				|

		52011PC0416

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről /* COM/2011/0416 végleges - 2011/0194 (COD) */

			   	INDOKLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
A halászati és
akvakultúra-termékek piacának közös szervezése (KPSZ), a közös halászati
politika (KHP) egyik tartóoszlopa, 1970 óta működik. Jelenlegi jogalapja
az 1999-ben elfogadott 104/2000/EK rendelet. A KHP reformja kiváló alkalom a
halászati és akvakultúra-termékekre irányuló közös piacszervezés
célkitűzéseinek és eszközeinek áttekintésére és esetleges módosítására.
A meglévő
problémák és a reform célkitűzései
A Bizottság 2008
óta kiterjedt értékeléseket és konzultációkat folytat a jelenlegi jogi
keretfeltételek hatékonyságának felmérésére, az EU-piac elmúlt évtizedbeli
folyamatainak és irányainak meghatározására és elemzésére, valamint az érdekelt
felek véleményének meghallgatására.
Az elemzések
alapján öt problémát sikerült meghatározni; ezek rövid ismertetése következik
az alábbiakban.
Az EU közös
piacszervezése nem járult hozzá megfelelő mértékben a fenntartható
termeléshez: míg az EU sok halászati erőforrását nem fenntartható módon
aknázzák ki, napjainkig a fenntartható módszerek jutalmazására csak korlátozott
mértékben álltak rendelkezésre piaci prémiumok, illetve a nem fenntartható vagy
potenciálisan nem fenntartható módszerek büntetésére piaci szankciók. A
jelenlegi szakpolitika nem biztosított kellő mértékű, megfelelő
politikai jelzéseket.
Az uniós termelés
piaci pozíciója romlott: az uniós termelők termelési lehetőségei
korlátozottak vagy csökkentek (halászat és akvakultúra). További gond, hogy a
termelés a fajok, a kirakodási és értékesítési helyek nagy száma miatt
erősen széttagolt, a kereslet ezzel szemben erősen koncentrált. Az uniós
termelés ezenkívül nem eléggé versenyképes az egyre inkább globalizálódó
piacon.
Nem sikerült
előre jelezni, illetve kezelni a piaci ingadozásokat: a halászatot – az
élelmiszeripar többi ágazatához képest nagyobb mértékben – jellemzi a termelési
feltételek és hozzáférés bizonytalansága. Egyrészt az uniós ellátás nem tudja
biztosítani a keresleti oldal által megkövetelt mennyiségi és minőségi
kiszámíthatóságot, másrészt az uniós termelők is csak alig veszik
figyelembe termelési terveikben a piaci keresletet. Ennek következtében
rendkívül nagy az első eladási árak ingadozása.
Piaci potenciálunk
kiaknázatlan: a fogyasztás uniós szintű növekedése jól érzékelhető
nyilvánvaló lehetőségeket jelent az EU termelői számára. Az
értékesítési láncban azonban nagyok az információs és tranzakciós költségek. Az
információhiány a fogyasztók számára azt jelenti, hogy nem tudnak megalapozott
és felelősségteljes döntéseket hozni.
A közös
piacszervezés megvalósítását megnehezíti a nehezen átlátható, túl bonyolult
keretrendszer.
Ezek alapján a
közös piacszervezés reformjára vonatkozó javaslat középpontjában az alábbi
célkitűzések állnak:
A piaci
ösztönzők korszerűsítése a fenntartható termelési módszerek
támogatására: az EU termelői szervezetekbe tömörült halászati és akvakultúra-termelői
állnak a termelés, a mindennapos erőforrás-gazdálkodás és a piaci
problémák frontvonalában. A termelési tevékenységek fenntarthatóvá tétele
érdekében ezért a KHP reformjához kapcsolódó célkitűzésekkel összhangban
felül kell vizsgálni szerepüket, felelősségüket és meghatalmazásukat. Az
ellátási lánc felsőbb szintjein tevékenységet folytató más ágazati
szereplőknél is el kell érni, hogy felelősségteljesek és
elkötelezettek legyenek erőforrásaik fenntarthatósága iránt.
Az uniós termelés
piaci pozíciójának javítása: a piac hiányosságainak, a nagy információs és
tranzakciós költségek, valamint a szervezeti kérdések megoldásához a termelési
tevékenységekre (a kínálat egyesítése, a forgalmazás javítása az első
eladásnál), az uniós versenyképesség fokozására (minőség, innováció és
hozzáadott érték), a termelők tárgyalási helyzetének javítására kell
koncentrálni, valamint az Unióban forgalmazott valamennyi termék számára
egyenlő feltételeket kell biztosítani.
A termelői
stratégiáknak jobban kell tükrözniük az uniós termelés, illetve az uniós piac
szerkezeti változásai és rövid távú ingadozásai közötti összefüggés javítását.
Ez előmozdítja piaci ismeretek fejlesztését, valamint a keresleti oldal és
a versengő kínálatok elemzését. A piaci forgalmazási láncok jobb
áttekinthetőségének elő kell segítenie a kínálat kereslethez való
igazítását és a szakpolitikai döntéshozatal fejlesztését. Az első eladási
árak ingadozása egyrészt azoknak a feltételeknek a javításával
csökkenthető, amelyek mellett a termelői szervezetek piacra tudják
vinni termékeiket, másrészt annak biztosításával, hogy a termelés tervezett
legyen, továbbá minőség, mennyiség és kiszerelés tekintetében is igazodjon
a kereslethez.
Az EU-termékek
piaci lehetőségeinek javítása: a halászati és akvakultúra-termékek
belső piacának működése elsősorban a tájékoztatás hiányosságai
miatt nem tökéletes. Nagyobb mértékű differenciálással és értékesítéssel
jobban ki lehetne használni az uniós termelés komparatív előnyeit
(frissesség, helyi származás, változatosság stb.). Ezenkívül az európai
fogyasztóknak joguk van a pontosabb és megbízhatóbb tájékoztatásra, ami növeli
a halászati és akvakultúra-termékek iránti bizalmat.
A jobb
tengergazdálkodás támogatása, az igazgatási teher csökkentése és a jogi
keretrendszer egyszerűsítése: szükség van a jelenlegi rendelkezések és
eszközök felülvizsgálatára, egyszerűsítésére és egyértelműbbé
tételére. A közös piacszervezést a KHP reformja keretében bevezetett új
pénzalapon keresztül kell támogatni.
Kölcsönhatások
a KHP reformja kapcsán
A közös halászati
politika reformjának fő célkitűzése a halászati erőforrásokkal
való fenntartható gazdálkodás elősegítése az ágazat életképessé tételével.
Az ágazatban egyúttal egyre nagyobb szerepet kap az önirányítás. A KHP-ra vonatkozó
hatáselemzés következtetése az volt, hogy figyelembe véve a KHP új
célkitűzéseit és eszközeit, a közös piacszervezés mélyreható reformjára
van szükség: a piacorientált eszközöknek – közvetve vagy közvetlenül – hozzá
kell járulniuk a KHP fő célkitűzéseinek eléréséhez.
A túlhalászás és a
nem fenntartható módszerek problémáinak kezeléséhez, illetve a kizárólag
mennyiségi szemléletű termelési stratégiák meghaladásához az új közös
piacszervezésnek támogatnia kell az alábbiakat:
a termelői
szervezetek felhatalmazása és részvételük a hozzáférési jogok kezelésében,
valamint a termelési és értékesítési tevékenységek irányításában;
a termelők
tárgyalási pozíciójának erősítését (halászat és akvakultúra), a piaci
válságok előrejelzését, megelőzését és kezelését, valamint a piaci
átláthatóságát és hatékonyságát szolgáló piaci intézkedések;
a fenntartható
módszerekre ösztönző eszközök és prémiumok, a fenntartható termelést, a
beszerzést és fogyasztást szolgáló partnerségek, tanúsítás (ökocímkék),
ösztönzés és fogyasztói tájékoztatás;
a visszadobás
gyakorlatára vonatkozó további piaci intézkedések.
Meglévő
uniós rendelkezések a javaslat által érintett területen
A jelenleg hatályos jogszabály a halászati és
akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről szóló 104/2000/EK tanácsi
rendelet. E javaslat célja a hivatkozott rendelet felváltása.
2.           KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL;
HATÁSVIZSGÁLAT
2008 óta
különböző szinten folynak konzultációk az érdekeltekkel:
Internetes
nyilvános konzultáció a piaci és kereskedelmi problémákról 2009. április 9. és
2009. december 31. között a KHP reformjára vonatkozó zöld könyv kapcsán
(COM(2009)163 végleges). A zöld könyvre válaszul beküldött 400 észrevétel és
vélemény majdnem mindegyike a közös piacszervezés reformjával kapcsolatos
ügyeket érintette. Ennek összefoglalása megtalálható a bizottsági szolgálatok
„A közös halászati politika reformjáról folytatott konzultáció szintézise”
című munkadokumentumának 3.4. fejezetében (SEC(2010) 428 végleges, 2010.
április).
Széles körű
konzultáció az ágazattal (termelők, importőrök, feldolgozók,
kiskereskedők) és nem kormányzati szervezetekkel (fejlesztéssel és
környezetvédelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezetek, fogyasztói
szervezetek) a KHP alapján működő konzultatív testületeken és más
tematikus szemináriumokon belül. Kiterjedt párbeszéd folyt a tagállamokkal,
ezen belül kétoldalú tárgyalásokra került sor az ágazat nemzeti
képviselőivel, a nemzeti és regionális igazgatásokkal és az illetékes
irányítóbizottsággal. Az Európai Parlament, különösen annak Halászati
Bizottsága bekapcsolódott ezekbe a konzultációkba, és részt vett az
eseményekben.
Hatásvizsgálatok
A Bizottságon
belül egy szolgálatközi irányítócsoport jött létre, amely információkat
biztosított a hatásvizsgálati folyamathoz. Először elemezték a halászati
és akvakultúra-termékek jelenlegi szakpolitikai keretrendszerét és uniós
piacát, majd megfogalmazták a megreformált közös piacszervezés előzetes
céljait. A célkitűzések alapján a reformmal kapcsolatos különböző
szakpolitikai választási lehetőségeket kellett mérlegelni:
A halászati és
akvakultúra-termékek jelenlegi közös piacszervezésének folytatása. Ez az árstabilitást
biztosító piaci intervenciókra való összpontosítást jelenti.
A halászati és
akvakultúra-termékek jelenlegi közös piacszervezésének felülvizsgálata az
intervenciós mechanizmusok egyetlen, az emberi fogyasztásra szánt halászati
termékek tárolására igénybe vehető támogatásra való szűkítésével,
valamint a többi eszköz egyszerűbbé, alkalmasabbá és rugalmasabbá
tételével (forgalmazási előírások és fogyasztói információk).
A halászati és
akvakultúra-termékek közös piacszervezésének fejlesztése azáltal, hogy a
termelői és ágazatközi szervezetek számára új célokat jelölnek ki,
valamint pénzügyi támogatást kapnak a fenntartható termelési és értékesítési
tervek kidolgozásához és megvalósításához. Bővül a kötelező
fogyasztói tájékoztatás tartalma és hatálya. Az önkéntes címkézés pontossága és
ellenőrzése is mérlegelés tárgyát képezte.
A halászati és
akvakultúra-termékek jelenlegi közös piacszervezésének liberalizációja. Ez a
lehetőség megszünteti a halászati és akvakultúra-termékekre vonatkozó
összes pénzügyi támogatást (intervenció és kollektív lépések támogatása) és
külön jogi eszközt.
Az értékelés
szerint a status quo fenntartása részben nem elég hatékony és túl
bonyolult ahhoz, hogy elérje jelenlegi célkitűzéseit. A jelenlegi közös
piacszervezés, elfogadása után 12 évvel tehát már alkalmatlannak tűnik
arra, hogy megoldja az uniós piac problémáit. Hatékonysága csak romlani fog, és
valószínűleg összeegyeztethetetlen lesz a megreformált KHP
célkitűzéseivel.
A jelenlegi közös
piacszervezés fő hiányosságainak kiküszöbölésére vonatkozó kiigazítási és
egyszerűsítési javaslatok javítanák a rendszer működését. A
KHP-reform fő céljainak megvalósítása szempontjából azonban ez a
lehetőség csak korlátozott eredményekkel járna.
Az EU közös
piacszervezésének megszüntetése mindazonáltal nem oldaná meg teljesen a
felsorolt fő problémákat, vagyis az EU kínálati oldalának összetettségét
és széttagoltságát, valamint a félrevezető és nem egyértelmű
fogyasztói tájékoztatás kockázatát, még akkor sem, ha a fenntarthatóságot
elősegítő piaci folyamatok és ösztönző eszközök időközben
megszilárdultak.
A Bizottság ezért a közös piacszervezés olyan
irányú továbbfejlesztését támogatja, amely előmozdítja a halászati és
akvakultúra-ágazat fenntartható módszerekre való átállását. A szervezésben és
forgalmazásban sokat lehet tenni a kínálat kiszámíthatóságának javításáért és a
tranzakciós költségek csökkentéséért. Ez a lehetőség a fő
érdekelteknek a fenntartható módszerekben játszott szerepére helyezi a
hangsúlyt. A közös piacszervezésnek olyan feltételrendszerben kell támogatnia a
halászati és akvakultúra-termékek hozzáadott értékének növelését, amelyben
csökken a flottával kapcsolatos pénzügyi támogatások szerepe (különösen a
leselejtezés és az átmeneti kivonás intézkedései), viszont előtérbe kerül
az intelligens, „zöld”, innovatív és piacorientált megoldások alkalmazása az
ágazatban.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
Jogalap
Az Európai Unió működéséről
szóló szerződés (EUMSZ) 43. cikkének (2) bekezdése.
A szubszidiaritás elve
A javaslat megosztott hatásköröket érint,
ezért a szubszidiaritás elve érvényesül.
Az arányosság elve
 A javaslat megfelel az arányosság elvének a következők miatt:
 A KHP közös politika, ennélfogva az Európai Parlament és a Tanács által elfogadott rendelettel kell végrehajtani. Az alapvető cél, vagyis a hosszú távon fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételeket megteremtő és az élelmiszer-ellátáshoz hozzájáruló halászati és akvakultúra-ágazat megvalósítása érdekében szükséges és helyénvaló szabályokat megállapítani a tengeri biológiai erőforrások védelmére és kiaknázására. Ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
2011/0194 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
a halászati és akvakultúra-termékek piacának
közös szervezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 42. cikkére és
43. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[1],
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[2],
a rendes jogalkotási eljárásnak
megfelelően,
mivel:
(1)
A közös halászati politika hatálya kiterjed a
halászati és akvakultúra-termékek uniós piacait érintő intézkedésekre. A
halászati és akvakultúra-termékek piacainak közös szervezése (a továbbiakban:
közös piacszervezés) a közös halászati politika (KHP) szerves része, és
támogatnia kell annak célkitűzéseit. Mivel a KHP felülvizsgálata
folyamatban van, a közös piacszervezést ennek megfelelően kell
kiigazítani.
(2)
A halászati és akvakultúra-termékek piacának közös
szervezéséről szóló, 1999. december 17-i 104/2000/EK tanácsi rendeletet[3] felül kell vizsgálni, figyelembe véve a
jelenleg hatályos rendelkezések végrehajtásában tapasztalt hiányosságokat, az
Unió és a világ piacain tapasztalt folyamatokat, valamint a halászati és
akvakultúra-tevékenységek fejlődését.
(3)
A közös piacszervezés rendelkezéseit az Unió
nemzetközi kötelezettségeit, elsősorban a Kereskedelmi Világszervezet
rendelkezéseit betartva kell megvalósítani.
(4)
A közös piacszervezésnek segítenie kell a KHP
célkitűzéseinek elérését.
(5)
Mivel e célokat a tagállamok a halászati és
akvakultúra-termékek piacának közös természetéből adódóan nem tudják
kielégítően megvalósítani, és e célok a további közös fellépés
szükségességénél fogva uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió az Európai
Unióról szóló Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének
megfelelően intézkedéseket hozhat. Az említett cikkben meghatározott
arányosság elvével összhangban e rendelet nem lépi túl az említett célkitűzések
eléréséhez szükséges mértéket.
(6)
Fontos, hogy a közös piacszervezés irányítása a
közös halászati politika megfelelő irányítására vonatkozó elvekre épüljön.
(7)
A termelői szervezetek kulcsszerepet játszanak
a KHP és a közös piacszervezés megfelelő alkalmazásában. Ezért meg kell
erősíteni célkitűzéseiket azért, hogy tagjaik fenntartható módon
végezzék a halászati és akvakultúra-tevékenységeket, javítsák termékeik piaci
forgalmazását és gyűjtsék az akvakultúrára vonatkozó gazdasági információkat.
E célok megvalósítása során a termelői szervezeteknek figyelembe kell
venniük, hogy az Unión belül igen változatos feltételek között működik a
halászati és akvakultúra-ágazat, különösen a kisüzemi halászat.
(8)
A különböző kategóriák gazdasági
szereplőit egyesítő ágazatközi szervezetek segíthetnek az értékláncon
belüli forgalmazási tevékenységek összehangolásában és az egész ágazatot
érintő intézkedések kidolgozásában.
(9)
Helyénvaló meghatározni a termelői és
ágazatközi szervezetek tagállamok általi elismerésének, az általuk elfogadott
szabályok kiterjesztésének és a kiterjesztésből adódó költségek
megosztásának közös feltételeit. A szabálykiterjesztési eljárást a Bizottságnak
jóvá kell hagynia.
(10)
Annak érdekében, hogy a termelői szervezetek a
fenntartható halászati és akvakultúra-tevékenységek bevezetésére ösztönözhessék
tagjaikat, a célkitűzéseik eléréséhez szükséges intézkedéseket is
tartalmazó termelési és értékesítési tervet kell kidolgozniuk, és azt be kell
nyújtaniuk az adott tagállam illetékes hatóságának.
(11)
A halászati tevékenységek kiszámíthatatlansága
miatt célszerű létrehozni az emberi fogyasztásra szánt halászati termékek
tárolására szolgáló mechanizmust, amely javíthatja a piac stabilitását és
növelheti a termékekkel elérhető nyereséget, elsősorban hozzáadott
érték létrehozása révén. E mechanizmusnak az egységes piac megvalósítása
érdekében hozzá kell járulnia az uniós helyi piacok stabilizálásához és
konvergenciájához.
(12)
A termelői szervezetek létrehozhatnak egy
közös alapot a termelési és értékesítési tervek, valamint a tárolási
mechanizmus finanszírozására.
(13)
Az árak Unión belüli változatosságának
figyelembevétele érdekében minden egyes termelői szervezetnek jogot kell
biztosítani arra, hogy javaslatot tegyen a tárolási mechanizmust aktiváló
intervenciós árra vonatkozóan. Ez az intervenciós ár nem vezethet a minimumárak
versenykorlátozó rögzítéséhez.
(14)
Mivel a halállomány közös erőforrás,
fenntartható és hatékony felhasználása bizonyos esetekben jobban megvalósítható
olyan szervezetek által, amelyek tagjai különböző tagállamokból
tevődnek össze. Ezért lehetővé kell
tenni transznacionális termelői szervezetek, valamint a termelői
szervezetek transznacionális társulásainak létrehozását is, amelyekre szintén
az e rendelet által megállapított versenyszabályok vonatkoznak.
(15)
A közös forgalmazási előírások alkalmazásának
lehetővé kell tennie a piac fenntartható termékekkel való ellátását, a
halászati és akvakultúra-termékek belső piaca által nyújtott
lehetőségek teljes körű kiaknázását, valamint a tisztességes
versenyre épülő kereskedelem elősegítését, ami elősegíti a
termelés jövedelmezőségének növelését.
(16)
A halászati és akvakultúra-termékek folyamatosan
bővülő választéka miatt a fogyasztóknak feltétlenül meg kell adni a
termékek fő jellemzőire vonatkozó alapvető tájékoztatás egy bizonyos
kötelező minimumát. A termékdifferenciálás érdekében figyelembe kell venni
az önkéntes alapon nyújtható további tájékoztatás lehetőségét is.
(17)
A Szerződés 101. cikkében említett, a
megállapodásokra, döntésekre és magatartásokra vonatkozó versenyszabályoknak
vonatkozniuk kell a halászati és akvakultúra-termékek termelésére és
forgalmazására is, amennyiben alkalmazásuk nem akadályozza a közös
piacszervezés működését vagy nem veszélyezteti a Szerződés 39.
cikkében ismertetett célok elérését.
(18)
A halászati és akvakultúra-termékek sajátosságainak
– többek között az ágazati szegmentációnak, és annak a ténynek, hogy a hal
közös erőforrás, valamint a jelentős mennyiségű behozatalnak – a
figyelembe vételével célszerű meghatározni a halászati és
akvakultúra-termékek előállítására és értékesítésére vonatkozó
versenyszabályokat. Az egyszerűsítés érdekében az egyes versenyszabályok
mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő
alkalmazásáról szóló 1184/2006/EK rendelet[4]
vonatkozó rendelkezéseit célszerű belefoglalni e rendeletbe. Az
1184/2006/EK rendeletet ezért a továbbiakban nem indokolt alkalmazni a
halászati és akvakultúra-termékekre.
(19)
Javítani kell a halászati és akvakultúra-termékek
uniós piacaira vonatkozó gazdasági információk színvonalát.
(20)
A termelői szervezetek elismerésére vonatkozó
feltételek és követelmények kiegészítése és módosítása, a termelési és
forgalmazási tervek kiegészítése és módosítása, a közös forgalmazási
előírások meghatározása és módosítása, a kötelező információk
kiegészítése és módosítása, valamint a fogyasztók számára önkéntesen
biztosítható információkra vonatkozó minimumkritériumok meghatározása érdekében
a 24., a 33., a 41. és a 46. cikk tekintetében a jogi aktusoknak az Európai
Unió működéséről szóló szerződés 290. cikke szerinti
elfogadására vonatkozó hatáskört a Bizottságra kell átruházni.
(21)
Különösen fontos, hogy a Bizottság az
előkészítő munkálatok során megfelelő konzultációkat folytasson,
többek között szakértői szinten. Amikor a Bizottság felhatalmazáson
alapuló jogi aktusokat készít elő és szövegez, biztosítania kell a
vonatkozó dokumentumok egyidejű, megfelelő időben és módon
történő továbbítását az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.
(22)
Annak érdekében, hogy e rendelet 25., 31., 34. és
37. cikkének végrehajtása egységes feltételek mellett történjék, indokolt
végrehajtási hatásköröket ruházni a Bizottságra. Ezeket a hatásköröket a
Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami
ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról
szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi
rendeletnek megfelelően kell gyakorolni.
(23)
A 104/2000/EK tanácsi rendeletet hatályon kívül
kell helyezni, a 9., 10., 11., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25.,
26., 27., 34., 35., 36., 37., 38. és a 39. cikkét azonban az Európai Tengerügyi
és Halászati Alapról szóló rendelet hatályba lépéséig továbbra is alkalmazni
kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELET:
I. fejezet
Általános rendelkezések
1. cikk
Tárgy
(1)
Létrejön a halászati és akvakultúra-termékek
piacának közös szervezése (a továbbiakban: közös piacszervezés).
(2)
A közös piacszervezés a következő eszközöket
foglalja magában:
a)      szakmai szervezetek;
b)      forgalmazási előírások;
c)      a fogyasztók tájékoztatására vonatkozó
szabályok;
d)      versenyszabályok;
e)      a piacra vonatkozó ismeretek
gyűjtésével kapcsolatos szabályok.
2. cikk
Hatály
A közös piacszervezés az e rendelet I.
mellékletében felsorolt és az Unióban forgalmazott halászati és
akvakultúra-termékekre vonatkozik.
3. cikk
Célkitűzések
A közös piacszervezés hozzájárul a közös
halászati politikáról szóló rendelet 2. és 3. cikkében meghatározott
célkitűzések megvalósításához.
4. cikk
Alapelvek
A közös piacszervezés a közös halászati
politikáról szóló rendelet 4. cikkében meghatározott, a megfelelő
irányításra vonatkozó elvekre épül.
5. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a közös halászati
politikáról szóló rendelet 3. cikkében szereplő fogalom-meghatározások
érvényesek. A következő fogalommeghatározások szintén alkalmazandók:
a)      „halászati termékek”: bármilyen halászati
tevékenységből származó vízi élőlények vagy a belőlük származó
termékek az I. mellékletben felsoroltak szerint;
b)      „akvakultúra-termékek”: bármilyen
akvakultúra-tevékenység eredményeként kifejlődő, életciklusuk bármely
szakaszában lévő akvakultúra-élőlények vagy a belőlük származó
termékek az I. mellékletben felsoroltak szerint;
c)      „termelő”: olyan természetes vagy
jogi személy, aki termelési eszközök igénybevételével halászati vagy
akvakultúra-termékeket gyárt forgalomba hozatali céllal;
d)      „halászati vagy akvakultúra-ágazat”: az a
gazdasági ágazat, amely magában foglalja a halászati és akvakultúra-termékek
termelésével, feldolgozásával és értékesítésével kapcsolatos összes
tevékenységet;
e)      „piaci rendelkezésre bocsátás”: az uniós
piacon valamely halászati vagy akvakultúra-termék gazdasági tevékenység keretében
történő rendelkezésre bocsátása értékesítés, fogyasztás vagy használat
céljára, akár ingyenesen, akár fizetség ellenében;
f)       „forgalomba hozatal”: halászati vagy
akvakultúra-termék első alkalommal történő hozzáférhetővé tétele
az uniós piacon.
II. fejezet
Szakmai szervezetek
I. Szakasz
Létesítés, célkitűzések és intézkedések
6. cikk
A halászati termelői szervezetek létesítése
A halászati termelői szervezetek egy vagy
több tagállamban a termelők saját kezdeményezésére létesíthetők, és
elismerésük a II. szakasznak megfelelően történik.
7. cikk
A halászati termelői szervezetek célkitűzései
A halászati termelői szervezetek az
alábbi célkitűzéseket követik:
a)      életképes halászati tevékenység
folytatásának ösztönzése a tagok által, teljes összhangban a közös halászati
politikáról szóló rendelet védelmi politikájával és a környezetvédelmi
jogszabályokkal;
b)      kereskedelmi állományokból származó nem
kívánt fogások kezelése;
c)      a feltételek javítása a tagok halászati
termékeinek forgalomba hozatalához;
d)      a piacok stabilizálása;
e)      a termelők nyereségességének
javítása.
8. cikk
A halászati termelői szervezetek által megvalósítható intézkedések
A halászati termelői szervezetek az
alábbi intézkedéseket alkalmazhatják a 7. cikkben meghatározott célok
elérésére:
a)      tagjaik halászati tevékenységének
tervezése;
b)      a kereskedelmi állományok nem kívánt
fogásainak lehető legjobb hasznosítása az alábbi módokon:
–        a kirakodott, de a 39. cikk (2)
bekezdésének a) pontja szerinti minimális forgalmazható méreteknek nem
megfelelő termékek emberi fogyasztástól eltérő módon való
hasznosítása;
–        a kirakodott és a 39. cikk (2)
bekezdésének a) pontja szerinti minimális forgalmazható méreteknek
megfelelő termékek forgalomba hozatala;
–        a kirakodott termékek humanitárius vagy
jótékonysági célokra történő ingyenes elosztása.
c)      a termelés piaci igényekhez való
hozzáigazítása;
d)      a kínálat szervezése és a tagok
termékeinek forgalmazása;
e)      a halászati termékek átmeneti tárolásának
a 35. és 36. cikkel összhangban történő irányítása;
f)       a tagok tevékenységének az adott
termelői szervezet által megállapított szabályok követése tekintetében történő
ellenőrzése, valamint a szabálykövetést biztosító
intézkedések meghozatala;
9. cikk
Az akvakultúra-ágazati termelői szervezetek létesítése
Az akvakultúra-ágazati termelői
szervezetek egy vagy több tagállamban a termelők saját kezdeményezésére
jöhetnek létre, és elismerésük a II. szakasznak megfelelően történik.
10. cikk
Az akvakultúra-ágazati termelői szervezetek célkitűzései
Az akvakultúra-ágazati termelői
szervezetek az alábbi célkitűzéseket követik:
a)      a tagok fenntartható
akvakultúra-tevékenységének megvalósítása fejlődési lehetőségeik
biztosítása révén;
b)      hozzájárulás az élelmiszer-ellátáshoz,
valamint a tengerparti és vidéki területeken a foglalkoztatáshoz;
c)      annak ellenőrzése, hogy a tagok
tevékenysége összhangban van-e a közös halászati politikáról szóló rendelet
51. cikkében említett nemzeti stratégiai tervekkel;
d)      a feltételek javítása a tagok
akvakultúra-termékeinek forgalomba hozatalához;
e)      a termelők nyereségességének
javítása.
11. cikk
Az akvakultúra-ágazati termelői szervezetek által megvalósítható
intézkedések
Az akvakultúra-ágazati termelői
szervezetek az alábbi intézkedéseket alkalmazhatják a 10. cikkben említett
célkitűzések elérésére:
a)      a felelősségteljes és fenntartható
akvakultúra előmozdítása, elsősorban a környezetvédelem, az
állategészség és állatjóllét szempontjaiból;
b)      a termelés piaci igényekhez való
hozzáigazítása;
c)      a kínálat szervezése és a tagok
termékeinek forgalmazása;
d)      a tagok tevékenységének az adott
termelői szervezet által megállapított szabályok követése tekintetében
történő ellenőrzése, valamint a szabálykövetést biztosító
intézkedések meghozatala;
e)      információk gyűjtése a forgalomba
hozott termékekről, ezen belül az első eladásokra vonatkozó gazdasági
információkról, valamint a termelési előrejelzésekről.
12. cikk
A termelői szervezetek társulásainak létesítése
(1)
A halászati vagy az akvakultúra-ágazati
termelői szervezetek társulásai csoportként egy vagy több tagállamban
elismert termelői szervezetek saját kezdeményezésére létesíthetők.
(2)
Eltérő rendelkezés hiányában az e rendelet
termelői szervezetekre vonatkozó rendelkezései a termelői szervezetek
társulásaira is alkalmazandók.
13. cikk
A termelői szervezetek társulásainak célkitűzései
A halászati vagy az akvakultúra-ágazati
termelői szervezetek társulásai az alábbi célkitűzéseket követik:
a)      a tag termelői szervezetek 7. és 10.
cikkben meghatározott céljai közül bármelyeknek a hatékonyabb megvalósítása;
b)      a tagsággal rendelkező termelői
szervezetek közös érdekeit szolgáló tevékenységek összehangolása és
fejlesztése.
14. cikk
Az ágazatközi szervezetek létesítése
Ágazatközi szervezetek csoportként egy vagy
több tagállamban a halászati és akvakultúra-termékeket előállító gazdasági
szereplők saját kezdeményezésére létesíthetők, és elismerésük a II.
szakasznak megfelelően történik.
15. cikk
Az ágazatközi szervezetek célkitűzései
Az ágazatközi szervezetek az alábbi
célkitűzéseket követik:
a)      az uniós halászati és
akvakultúra-termékek piaci rendelkezésre bocsátására vonatkozó feltételeinek
javítása;
b)      az uniós halászati és
akvakultúra-termékek forgalomba hozatalának és piaci rendelkezésre bocsátásának
fokozottabb összehangolása;
16. cikk
Az ágazatközi szervezetek által megvalósítható intézkedések
Az ágazatközi szervezetek az alábbi
intézkedéseket alkalmazhatják a 15. cikkben említett célkitűzések
elérésére:
a)      az uniós joggal összhangban álló
szerződésminták készítése,
b)      az uniós halászati és
akvakultúra-termékek megkülönböztetésmentes módon történő
népszerűsítése a tanúsításban rejlő lehetőségek kihasználásával,
elsősorban az eredetmegjelölések, a minőségi tanúsítványok, a
földrajzi megjelölések és a fenntarthatósági eredmények formájában;
c)      a halászati és akvakultúra-termékek
termelése és forgalmazása vonatkozásában az uniós jogban vagy a nemzeti
jogrendszerben meghatározottaknál szigorúbb szabályok meghatározása.
d)      a termelés és a piac színvonalának,
ismeretének és átláthatóságának fokozása,
e)      kutatási és piaci tanulmányok készítése,
valamint eljárások – többek között informatikai és hírközlési technológiák –
kidolgozása a piac működésének optimalizálására;
f)       a mennyiség, minőség és ár
tekintetében a piaci követelményeknek és a fogyasztói igényeknek
megfelelő, fenntartható kínálat biztosításához szükséges információk
biztosítása és kutatások végzése;
g)      a tagok tevékenységének az adott
termelői szervezet által megállapított szabályok követése tekintetében
történő ellenőrzése, valamint a szabálykövetést biztosító
intézkedések meghozatala.
II. Szakasz
Elismerés
17. cikk
A termelői szervezetek elismerése
A tagállamok halászati vagy
akvakultúra-ágazati termelői szervezetként ismerhetnek el minden olyan
halászati vagy akvakultúra-ágazati termelői csoportot, amely az elismerést
kérelmezi és teljesíti az alábbi feltételeket:
a)      a saját területén vagy annak egy részén
gazdasági értelemben kellő mértékben aktív, elsősorban tagjainak
száma és értékesíthető termékeinek mennyisége alapján;
b)      valamely tagállam nemzeti jogszabályai
értelmében jogi személy, az adott ország területén letelepedett és ott található hivatalos székhelye;
c)      képes a 7. és 10. cikk szerinti
célkitűzések megvalósítására;
d)      betartja a VI. fejezetben meghatározott
versenyszabályokat;
e)      egy adott piacon csak akkor kerülhet
gazdasági erőfölénybe, ha az a Szerződés 39. cikkében megfogalmazott
célkitűzések eléréséhez szükséges.
18. cikk
Az ágazatközi szervezetek elismerése
A tagállamok az uniós, különösen a versenyjogi
szabályok figyelembevételével ágazatközi szervezetként ismerhetnek el a
területükön letelepedett minden olyan csoportot, amely az elismerést kérelmezi
és teljesíti az alábbi feltételeket:
a)      adott területen vagy területeken az
alábbi tevékenységek közül legalább kettőben jelentős részt vállal:
halászati és akvakultúra-termékek vagy az azok feldolgozásával készült termékek
előállítása, forgalmazása és feldolgozása;
b)      halászati és akvakultúra-termékek vagy az
azok feldolgozásával készült termékek előállításához, feldolgozásához vagy
értékesítéséhez kapcsolódó tevékenységben a csoport maga nem vesz részt;
c)      a csoport egy tagállam nemzeti
jogszabályai értelmében jogi személy, valamint annak a tagállamnak a területén
letelepedett és hivatalos székhellyel rendelkezik;
d)      képes végrehajtani a 15. cikk szerinti
célkitűzéseket;
e)      figyelembe veszi a fogyasztók érdekeit;
f)       nem akadályozza a közös piacszervezés
megfelelő működését.
19. cikk
Az elismerés tagállamok általi ellenőrzése és visszavonása
A tagállamok rendszeresen ellenőrzik,
hogy a termelői és ágazatközi szervezetek teljesítik-e a 17. és 18.
cikkben meghatározott feltételeket, és indokolt esetben visszavonják e
szervezetek elismerését.
20. cikk
Transznacionális termelői szervezetek, a termelői szervezetek
transznacionális társulásai és transznacionális ágazatközi szervezetek
Azok a tagállamok, amelyek polgárai más
tagállam területén létrehozott termelői szervezet vagy ágazatközi
szervezet tagjai, illetve amelyekben különböző tagállamokban elismert
termelői szervezetek társulásának hivatalos székhelyei működnek, az
érintett tagállamokkal együttműködésben igazgatási együttműködést
alakítanak ki az érintett szervezetek vagy társulások tevékenységének
ellenőrzésére.
21. cikk
A halászati lehetőségek elosztása
Azok a termelői szervezetek, amelyek
tagjai különböző tagállamok polgárai, illetve a különböző
tagállamokban elismert termelői szervezetek társulásai, tevékenységüket a
halászati lehetőségek tagállamok közötti elosztását a közös halászati
politikáról szóló rendelet 16. cikke alapján szabályozó rendelkezések sérelme
nélkül folytatják.
22. cikk
A Bizottság értesítése
A tagállamok elektronikus úton tájékoztatják a
Bizottságot az elismerés megadására vagy visszavonására vonatkozó bármely
döntésükről.
23. cikk
A Bizottság által végzett ellenőrzések
A Bizottság ellenőrzéseket hajthat végre
annak ellenőrzésére, hogy a termelői és ágazatközi szervezetek
elismerésének a 17. és 18. cikkben meghatározott feltételei teljesültek-e, és
indokolt esetben kérheti a tagállamoktól a termelői vagy ágazatközi
szervezetek elismerésének visszavonását.
24. cikk
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
Az 50. cikknek megfelelően a Bizottságot
fel kell jogosítani felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására a
következő célokból:
a)      az elismerés 17. és 18. cikkben említett
feltételeinek módosítása vagy kiegészítése érdekében. A szabályok a
termelői és ágazatközi szervezetek belső működésére, társulási
szabályaikra, a pénzügyi és költségvetési rendelkezésekre, tagjaik
kötelezettségeire és szabályaik – többek között a büntetések – alkalmazásának
érvényesítésére vonatkozhatnak;
b)      a tagállamok által a 20. cikk és a 21. cikk
(1) bekezdésének megfelelően végrehajtandó ellenőrzések
gyakoriságára, tartalmára és gyakorlati módszerére vonatkozó szabályok
meghatározása érdekében.
25. cikk
Végrehajtási aktusok
(1)
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el:
a)      a tagállamok által a termelői és
ágazatközi szervezetek 17. és 18. cikk alapján történő elismerésével
kapcsolatban alkalmazandó határidőkre és eljárásokra, valamint az ilyen
elismerések 19. cikk alapján történő visszavonására vonatkozóan;
b)      a tagállamok által az elismerésről
vagy visszavonásról szóló döntéseik tekintetében a 22. cikk alapján a
Bizottságnak küldött tájékoztatás tekintetében alkalmazandó formátumra,
határidőkre és eljárásokra vonatkozóan.
(2)
Az e cikk (1) bekezdésében említett végrehajtási
jogi aktusokat az 51. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárással
összhangban kell elfogadni.
III. szakasz
A szabályok kiterjesztése
26. cikk
A termelői szervezetek szabályainak kiterjesztése
(1)          A tagállamok valamely
termelői szervezeten belül elfogadott szabályokat az alábbi feltételek
teljesülése esetén kötelezővé tehetnek a szervezethez nem tartozó,
termékeiket azon a területen forgalmazó termelők számára, ahol a
termelői szervezet reprezentatívnak számít:
a)      a termelői szervezet a termelésben
és forgalmazásban reprezentatívnak számít egy tagállamban, és kérelmet nyújt be
az illetékes nemzeti hatóságnak;
b)      a kiterjeszteni kívánt szabályok a
termelői szervezetek 8. cikk a), b), c), d) és e) pontjaiban meghatározott
intézkedéseire vonatkozhatnak.
(2)          Az (1) bekezdés a) pontja
alkalmazásában egy halászati termelői szervezet akkor számít
reprezentatívnak, ha az előző évben az érintett termék legalább
65 %-át forgalmazta azon a területen, amelyet a szabályok kiterjesztésére
vonatkozó javaslat érint;
(3)          Az (1) bekezdés a) pontja
alkalmazásában egy akvakultúra-ágazati termelői szervezet akkor számít
reprezentatívnak, ha az előző évben az érintett termék legalább
40 %-át forgalmazta azon a területen, amelyet a szabályok kiterjesztésére
vonatkozó javaslat érint;
(4)          A nem tagokra
kiterjesztendő szabályok érvényességi ideje 90 naptól 12 hónapig terjed.
27. cikk
Az ágazatközi szervezetek szabályainak kiterjesztése
(1)
A tagállamok egy ágazatközi szervezeten belül
elfogadott megállapodásokat, döntéseket és összehangolt gyakorlatokat egy vagy
több meghatározott terület vonatkozásában a szervezethez nem tarozó más
gazdasági szereplők számára is kötelezővé tehetnek az alábbi
feltételek teljesülése esetén:
(a)
az ágazatközi szervezet bonyolítja az alábbi
tevékenységek közül legalább kettőnek minimum a 65 %-át: az érintett
termék előállítása, forgalmazása vagy feldolgozása az előző
évben a tagállam egy vagy több meghatározott területén, valamint kérelmet nyújt
be az illetékes nemzeti hatóságnak;
(b)
a többi gazdasági szereplőre kiterjeszteni
kívánt szabályok az ágazatközi szervezeteknek a 16. cikk a), b), c), d), e), és
f) pontjában meghatározott intézkedéseire vonatkoznak, és nem okoznak semmilyen
kárt az érintett tagállam vagy az Unió más gazdasági szereplőinek.
(2)
A szabálykiterjesztés kötelezővé tételének
érvényességi ideje nem lehet hosszabb három évnél.
28. cikk
Felelősség
A 26. és 27. cikk alapján a valamely
szervezeten kívüli gazdasági szereplőkre alkalmazott szabálykiterjesztés
esetén a tagállam dönthet arról, hogy a szervezeten kívüli szereplők kötelesek-e
megfizetni a termelői szervezetnek vagy a tagoknak a szabálykiterjesztés
alkalmazása miatt felmerülő költségei egészének vagy egy részének
megfelelő összeget.
29. cikk
Bizottsági jóváhagyás
(1)
A tagállamok értesítik a Bizottságot arról, hogy a
26. és 27. cikk alapján meghatározott területen, illetve területeken mely
szabályokat kívánják kötelezővé tenni valamennyi termelő vagy
gazdasági szereplő számára.
(2)
A Bizottság határozatot fogad el a tagállam által
bejelentett szabálykiterjesztés jóváhagyásáról, amennyiben
a)      teljesülnek a 26. és 27. cikk
rendelkezései;
b)      teljesülnek a versenyszabályokra
vonatkozó VI. fejezet rendelkezései;
c)      a kiterjesztés nem veszélyezteti a
kereskedelem szabadságát;
d)      az intézkedés nem veszélyezteti a
Szerződés 39. cikkének célkitűzéseit.
(3)
A Bizottság a bejelentés kézhez vételétől
számított két hónapon belül határozatot hoz a szabálykiterjesztés
elfogadásáról, illetve elutasításáról, és a tagállamokat értesíti erről.
Amennyiben a Bizottság a két hónapos időszakban nem hoz határozatot, úgy
kell tekinteni, hogy a Bizottság jóváhagyta a szabályok kiterjesztését.
30. cikk
Jóváhagyás visszavonása
A Bizottság ellenőrzéseket végezhet és
visszavonhatja a szabálykiterjesztésre vonatkozó jóváhagyást, ha megállapítja,
hogy annak feltételei közül bármelyik nem teljesül. A Bizottság erről
értesíti a tagállamokat.
31. cikk
Végrehajtási jogi aktusok
A 29. cikk (1) bekezdésében említett értesítés
formájának és menetének szabályait a Bizottság határozza meg az 51. cikkben
említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint elfogadott végrehajtási jogi
aktusokkal.
IV. szakasz
A termelés és értékesítés tervezése
32. cikk
Termelési és értékesítési terv
(1)          A 3. cikkben meghatározott célok elérésére minden
termelői szervezet termelési és értékesítési tervet nyújt be az illetékes
nemzeti hatóságnak.
(2)          A tagállam jóváhagyja a tervet. Jóváhagyás után a
termelői szervezet haladéktalanul megkezdi a terv végrehajtását.
(3)          A termelői szervezetek módosíthatják a termelési és
értékesítési tervet, és a módosítást jóváhagyásra megküldik a tagállam
illetékes hatóságának.
(4)          A termelői szervezet az (1) bekezdésben említett
termelési és értékesítési terv alapján éves jelentést készít
tevékenységéről, és azt megküldi a tagállam illetékes nemzeti hatóságának.
(5)          A tagállamok rendszeresen ellenőrzik, hogy minden
termelői szervezet teljesíti-e az e cikkben előírt kötelezettségeket.
