendelettel összhangban azon
tagállamokban is el kell ismerni, illetve végrehajtani, amelyek nem
szerződő tagállamai az adott nemzetközi szerződésnek.
(9)       Az adott nemzetközi
szerződésben nem részes tagállam bírósága által hozott ítéleteket a
rendelettel összhangban továbbra is el kell ismerni, illetve végrehajtani a
többi tagállamban.
(10)     A jelen rendelet az
1215/2012/EU rendelettel azonos időben lép hatályba annak érdekében, hogy
lehetővé tegye az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás megfelelő időben történő hatályba léptetését,
valamint a Benelux Bíróság hatáskörének hatékony kiterjesztését.
(11)     A 1215/2012/EU rendeletet
ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1)        Az 1215/2012/EU rendelet 14.
preambulumbekezdés a végén a következő mondattal egészül ki:
„Az alperes lakóhelyére való tekintet nélkül
egységes joghatósági szabályok alkalmazandók azon esetekben, amikor több
tagállam közös bírósága a jelen rendelet hatálya alá tartozó ügyekben
rendelkezik hatáskörrel.”
(2)        Az 1215/2012/EU rendelet a
következő 71/A., 71/B., 71/C. és 71/D. cikkel egészül ki:
„71/A. cikk
1.       E rendelet alkalmazásában több tagállam
közös bírósága (a továbbiakban: közös bíróság) azt a tagállami bíróságot
jelenti, amely a létrehozásáról rendelkező egyezmény szerint a jelen
rendelet értelmében joghatósággal rendelkezik polgári és kereskedelmi ügyekben.

2.       E rendelet alkalmazásában az alábbiak
minősülnek közös bíróságnak:
a)       az Egységes Szabadalmi Bíróság, amelyet a
2013. február 19-én aláírt, Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló
megállapodás hozott létre;
b)       a Benelux Bíróság, amelyet a Benelux
Bíróság felállításáról és működéséről szóló, 1965. március 31-én aláírt
egyezmény (a továbbiakban: Benelux Egyezmény) hozott létre.
71/B. cikk
A közös bíróság joghatósága az alábbiak szerint
kell állapítandó meg:
1.       A közös bíróságok joghatósággal
rendelkeznek azon esetekben, amikor a jelen rendelettel összhangban a közös
bíróságot létrehozó egyezmény szerződő tagállamának bírósága
joghatósággal rendelkezik valamely, az egyezmény hatálya alá tartozó ügyben.
2.       Amennyiben az alperes harmadik országban
rendelkezik lakóhellyel és a jelen rendelet egyébként nem biztosít vele szemben
joghatóságot, a II. fejezet rendelkezéseit úgy kell alkalmazni, mintha az
alperes valamely tagállamban rendelkezne lakóhellyel. A 35. cikk alkalmazandó
abban az esetben is, ha valamely harmadik ország bírósága rendelkezne
joghatósággal az ügyben.
3.       Amennyiben az alperes harmadik országban
rendelkezik lakóhellyel és a jelen rendelet értelmében egyik tagállam bírósága
sem rendelkezik joghatósággal, az alperes az alábbi esetekben perelhető a
közös bíróság előtt:
a)       az alperes vagyontárgya valamely, a közös
bíróságot létrehozó egyezmény szerződő tagállamának területén
található;
b)       a vagyontárgy értéke nem aránytalan a
követelés értékéhez képest;
c)       a jogvita kielégítő mértékben
kapcsolódik a közös bíróságot létrehozó egyezmény valamely szerződő
tagállamához.
71/C. cikk
1.       A 29. és 32. cikk alkalmazandó, ha az
eljárás valamely közös bíróság előtt, vagy a közös bíróságot létrehozó
egyezményben nem részes tagállam bírósága előtt kerül megindításra.
2.       A 29. és 32. cikk alkalmazandó az
Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 83. cikkének (1)
bekezdésében hivatkozott átmeneti időszak során az Egységes Szabadalmi
Bíróság, vagy a megállapodás szerződő tagállamának bírósága
előtt megindított eljárások esetén.
71/D. cikk
Az elismeréssel és a végrehajtással kapcsolatos
ügyekben a jelen rendelet alkalmazandó az alábbi okiratok elismerésére, illetve
végrehajtására:
a)       az Egységes Szabadalmi Bíróság vagy a
Benelux Bíróság ítélete, amelyet olyan tagállamban kell elismertetni vagy
végrehajtatni, amely nem részes az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról
szóló megállapodásban vagy a Benelux Egyezményben; valamint
b)       az Egységes Szabadalmi Bíróság
létrehozásáról szóló megállapodásban vagy a Benelux Egyezményben nem részes
tagállam bírósága által hozott ítélet, amelyet az egyezmények
szerződő tagállamaiban kell elismertetni vagy végrehajtani.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 10-jétől
kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződésekkel
összhangban teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a
tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
[1]               Az Európai Parlament és a Tanács 1257/2012/EU rendelete
(2012. december 17.) az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén
megvalósítandó megerősített együttműködés végrehajtásáról. HL L X; A
1260/2012/EU tanácsi rendelet az egységes szabadalmi oltalom területén történő
kiemelt együttműködés végrehajtásáról, figyelemmel az alkalmazandó
fordítási követelményekre, HL L
[2]               HL C […]., [...], […]. o.


