				|

		52013PC0022

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA Franciaország számára az üzemanyagként használt benzinre és gázolajra vonatkozó kedvezményes adómértékek alkalmazásának a 2003/96/EK irányelv 19. cikkével összhangban történő engedélyezéséről /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Az energiatermékek és a villamos energia
európai uniós adóztatását a 2003/96/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban:
energiaadó-irányelv vagy irányelv) szabályozza.
Az irányelv 19. cikkének
(1) bekezdése értelmében az egyéb, különösen az 5., 15. és
17. cikkben meghatározott rendelkezéseken felül a Tanács egyhangúlag, a
Bizottság javaslatára eljárva, meghatározott szakpolitikai megfontolásokból
bármely tagállam számára engedélyezheti az adómértékeket érintő további
mentességek vagy csökkentések bevezetését.
E javaslat célja, hogy lehetővé tegye
Franciaország számára, hogy meghatározott keretek között eltérő
szintű adómértékeket alkalmazzon az ólommentes benzinre és a gázolajra, a
kereskedelmi felhasználású gázolaj kivételével. A differenciálás célja
bizonyos, korábban a központi kormányzat által gyakorolt hatáskörök
decentralizációjának leképezése.
A kérelem és
annak háttere
A 2005/767/EK tanácsi határozatot[2] (a továbbiakban: 2005/767/EK
határozat) követően a 2011/38/EU tanácsi végrehajtási határozat[3] (a továbbiakban: 2011/38/EU
határozat) engedélyezte Franciaország számára, hogy bizonyos, korábban a
központi kormányzat által gyakorolt hatáskörök decentralizációját érintő
közigazgatási reformok céljából regionális szinten
2012. december 31-ig csökkentett adómértékeket alkalmazzon az
ólommentes benzinre és a gázolajra.
Az említett határozat alapján Franciaország
jelenleg olyan rendszert alkalmaz, amely lehetővé teszi a francia
közigazgatási régiók számára, hogy – a kereskedelmi felhasználású gázolaj
kivételével – csökkentett adómértéket alkalmazzanak az ólommentes benzinre és a
gázolajra. A szóban forgó adó a Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers (TIPP,
kőolajtermékek belső adója), amely egy jövedéki adó.
Az irányelv 19. cikke alapján küldött,
2012. február 10-i levelükben a francia hatóságok a rendszer
változatlan feltételekkel történő megújítását kérelmezték a
2013. január 1-jétől 2018. december 31-ig tartó hat
éves időszakra. A francia hatóságok 2012. május 24-én és
2012. október 5-én további információkkal és pontosításokkal
szolgáltak.
Az
intézkedés működése
A francia vámtörvény egységes maximum
adómértékeket állapít meg az ólommentes benzinre és a gázolajra vonatkozóan.
A régiók ezeket az adómértékeket – a korábbiak
szerint – az ólommentes benzin, ideértve az E10 üzemanyagot is, esetében
legfeljebb 35,4 EUR/1 000 liter, a gázolaj esetében legfeljebb
23,0 EUR/1 000 liter összeggel csökkenthetik a derogáció
időszakának egészében. Ezek az összegek megfelelnek a közvetlenül a
régiókhoz befolyó bevételek 1 000 literenkénti maximumának. A regionális
tanácsok évente, szavazás útján döntenek a csökkentés mértékéről, ami a
régiók döntéshozatali autonómiáját bizonyítja, és ösztönzést ad a regionális
közigazgatás minőségének javításához, amely a központi
költségvetésből a helyi költségvetésekbe irányuló átcsoportosítással nem
elérhető.
A csökkentett adómértékek semmilyen
körülmények között sem lehetnek alacsonyabbak a 2003/96/EK irányelvben
megállapított uniós minimumoknál, és a kereskedelmi felhasználású gázolajra
csökkentés nem alkalmazható.
Az érintett
termékekkel kapcsolatos ellenőrzési és forgalmazási intézkedések
A központi kormányzatnál marad a gázolajra és
az ólommentes benzinre kivetett fogyasztási adó beszedésének és
ellenőrzésének feladata, függetlenül a régiók által alkalmazott
csökkentésektől.
A termékek forgalma adófizetési megállapodások
alapján zajlik, az üzemanyagokra szabad forgalomba bocsátásukkor az abban a
régióban érvényes adómérték rakódik, ahová azokat szállítják.
A beazonosított sajátos csalási kockázat
(nevezetesen a szállítmányok eltérítése a régiók közötti adókülönbségek
kihasználása céljából) kezelése érdekében a logisztikai láncolatot a szállítók
felügyelik a vevők előzetes beazonosításán keresztül, és az ezzel
kapcsolatos információkról értesítik a vámhatóságokat. A kockázatelemzés
szerint a vevők három kategóriába sorolhatók: tartálykapacitásokkal
rendelkező végfelhasználók, benzinkutak és az adózott üzemanyag forgalmazói.
Az adózott üzemanyag belföldi forgalmazása esetében a vámszervek
ellenőrizhetik a termék származását és a rendeltetési régióját. A
szokatlan útvonalak vagy indokolatlanul hosszú szállítási idők esetében a
vámszervek kivizsgálhatják, hogy a szállítmányokat eltérítették-e az eredetileg
jelzett rendeltetési régiótól.
Franciaország
érvei a belső piacra kifejtett hatással és az állami támogatási
szempontokkal kapcsolatban
A francia hatóságok jelzése szerint az
intézkedés nincs hatással a belső piac megfelelő működésére,
különösen amiatt, hogy az intézkedés hatálya a nem kereskedelmi felhasználású
üzemanyagokra korlátozódik. Ezenfelül a forgalmazási hálózatok között a nem
kereskedelmi felhasználású üzemanyagok kiskereskedelmi árai tekintetében
megfigyelhető különbségek nagyobbak, mint azok a különbségek, amelyek az
intézkedés nyomán előállhatnak. A francia hatóságoktól kapott tájékoztatás
szerint az intézkedés esetleges torzító hatásaival kapcsolatban nem érkezett
egyetlen panasz sem a korábbi alkalmazási időszak alatt.
A kereskedelmi felhasználású gázolajnak az
intézkedés hatálya alóli kizárásával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a
kereskedelmi felhasználású gázolajra kivetett jövedéki adó részleges
visszatérítésének feltételeit teljesítő francia vagy uniós közúti
fuvarozók azonos mértékű jövedéki adót kötelesek fizetni, függetlenül
attól, hogy melyik régióban vásárolják az üzemanyagot. A tervezett
rendelkezések szerint megmaradna a visszatérítés jelenlegi rendszere, amely a
kereskedelmi felhasználású gázolaj esetében alkalmazott visszatérítési
összegekre vonatkozó azonos mértékű csökkentéseken keresztül teljes
mértékben ellensúlyozná a régiók által meghatározott adómérték-csökkentéseket.
A rendelkezések tehát nem torzítják a versenyt a szállítási ágazatban, és nem
érintik az Unión belüli kereskedelmet. A francia hatóságok álláspontja szerint
az intézkedések nem tekinthetők állami támogatásnak, hiszen a közúti
fuvarozó társaságok a kereskedelmi felhasználású gázolaj után azonos
mértékű jövedéki adót fizetnének, függetlenül attól, hogy melyik régióban
vásárolták azt.
Franciaország
érvei az intézkedés alkalmazási időszakára vonatkozóan
A rendelkezés időbeli hatályával
kapcsolatban Franciaország kiemeli, hogy annak érdekében, hogy a régiók által
követett politikák kellő hosszúságú ideig kifejthessék hatásukat, a
derogációt hat éves időtartamra meg kell újítani. A 2011/38/EU határozat
által megállapított hároméves határidő, amelynek hátterében kizárólag az
intézkedés szokatlan jellege, valamint a tagállamoknak az intézkedés
versenytorzító hatásaival kapcsolatos aggályai álltak, különösen rövidnek
bizonyult. A szóban forgó intézkedés eredetileg a franciaországi
decentralizáció irányába tett lépésekhez tartozott volna. E tekintetben a
hároméves alkalmazási időszak különösen rövid és nem alkalmas a
kitűzött célok elérésére, hiszen ez az időtáv nem elegendő a
régiók alkalmazkodásához. Mivel végül a gyakorlatban az intézkedéssel
összefüggésben felmerült nehézségek egyike sem jelentkezett, a francia
hatóságok a derogáció megújítását hat éves alkalmazási időszakra
kérelmezik.