33. cikk
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
Az 50. cikknek megfelelően a Bizottságot
fel kell jogosítani felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására, hogy
meghatározhassa a 32. cikk (1) bekezdésében említett termelési és értékesítési
tervek tartalmára vonatkozó szabályokat.
34. cikk
Végrehajtási aktusok
A Bizottság az 51. cikkben említett
vizsgálóbizottsági eljárással összhangban elfogadott végrehajtási jogi aktusok
útján meghatározza a termelői szervezetek általi iratbenyújtásra
alkalmazandó eljárási szabályokat és határidőket, valamint a 32. cikkben
említett termelési és értékesítési terv tagállamok általi jóváhagyására vonatkozó
szabályokat.
V. szakasz
Piacstabilizáció
35. cikk
Tárolási mechanizmus
A termelői szervezetek az alábbi
feltételek mellett finanszírozhatják az e rendelet II. mellékletében felsorolt
halászati termékek tárolását:
a)      az érintett termékeket a termelői
szervezet eladásra felkínálta, de nem sikerült rá vevőt találni a 36.
cikkben említett intervenciós áron;
b)      a termékek megfelelnek a 39. cikkben
elfogadott forgalmazási előírásoknak, minőségük emberi fogyasztásra
megfelelő;
c)      a termékeket stabilizálták és feldolgozták,
valamint azokat – akár hajón, akár szárazföldi létesítményben – fagyasztás,
sózás, szárítás, illetve adott esetben forralás és pasztőrözés útján
tárolják. A fenti eljárásokat filézés és darabolás, illetve – megfelelő
esetekben – fejezés is kiegészítheti.
d)      a tárolt termékek később
visszakerülnek az emberi fogyasztásra szánt termékek piacára.
36. cikk
A tárolási mechanizmust aktiváló intervenciós ár
(1)          A II. mellékletben felsorolt
halászati termékekre az egyes termelői szervezetek minden egyes év kezdete
előtt külön-külön javaslatot nyújthatnak be a 35. cikkben említett
tárolási mechanizmust aktiváló intervenciós árra vonatkozóan.
(2)          Az intervenciós ár nem
haladhatja meg a kérdéses terméknek a termelői szervezet tevékenysége
területén az azt az évet megelőző három évben feljegyzett súlyozott
átlagár 80 %-át, amelyre az intervenciós árat rögzítik.
(3)          Az intervenciós ár
meghatározásakor figyelembe kell venni:
a)      a termelés és kereslet alakulását;
b)      a piaci árak stabilizálását;
c)      a piacok konvergenciáját;
d)      a termelők jövedelmét;
e)      a fogyasztók érdekeit.
(4)          A tagállamok a területükön elismert termelői
szervezetek javaslatainak megvizsgálását követően meghatározzák a
termelői szervezetek által alkalmazandó intervenciós árat. Az intervenciós
árak a (2) és (3) bekezdésben szereplő kritériumok alapján kerülnek
meghatározásra. Az említett árakat a tagállamok nyilvánosságra hozzák.
37. cikk
Végrehajtási aktusok
Az intervenciós árak tagállamok általi, a 36.
cikk (4) bekezdésében említett közzétételének formátumára vonatkozó szabályokat
a Bizottság állapítja meg az 51. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárásnak
megfelelően elfogadott végrehajtási jogi aktusokkal.
VI. szakasz
Közös alap
38. cikk
Közös alap
A termelői szervezetek közös alapot
hozhatnak létre, amely kizárólag az alábbi intézkedések finanszírozására
használható:
a)      a 32. cikk szerinti, a tagállamok által
jóváhagyott termelési és értékesítési tervek;
b)      a 35. és 36. cikk szerinti tárolási
mechanizmus.
III. fejezet
Forgalmazási előírások
39. cikk
Forgalmazási előírások megállapítása
(1)
Az I. mellékletben felsorolt, emberi fogyasztásra
szánt termékekre közös forgalmazási előírások állapíthatók meg.
(2)
Az (1) bekezdésben említett előírások
elsősorban az alábbiakra vonatkoznak:
a)      a halászati termékeknek a közös halászati
politikáról szóló rendelet 15. cikkének (3) bekezdésében meghatározott védelmi
referenciaméretekkel összhangban lévő minimális forgalmazási méretek,
amelyek figyelembe veszik a legmérvadóbb tudományos szakvéleményeket;
b)      a konzervtermékekre vonatkozó
előírások, összhangban a védelmi követelményekkel és a nemzetközi
kötelezettségekkel.
(3)
Az (1) és (2) bekezdés az alábbiak sérelme nélkül
alkalmazandó:
a)      az állati eredetű élelmiszerek
különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló 853/2004/EK európai
parlament és tanácsi rendelet[5];
b)      a jogellenes, nem bejelentett és
szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására
irányuló közösségi rendszer létrehozásáról szóló 1005/2008/EK tanácsi rendelet[6]; valamint
c)      a közös halászati politika szabályainak
betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról
szóló 1224/2009/EK tanácsi rendelet[7].
40. cikk
A forgalmazási előírásoknak való megfelelés
(1)          Azok a termékek, amelyekre
forgalmazási előírásokat határoztak meg, az Unión belül emberi fogyasztás
céljából csak akkor forgalmazhatók, ha megfelelnek az említett
előírásoknak.
(2)          A tagállamok feladata annak
ellenőrzése, hogy a közös forgalmazási előírás tárgyát képező
termékek megfelelnek-e az említett forgalmazási előírásoknak. Az
ellenőrzés a forgalmazás bármelyik szakaszában és szállítás közben is
történhet.
(3)          A tagállamok felelőssége
mellett minden kirakodott halászati termék – beleértve a forgalmazási
előírásoknak nem megfelelőket is – díjmentesen elosztható az Unióban
székhellyel rendelkező humanitárius vagy jótékonysági intézmények között,
illetve olyan személyek között, akik az adott állam nemzeti jogszabályai
értelmében állami támogatásra jogosultak.
41. cikk
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az
50. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a 39.
cikk (1) bekezdésében említett egységes forgalmazási előírásoknak a
minőség, méret vagy tömeg, csomagolás, kiszerelés és címkézés tekintetében
történő meghatározására és – amennyiben az előírások végrehajtása
során szerzett tapasztalatok szükségessé teszik – módosítására, biztosítva
egyúttal azt, hogy az előírások meghatározása tisztességes és átlátható
módon történjék.
IV. fejezet
A fogyasztók tájékoztatása
42. cikk
Kötelező tájékoztatás
(1)
Az I. melléklet (a), (b), (c) és (e) pontjában
felsorolt és az Unióban forgalomba hozott halászati és akvakultúra-termékek,
eredetüktől függetlenül, csak akkor kínálhatók fel a végső
fogyasztókat célzó kiskereskedelmi értékesítésre, ha megfelelő megjelölés
vagy címke jelzi:
a)       a faj kereskedelmi megnevezését;
b)      a termelési módszert, különösen a
következő kifejezésekkel: „…halászott…” vagy „…édesvízben halászott…” vagy
„…tenyésztett…”;
c)       a területet, ahol a terméket halászták
vagy tenyésztették;
d)      a halászati termék kifogásának vagy az
akvakultúra-termék lehalászásának napját;
e)       hogy a termék friss vagy kiolvasztott;
(2)
Az I. melléklet (h) és (i) pontjában felsorolt és
az Unióban forgalomba hozott halászati és akvakultúra-termékek,
eredetüktől függetlenül, csak akkor kínálhatók fel a végső
fogyasztókat célzó kiskereskedelmi értékesítésre, ha megfelelő megjelölés
vagy címke jelzi:
a)       a faj kereskedelmi megnevezését;
b)      a termelési módszert, különösen a következő
kifejezésekkel: „…halászott…” vagy „…édesvízben halászott…” vagy
„…tenyésztett…”;
c)       a területet, ahol a terméket halászták
vagy tenyésztették;
(3)
Az (1) és (2) bekezdésben említett információkat
egyértelmű és jól megkülönböztethető módon kell feltüntetni.
(4)
Az (1), (2) és (3) bekezdés az alábbiak sérelme
nélkül alkalmazandó:
a)      az élelmiszerek címkézésére,
kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok
közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK irányelv[8];
b)      a tartósított szardínia forgalmazására
vonatkozó közös előírások megállapításáról szóló, 1989. június 21-i
2136/89/EGK tanácsi rendelet[9];
c)      a konzerv tonhal és bonitó forgalmazására
vonatkozó közös előírások megállapításáról szóló, 1992. június 9-i
1536/92/EGK tanácsi rendelet[10].
43. cikk
Kereskedelmi megnevezés
A 42. cikk (1) bekezdésének a) pontja és (2)
bekezdésének a) pontja alkalmazásában a tagállamok összeállítják és
nyilvánosságra hozzák a területükön elfogadott kereskedelmi megnevezések
listáját. A listában a következőket kell feltüntetni:
a)      a faj tudományos neve a FishBase
információs rendszerben;
b)      a faj neve a tagállam hivatalos nyelvén
vagy nyelvein;
c)      a faj minden más helyileg vagy
regionálisan elfogadott vagy engedélyezett neve, ha van ilyen.
44. cikk
A halászati vagy termelési terület megjelölése
(1)          A halászati vagy termelési
területnek a 42. cikk (1) bekezdésének c) pontjával és (2) bekezdésének (c)
pontjával összhangban történő megjelölése az alábbiakból áll:
a)      tengerben halászott termék esetében a FAO
halászati körzetek jegyzékében említett valamelyik terület, alterület vagy
körzet neve;
b)      édesvízben halászott termék esetében a
származási tagállamra vagy harmadik országra történő utalás,
c)      akvakultúra-termék esetében utalás arra a
tagállamra vagy harmadik országra, ahol a termék végső, legalább 3 hónapos művelési vagy
tenyésztési fázisát elvégezték.
(2)          A gazdasági szereplők az
(1) bekezdésben említett adatoknál pontosabban is megadhatják a halászat vagy
tenyésztés helyét.
45. cikk
További önkéntes tájékoztatás
(1)
A 42. cikk alapján előírt kötelező
tájékoztatáson túlmenően további önkéntes tájékoztatás adható a
következőkről:
a)      környezeti információk;
b)      etikai vagy társadalmi információk;
c)      termeléstechnikai információk;
d)      termelési módszerekkel kapcsolatos
információk;
e)      a termék tápértékére vonatkozó információk.
(2)
Az önkéntes információkat nem lehet a megjelölésen
vagy címkén a kötelező információ rendelkezésére álló hely rovására
feltüntetni.
(3)
Az (1) bekezdés a következők sérelme nélkül
alkalmazandó:
a)      a 2000/13/EK irányelv;
b)      az élelmiszerek tápértékjelöléséről
szóló, 1990. szeptember 24-i 90/496/EGK irányelv[11];
c)      az élelmiszerekkel kapcsolatos,
tápanyag-összetételre és egészségre vonatkozó állításokról szóló, 2006.
december 20-i 1924/2006/EK rendelet[12];
d)      a mezőgazdasági termékek és
élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló
510/2006/EK rendelet[13];
e)      a hagyományos különleges terméknek
minősülő mezőgazdasági termékekről és élelmiszerekről
szóló 509/2006/EK rendelet[14],
valamint
f)       az ökológiai termelésről és az
ökológiai termékek címkézéséről szóló 834/2007/EK rendelet.