Avis juridique important

|

52004PC0652

Javaslat a tanács rendelete az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1257/1999/EK rendelet módosításáról  /* COM/2004/0652 végleges - CNS 2004/0234 */

Javaslat A TANÁCS RENDELETE az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1257/1999/EK rendelet módosításáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSCette proposition de rčglement du Conseil modifie l'article 47 bis du rčglement (CE) n° 1257/1999 du Conseil afin d'éviter une différence de traitement entre les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004 et les Etats membres qui ont adhéré au 1er mai 2004 en ce qui concerne le taux de participation par la mesures agro-environnementales financičre applicable pour ces derniers Etats membres. Le taux sera aligné, ŕ partir de la date d'adhésion (1er mai 2004), sur celui applicable pour les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004.La mesure proposée n'entraîne pas de dépenses supplémentaires pour le budget de la Communauté.2004/0234(CNS)Javaslat A TANÁCS RENDELETE az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1257/1999/EK rendelet módosításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 36. és 37. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére,mivel:(1) Az 1257/1999/EK tanácsi rendelet [1] 1783/2003/EK rendelettel [2] módosított szövegének 47. cikke (2) bekezdése második albekezdésének harmadik francia bekezdése előírja, hogy az agrár-környezetvédelmi intézkedések esetében a közösségi pénzügyi hozzájárulás az 1. célkitűzés alá tartozó térségek esetében legfeljebb 85 %, az egyéb térségekben legfeljebb 60 % lehet.[1]  HL L 160., 1999.6.26., 80. o. A legutóbb az 583/2004/EK rendelettel (HL L 91., 2004.3.30., 1. o.) módosított rendelet.[2]  HL L 270., 2003.10.21., 70. o.(2) A 2004. május 1-jén csatlakozott országok számára különleges pénzügyi rendelkezéseket kilátásba helyező 1257/1999/EK rendelet 47a. cikkének (3) bekezdése meghatározza, hogy a fenti rendelet 47. cikke nem vonatkozik a 47a. cikk (1) bekezdésére irányuló intézkedések finanszírozására - az agrár-környezetvédelmi intézkedések ezen intézkedések közé tartoznak. Ezen intézkedésekre vonatkozóan a közösségi pénzügyi hozzájárulás a 47b. cikk (1) bekezdésében előírtaknak megfelelően az 1. célkitűzés alá tartozó térségek esetében 80 % lehet.(3) A Közösség 2004. április 30-án meglévő tagállamai és a 2004. május 1-jén csatlakozott tagállamok közötti elbánásmódbeli különbségek elkerülése érdekében az 1. célkitűzés alá tartozó térségek agrár-környezetvédelmi intézkedéseinek finanszírozására vonatkozóan, a fenti csatlakozási dátumtól számítva az új tagállamokra alkalmazandó pénzügyi hozzájárulási arányt az 1257/1999/EK rendelet 47. cikke (2) bekezdése második albekezdésének harmadik francia bekezdése értelmében össze kell hangolni a régi tagállamokra alkalmazandó aránnyal.(4) Ebből következően szükséges a 1257/1999/EK rendelet módosítása,ELFOGADTA EZT A RENDELETET:1. cikkAz 1257/1999/EK rendelet 47a. cikke (3) bekezdésében a b) pont szövegének helyébe a következő kerül:,b) e rendelet 35. cikke (1) bekezdése, 35. cikke (2) bekezdésének második francia bekezdése, 36. cikke (2) bekezdése és 47. cikke, a (2) bekezdés második albekezdésének harmadik francia bekezdésének kivételével."2. cikkEz a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.Ezt a rendeletet 2004. május 1-jétől kell alkalmazni.Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnök