				|

		52013PC0038

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a tagállamoknak a halászhajók biztonságáról szóló, 1977. évi torremolinoszi nemzetközi egyezményhez csatolt 1993. évi jegyzőkönyv rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi megállapodás aláírására, megerősítésére vagy az ahhoz történő csatlakozásra történő felhatalmazásáról /* COM/2013/038 final - 2013/0020 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
1.1.        Bevezetés
A halászhajók biztonságáról szóló, 1977-ben
aláírt torremolinoszi nemzetközi egyezményt az ahhoz csatolt 1993. évi
jegyzőkönyv módosította, amely aktualizálta az egyezmény rendelkezéseit és
felülvizsgálta főbb fejezeteinek a 45 méteres és annál hosszabb hajókra
való kötelező alkalmazását, és ezzel lehetővé tette, hogy azokat
regionális döntés alapján a 24 méteres és annál hosszabb hajókra alkalmazzák.
Sem az eredeti egyezmény, sem az 1993. évi jegyzőkönyv nem lépett
hatályba, mivel a megerősítéshez szükséges minimális követelmények nem
teljesültek.
Az 1993-as jegyzőkönyv
hatálybaléptetésének előmozdítása érdekében tett nagyszabású
erőfeszítése keretében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) 2012.
október 9–11-én diplomáciai konferenciát hívott össze a dél-afrikai Fokvárosban
azzal a céllal, hogy tárgyalások útján megállapodás szülessen a torremolinoszi
jegyzőkönyv végrehajtásáról.
A diplomáciai konferencia eredményeképpen
elfogadták az 1993. évi torremolinoszi jegyzőkönyv módosításáról szóló
megállapodást, hivatalos nevén „a halászhajók biztonságáról szóló, 1977. évi
torremolinoszi nemzetközi egyezményhez csatolt 1993. évi jegyzőkönyv
rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi megállapodást” (a
továbbiakban: a megállapodás).
1.2.        Az EU illetékessége és annak
következményei
Az Európai Unió működéséről szóló
szerződés (EUMSZ) 3. cikkének (2) bekezdésében az Európai Unió külső
hatáskörei tekintetében meghatározott szabályoknak megfelelően az 1993.
évi torremolinoszi jegyzőkönyv módosítása az Unió kizárólagos hatáskörébe
tartozik, mivel a jegyzőkönyvet a 24 méteres és annál hosszabb halászhajók
összehangolt biztonsági rendszeréről szóló, 1997. december 11-i tanácsi
irányelv[1]
átültette az uniós jogba.
Az Európai Unió nem lehet megállapodástervezet
részes fele, mivel a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Tengerészeti
Biztonsági Bizottsága által jóváhagyott jelenlegi tervezet nem tartalmaz a
regionális gazdasági integrációs szervezetekről szóló (REIO) záradékot.
Mivel azonban a megállapodás az EU kizárólagos hatáskörébe tartozó területre
vonatkozik, a tagállamok nem jogosultak önállóan határozni annak aláírásáról és
megerősítéséről. Ezt csak az Unió érdekében és csak akkor tehetik meg,
ha a Tanács és az Európai Parlament a Bizottság javaslata alapján erre
felhatalmazza őket.
1.3.        A megállapodás részletei
A megállapodás szerint a torremolinoszi
jegyzőkönyvnek 12 hónappal azt a dátumot követően kell hatályba
lépnie, amikor legalább 22 olyan tagállam, amelyek 24 méteres és annál
hosszabb, nyílt tengeren működő halászhajóinak száma összesen
legalább 3 600, az egyezményt magára nézve kötelezőnek ismeri
el. Ez jelentős csökkenés az 1993. évi jegyzőkönyvben a halászhajók
számára vonatkozóan megállapított küszöbértékhez képest, így reálisabb az esély
a megvalósulásra.
A megállapodás 2013. február 11-től 2014.
február 10-ig az IMO székhelyén nyitva áll aláírásra, ezt követően pedig
csatlakozásra. Amint azt a megállapodást előkészítő tárgyalásokon
részt vevő uniós tagállamok is megerősítették, az Élelmezési és
Mezőgazdasági Szervezet (FAO) adatbázisainak felhasználása várhatóan
objektív alapot biztosít majd a szerződést megerősítő felek
lobogója alatt hajózó flották felbecsléséhez, ami elősegítené a megállapodás
minél korábbi hatálybalépését.
Hatály: A
megállapodás rendelkezéseit – ezzel ellentétes konkrét rendelkezés hiányában –
az új hajókra kell alkalmazni. A széles körű elfogadás érdekében a
megállapodás egyes rendelkezései rugalmas előírásokat tartalmaznak. Az
állami hivataloknak lehetőségük van – egy terv alapján – fokozatosan, de
legfeljebb 10 év alatt végrehajtani a IX. fejezet (rádiókommunikáció)
rendelkezéseit; legfeljebb 5 év alatt pedig a VII. fejezet (életmentő
felszerelések és intézkedések), a VIII. (vészhelyzeti eljárások, szemlék és
gyakorlatok) és a X. fejezet (fedélzeti navigációs berendezések és eljárások)
rendelkezéseit.
Mentességek: A
megállapodás az alábbi feltételek teljesülése esetén lehetővé teszi a
hatóságok számára, hogy mentesítsék az adott tagállam lobogója alatt közlekedni
jogosult hajókat a szabályozási követelmények alól, ha úgy ítélik meg, hogy a
követelmény alkalmazása az adott hajótípus esetében, illetve az időjárási
körülmények vagy a hajózással kapcsolatos általános kockázatok hiánya miatt nem
ésszerű vagy nem kivitelezhető:
a) a hajó megfelel azoknak a biztonsági
követelményeknek, amelyek az érintett hatóságok véleménye szerint
megfelelőek a hajó rendeltetés szerinti üzeme szempontjából, és
garantálják a hajó és a fedélzeten tartózkodó személyek általános biztonságát;
b) a hajó kizárólag a következő területeken
üzemel:
i. egymással szomszédos tengeri területek
találkozásánál lévő, a szomszédos országok joghatósága alá tartozó közös
halászati övezet, amelyet az említett országok a lobogójuk alatt közlekedő
hajók számára jelöltek ki, kizárólag az ezen országok által a nemzetközi joggal
összhangban megállapított mértékben és feltételekkel; vagy
ii. annak az országnak a kizárólagos gazdasági
övezete, amelynek a lobogója alatt közlekedni jogosult, vagy, amennyiben ez a
tagállam nem állapított meg ilyen övezetet, akkor egy, az adott országhoz
tartozó parti vizeken túl, annak szomszédságában elhelyezkedő, az adott
ország által a nemzetközi jognak megfelelően meghatározott terület, amely
legfeljebb 200 tengeri mérföldre terjedhet azoktól az alapvonalaktól,
amelyektől az adott ország parti vizeinek szélességét mérik; vagy
iii. kizárólagos gazdasági övezet, egy másik
ország joghatósága alá tartozó tengeri terület vagy az érintett országok által
a nemzetközi joggal összhangban kijelölt közös halászati övezet, kizárólag az
ezen országok által megállapított mértékben és feltételekkel; valamint
c) a hatóságok tájékoztatják az IMO
főtitkárát azokról a feltételekről, amelyek alapján e bekezdés
értelmében a mentességet megadták.
Felmérések és tanúsítványok: A megállapodás módosítja a halászhajók nemzetközi biztonsági
tanúsítványát annak érdekében, hogy azon szerepeljen, hogy kiállítása a
halászhajók biztonságáról szóló, 1977. évi torremolinoszi nemzetközi
egyezményhez csatolt 1993. évi torremolinoszi jegyzőkönyv rendelkezéseinek
végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi megállapodás rendelkezéseinek
megfelelően történt.
A felmérés rendszere is módosul annak
érdekében, hogy tükrözze a teher- és utasszállító hajók esetében alkalmazott
időkereteket, nevezetesen az éves felmérést, a 2. és a 3. év között
elvégzendő kötelező időközi felmérést és a legalább ötévente
esedékes megújító felmérést. Összehangolásra kerültek a felmérésre vonatkozó
határidőket követő türelmi időszakok is. A megállapodás
ezenkívül olyan rendelkezést is tartalmaz, amely szerint a hatóságok
mentesíthetik a hajót az éves felmérés alól, ha megítélésük szerint annak
elvégzése nem ésszerű vagy nem kivitelezhető.
Általában véve az új felmérési rendszer
szigorúbb: az éves és az időszakos felmérések részletesebbek; a
diszkrecionális időközi felmérések keretében eddig ellenőrizendő
kérdések mostantól a kötelező időszakos felmérésben szerepelnek; a
javításokra vonatkozó további felmérések pedig már nem diszkrecionálisak. A
megújító felmérésre vonatkozó, 4 év helyett 5 éves maximális időtartam azt
a tényt tükrözi, hogy az 5 éves időtáv már a jelenlegi rendszerben is
választható volt. A tanúsítványok lejártát követő türelmi időszakok
mostantól tükrözik a SOLAS-egyezmény alapján más hajóknak kiadott
bizonyítványok esetében alkalmazandó harmonizált türelmi időszakot is: a
legfőbb türelmi idő 5-ről 3 hónapra csökken.
Sem az eredeti torremolinoszi egyezmény, sem
az 1993. évi jegyzőkönyv, sem pedig a 2012-es megállapodás nem zárja ki,
hogy a felek fenntartásokat fogalmazzanak meg vagy nyilatkozatot tegyenek.