46. cikk
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
Az 50. cikknek megfelelően a Bizottság
jogosult felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására az alábbi célok
érdekében:
a)      a 42. cikk (1) és
(2) bekezdésében, valamint a 43. és 44. cikkben említett, kötelező
tájékoztatásra vonatkozó követelmények kiegészítése és módosítása, biztosítva
egyúttal azt, hogy a kötelező információk megadása pontos és átlátható módon
történjék;
b)      a 45. cikk (1)
bekezdésében említett gazdasági szereplők által önkéntesen szolgáltatott
információkra vonatkozó minimumkövetelmények meghatározása, biztosítva egyúttal
azt, hogy az önkéntes alapon megadott kötelező információk pontosak, átláthatók
és megkülönböztetésmentesek legyenek.
V. fejezet
Versenyszabályok
47. cikk
A versenyszabályok alkalmazása
A Szerződés 101–106. cikke és alkalmazási
rendelkezései a Szerződés 101. cikkének (1) bekezdésében és 102. cikkében
említett minden olyan megállapodásra, határozatra és módszerre alkalmazandók,
amelyek halászati és akvakultúra-termékek termelésével és forgalmazásával
kapcsolatosak.
48. cikk
Kivételek a versenyszabályok alkalmazása alól
(1)
E rendelet 47. cikkének sérelme nélkül a
Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó a termelői
szervezetek azon megállapodásaira, határozataira és módszereire, amelyek
halászati és akvakultúra-termékek termelésére vagy értékesítésére, vagy a közös
raktárlétesítményeknek az ilyen termékek tárolására, kezelésére vagy
feldolgozására történő használatára vonatkoznak, és amelyek
a)      szükségesek a Szerződés 39. cikkében
meghatározott célkitűzések eléréséhez,
b)      nem vonják maguk után azonos árak
alkalmazását;
c)      nem vezetnek semmilyen formában a piac
megosztásához az Unión belül,
d)      nem zárják ki a versenyt,
e)      nem veszélyeztetik a Szerződés 39.
cikke célkitűzéseinek elérését.
(2)
E rendelet 47. cikkének sérelme nélkül a
Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó az ágazatközi
szervezetek azon megállapodásaira, határozataira és módszereire,
a)      amelyek szükségesek a Szerződés 39.
cikkében meghatározott célkitűzések megvalósításához, és amelyek
b)      nem tartalmaznak rögzített ár
alkalmazására vonatkozó kötelezettséget;
c)      nem vezetnek a piacok bármilyen módon
történő felosztásához az Unión belül;
d)      más kereskedelmi partnerekkel folytatott
egyenértékű ügyletekre nem alkalmaznak eltérő feltételeket, ami által
azok hátrányos versenyhelyzetbe kerülnek;
e)      a kérdéses termékek jelentős
részénél nem szüntetik meg a versenyhelyzetet;
f)       nem korlátozzák a versenyt olyan módon,
amely nem alapfeltétele a közös halászati politika céljai elérésének.
VI. fejezet
A piacra vonatkozó ismeretek gyűjtése
49. cikk
A piacra vonatkozó ismeretek gyűjtése
(1)
A Bizottság:
a)      a halászati és akvakultúra-termékek uniós
piacára vonatkozóan az ellátási lánc teljes hosszán gyűjti, elemzi és
terjeszti rendelkezésre álló tudást és ismereteket a nemzetközi összefüggésekre
is figyelemmel;
b)      a halászati és akvakultúra-termékek uniós
ellátási láncának teljes hosszán folyamatosan figyelemmel kíséri az árakat és
elemzi a piaci folyamatokat;
c)      ad-hoc piaci tanulmányokat készít
és módszertant dolgoz ki az árképzés felmérésére.
(2)
Az (1) bekezdésben említett célkitűzések
megvalósítása érdekében a Bizottság az alábbi intézkedéseket alkalmazza:
a)      a halászati és akvakultúra-termékekre
vonatkozó, az uniós jogszabályokkal összhangban gyűjtött adatokhoz való
hozzáférés megkönnyítése;
b)      a piaci információk megfelelő
mértékű rendelkezésre bocsátása az érdekeltek számára.
(3)
A tagállamok hozzájárulnak az (1) bekezdésben
említett célkitűzések eléréséhez.
VII. fejezet
Eljárási rendelkezések
50. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására
vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás feltételeit e cikk
határozza meg.
(2)
A 24., 33., 41. és 46. cikkben említett
felhatalmazás meghatározatlan időszakra ruházható át […]-től/tól.
(3)
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja a 24., 33., 41. és 46. cikkben említett felhatalmazást. A
visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott
felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való
kihirdetését követő napon vagy a határozatban meghatározott későbbi
időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő,
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)
Felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadásakor a
Bizottság haladéktalanul és egyidejűleg értesíti erről a
körülményről az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5)
A 24., 33., 41. és 46. cikk alapján elfogadott,
felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az értesítést
követő két hónapos időszak leteltéig sem az Európai Parlament, sem a
Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha
az időszak letelte előtt az Európai Parlament és a Tanács egyaránt
arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. A szóban forgó
időszak az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére 2 hónappal
meghosszabbodik.
51. cikk
Végrehajtás
1.
A Bizottságot egy bizottság segíti munkájában. Ez a
bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottság.
2.
Amennyiben erre a bekezdésre történik utalás, a
182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
VIII. fejezet
Záró rendelkezések
52. cikk
Az 1184/2006/EK rendelet módosítása
Az 1184/2006/EK rendelet 1. cikke a
következő szöveggel egészül ki:
„és
a halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről szóló,
…-i …./…./EU rendelet (*)
(*) HL …”
53. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 104/2000/EK rendelet hatályát veszti. Annak
9., 10., 11., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 34., 35.,
36., 37., 38. és 39. cikke azonban 2013. december 31-ig hatályban marad.
A hatályon kívül helyezett rendeletre való
hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni a III.
mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
54. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság 2022 előtt jelentést tesz az
Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásának
eredményeiről.
55. cikk
Hatályba lépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetésének napját követő huszadik napon lép
hatályba.
A 32., 35. és 36. cikk kivételével, amelyek
2013. január 1-jén lépnek hatályba, e rendelet 2014. január 1-jétől
alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező
és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban, a Szerződéseknek
megfelelően.
Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.
Az Európai Parlament részéről                     A
Tanács részéről
Az elnök                                                         Az
elnök
I. MELLÉKLET
 KN kód || Árumegnevezés
 (a)           0301                 0302                 0303                 0304 || Élő hal Hal frissen vagy hűtve a 0304 vtsz. alá tartozó filézett és más halhús kivételével Fagyasztott hal a 0304 vtsz. alá tartozó filézett és más halhús kivételével Halfilé és más halhús (aprított is) frissen, hűtve vagy fagyasztva
 (b)           0305 || Hal, szárítva, sózva vagy sós lében tartósítva; füstölt hal, füstölés előtt főzve vagy főzés nélkül; emberi fogyasztásra alkalmas liszt, dara és labdacs (pellet) halból
 (c)           0306                       0307   || Rákféle héjában is, élve, frissen, hűtve, fagyasztva, szárítva, sózva vagy sós lében tartósítva; rákféle héjában, gőzölve vagy vízben forrázva, hűtve, fagyasztva, szárítva, sózva vagy sós lében tartósítva is; emberi fogyasztásra alkalmas liszt, dara és labdacs (pellet) rákféléből Puhatestű állat kagylóban is, élve, frissen, hűtve, fagyasztva, szárítva, sózva vagy sós lében tartósítva; gerinctelen víziállatok a rákfélék és a puhatestűek kivételével, élve, frissen, hűtve, fagyasztva, szárítva, sózva vagy sós lében tartósítva; emberi fogyasztásra alkalmas liszt, dara és labdacs (pellet) gerinctelen víziállatból a rákfélék kivételével
 (d)                 0511 91 10       0511 91 90   || Másutt nem említett állati termék; az 1. vagy a 3. árucsoportba tartozó, emberi fogyasztásra nem alkalmas élettelen állat - Más - - Hal vagy rákféle, puhatestű vagy más gerinctelen víziállat részei; a 3. árucsoportba tartozó, élettelen állat: - - - Halhulladék - - - Más
 (e)  1212 20 00 || - Tengeri moszat és más alga
 (f)                    1504 10       1504 20 || Halból nyert zsír, olaj és ezek frakciói finomítva is, de vegyileg nem átalakítva: - Halmájolaj és frakciói - Halzsír és -olaj és ezek frakciói a halmájolaj kivételével
 (g)    1603 00 || Kivonat és lé húsból, halból vagy rákféléből, puhatestű vagy más gerinctelen víziállatból
 (h)           1604 || Feldolgozott vagy konzervált hal, kaviár és kaviárpótló halikrából
 (i)            1605 || Elkészített vagy konzervált rákféle, puhatestű és más gerinctelen víziállat
 (j)           1902 20       1902 20 10 || Tészta, főzve vagy töltve (hússal vagy más anyaggal) vagy másképp elkészítve is, mint pl. spagetti, makaróni, metélt, lasagne, gnocchi, ravioli, cannelloni; kuszkusz (búzadarakása) elkészítve is. - Töltött tészta főzve vagy másképp elkészítve is: - - 20 tömegszázalékot meghaladó hal-, rákféle-, puhatestű- vagy más gerinctelen víziállat-tartalommal
 (k)         2301 20 00 || Emberi fogyasztásra alkalmatlan liszt, dara és labdacs (pellet) húsból, vágási melléktermékből, belsőségből, halból, rákból, rákféléből, puhatestűből vagy más gerinctelen víziállatból; tepertő: − Liszt, dara és labdacs (pellet) halból vagy rákféléből, puhatestűből vagy más gerinctelen víziállatból
 (l)                  2309 90       ex 2309 90 10 || Állatok etetésére szolgáló készítmény - Más: - - Haleredetű oldható anyagok (hallé)
II. MELLÉKLET
 KN-kód || Árumegnevezés
 0302 22 00 || Sima lepényhal (Pleonectes platessa)
 ex 0302 29 90 || Közönséges lepényhal (Limanda limanda)
 0302 29 10 || Rombuszhal (Lepidorhombus spp.)
 ex 0302 29 90 || Érdes lepényhal (Platichthys flesus)
 0302 31 10 valamint 0302 31 90 || Germon vagy hosszúúszójú tonhal (Thunnus alalunga)
 ex 0302 40 || A Clupea harengus fajhoz tartozó hering
 0302 50 10 || A Gadus morhua fajhoz tartozó tőkehal
 0302 61 10 || A Sardina pilchardus fajhoz tartozó szardínia
 0302 62 00 || Foltos tőkehal (Melanogrammus aeglefinus)
 0302 63 00 || Fekete tőkehal (Pollachius virens)
 ex 0302 64 || A Scomber scombrus és Scomber japonicus fajhoz tartozó makréla
 0302 65 20 valamint 0302 65 50 || Macskacápa (Squalus acanthias és Scyliorhinus spp.)
 0302 69 31 valamint 0302 69 33 || Vörös álsügérek (Sebastes spp.)
 0302 69 41 || Vékonybajszú tőkehal (Merlangius merlangus)
 0302 69 45 || Gadóchal (Molva spp.)
 0302 69 55 || Ajóka (Engraulis spp.)
 ex 0302 69 68 || A Merluccius merluccius fajhoz tartozó szürke tőkehal
 0302 69 81 || Ördöghal (Lophius spp.)
 ex 0307 41 10 || Tintahal (Sepia officinalis és Rossia macrosoma)
 ex 0306 23 10 ex 0306 23 31 ex 0306 23 39 || A Crangon crangon fajhoz tartozó garnélarák és norvég garnéla (Pandalus borealis)
 0302 23 00 || Nyelvhal (Solea spp.)
 0306 24 30 || Nagy tarisznyarák (Cancer pagurus)
 0306 29 30 || Norvég homár (Nephrops norvegicus)
 0303 31 10 || Fekete vagy grönlandi óriási laposhal (Reinhardtius hipoglossoides)
 0303 78 11 0303 78 12 0303 78 13 0303 78 19 valamint 0303 29 55 0304 29 56 0304 29 58 || Merluccius nemhez tartozó szürke tőkehal
 0303 79 71 || Durbincs (Dentex dentex és Pagellus spp.)
 0303 61 00 0304 21 00 0304 91 00 || Kardhal (Xiphias Gladius)
 0306 13 40 0306 13 50 ex 0306 13 80 || A Penaeidae családhoz tartozó garnélarák
 0307 49 18 0307 49 01 || A Sepia officinalis, Rossia macrosoma és Sepiola rondeletti fajhoz tartozó tintahal
 0307 49 31 0307 49 33 0307 49 35 valamint 0307 49 38 || Kalmár (Loligo spp.)
 0307 49 51 || Kalmár (Ommastrephes sagittatus)
 0307 59 10 || Polip (Octopus spp.)
 0307 99 11 || Illex spp.
 0303 41 10 || Germon vagy hosszúúszójú tonhal (Thunnus alalunga)
 0302 32 10 0303 42 12 0303 42 18 0303 42 42 0303 42 48 || Sárgaúszójú tonhal (Thunnus albacares)
 0302 33 10 0303 43 10 || Skipjack vagy csíkoshasú bonitó (Katsuwomus pelamis)
 0303 45 10 || Kékúszójú tonhal (Thunnus thynnus)
 0302 39 10 0302 69 21 0303 49 30 0303 79 20 || A Thunnus és Euthynnus nemhez tartozó egyéb fajok
 ex 0302 29 90 || Kisfejű lepényhal (Microstomus kitt)
 0302 35 10 valamint 0302 35 90 || Kékúszójú tonhal (Thunnus thynnus)
 ex 0302 69 51 || Sárga tőkehal (Pollachius pollachius)
 0302 69 75 || Aranyosfejű hal (Brama spp.)
 ex 0302 69 82 || Kék puha tőkehal (Micromesistius poutassou vagy Gadus poutassou)
 ex 0302 69 99 || Francia tőkehal (Trisopterus luscus) és törpe tőkehal (Trisopterus minutus)
 ex 0302 69 99 || Nagyszemű durbincs (Boops boops)
 ex 0302 69 99 || Nyurgadurbincs (Spicara smaris)
 ex 0302 69 99 || Tengeri angolna (Conger conger)
 ex 0302 69 99 || Morgóhal (Trigla spp.)
 ex 0302 69 91 ex 0302 69 99 || Fattyúmakréla (Trachurus spp.)
 ex 0302 69 99 || Tengeri pérek (Mugil spp.)
 ex 0302 69 99 valamint ex 0304 19 99 || Rája (Raja spp.)
 ex 0302 69 99 || Villásfarkú abroncshal, fekete abroncshal (Lepidopus caudatus és Aphanopus carbo)
 ex 0307 21 00 || Közönséges fésűskagyló (Pecten maximums)
 ex 0307 91 00 || Közönséges kürtcsiga (Buccinum undatum)
 ex 0302 69 99 || Csíkos vagy bajuszos vörös márna (Mullus surmuletus, Mullus barbatus)
 ex 0302 69 99 || Fekete-tengeri keszeg (Spondyliosoma cantharus)
III. MELLÉKLET
MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT
 104/2000/EK rendelet || E rendelet
 1. cikk || 1., 2., 3., 4., és 5. cikk
 2., 3. cikk || 39., 40. és 41. cikk
 4. cikk || 42., 43., 44., 45. és 46. cikk
 5. cikk (1) bekezdés || 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12. és 13. cikk
 5. cikk (2) bekezdés, 5. cikk (3) bekezdés, 5. cikk (4) bekezdés és 6. cikk || 17., 19., 20., 21., 22., 23., 24. és 25. cikk
 7. cikk || 26., 28., 29., 30. és 31. cikk
 8. cikk || -
 9., 10., 11. és 12. cikk || 32., 33., 34. és 38. cikk
 13. cikk || 14., 15., 16., 18., 19., 20., 22., 23., 24. és 25. cikk
 14. cikk || 48. cikk (2) bekezdés
 15. cikk || 27. cikk
 16. cikk || 28., 29., 30. és 31. cikk
 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23. 24., 25., 26., 27. cikk || 35., 36., 37. és 38. cikk
 28., 29., 30., 31., 32., 33. cikk || -
 34. cikk || 22., 25. és 37. cikk
 35. cikk || -
 36. cikk || -
 37. cikk || 50. és 51. cikk
 38., 39. cikk || 51. cikk
 40. cikk || -
 41. cikk || 54. cikk
 42. cikk || 52. és 53. cikk
 43. cikk || 55. cikk
 - || 47. cikk
 - || 48. cikk (1) bekezdés
 - || 49. cikk
[1]               HL C …, …, …. o.
[2]               HL C …, …, …. o.
[3]               HL L 17., 2000.1.21., 22. o.
[4]               HL L 214., 2006.8.4., 7. o.
[5]               HL L 139., 2004.4.30., 55. o.
[6]               HL L 286., 2008.10.29., 1. o.
[7]               HL L 343., 2009.12.22., 1. o.
[8]               HL L 109., 2000.5.6., 29. o.
[9]               HL L 212., 1989.7.22., 79. o.
[10]             HL L 163., 1992.6. 7., 1. o.
[11]             HL L 276., 1990.10.6., 40. o.
[12]             HL L 404., 2006.12.30., 9. o.
[13]             HL L 93., 2006.3.31., 12. o.
[14]             HL L 93., 2006.3.31., 1. o.


				|

		52015PC0045

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a fókatermékek kereskedelméről szóló 1007/2009/EK rendelet módosításáról /* COM/2015/045 final - 2015/0028 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
A fókatermékek kereskedelméről szóló, 2009. szeptember
16-i 1007/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („az alaprendelet”)
általános tilalmat rendel el a szóban forgó termékek uniós piacon való
forgalomba hozatalára vonatkozóan. Az alaprendelet kivételt tesz az általános
tilalom alól olyan fókatermékek esetében, amelyek az inuit és egyéb
őslakos közösségek által hagyományosan folytatott vadászatból származnak,
és hozzájárulnak e közösségek létfenntartásához („az őslakosokkal
kapcsolatos kivétel”). Kivételt tesz továbbá a kizárólag a tengeri
erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás céljából folytatott
fókavadászatból származó fókatermékek nonprofit alapon történő, nem
kereskedelmi célú behozatala kapcsán („a tengeri erőforrásokkal
kapcsolatos kivétel”), valamint az alkalmi jellegű, és kizárólag az utazók
vagy családjuk személyes használatára szolgáló áruk behozatalára vonatkozóan. A
2010. augusztus 10-i 737/2010/EU bizottsági végrehajtási rendelet részletes
szabályokat állapít meg az alaprendelet végrehajtására vonatkozóan („a
végrehajtási rendelet”).
E két jogi aktus (együttesen: „az uniós
fókatermék-szabályozás”) ellen Kanada és Norvégia kifogást emelt a Kereskedelmi
Világszervezetnél (WTO) az Európai Közösségek – a fókatermékek
importálásának és forgalmazásának tiltására irányuló intézkedések című
vitában (DS400 and DS401). 2014. június 18-án a WTO Vitarendezési Testülete
elfogadta a vizsgálóbizottság és a Fellebbezési Testületi jelentéseit. A WTO
jelentései megállapították, hogy a fókatermékekre vonatkozó tilalom a fókák
jóllétével összefüggő erkölcsi aggályok miatt elvileg igazolható,
ugyanakkor nem értettek egyet a két kivétellel, nevezetesen az
őslakosokkal és a tengeri erőforrásokkal kapcsolatos kivétellel. A
tengeri erőforrásokkal kapcsolatos kivétel a jelentések szerint azért nem
igazolható, mert a kereskedelmi célú vadászat és a tengeri erőforrások
fenntartását szolgáló vadászat közötti esetleges eltérés (kisebb nagyságrend,
non-profit jelleg) nem elégséges a különbség alátámasztására. Az
őslakosokkal kapcsolatos kivétel a jelentések szerint elvileg legitim
különbségtételt testesít meg, a Fellebbezési Testület azonban úgy ítélte, hogy
kialakításának és alkalmazásának egyes aspektusai „önkényes és megalapozatlan
diszkriminációt” jelentenek.
Az Európai Unió 2014. július 10-án értesítette a Vitarendezési
Testületet abbéli szándékáról, hogy WTO-kötelezettségeinek tiszteletben tartása
érdekében végrehajtja a testület e vitával kapcsolatos határozatait és
ajánlásait.
2014. szeptember 5-én az Európai Unió, Kanada és Norvégia
megegyeztek abban, hogy a Vitarendezési Testület ajánlásainak és döntéseinek
végrehajtásához szükséges ésszerű időkeret 16 hónap. Ennek
megfelelően az ésszerű időkeret 2015. október 18-án fog lejárni.

E jogalkotási javaslat célja a Vitarendezési Testület
alaprendeletre vonatkozó ajánlásainak és határozatainak végrehajtása. E
jogalkotási javaslat egyszersmind jogalapját képezi a 737/2010/EU rendelet
említett döntésekhez való hozzáigazításának is. A tengeri erőforrásokkal
kapcsolatos kivételre vonatkozó aggályok a szóban forgó kivételnek az
alaprendeletből való törlésével okafogyottá válnak. Az őslakosokkal
kapcsolatos kivétel kialakítására és alkalmazására vonatkozó aggályokra a
szóban forgó kivétel módosítása ad választ: a kivétel alkalmazását az
állatjóllét tiszteletben tartásához köti, valamint korlátozza a fókatermékek
forgalomba hozatalát, ha a vadászat nagyságrendje vagy egyéb körülmények arra
engednek következtetni, hogy a vadászatot elsősorban kereskedelmi okokból
folytatták. Mindemellett a Bizottság szakértői együttműködnek kanadai
szakértőkkel egy olyan tanúsítási rendszer kidolgozásában, melynek
keretében a kanadai inuitok is élvezhetik az uniós fókatermék-szabályozás
inuitokkal kapcsolatos kivételéből fakadó előnyöket.