1.4.        A 97/70/EK irányelvet
érintő következmények
A torremolinoszi jegyzőkönyv
3. cikkének (5) bekezdése változatlan marad, és azáltal, hogy
lehetővé teszi regionális megállapodások kialakítását, biztosítja az uniós
vizeken üzemelő összes halászhajóra nézve egységes és következetes
biztonsági rendszer folyamatos végrehajtását. Ezenkívül a megállapodás kis
számú biztonsági szabályt állapít meg, s így lehetővé teszi, hogy az EU
továbbra is alkalmazza a torremolinoszi jegyzőkönyv szerinti eredeti
szabályokat.
Bizonyos jelenlegi uniós normák védelme
érdekében két területen szükséges a fellépés: az egyik ilyen terület a
kibővített általános mentességek kizárása és a megállapodás által
bevezetett mentesség az éves felmérés alól; a másik pedig az irányelvben és a
mellékleteiben lévő hivatkozások aktualizálása. A 97/70/EK irányelv 8. és
9. cikke alapján – összefüggésben a 2099/2002/EK rendelet[2] 5. cikkével – mindkét
kérdés megoldható az irányelv ellenőrzéssel történő szabályozási
bizottsági eljárás keretében történő módosításával.
A 97/70/EK irányelv a torremolinoszi
jegyzőkönyv rendelkezéseit – a nemzetközi jog általános szabályaival
összhangban – nemcsak az uniós tagállam lobogója alatt közlekedő
halászhajókra, hanem a valamely tagállam belvizein vagy parti vizein harmadik
ország lobogója alatt közlekedő és a fogását valamely tagállam
kikötőjében partra rakó halászhajókra is alkalmazza. A torremolinoszi
jegyzőkönyv rendelkezéseit a továbbiakban is alkalmazni kell a halászhajók
valamennyi említett csoportja esetében. Emiatt a Bizottság úgy véli, hogy
amikor az uniós tagállamok a megállapodást aláírják és magukra nézve
kötelezőnek ismerik el, nyilatkozatot kell tenniük arról, hogy a jelenleg
hatályos uniós jogszabályoknak megfelelően a torremolinoszi
jegyzőkönyv rendelkezései továbbra is alkalmazandók a harmadik országbeli
hajók e két csoportja tekintetében.
Mivel az irányelvben foglalt, jelenleg hatályos
követelmények lényegében változatlanok maradnak, az uniós halászhajókat
terhelő költségek elhanyagolhatók. A felmérések ugyan részletesebbek
lesznek, azonban ritkábban kell őket elvégezni.
1.5.        Következtetés
Tekintve, hogy a halászati ágazatban különösen
gyakoriak a balesetek (évente több mint 24 000 halálos kimenetelű
baleset történik)[3],
a halászhajókra vonatkozó globális biztonsági szabályok elfogadása és
hatálybalépése rendkívüli fontosságú ügy.
A megállapodás által bevezetett rugalmas
előírásoknak köszönhetően az 1993. évi torremolinoszi
jegyzőkönyv várhatóan végre hatályba léphet. Egyébiránt a
jegyzőkönyvnek a benne foglalt rendelkezések aktualizálására irányuló
módosításai csak a hatálybelépését követően tehetők meg. Mivel a
97/70/EK irányelv az 1993. évi torremolinoszi jegyzőkönyv 20 éve többnyire
változatlan rendelkezéseire hivatkozik, a megállapodás hatálybalépése után
lehetőség lesz a jegyzőkönyvben szereplő több követelmény
aktualizálására; ezt követően a módosításokat be kell nyújtani az IMO-nak,
és azután kerülhet sor azoknak a 97/70/EK irányelv alapján történő
végrehajtására.
A Bizottság úgy véli, hogy a megállapodás
jelentősen megkönnyíti majd a szerződésekben foglalt
célkitűzéseknek a 97/70/EK irányelven keresztül történő
megvalósítását. Azonban amint azt fentebb, az 1.4. pont harmadik bekezdésében
kifejtettük, szükséges biztosítani, hogy az említett irányelv alkalmazási köre
változatlan maradjon, ezért elő kell írni a tagállamok számára, hogy
amikor a megállapodást aláírják és magukra nézve kötelezőnek ismerik el,
tegyenek erre vonatkozó nyilatkozatot.
2.           AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ
EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT
Az e megállapodáshoz való csatlakozás nem
érinti a jelenlegi irányelvben a halászhajókra vonatkozóan előírt
műszaki követelményeket.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
1. cikk
Mivel az ügy az Európai Unió kizárólagos
hatáskörébe tartozik, azonban maga az Európai Unió nem lehet részes fele a
megállapodásnak, ez a cikk felhatalmazza a tagállamokat, hogy a megállapodást
jelenlegi formájában magukra nézve kötelezőnek ismerjék el. A megállapodás
különböző lehetőségeket vázol fel az IMO tagállamai számára arra
nézve, hogy mely módon kívánják a megállapodást magukra nézve kötelezőnek
elismerni, az 1. cikk pedig az EU-tagállamok számára e célból nyitva álló
lehetőségekről rendelkezik.
2. cikk
Ez a cikk előírja az EU tagállamai
számára, hogy e határozat hatálybalépését követő két éven belül magukra
nézve kötelezőnek ismerjék el a megállapodást. Amennyiben valamennyi uniós
tagállam hamar csatlakozik a megállapodáshoz, akkor hamarabb elérhető az
IMO-tagállamok számára és a halászhajók összesített számára vonatkozó küszöb
(22 tagállam és 3 600 halászhajó). Mivel a megállapodás azáltal, hogy
csökkenti a biztonsági szintek közötti eltéréseket és az uniós hajók számára
ezekből adódó esetleges versenyhátrányokat, továbbá elősegíti a
megállapodásban előírt műszaki követelmények aktualizálását,
világszinten elő fogja mozdítani a halászhajók biztonságának ügyét,
különösen kívánatos, hogy mihamarabb hatályba léphessen.
3. cikk
Ez a cikk pontosan meghatározza a tanácsi
határozat hatálybalépésének napját.
4. cikk
A határozat célja, hogy felhatalmazza a
tagállamokat, hogy a megállapodást magukra nézve kötelezőnek ismerjék el,
ezért a határozat címzettjei maguk a tagállamok.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK
Nincsenek.
2013/0020 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a tagállamoknak a halászhajók biztonságáról
szóló, 1977. évi torremolinoszi nemzetközi egyezményhez csatolt 1993. évi
jegyzőkönyv rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi
megállapodás aláírására, megerősítésére vagy az ahhoz történő
csatlakozásra történő felhatalmazásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2)
bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével, 218. cikke (6)
bekezdése a) pontjának v. alpontjával, valamint 218. cikke (8) bekezdésének
első albekezdésével,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[4],
mivel:
(1)       Az Európai Unió tengeri
közlekedési ágazatra irányuló intézkedéseinek a tengeri közlekedés
biztonságának javítását kell szolgálniuk.
(2)       A halászhajók biztonságáról
szóló, 1977. évi torremolinoszi nemzetközi egyezményre vonatkozó torremolinoszi
jegyzőkönyvet (a továbbiakban: a torremolinoszi jegyzőkönyv) 1993.
április 2-án fogadták el.
(3)       A 24 méteres és annál
hosszabb halászhajók összehangolt biztonsági rendszeréről szóló 97/70/EK
tanácsi irányelv[5]
a torremolinoszi jegyzőkönyvön alapuló, a regionális és helyi
sajátosságokat lehetőség szerint figyelembe vevő biztonsági normákat
állapít meg.
(4)       Mivel a megerősítéséhez
szükséges minimális követelmények sohasem teljesültek, a torremolinoszi
jegyzőkönyv a mai napig nem lépett hatályba.
(5)       A halászhajók biztonságát
szavatoló, valamennyi érintett állam által végrehajtható lehető
legszigorúbb normák közös megegyezéssel történő megállapítása érdekében a
2012. október 9–11-én a dél-afrikai Fokvárosban a Nemzetközi Tengerészeti
Szervezet (IMO) égisze alatt megrendezett diplomáciai konferencián
véglegesítésre került egy, a torremolinoszi jegyzőkönyvvel összefüggésben
értelmezendő szerződéstervezet.
(6)       A 2012. október 11-én
elfogadott megállapodás címe „a halászhajók biztonságáról szóló, 1977. évi
torremolinoszi nemzetközi egyezményhez csatolt 1993. évi torremolinoszi
jegyzőkönyv rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi
megállapodás” (a továbbiakban: a megállapodás). A megállapodás 2013. február
11-től 2014. február 10-ig az IMO székhelyén nyitva áll aláírásra, ezt
követően pedig csatlakozásra.
(7)       A megállapodásnak a 24
méteres és annál hosszabb halászhajók biztonsági rendszerére vonatkozó
rendelkezései az Unió kizárólagos hatáskörébe tartoznak.
(8)       Az Európai Unió nem lehet
részes fele az egyezménynek, mivel az nem tartalmaz a regionális gazdasági
integrációs szervezetekről szóló (REIO) záradékot.
(9)       A tengeri közlekedés
biztonsága és a tisztességes verseny szempontjából fontos, hogy az Európai Unió
tagállamai megerősítsék a megállapodást, vagy csatlakozzanak ahhoz, mivel
ez teszi lehetővé a torremolinoszi jegyzőkönyv rendelkezéseinek
hatálybalépését. A megállapodás hatálybalépését követően – az IMO-nak
történő benyújtás útján – lehetőség lesz a jegyzőkönyvben
szereplő és a 97/70/EK irányelv elfogadása óta elavulttá vált több
követelmény aktualizálására.
(10)     A Tanácsnak ezért az Európai
Unió működéséről szóló szerződés 2. cikkének (1) bekezdésével
összhangban indokolt felhatalmaznia a tagállamokat, hogy az Unió érdekében
eljárva aláírják és megerősítsék a megállapodást, vagy ahhoz
csatlakozzanak. A 97/70/EK tanácsi irányelvben előírt jelenlegi biztonsági
szintek megóvása érdekében azonban a tagállamoknak indokolt előírni, hogy
a megállapodás aláírásakor, illetőleg megerősítő vagy
csatlakozási eszközeik letétbe helyezésekor tegyenek nyilatkozatot arról, hogy
a megállapodás 1. előírásának (6) bekezdése és 3. előírásának (3)
bekezdése által az éves felmérések, illetve a közös halászati övezetek és a
kizárólagos gazdasági övezetek tekintetében biztosított mentességek nem
alkalmazhatók, továbbá hogy a szóban forgó tagállamok parti vizein vagy
belvizein működő és a fogásaikat e tagállamok kikötőikben partra
rakó, 24 méteres és annál hosszabb, harmadik országbeli halászhajókra az
említett irányelvben előírt biztonsági normák vonatkoznak,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy
a halászhajók biztonságáról szóló, 1977. évi torremolinoszi nemzetközi
egyezményhez csatolt 1993. évi torremolinoszi jegyzőkönyv rendelkezéseinek
végrehajtására vonatkozó 2012. évi fokvárosi megállapodást aláírják, aláírják
és megerősítsék, vagy adott esetben csatlakozzanak ahhoz.
2. cikk
A tagállamok megteszik az ahhoz szükséges
intézkedéseket, hogy a megerősítő vagy csatlakozási eszközeiket
mielőbb, de legkésőbb az e határozat hatálybalépését követő két
éven belül letétbe helyezzék a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet
főtitkáránál.
Amikor a tagállamok a megállapodást aláírják
vagy megerősítik, illetőleg ahhoz csatlakoznak, az e határozat
mellékletét képező nyilatkozatot is letétbe helyezik.
3. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
MELLÉKLET
A tagállamok által a halászhajók biztonságáról
szóló, 1977. Évi torremolinoszi nemzetközi egyezményhez csatolt 1993. Évi
torremolinoszi jegyzőkönyv rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó 2012.
Évi fokvárosi megállapodás aláírásakor, megerősítésekor, illetve az ahhoz
való csatlakozáskor letétbe helyezendő nyilatkozat
[a megállapodásban részes tagállam neve]
az 1993. évi torremolinoszi jegyzőkönyv 3. cikkének (5) bekezdése alapján
engedélyezett regionális megállapodás keretében köteles betartani a vonatkozó
európai uniós jogszabályi rendelkezéseket (a 24 méteres és annál hosszabb
halászhajók összehangolt biztonsági rendszeréről szóló, 1997. december
11-i tanácsi irányelv), ezért a belvizein vagy a parti vizein működő
és a fogásaikat kikötőiben partra rakó, 24 méteres és annál hosszabb,
harmadik ország lobogója alatt közlekedő halászhajókra az említet európai
uniós jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően alkalmazza a torremolinoszi
jegyzőkönyv rendelkezéseit.
E regionális megállapodás értelmében a
fokvárosi megállapodás 1. előírásának (6) bekezdésében az éves
felmérésekre, valamint 3. előírásának (3) bekezdésében a közös halászati
övezetekre és a kizárólagos gazdasági övezetekre vonatkozóan biztosított
mentességek nem alkalmazhatók.
[1]               HL L 34., 1998.2.9., 1. o.
[2]               HL L 324., 2002.11.29., 1. o.
[3]               A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 2001-es jelentése
a halászati ágazat biztonságáról és egészségügyi helyzetéről.
[4]               HL C […], […],
[…] o.
[5]               HL L 34., 1998.2.9, 1. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0318

Javaslat a Tanács határozata Franciaország számára a tengerentúli megyéiben előállított hagyományos rumra jövedékiadó-kedvezmény alkalmazásának engedélyezéséről és a 2002. február 18-i 2002/166/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről  /* COM/2007/0318 végleges - CNS 2007/0131 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 27.6.2007COM(2007) 318 végleges2007/0131 (CNS)JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAFranciaország számára a tengerentúli megyéiben előállított hagyományos rumra jövedékiadó-kedvezmény alkalmazásának engedélyezéséről és a 2002. február 18-i 2002/166/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. A JAVASLAT HÁTTERE-  A javaslat indokai és célkitűzéseiA tengerentúli megyék gazdasági-társadalmi egyensúlyának biztosítása érdekében elengedhetetlen a cukornád-cukor-rum termékpálya fenntartása. A három leginkább érintett tengerentúli megyében – Réunion, Guadeloupe és Martinique – ugyanis a termékpálya éves forgalma mintegy 250 millió EUR, a termékpálya továbbá 40 000 munkahelyet biztosít, amelyből 22 000 közvetlen munkahely. A cukornádtermesztés a tengerentúli megyék integrált tevékenységének legjelentősebb példája, amely nemcsak a termékpálya termelésének – rum és cukor formájában történő – közvetlen értékesítését teszi lehetővé, hanem olyan melléktermékek közvetett értékesítést is, mint az energiaforrásként, takarmányként vagy természetes műtrágyaként felhasznált melasz vagy szalma. Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a cukornádtermesztés eróziót gátló jellegének köszönhetően a tengerentúli megyékben pozitív hatást gyakorol a környezet védelmére – aminek pedig a lejtőkre és az erős esőzésekre tekintettel hatalmas jelentősége van. Ezenfelül a cukornád gyökérrendszere viszonylag alacsony műtrágyaigényével kombinálva hozzájárul a vízminőség megfelelő szintjének fenntartásához. Ezenfelül a cukornádtermesztés esetében korlátozott a növényvédő szerek használata. Végül – a francia hatóságok szerint – az ipari eljárás során létrejövő bagassz (kipréselt cukornád) jelentős mértékben hozzájárul a villamosenergia-termeléshez, ami segít elkerülni a fosszilis energiából származó szén-dioxid levegőbe bocsátását. Így hozzájárul a nemzetközi szinten a Kiotói Jegyzőkönyv keretében vállalt környezetvédelmi kötelezettségekhez. A banánágazat mellett ez az egyetlen jelentős exporttevékenységet végző ágazat azokban a régiókban, amelyek kiviteli mennyisége behozatali mennyiségük alig 7%-át teszi ki.A javaslat célja kedvezményes jövedékiadó-mérték alkalmazásának engedélyezése Franciaország számára a tengerentúli megyéiben előállított „hagyományos” rum 108 000 hl tiszta alkohol kontingensére 2007. január 1-jétől 2012. december 31-ig. A javaslat mennyiség és időtartam tekintetében kiterjeszti a hagyományos rumra jelenleg alkalmazandó adózási eszközt, mivel a helyzet 2001 óta romlott.A helyi piac kis mérete miatt a tengerentúli megyék lepárlóüzemei csak akkor tudják fenntartani tevékenységüket, ha elegendő mértékben bejutnak az anyaországi piacra, amely az általuk előállított rum legjelentősebb felvevője (a teljes piac több mint 50%-a).A hagyományos rum közösségi piaci versenyének hiányát alapvetően a magas értékesítési árak okozzák, amelyek a tengerentúli megyékben előállított rum eleve magas önköltségi árának tudhatók be.Emellett a bérek 2001 óta kedvezőtlenül alakultak a tengerentúli megyékben : a minimálórabér 2001 és 2006 között 24%-kal nőtt.A tengerentúli megyékben egyébként 2001 óta jelentős mértékű, több mint 45,5 millió eurós beruházás valósult meg. A tengerentúli megyék a közösségi kibocsátási és biztonsági normák hatálya alá tartoznak, amelyek betartásához jelentős, nem jövedelemtermelő beruházások szükségesek [1]. Bár az összes beruházás 2,6-szorosára nőtt 2001 és 2004 között, a környezetvédelemre fordított beruházások 21,3 millió eurót tesznek ki, vagyis a teljes összeg 47%-át. E beruházásokat részben a strukturális alapok[2] támogatják, amelyek részt vesznek a lepárlóüzemek kezdeti beruházásaiban. Fontos azonban megjegyezni, hogy e támogatás nem éri el a szükséges beruházás 100%-át, ezenfelül pedig nem terjed ki a normákhoz való igazítás által előidézett működési költségek emelkedésére. Hangsúlyozni kell ugyanakkor, hogy a költségek emelkedése nem a termelékenység javulásában, hanem a előállított rum literenkénti önköltségi egységárának növekedésében nyilvánul meg: e berendezések karbantartási és működési költségei a rum önköltségi árát lepárlóüzemtől függően mintegy 10–15%-kal terhelik. A lepárlóüzemeknek tehát minden évben jelentős pénzügyi erőfeszítést kell tenniük.E költségek összessége a tengerentúli megyék vállalkozásait gyakran nehéz pénzügyi helyzetbe hozza, miközben a szabályozási keret egyre szigorúbb. A lepárlóüzemek számára az egyetlen megoldás a legnagyobb előállítási mennyiségek költségeinek csökkentése azáltal, hogy az anyaországi piacra megfelelő bejutást biztosítanak nekik, hiszen a közösségi piacra irányuló export összmennyisége 2002 és 2005 között 12%-kal csökkent (176 791 hl tiszta alkoholról 155 559 hektoliterre).Fontos tehát jelenlegi kontingensük kiterjesztésével lehetőséget biztosítani a tengerentúli megyék számára az anyaországi piacon elfoglalt helyük megőrzésére. Noha a franciaországi rumforgalmazás 2000 és 2005 között 20%-kal nőtt, a tengerentúli megyékben előállított rum csak 16%-os emelkedést mutatott, ami viszonylagos piaci visszaszorulást jelent, miközben az előállítási költségek emelkedtek. 2005 óta a teljes kontingenst kihasználták. Vagyis az adókedvezmény lehetővé teszi a tengerentúli megyékben előállított rum magas önköltségi árának és a viszonylagosan magas alkoholtartalmának részleges kompenzálását, miáltal a nagy forgalmazók továbbra is kínálatukban tartják azt.A fenti okok miatt javasolt a jelenlegi kontingens 18 000 hl tiszta alkohollal való emelése, hogy így elérjék az összesen 108 000 hl-t, amely megfelel az utóbbi években az anyaországban jegyzett fogyasztás hat évre való kivetítésének.Tekintettel a jogbiztonság megteremtésének szükségességére a cukornád-cukor-rum termékpálya gazdasági szereplői számára, tekintettel a berendezések és az épületek amortizációs idejére és a más közösségi jogszabályokkal való összhang érdekében konszenzusnak kell létrejönnie a szóban forgó eltérés 2012 végéig történő fenntartásáról.-  Általános összefüggésekA Tanács 1995. október 30-i határozatával engedélyezte Franciaország számára a tengerentúli megyékben előállított hagyományos rumra az etilalkoholra alkalmazandó teljes adómértéknél alacsonyabb jövedéki adó alkalmazását. Ezen intézkedés 2002. december 31-én vesztette hatályát. Az intézkedést a 2002. február 18-i tanácsi határozat hosszabbította meg 90 000 hektoliter tiszta alkohol kontingensre. Ez előírta, hogy Franciaországnak legkésőbb 2006. június 30-ig jelentést kell benyújtania a Bizottsághoz, amely alapján ez utóbbi értékelheti, hogy továbbra is fennállnak-e a kedvezményes adómérték engedélyezésének indokai. Franciaország 2005. december 27-én félidős mérleget nyújtott be, és kiegészítő kontingens engedélyezését kérelmezte a hagyományos rum számára. A francia hatóságok kérelmét az EK-Szerződés 299. cikke (2) bekezdésének követelményeire tekintettel megvizsgálták.-  A javaslat által érintett területet szabályozó hatályos rendelkezésekAz EK-Szerződés 299. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a szerződés rendelkezéseit alkalmazni kell Franciaország tengerentúli megyéire, az Azori-szigetekre, Madeirára és a Kanári-szigetekre. Figyelembe véve azonban Franciaország tengerentúli megyéi, az Azori-szigetek, Madeira és a Kanári-szigetek gazdasági és társadalmi strukturális helyzetét, amit távoli fekvésük, szigetjellegük, kis méretük, kedvezőtlen domborzati és éghajlati viszonyaik és néhány terméktől való gazdasági függésük súlyosbít, amely tényezők állandósága és együttes hatása súlyosan hátráltatja fejlődésüket, a Tanács a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően minősített többséggel egyedi intézkedéseket fogad el, amelyek célja különösen az, hogy meghatározza e szerződés – így a közös politikák – alkalmazásának feltételeit ezekben a régiókban.Az EK-Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésén alapuló 2002. február 18-i 2002/166/EK tanácsi határozat engedélyezi Franciaország számára tengerentúli megyéiben előállított hagyományos rumra jövedékiadó-kedvezmény alkalmazását. A kedvezményes adómérték 90 000 hektoliter tiszta alkoholra korlátozódik. A nem a francia tengerentúli megyékből származó hasonló termékekre alkalmazott adómértékek tekintetében a kedvezményes adómérték alacsonyabb lehet az alkoholra a 92/84/EGK irányelvben meghatározott jövedékiadó-mértéknél, de legfeljebb az alkohol rendes nemzeti jövedékiadó-mértékének 50%-ával. A Tanács határozata 2009. december 31-ig alkalmazandó, a félidős mérleget pedig legkésőbb 2006 júniusáig kell benyújtani. E javaslat a fent említett határozat helyébe lép.-  Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivelAz EK-Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésében előírt egyedi intézkedéseknek figyelembe kell venniük a legkülső régiók sajátos jellemzőit és korlátait anélkül, hogy veszélyeztetnék a közösségi jogrend – így a belső piac és a közös politikák – integritását és koherenciáját. E követelményt a francia hatóságok kérelmének igen alapos vizsgálatával vették figyelembe. Így, bár a francia hatóságok eredeti kérelme a kontingens 30 000 hektoliter tiszta alkohollal való növelésére irányult, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az EK-Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésének alapján csak 18 000 hektoliter tiszta alkohollal való növelés indokolt, mivel ez megfelel az elmúlt években Franciaországban jegyzett hagyományos kereskedelmi forgalom alakulása hat évre történő kivetítésének.A javaslat elemzése során a Bizottság szolgálatai ugyancsak felmérték más meglévő intézkedéseknek (a cukorpiac közös szervezésének 2006. februári felülvizsgálata részben hozzájárul a termékpálya fenntartásához) – elsősorban az Unió legkülső régiói részére egyedi mezőgazdasági intézkedések megállapításáról szóló, 2006. január 30-i 247/2006/EK tanácsi rendelet keretében létrehozott támogatási intézkedéseknek, illetve e rendelkezések a javaslattal való összhangjának – a cukornád-cukor-rum termékpályára gyakorolt pozitív hatását.A cukorból és a melaszból előállított rum termelői számára a cukorpiac közös szervezése keretében nyújtott támogatás lehetővé teszi az alapanyag felvásárlási árának fenntartását a cukor árának csökkenése ellenére, azonban nem csökkenti azok előállítási költségeit.2) KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT-  Az érdekelt felekkel folytatott konzultációA francia hatóságok kérelmét az érintett gazdasági ágazat kérelmeinek nyomán nyújtották be.-  Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználásaKülső szakértők bevonására nem volt szükség.-  HatásvizsgálatA tengerentúli megyékben előállított rum a teljes közösségi piac mintegy 20%-át teszi ki.A jelenlegi kontingens a közösségi piac kevesebb mint 8,68%-át teszi ki, a kontingens javasolt emelése pedig e piacnak csak mintegy 1,5%-ára vonatkozik, hatéves időszakra. Mértéke 18 000 hektoliter tiszta alkohol, amely megfelel az 1999 és 2005 között Franciaországban jegyzett hagyományos kereskedelmi forgalom alakulása hat évre történő kivetítésének.A forgalmazás alakulásaForgalmazás „kedvezményes jövedéki adó” | kontingensen kívül | Harmadik ország | Összesen |2005 | 90 000 | 35 500 | 5500 | 131 000 |2004 | 87 900 | 30 800 |2003 | 86 400 | 26 200 |2002 | 86 900 | 37 000 |2001 | 86 200 | 26 500 |2000 | 78 300 | 30 000 | 1000 | 109 300 |2000/2005 közötti változás | 20 %, |Kivetítés | 18 000 hektoliter tiszta alkohol |Az intézkedés hozzájárul a regionális fejlesztéshez. A kedvezményes adómérték a cukornád-cukor-rum termékpálya különböző szereplőinek kedvez:- a forgalmazásra alkalmazva lehetővé teszi az anyaországi fogyasztók számára, hogy elfogadható áron jussanak a tengerentúli megyékben előállított hagyományos rumhoz;- lehetővé teszi a lepárlóüzemek termékei piacra jutásának biztosítását és jobb értékesítését;- biztosítja következésképpen a cukornádtermesztés fenntartását, a hozzá kapcsolódó munkahelyek megtartását, és hozzájárul a tengerentúli régiók területrendezéséhez.A francia hatóságok megítélése szerint az adókedvezmény megszűnése a kereskedelmi piacok 50%-ának (elsősorban a francia anyaországban) elvesztésével járna, tehát a lepárlóüzemek 75%-ának bezárását vonná maga után. További hatásokkal járna az egész termékpályára, a termesztőkre és a cukorgyárakra nézve. A mintegy 22 000, a rumelőállítással kapcsolatban álló közvetlen munkahely fenntartásán túl az adórendszer segíti olyan termékek közvetett értékesítését, mint a szintén a cukornádból nyert és energiaforrásként, takarmányként vagy természetes műtrágyaként felhasznált melasz vagy szalma. Ezzel ellentétben az adózási rend lehetővé tette 11 guadeloupe-i, 9 martinique-i, 3 réunioni és egy francia guyanai lepárlóüzem fenntartását. A 2002–2005 közötti időszakban csak egyetlen lepárlóüzem hagyott fel teljesen tevékenységével.Fontos megjegyezni a 2000–2005 közötti időszakkal kapcsolatban, hogy a máshonnan származó rum behozatala az anyaországba több mint 500%-kal emelkedett. Az egyedi adózási rend megléte tehát nem akadályozza meg a versengő rumok egyre növekvő térnyerését a francia piacon. Emellett a belső piac integritását sem sértik: az 1995 óta a tengerentúli megyék számára engedélyezett egyedi adózási rend nem volt hatással a máshonnan származó rumok piaci részesedésének alakulására sem a belső piacon, sem a francia piacon (1995-ben a tengerentúli megyék piaci részesedése az Európai Unió belső piacán – Franciaországot leszámítva – több mint 50%-kal esett vissza, míg az AKCS-országokból és a harmadik országokból származó behozatal piaci részesedése több mint 20%-kal emelkedett, így 2005-ben a kereskedelmi forgalomba bocsátott mennyiség 80%-át teszi ki).Következésképpen az anyaországi kedvezményes jövedéki adó kontingensének javasolt emelése nem zavarja a belső piac működését, sem a közös adópolitikát.A JAVASLAT JOGI ELEMEI-  A javasolt intézkedések összefoglalásaA javaslat engedélyezi Franciaország számára kedvezményes jövedékiadó-mérték alkalmazását a tengerentúli megyéiben előállított „hagyományos” rum 108 000 hl tiszta alkohol kontingensére 2007. január 1-jétől 2012. december 31-ig.-  JogalapA Szerződés 299. cikkének (2) bekezdése.-  A szubszidiaritás elveA javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható.-  Az arányosság elveA javaslat megfelel az arányosság elvének. A javaslat nem lépi túl a hagyományos rum előállítói által viselt magas költségek kompenzálásához szükséges mértéket.A francia hatóságok azt is megjegyzik, hogy a tengerentúli megyékben előállított hagyományos rumra vonatkozó kedvezményes jövedékiadó-mérték nem ösztönözte arra a nagy nemzetközi rummárkákat, hogy a tengerentúli megyékbe tegyék át székhelyüket azért, hogy ott alakítsák ki saját termelésüket, részesülve ezáltal a termékpályára érvényes adókedvezmény előnyeiből. Az utolsó nemzetközi vállalat ráadásul 2004-ben elhagyta Martinique-ot, miközben az AKCS-országokban ágazati szereplő maradt.Mindezek az adatok bizonyítják, hogy a támogatási rendszer arányos a kitűzött céllal – tudniillik a cukornád-cukor-rum termékpálya versenyképességének javításával – és azt mutatja, hogy ez az eszköz nem volt hatással a máshonnan származó rumok piaci részesedésének alakulására.-  Az eszközök megválasztásaA Szerződés 299. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a legkülső régióknak kedvező egyedi intézkedéseket tanácsi határozattal kell meghozni.KÖLTSÉGVETÉSI KIHATÁSOKA javaslat nincs kihatással a Közösség költségvetésére.2007/0131 (CNS)JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAFranciaország számára a tengerentúli megyéiben előállított hagyományos rumra jövedékiadó-kedvezmény alkalmazásának engedélyezéséről és a 2002. február 18-i 2002/166/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 299. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára[3],tekintettel az Európai Parlament véleményére,[4]mivel:(1) Az EK-Szerződés 299. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a szerződés rendelkezéseit alkalmazni kell Franciaország tengerentúli megyéire, az Azori-szigetekre, Madeirára és a Kanári-szigetekre. Figyelembe véve azonban Franciaország tengerentúli megyéi, az Azori-szigetek, Madeira és a Kanári-szigetek gazdasági és társadalmi strukturális helyzetét, amit távoli fekvésük, szigetjellegük, kis méretük, kedvezőtlen domborzati és éghajlati viszonyaik és néhány terméktől való gazdasági függésük súlyosbít, amely tényezők állandósága és együttes hatása súlyosan hátráltatja fejlődésüket, a Tanács a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően minősített többséggel egyedi intézkedéseket fogad el, amelyek célja különösen az, hogy meghatározza e szerződés – így a közös politikák – alkalmazásának feltételeit ezekben a régiókban. A Tanács ezen intézkedések elfogadásakor figyelembe veszi az olyan területeket, mint – többek között – az adópolitika. A Tanács ezen intézkedéseket a legkülső régiók sajátos jellemzőinek és korlátainak figyelembevételével fogadja el anélkül, hogy veszélyeztetné a közösségi jogrend – így a belső piac és a közös politikák – integritását és koherenciáját.(2) Az EK-Szerződés e rendelkezése alapján a Tanács a francia tengerentúli megyékkel kapcsolatban elfogadta a Franciaország számára a francia tengerentúli megyékben előállított hagyományos rumra jövedékiadó-kedvezmény alkalmazásának engedélyezéséről szóló, 2002. február 18-i 2002/166/EK tanácsi határozatot (2002/166/EC: Council Decision of 18 February 2002 authorising France to extend the application of a reduced rate of excise duty on "traditional" rum produced in its overseas departments). A nem a francia tengerentúli megyékből származó hasonló termékekre alkalmazott adómértékekhez viszonyítva a kedvezményes adómérték alacsonyabb lehet az alkohol a 92/84/EGK irányelvben meghatározott jövedékiadó-mértékénél, de legfeljebb az alkohol rendes nemzeti jövedékiadó-mértékének 50%-ával. A Tanács határozata 2009. december 31-ig alkalmazandó, a félidős mérleget pedig legkésőbb 2006 júniusáig kell benyújtani.(3) A francia hatóságok 2005. december 27-én benyújtották a félidős mérleget, melyben jelezték, hogy az anyaországi piacon forgalmazott hagyományos rumra alkalmazandó adóeszköz fenntartása elengedhetetlen. Emellett figyelembe véve a rum közösségi piacának alakulását, amely elsősorban harmadik országokból származó termékeknek kedvez, és tekintettel a termékpálya gazdasági és társadalmi fontosságára, illetve a termelés körülményeinek strukturális jellegére, amelyek csökkentik a termékpálya termelékenységét a tengerentúli megyékben, és amelyek megnehezítik termelését a közösségi piacon, Franciaország kérelmezte, hogy az anyaországi piacon forgalmazott hagyományos rumra alkalmazandó adóeszközt mennyiség és időtartam tekintetében terjesszék ki.(4) A tengerentúli megyék gazdasági-társadalmi egyensúlyának biztosítása érdekében elengedhetetlen a cukornád-cukor-rum termékpálya fenntartása. A három leginkább érintett tengerentúli megyében – Réunion, Guadeloupe és Martinique – ugyanis a termékpálya éves forgalma mintegy 250 millió EUR, továbbá 40 000 munkahelyet biztosít, amelyből 22 000 közvetlen munkahely. Fel kell hívni a figyelmet továbbá a cukornádtermesztésnek a környezetvédelemre gyakorolt pozitív hatására a tengerentúli megyékben. A banánágazat mellett ez az egyetlen jelentős exporttevékenységet végző termékpálya azokban a régiókban, amelyek kiviteli mennyisége behozatali mennyiségük alig 7%-át teszi ki. Ennélfogva a tengerentúli megyéiben előállított hagyományos rumra vonatkozó jövedékiadó-kedvezmény Franciaország általi fenntartása – a Szerződés 90. cikkétől való eltéréssel – szükséges és indokolt annak érdekében, hogy ne veszélyeztessék a tengerentúli megyék fejlődését.(5) A cukorágazatbeli közös piacszervezés 2006. februári felülvizsgálata részben hozzájárul a termékpálya fenntartásához. Így a POSEI-rendszerek keretében (az Unió legkülső régiói részére egyedi mezőgazdasági intézkedések megállapításáról szóló, 2006. január 30-i 247/2006/EK tanácsi rendelet) a termékpályának nyújtott támogatási intézkedések bevezetését tervezik közösségi támogatások, illetve nemzeti támogatások formájában egyaránt, a tengerentúli megyék cukornád-cukor-rum termékpályája versenyképességének javítása érdekében. Ezen intézkedések azonban továbbra sem teszik lehetővé a vámvédelem fokozatos lebontásának kompenzálását és a tengerentúli megyék rumpiaci részesedésének megőrzését.(6) A helyi piac kis mérete miatt a tengerentúli megyék lepárlóüzemei csak akkor tudják fenntartani tevékenységüket, ha elegendő mértékben bejutnak az anyaországi piacra, amely az általuk előállított rum legjelentősebb felvevője (a teljes piac több mint 50%-a).(7) A hagyományos rum közösségi piaci versenyének hiányát alapvetően a magas értékesítési árak okozzák, amely a magas önköltségi árnak köszönhető; ez 2001 óta csak emelkedett. 2001 óta az előállítási és a munkaerő-költségek egyaránt jelentősen emelkedtek a tengerentúli megyékben. Ezenfelül a tengerentúli megyékben előállított rumoknak be kell tartaniuk a közösségi normákat, ami jelentős mértékű nem jövedelemtermelő beruházást igényel. 2001 óta a tengerentúli megyékben megvalósított beruházások meghaladták a 45,5 millió eurót, melynek 47%-át egyedül a környezetvédelemre fordított beruházások teszik ki. Ugyanakkor, ha e beruházások egy részét a strukturális alapokból támogatják is, nem ez a helyzet az általuk előidézett működési költségek esetében, amelyek a rum önköltségi árát lepárlóüzemtől függően mintegy 10–15%-kal terhelik.(8) E költségek 2001 óta összességükben jelentősen megemelkedtek, és ez a tengerentúli megyék vállalkozásait nehéz pénzügyi helyzetbe hozza. A termékpálya fenntartását biztosító egyetlen megoldás a legnagyobb előállítási mennyiségek költségeinek csökkentése.(9) 2002 óta a közösségi piacra irányuló összes kiviteli mennyiség 12%-kal, 176 791 hl tiszta alkoholról 155 559 hl tiszta alkoholra csökkent. Vagyis egyedül az anyaországi piacnak köszönhető – ahol a tengerentúli megyékben előállított rum egyedi adózási rend tárgyát képezi, amelynek segítségével részben kompenzálhatja magas önköltségi árát – hogy ez utóbbiak rum termékpályája fennmaradhatott. Mivel a tengerentúli megyék cukornád-cukor-rum termékpályája tevékenységének megőrzése érdekében fenn kell tartani az e megyékben előállított hagyományos rum francia anyaországi versenyképességét az anyaország piacán, felül kell vizsgálni a tengerentúli megyékből származó azon hagyományos rum mennyiségét, amely e piacon történő forgalmazása során kedvezményes jövedéki adóban részesülhet.(10) Az e határozattal engedélyezett adókedvezmény nem lépi túl a hagyományos rum előállítói által viselt magas költségek kompenzálásához szükséges mértéket.(11) Annak biztosítása érdekében, hogy e határozat ne veszélyeztesse a belső piac integritását, az ezen intézkedés előnyeiből részesülő, tengerentúli megyékből származó rum mennyisége – amint korábban – nem haladhatja meg az elmúlt években a különböző piaci források esetében regisztrált kereskedelmi forgalom mennyiségét.(12) Tekintettel a jogbiztonság megteremtésének szükségességére a cukornád-cukor-rum termékpálya gazdasági szereplői számára, tekintettel a berendezések és az épületek amortizációs idejére és a termékpályára vonatkozó más közösségi keretszabályokkal való összhang érdekében konszenzusnak kell létrejönnie a szóban forgó eltérés 2012 végéig történő fenntartásáról.(13) Ezen időtartam engedélyezésének feltételeként azonban időközi jelentést kell készíteni, amely alapján a Bizottság értékelheti, hogy továbbra is fennállnak-e az adóügyi eltérés indokai, és – adott esetben – megvizsgálhatja, szükség van-e az érintett időtartam vagy mennyiség felülvizsgálatára a rum közösségi piacának alakulására tekintettel.(14) A 2002/166/EK tanácsi határozat helyett új határozatra van szükség.(15) E határozat nem sérti a Szerződés 87. és 88 cikkének esetleges alkalmazását.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA Szerződés 90. cikkétől eltérve engedélyezni kell Franciaország számára az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/84/EGK tanácsi irányelv 3. cikkében meghatározott teljes adómértéknél alacsonyabb jövedéki adó alkalmazását az anyaország területén a francia tengerentúli megyékben előállított hagyományos rumra.2. cikkAz 1. cikkben szereplő eltérés a szeszes italok meghatározására, megnevezésére és kiszerelésére vonatkozó általános szabályok megállapításáról szóló 1989. május 29-i 1576/89/EGK tanácsi rendelet 1. cikke (4) bekezdésének a) pontjában meghatározott, és a tengerentúli megyékben az előállítás helyén betakarított cukornádból előállított rumra korlátozódik, amelynek illóanyag-tartalma legalább 225 g/hl tiszta alkoholra vonatkoztatva, minimális alkoholtartalma pedig 40%.3. cikk1. A 2. cikkben szereplő termékre alkalmazandó kedvezményes jövedékiadó-mérték 108 000 hl tiszta alkohol kontingensre korlátozódik.2. A kedvezményes adómérték alacsonyabb lehet az alkohol a 92/84/EGK irányelvben meghatározott jövedékiadó-mértékénél, de legfeljebb az alkohol rendes nemzeti jövedékiadó-mértékének 50%-ával.4. cikkFranciaországnak legkésőbb 2010. június 30-ig jelentést kell benyújtania a Bizottsághoz, amely alapján ez utóbbi értékelheti, hogy továbbra is fennállnak-e a kedvezményes adómérték engedélyezésének indokai és adott esetben, a piac alakulására tekintettel, szükség van-e a kontingens kiigazítására.5. cikkE határozatot 2007. január 1-től 2012. december 31-ig kell alkalmazni.6. cikk1. A 2002. február 18-i 2002/166/EK határozat hatályát veszti.2. A hatályon kívül helyezett határozatra vonatkozó hivatkozásokat az e határozatra történő hivatkozásokként kell értelmezni.7. cikkEnnek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnök [1] Például a cachaça (brazil cukornádpálinka) előállítási költségei ugyanakkorák, mint a tengerentúli megyék a környezetvédelmi normákhoz való igazításának költségei önmagukban.[2] Meg kell jegyezni, hogy a társfinanszírozásra jogosult korszerűsítési támogatások nem terjedhetnek ki a kapacitásnövelési intézkedésekre.[3] HL C […]., […]., […]. o.[4] HL C […]., […]., […]. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0290

Javaslat a Tanács határozata a metomilnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásáról  /* COM/2007/0290 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 8.6.2007COM(2007) 290 véglegesJavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa metomilnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSA tanácsi határozatra irányuló javaslat mellékelt tervezete a metomilnak mint hatóanyagnak a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelvben szereplő engedélyező jegyzékre (I. melléklet) történő felvételének megtagadásával és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek piacról való kivonásával foglalkozik. A felvétel megtagadásának javaslata a hatóanyag értékelése során felmerült aggályokon alapul.A 91/414/EGK tanácsi irányelv harmonizálja a növényvédő szerek engedélyezésének és forgalomba hozatalának jogi keretét. A növényvédő szerként használandó hatóanyagok értékelése és engedélyezése közösségi szinten történik és ezeket az anyagokat az irányelv I. melléklete sorolja fel. A hatóanyagot tartalmazó egyes növényvédő szereket a tagállamok értékelik és engedélyezik harmonizált jogszabályok alapján.Az iparág által benyújtott adatokat először egy referens tagállam – ez esetben az Egyesült Királyság – értékelte, majd benyújtotta az értékelő jelentés tervezetét. Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósághoz szakértői értékelésnek vetette alá a referens tagállam értékelését és a metomilra vonatkozó kockázatértékelésből levont EFSA-következtetést 2006. június 23-án eljuttatta a Bizottságnak.E hatóanyag értékelése során több aggály is felmerült. A rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy a kezelő expozíciója meghaladná a megengedett szintet és az sem bizonyosodott be, hogy a dolgozók és a környezetben lévők expozíciója elfogadható. Ökotoxikológiai szempontból aggodalomra adnak okot a madarakat, emlősöket, vízi élőlényeket, méheket és a nem célzott ízeltlábúakat fenyegető veszélyek.A mellékletbe történő feltétel megtagadásáról szóló határozat tervezetét 2007. március 16-án terjesztették az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság elé.-  18 tagállam (199 szavazat) a tervezet mellett szavazott-  7 tagállam (107 szavazat) nem támogatta a tervezetet-  2 tagállam (39 szavazat) tartózkodott.Az Állandó Bizottság nem nyilvánított véleményt. Ezért a 91/414/EGK irányelv 19. cikke értelmében és az 1999/468/EK tanácsi határozat 5. cikkével összhangban a Bizottság köteles javaslatot benyújtani a Tanácsnak a meghozandó intézkedésekről, a Tanácsnak pedig három hónap áll rendelkezésére, hogy minősített többséggel döntést hozzon.A határozat tervezetére nem vonatkozik az Európai Parlament ellenőrzési joga (1999/468/EK tanácsi határozat 8. cikke).Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa metomilnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásáról(EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre[1] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,mivel:(1) A 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a tagállamok az irányelvről szóló értesítést követő 12 éves időszakon belül engedélyezhetik az irányelv I. mellékletében nem szereplő olyan hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek forgalomba hozatalát, amelyek az irányelvről szóló értesítés időpontja után két évvel már forgalomban voltak, miközben e hatóanyagokat egy munkaprogram keretében fokozatosan megvizsgálják.(2) A 451/2000/EK[2] és a 703/2001/EK[3] bizottsági rendelet megállapítja a 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében említett munkaprogram második szakaszának végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, és létrehozza azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő lehetséges felvétel céljából értékelni kell. E jegyzékben szerepel a metomil.(3) A metomil esetében a bejelentő által javasolt felhasználási célokra vonatkozóan az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatásokat a 451/2000/EK és a 703/2001/EK rendeletben meghatározott rendelkezésekkel összhangban értékelték. Az említett rendeletek kijelölik továbbá a referens tagállamokat, amelyek feladata a megfelelő értékelő jelentések és ajánlások benyújtása az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósághoz (EFSA) a 451/2000/EK rendelet 8. cikkének (1) bekezdésével összhangban. A metomil esetében az Egyesült Királyság volt a referens tagállam és 2004. május 3-án minden vonatkozó információt benyújtott.(4) A tagállamok és az EFSA szakértői értékelésnek vetették alá az értékelő jelentést, majd azt 2006. június 23-án a metomil hatóanyagú növényvédő szerek kockázatértékeléséről szóló szakértői értékelésből levont EFSA-következtetés formájában benyújtották a Bizottsághoz[4]. E jelentést a tagállamok és a Bizottság az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság keretében felülvizsgálták.(5) E hatóanyag értékelése során több aggály is felmerült. A rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy a kezelő expozíciója meghaladná a megengedett szintet és az sem bizonyosodott be, hogy a dolgozók és a környezetben lévők expozíciója elfogadható. Ökotoxikológiai szempontból aggodalomra adnak okot a madarakat, emlősöket, vízi élőlényeket, méheket és a nem célzott ízeltlábúakat fenyegető veszélyek.(6) A Bizottság felkérte a bejelentőt, tegye meg észrevételeit a szakértői értékelés eredményeire vonatkozóan és jelezze szándékát, hogy továbbra is támogatni kívánja-e a hatóanyag használatát. A bejelentő benyújtotta észrevételeit, amelyeket körültekintően megvizsgáltak. A felhozott érvek ellenére azonban a fenti aggályok továbbra is fennállnak, és az EFSA szakértői találkozók alkalmával benyújtott és megvizsgált információk alapján végzett értékelések nem bizonyították, hogy a javasolt felhasználási körülmények között a metomilt tartalmazó növényvédő szerek általában várhatóan megfelelnek a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt követelményeknek.(7) A metomil emiatt nem vehető fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.(8) Intézkedéseket kell tenni annak biztosítására, hogy a metomilt tartalmazó növényvédő szerek engedélyeit meghatározott időn belül visszavonják, hogy meghosszabbításukra ne kerüljön sor, és hogy az ilyen termékekre ne adjanak ki új engedélyeket.(9) A metomilt tartalmazó növényvédő szerek meglévő készleteinek megsemmisítésére, tárolására, forgalomba hozatalára és felhasználására a tagállamok által engedélyezett legfeljebb 12 hónapos türelmi idő – amelynek célja, hogy a meglévő készleteket egy további vegetációs időszakban elhasználhassák – által biztosítható, hogy a mezőgazdasági termelők a metomilt tartalmazó növényvédő szereket e határozat elfogadásától számított 18 hónapig még be tudják szerezni.(10) E határozat nem sérti a 91/414/EGK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének rendelkezései szerint a metomilnak a szóban forgó irányelv I. mellékletébe történő felvételére irányuló kérelem benyújtását.(11) Az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság az elnöke által kitűzött határidőn belül nem nyilvánított véleményt,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA metomilt a Bizottság nem veszi fel hatóanyagként a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.2. cikkA tagállamok biztosítják, hogy:a) a metomilt tartalmazó növényvédő szerek engedélyét [...DÁTUM BEILLESZTENDŐ: E HATÁROZAT ELFOGADÁSÁTÓL SZÁMÍTOTT 6 HÓNAP]-ig visszavonják;b) a metomilt tartalmazó növényvédő szerekre nem adnak ki új engedélyeket és azokat nem újítják meg e határozat közzétételét követően.3. cikkA tagállamok által a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (6) bekezdése rendelkezéseinek értelmében biztosított türelmi idő a lehető legrövidebb, és legkésőbb [... DÁTUM BEILLESZTENDŐ: E HATÁROZAT ELFOGADÁSÁTÓL SZÁMÍTOTT 18 HÓNAP]-án/-én lejár.4. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, […]-án/én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 230., 1991.8.19., 1. o. A legutóbb a(z) .../.../EK bizottsági irányelvvel (HL L ..., ..., ... o.) módosított irányelv.[2] HL L 55., 2000.2.29., 25. o. A legutóbb az 1044/2003/EK rendelettel (HL L 151., 2003.6.19., 32. o.) módosított rendelet.[3] HL L 98., 2001.4.7., 6. o.[4] EFSA Scientific Report (2006) 83, 1-73, Conclusion regarding the peer review of pesticide risk assessment of methomyl.


title: Javaslat: a Tanács határozata az EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Málta általi, 2008. január 1-jén történő bevezetéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0259

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 16.5.2007COM(2007) 259 végleges2007/0092 (CNS)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Málta általi, 2008. január 1-jén történő bevezetéséről(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA Tanács 1998. május 3-i határozata szerint Ausztria, Belgium, Finnország, Franciaország, Hollandia, Írország, Luxemburg, Németország, Olaszország, Portugália és Spanyolország teljesítette a közös valuta 1999. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. Dánia és az Egyesült Királyság élt kívülmaradási jogával, ezért a Tanács értékelésüket nem végezte el. Görögország és Svédország esetében a Tanács eltérést alkalmazott. A Tanács 2000. június 19-i határozata szerint Görögország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2001. január 1-jén bevezesse az eurót. Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott országok (a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia) a csatlakozási okmány 4. cikkével összhangban eltéréssel rendelkező tagállamokká váltak. A Tanács 2006. július 11-i határozata szerint Szlovénia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2007. január 1-jén bevezesse az eurót. Az Európai Unióhoz 2007. január 1-jén csatlakozott Bulgária és Románia a vonatkozó csatlakozási okmány 5. cikkével összhangban eltéréssel rendelkező tagállamokká vált.A 122. cikk (2) bekezdése megállapítja az eltérések megszüntetésének eljárásait. Ezeket az eljárásokat kétévente legalább egyszer, vagy az eltéréssel rendelkező tagállam kérésére kell kezdeményezni. Ezen eljárások szerint a Bizottságnak és az Európai Központi Banknak a 121. cikk (1) bekezdésével összhangban jelentést kell tennie a Tanácsnak arról, hogy az eltéréssel rendelkező tagállamok milyen előrelépéseket tettek a gazdasági és monetáris unió megvalósítására vonatkozó kötelezettségeik teljesítése terén. A saját és az EKB jelentése alapján a Bizottság a Tanácsnak javaslatot terjeszthet elő egy olyan tanácsi határozatra vonatkozóan, amellyel a szükséges feltételeket teljesítő tagállamok esetében megszüntetik az eltérést.A Bizottság és az EKB 2006-ban minden eltéréssel rendelkező országot értékelt. 2007. február 27-én Málta új konvergenciaértékelési kérelmet nyújtott be azzal a céllal, hogy az eltérés hatályon kívül helyezése esetén 2008. január 1-jén bevezesse az eurót. E kérelem nyomán a Bizottság és az EKB elkészítette Málta konvergenciajelentéseit.A Máltáról szóló 2007. évi bizottsági konvergenciajelentést a biztosok testülete 2007. május 16-án fogadta el. Az EKB ugyanezen a napon fogadta el jelentését. A jelentésekben többek között azt vizsgálják, hogy Málta nemzeti jogszabályai, ezen belül a nemzeti központi bank alapokmánya, összeegyeztethetők-e a Szerződés 108. és 109. cikkével és a KBER és az EKB alapokmányával. A jelentésekben továbbá azt vizsgálják, hogy Málta elérte-e a fenntartható konvergencia magas fokát, azaz teljesítette-e a konvergenciakritériumokat, ezenkívül számos más, a 121. cikk (1) bekezdésének utolsó albekezdésében említett tényezőt is figyelembe vesznek.A Bizottság konvergenciajelentésében arra a következtetésre jutott, hogy Málta elérte a fenntartható konvergencia magas fokát.A saját és az EKB jelentése alapján a Bizottság elfogadta a csatolt tanácsi határozatjavaslatot, amely Málta esetében 2008. január 1-jei hatállyal megszünteti az eltérést.2007/0092 (CNS)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Málta általi, 2008. január 1-jén történő bevezetésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 122. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel a Bizottság jelentésére[1],tekintettel az Európai Központi Bank jelentésére[2],tekintettel az Európai Parlament véleményére,tekintettel az állam-, illetve kormányfői összetételben ülésező Tanács tanácskozására,mivel:(1) 1999. január 1-jén életbe lépett a gazdasági és monetáris unió harmadik szakasza. Az állam-, illetve kormányfői összetételben ülésező Tanács 1998. május 3-i brüsszeli határozata[3] szerint Ausztria, Belgium, Finnország, Franciaország, Hollandia, Írország, Luxemburg, Németország, Olaszország, Portugália és Spanyolország teljesítette a közös valuta 1999. január 1-i bevezetéséhez szükséges feltételeket.(2) A Tanács 2000. június 19-i határozata[4] szerint Görögország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2001. január 1-jén bevezesse a közös valutát. A Tanács 2006. július 11-i határozata[5] szerint Szlovénia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2007. január 1-jén bevezesse a közös valutát.(3) A Szerződéshez csatolt, egyes Nagy Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló jegyzőkönyv (1) bekezdésének megfelelően az Egyesült Királyság bejelentette a Tanácsnak, hogy 1999. január 1-jén nem kíván a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszába lépni. Ezen a bejelentésen nem változtattak. A Szerződéshez csatolt, egyes Dániára vonatkozó rendelkezésekről szóló jegyzőkönyv (1) bekezdésének és az állam- és kormányfők 1992. decemberi edinburgh-i határozatának megfelelően Dánia bejelentette a Tanácsnak, hogy nem vesz részt a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában. Dánia nem kérte, hogy indítsák meg a Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésében említett eljárást.(4) Svédországra az 1998/317/EK határozat alapján a Szerződés 122. cikkében meghatározott eltérés vonatkozik. A csatlakozási okmány[6] 4. cikkének megfelelően Ciprusra, a Cseh Köztársaságra, Észtországra, Lengyelországra, Lettországra, Litvániára, Magyarországra, Máltára és Szlovákiára a Szerződés 122. cikkében meghatározott eltérés vonatkozik. A vonatkozó csatlakozási okmány[7] 5. cikkének megfelelően Bulgáriára és Romániára a Szerződés 122. cikkében meghatározott eltérés vonatkozik.