Ezenkívül e kezdeményezést arra is fel kell
használni, hogy az 1007/2009/EK rendelet szerinti ellenőrzéssel
történő szabályozási bizottsági eljárásra való hivatkozás összhangba
kerüljön az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ)
290. cikkével. A WTO-döntésekhez való hozzáigazítás
szűkös időkeretére tekintettel, valamint a javaslat jogalkotó általi
mielőbbi elfogadásának lehetővé tétele érdekében a Bizottság ebbe a
javaslatba kivételesen felvette a Parlament által a COM (2013)451 javaslattal
összefüggésben javasolt, a felhatalmazás időtartamát érintő
módosítást is (az említett javaslat az 1007/2009/EK rendelet kiigazítására is
vonatkozik).
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
Nem került sor hatásvizsgálatra, mivel ez az
intézkedés nem jelent új szakpolitikai kezdeményezést, hanem a jelenlegi uniós
szabályozást igazítja hozzá a WTO döntéseihez, biztosítandó az Unió nemzetközi kötelezettségeinek
teljesítését. Az e javaslattal bevezetett korlátozott mértékű módosítások
nem igényelnek új hatásvizsgálatot az alaprendelet 2009. évi elfogadását
megelőzően végzett hatásvizsgálathoz képest.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
·
Jogalap
E javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről
szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke, amely az e javaslattal módosítandó
alaprendelet jogalapját is képezte. Az EUMSZ 114. cikke értelmében az Európai
Parlament és a Tanács rendes jogalkotási eljárás keretében és a Gazdasági és
Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt követően elfogadja a
tagállamok azon törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek
közelítésére vonatkozó intézkedéseket, amelyek tárgya a belső piac
megteremtése és működése. Az alaprendelet azzal a céllal került
elfogadásra, hogy megszüntesse a belső piac működésének azon
akadályait, amelyek a fókatermékek kereskedelmére vonatkozó nemzeti
intézkedések eltéréseiből erednek.
·
A szubszidiaritás és az arányosság elve
Az alaprendelet hozzáigazítása a WTO Vitarendezési
Testülete által elfogadott ajánlásokhoz és döntésekhez csak úgy érhető el,
ha az alaprendelet a vitatott aspektusok tekintetében módosításra kerül. A
javaslat a vitatott intézkedés WTO-megfelelőségének eléréséhez szükséges
mértékre korlátozódik.
·
A jogi aktus típusának megválasztása
Javasolt aktus: az Európai Parlament és a Tanács rendelete
Más jogi aktus nem felelne meg, mivel egy rendelet csak
ugyanolyan jogi aktussal, azaz rendelettel módosítható.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK
E javaslat nincs hatással az uniós
költségvetésre.
5.           OPCIONÁLIS ELEMEK
Nem alkalmazandó
2015/0028 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
a fókatermékek kereskedelméről szóló
1007/2009/EK rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI
PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az
Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak
114. cikkére,
tekintettel az
Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus
tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[1],
rendes jogalkotási
eljárás keretében,
mivel:
(1)       Az 1007/2009/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet[2]
azzal a céllal került elfogadásra, hogy megszüntesse a belső piac
működésének azon akadályait, melyek a fókatermékek kereskedelmére
vonatkozó nemzeti intézkedések eltéréseiből erednek. A szóban forgó
intézkedések a nyilvánosság azon erkölcsi aggályaira reagálva kerültek
elfogadásra, amelyek a fókák leölésének állatjóléti aspektusaival, valamint a
túlzott mértékű fájdalmat, szorongást, félelmet és a szenvedés egyéb
formáit okozva leölt állatokból nyert termékek esetleges piaci jelenlétével
kapcsolatosak. Az említett aggályok azt igazoló tudományos bizonyítékokon
alapultak, hogy a fókavadászat különleges körülményei között nem alkalmazható
következetesen és hatékonyan olyan leölési módszer, amely valóban humánus
lenne. Az említett cél elérése érdekében az 1007/2009/EK rendelet – általános
szabályként – a fókatermékek forgalomba hozatalának tilalmát írja elő.
(2)       Ugyanakkor a fókavadászat az
inuit és más őslakos közösségek kultúrájának és identitásának szerves
részét alkotja, és jelentős mértékben hozzájárul e közösségek
létfenntartásához. Ennélfogva az inuit és más őslakos közösségek által
folytatott fókavadászat nem veti fel ugyanazon erkölcsi aggályokat a
nyilvánosságban, mint az elsősorban kereskedelmi célú fókavadászat. Ezenkívül
széles körben elismert, hogy – az őslakos népek jogairól szóló
ENSZ-nyilatkozattal és más vonatkozó nemzetközi megállapodásokkal összhangban –
az inuit és egyéb őslakos közösségek alapvető és társadalmi érdekei
nem sérülhetnek. Ezért az 1007/2009/EK rendelet kivételként engedélyezi az
inuit és egyéb őslakos közösségek által hagyományosan folytatott
vadászatokból származó, az ezen közösségek létfenntartásához hozzájáruló
fókatermékek forgalomba hozatalát.
(3)       Az inuit és egyéb
őslakos közösségek által folytatott fókavadászat során éppen úgy nem
alkalmazható következetesen és hatékonyan olyan leölési módszer, amely valóban
humánus lenne, mint a többi fókavadászat során. Mindazonáltal az 1007/2009/EK
rendelet célkitűzéseinek fényében indokolt az inuit és egyéb őslakos
közösségek által folytatott vadászatból származó termékek uniós piacon való
forgalomba hozatalát ahhoz a feltételhez kötni, hogy e vadászatot olyan módon
folytassák, amely az elejteni kívánt állatok számára a lehető legkevesebb
fájdalmat, szorongást, félelmet és egyéb szenvedést okoz, figyelembe véve az
adott közösségek hagyományos életmódját és létfenntartási szükségletét. Az
inuit és egyéb őslakos közösségek által folytatott vadászatból származó
fókatermékek tekintetében tett kivételt azon vadászatokra kell korlátozni,
amelyek hozzájárulnak e közösségek létfenntartásához, azaz elsősorban nem
kereskedelmi célúak. A Bizottságot ezért fel kell hatalmazni arra, hogy
korlátozza a szóban forgó kivétel hatálya alatt forgalomba hozott fókatermékek
mennyiségét annak érdekében, hogy megakadályozza a kivétel alkalmazását az
elsősorban kereskedelmi célú vadászatból származó termékekre.
(4)       Az 1007/2009/EK rendelet
kivételként lehetővé teszi olyan fókatermékek forgalomba hozatalát is,
amelyek esetében a vadászatot kizárólag a tengeri erőforrásokkal való
fenntartható gazdálkodás céljából folytatták. Noha nem vonható kétségbe a
tengeri erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás céljából folytatott
vadászat fontossága, a gyakorlatban a vadászat ezen formáját mégis nehéz megkülönböztetni
a nagyarányú, elsősorban kereskedelmi célú vadászattól. Ez pedig az
érintett fókatermékek közötti indokolatlan megkülönböztetéshez vezethet. Ezért
erről a kivételről a továbbiakban nem szükséges rendelkezni. Mindez
nem sérti a tagállamok azon jogát, hogy szabályozzák a tengeri
erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás céljából folytatott
vadászatokat.
(5)       A fókatermékek forgalomba
hozatalára vonatkozó részletes szabályok meghatározása érdekében a Bizottság részére felhatalmazást kell adni a Szerződés
290. cikke szerinti jogi aktusok elfogadására. Különösen fontos, hogy a
Bizottság megfelelő konzultációkat folytasson, többek között
szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló
jogi aktusok előkészítésekor és megszövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia
kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére
történő egyidejű, időben történő és megfelelő
továbbításáról.
(6)       Az 1007/2009/EK rendeletet
ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1007/2009/EK rendelet a
következőképpen módosul:
1.           A 3. cikk helyébe a
következő szöveg lép:
„3. cikk
A
forgalomba hozatal feltételei
(1)        Fókatermékek
forgalomba hozatala csak akkor megengedett, ha azok az inuit és egyéb
őslakos közösségek által folytatott vadászatból származnak, feltéve hogy
teljesül az alábbi feltételek mindegyike:
a)      a közösség hagyományos vadászatot
folytatott;
b)      a vadászat hozzájárul a közösség
létfenntartásához és azt elsősorban nem kereskedelmi okokból folytatták;
c)      a vadászatot olyan módon folytatták,
amely az elejteni kívánt állatok számára a lehető legkevesebb fájdalmat,
szorongást, félelmet és egyéb szenvedés t okozta, figyelembe véve az adott
közösség hagyományos életmódját és létfenntartási szükségletét.
A fenti feltételeket
a behozott termékek behozatalának időpontjában vagy helyén kell
alkalmazni.
(2)     A fókatermékek behozatala akkor is
megengedett, ha az alkalmi jellegű, és kizárólag az utazók vagy családjuk
személyes használatára szolgáló árukból áll. Az ilyen áruk jellege és
mennyisége nem lehet olyan, ami arra utalna, hogy behozatalukra kereskedelmi
okokból kerül sor.
(3)     Az (1) és (2) bekezdés alkalmazása nem
áshatja alá e rendelet célkitűzésének elérését.
(4)     A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy
a 4a. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon
el abból a célból, hogy részletes szabályokat állapítson meg a fókatermékeknek
az (1) és (2) bekezdés szerinti forgalomba hozatalára.
(5)     Ha az elejtett fókák száma, az (1)
bekezdés értelmében forgalomba hozott fókatermékek mennyisége vagy egyéb
körülmények arra engednek következtetni, hogy a vadászatot elsősorban
kereskedelmi céllal folytatták, a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 4.
cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el
abból a célból, hogy korlátozza az ilyen vadászatból származó termékek
forgalomba hozható mennyiségét.
(6)     A Bizottság technikai útmutató jegyzéket
bocsát ki a Kombinált Nómenklatúra azon kódjainak tájékoztató jellegű
listájáról, amelyek az e cikk hatálya alá tartozó fókatermékekre
vonatkozhatnak.”
2.           A szöveg a következő 4a.
cikkel egészül ki:
„4a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)
A Bizottság az e cikkben meghatározott
feltételekkel felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.

(2)
A Bizottság [insert date - the date of entry
into force of this Regulation]-tól/től kezdődően öt évre
szóló felhatalmazást kap a 3. cikkben említett felhatalmazáson alapuló
jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves
időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben
az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást
legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor
a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező
időtartamra.
(3)
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja a 3. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló
határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai
Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne
megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a
már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)
A Bizottság egy felhatalmazáson alapuló jogi aktus
elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az
Európai Parlamentet és a Tanácsot arról.
(5)
A 3. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson
alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a
Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az
Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az
említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai
Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást
emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az
időtartam két hónappal meghosszabbodik.”
3.           Az 5. cikket el kell hagyni.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében
kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
[1]               HL C […], […], […]. o.
[2]               Az Európai Parlament és a Tanács 2009. szeptember 16-i
1007/2009/EK rendelete a fókatermékek kereskedelméről (HL L 286.,
2009.10.31., 36. o.).