(5) 1998. július 1-jén létrejött az Európai Központi Bank (EKB). Az Európai Monetáris Rendszert egy árfolyam-mechanizmus váltotta fel, amelynek bevezetését a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában az árfolyam-mechanizmus bevezetéséről szóló, 1997. június 16-i európai tanácsi állásfoglalás[8] állapította meg. A gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában bevezetésre kerülő árfolyam-mechanizmus (ERM II) eljárásait az EKB és az euroövezeten kívüli tagállamok nemzeti központi bankjai között létrejött, a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában az árfolyam-mechanizmus működési eljárásainak meghatározásáról szóló 1998. szeptember 1-jei megállapodás[9] határozta meg.(6) A Szerződés 122. cikkének (2) bekezdése megállapítja az érintett tagállamokra vonatkozó eltérések megszüntetésének eljárásait. E cikk szerint a Bizottság és az EKB legalább kétévente vagy az eltéréssel rendelkező tagállam kérésére jelentést készít a Tanácsnak a Szerződés 121. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően. Málta 2007. február 27-én hivatalos konvergenciaértékelési kérelmet nyújtott be.(7) A tagállamok nemzeti jogszabályait, ezen belül a nemzeti központi bankok alapokmányait szükség esetén úgy kell módosítani, hogy összeegyeztethetők legyenek a Szerződés 108. és 108. cikkével és a KBER alapokmányával. A Bizottság és az EKB jelentéseiben részletesen megvizsgálja, hogy Málta jogszabályai összeegyeztethetők-e a Szerződés 108. és 109. cikkével és a KBER alapokmányával.(8) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 121. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 1. cikke szerint a Szerződés 121. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében említett árstabilitási kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam fenntartható árstabilitással és a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos inflációs rátáját legfeljebb 1,5 százalékponttal meghaladó inflációs rátával rendelkezett. Az árstabilitási kritérium alkalmazásában az inflációt a 2494/95/EK tanácsi rendeletben[10] meghatározott harmonizált fogyasztói árindex (HICP) segítségével határozzák meg. Az árstabilitási kritérium vizsgálatakor a tagállam inflációját az adott időszak 12 havi indexének számtani átlaga, valamint a megelőző időszak 12 havi indexének számtani átlaga közötti százalékos változásként mérik. A 2007 márciusát megelőző egyéves időszakban a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam Finnország, Lengyelország és Svédország volt 1,3 százalékos, 1,5 százalékos, illetve 1,6 százalékos inflációs rátával. A Bizottság és az EKB jelentéseiben használt referenciaérték kiszámításakor a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam inflációs rátájának egyszerű számtani közepéhez 1,5 százalékpontot adtak hozzá. Ennek alapján a 2007 márciusát megelőző egyéves időszak referenciaértéke 3,0 százalék volt.(9) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 121. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 2. cikke szerint a Szerződés 121. cikke (1) bekezdésének második francia bekezdésében említett állami költségvetési helyzetre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy a vizsgálat időpontjában a tagállam nem áll a Tanács által a túlzott hiány fennállásáról a Szerződés 104. cikke (6) bekezdésének értelmében hozott határozat hatálya alatt.(10) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 121. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 3. cikke szerint a Szerződés 121. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett, az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusában történő részvételre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző legalább két éven keresztül komoly feszültségek nélkül az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa (ERM) által előírt normál ingadozási sávokon belül maradt. Így különösen azt, hogy ugyanezen időszak alatt a tagállam saját kezdeményezésére semelyik másik tagállam valutájával szemben nem értékelte le valutájának bilaterális középárfolyamát. 1999. január 1-je óta az árfolyam-kritérium teljesítését az ERM II keretében vizsgálják. A Bizottság és az EKB jelentéseiben e kritérium teljesítésének vizsgálatakor a 2007. április 26-át megelőző kétéves időszakot vették alapul.(11) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 121. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 4. cikke szerint a Szerződés 121. cikke (1) bekezdésének negyedik francia bekezdésében említett kamatokra vonatkozó konvergenciakritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos nominális hosszú távú kamatát legfeljebb 2 százalékponttal meghaladó kamattal rendelkezett. A kamatlábakra vonatkozó konvergenciakritériumok alkalmazásában a 10 éves referencia államkötvények összehasonlítható kamatlábait használták. A Bizottság és az EKB jelentéseiben a kamatláb-kritérium teljesülésének vizsgálatakor használt referenciaértéket úgy számították ki, hogy a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam nominális hosszú távú kamatlábának egyszerű számtani közepéhez két százalékpontot adtak hozzá. Ennek alapján a 2007 márciusát megelőző egyéves időszak referenciaértéke 6,4 százalék volt.(12) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 121. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 5. cikke szerint a konvergenciakritériumok teljesülésére vonatkozó jelenlegi vizsgálatban felhasznált adatokat a Bizottság biztosítja. E javaslat elkészítéséhez a Bizottság biztosította az adatokat. A költségvetési adatokat a Bizottság biztosította, miután a tagállamok 2007. április 1-jéig jelentést készítettek az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 1993. november 22-i 3605/93/EK tanácsi rendeletnek[11] megfelelően.(13) A Bizottság az általa és az EKB által benyújtott, a gazdasági és monetáris unió elérésével kapcsolatos kötelezettségek teljesítése során elért máltai előrehaladásról szóló jelentések alapján az alábbi következtetésekre jutott:Málta nemzeti jogszabályai, ezen belül a nemzeti központi bank alapokmánya összeegyeztethető a Szerződés 108. és 109. cikkével és a KBER alapokmányával.Azzal kapcsolatban, hogy Málta teljesítette-e a Szerződés 121. cikke (1) bekezdésének négy francia bekezdésében említett konvergenciakritériumokat, a következőket kell figyelembe venni:-  Málta átlagos inflációs rátája a 2007 márciusát megelőző egy évben 2,2 százalék volt, ami most, és valószínűleg a következő hónapokban sem haladja meg a referenciaértéket;-  Málta költségvetési hiányát hiteles és fenntartható módon a GDP 3%-a alá csökkentették, az adósságráta a 60%-os referenciaérték felé csökken; a Bizottság ezért azt javasolja a Tanácsnak, hogy helyezze hatályon kívül a Máltában fennálló túlzott hiányról szóló határozatot;-  Málta 2005. május 2. óta az ERM II tagja; a máltai lírát (MTL) a 2007. április 26-át megelőző két évben nem érték komoly feszültségek, és Málta saját kezdeményezésére nem értékelte le az euróval szemben a MTL bilaterális középárfolyamát;-  Máltában a 2007 márciusát megelőző egy évben az átlagos hosszú távú kamatláb 4,3 százalék volt, ami nem haladja meg a referenciaértéket.Málta e kritériumok alapján a fenntartható konvergencia magas fokát érte el, és teljesíti az euro bevezetéséhez szükséges feltételeket, feltéve hogy a Tanács hatályon kívül helyezi a túlzott hiány fennállásáról szóló határozatot.(14) A Tanács 2007. június 5-én[12] a Bizottság ajánlása alapján hatályon kívül helyezte a túlzott hiány fennállásáról szóló határozatot.(15) A Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel határoz arról, hogy mely eltéréssel rendelkező tagállamok teljesítik a közös valuta bevezetéséhez szükséges feltételeket, és megszünteti az érintett tagállamok eltéréseit,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkMálta teljesíti a közös valuta bevezetéséhez szükséges feltételeket. A csatlakozási okmány 4. cikkében említett, Máltára vonatkozó eltérés 2008. január 1-jei hatállyal megszűnik.2. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.3. cikkEzt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.Kelta Tanács részérőlaz elnök[pic][pic][pic] [1] A 2007. május 16-án elfogadott -[COM(2007) 258] jelentés.[2] A 2007. május 16-i jelentés.[3] Az 1998. május 3-i 1998/317/EK tanácsi határozat (HL L 139., 1998.5.11., 30. o.).[4] A 2000. június 19-i 2000/427/EK tanácsi határozat (HL L 167., 2000.7.7., 19. o.).[5] A 2006. július 11-i 2006/495/EK tanácsi határozat (HL L 195., 2006.7.15., 25. o.).[6] HL L 236., 2003.9.23., 33. o.[7] HL L 157., 2005.6.21., 203. o.[8] HL C 236., 1997.8.2., 5. o.[9] HL C 345., 1998.11.13. 6. o., a 2000. szeptember 14-i megállapodással (HL C 362., 2000.12.16., 11 o.) módosított megállapodás.[10] A Tanács 1995. október 23-i 2494/95/EK rendelete a harmonizált fogyasztói árindexekről (HL L 257., 1995.10.27., 1. o.), a legutóbb az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított rendelet.[11] HL L 332., 1993.12.31., 7. o. A legutóbb a 2103/2005/EK tanácsi rendelettel (HL L 337., 2005.12.22., 1. o.) módosított rendelet.[12] HL L […]. , […]. , […]. o.