Az
intézkedés értékelése a 2003/96/EK irányelv 19. cikke alapján
Szakpolitikai megfontolások
A 19. cikk (1) bekezdésének első
albekezdése a következőképpen rendelkezik:
Az előző cikkekben, különösen az 5.,
15. és 17. cikkben meghatározott rendelkezéseken felül a Tanács meghatározott
politikai megfontolásokból egyhangúlag, a Bizottság javaslatára eljárva bármely
tagállam számára engedélyezheti további mentességek vagy kedvezmények
bevezetését.
A 2011/38/EU határozat szerint a szóban forgó
nemzeti intézkedés megfelel ennek a követelménynek. A határozatból következik,
hogy az adómértékek regionális differenciálása – egy tágabb decentralizálási
politika részeként – kifejezetten a közigazgatás hatékonyságának fejlesztésére
irányul. A határozat elfogadásakor úgy vélték, hogy a régiók szerinti
differenciálás lehetősége további ösztönzést jelent a régiók számára, hogy
átlátható módon javítsák a közigazgatás minőségét. Ugyanezen határozat előírja
azt is, hogy az adómérték-csökkentéseket az érintett régió társadalmi-gazdasági
jellemzőihez kell kötni.
Az ezzel összefüggésben Franciaország által
közölt információk megerősítették, hogy az országosan alkalmazott
adómérték alatti regionális adómértékek alkalmazása és az érintett régiók
társadalmi-gazdasági viszonyai között ténylegesen megállapítható kapcsolat.
A 2011/38/EU határozat alkalmazási
időszakának első évében (2010) kettő (Poitou-Charentes és
Korzika) majd (2011) öt (Île-de-France, Poitou-Charentes, Rhône-Alps,
Provence-Alps-Côte d'Azur és Korzika), az utolsó évben (2012) pedig három régió
(Poitou-Charentes, Rhône-Alps és Korzika) alkalmazott a csökkentés irányába
mutató differenciálást.
Az adómértékek lefelé irányuló kiigazítását
alkalmazó régiók többségében az egy főre jutó GDP értéke az átlag alatti
értéket mutatott. A régiók egyikében a munkanélküliségi ráta értéke is magasabb
volt az országos átlagnál.
Megállapítható tehát, hogy az országos
adómértéktől lefelé történő elmozdulás lehetőségével élve a regionális
hatóságok a szóban forgó adót a területüket jellemző társadalmi-gazdasági
viszonyokhoz igazítva alkalmazhatták.
Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és
célkitűzéseivel
Az irányelv 19. cikke
(1) bekezdésének harmadik albekezdése alapján minden kérést többek között
a belső piac megfelelő működését, a tisztességes verseny
biztosításának szükségességét és a Közösség egészségügyi, környezetvédelmi,
energia- és közlekedési politikáit figyelembe véve kell megvizsgálni.
E vizsgálat lefolytatására már sor került a
Franciaország által korábban benyújtott kérelmek esetében, és ezek vezettek a
2005/767/EK és a 2011/38/EU határozat elfogadásához. Az említett határozatokban
foglaltak szerint az intézkedésről megállapították, hogy annak
alapvető működése semmilyen akadályt nem képez az EU-n belüli
kereskedelem szempontjából. Annak biztosítása érdekében azonban, hogy a
derogáció ne okozzon semmilyen problémát a belső piac működése
szempontjából, továbbá ne ütközzön uniós szakpolitikai célokkal, különösen az
energia, az éghajlatváltozás és a környezetvédelem területén, rögzítettek egy
sor feltételt.
A rendszernek a Franciaország által
kérelmezettek szerint történő esetleges megújítása érdekében a
Bizottságnak meg kell vizsgálnia tehát, hogy a korábbi határozatok
1. cikkének (2) és (3) bekezdésében meghatározott feltételek fényében
a rendszer az eddigi alkalmazása során megfelelt-e az irányelv 19. cikke
(1) bekezdésének harmadik albekezdésében foglalt célkitűzéseknek és
politikáknak, és ez alapján elvben feltételezhető-e ugyanez a
2013. január 1-jétől kezdődő időszak tekintetében
is.
Ezzel összefüggésben azt is meg kell
vizsgálni, hogy az uniós szakpolitikai keret jelentősen megváltozott-e a
2011/38/EU határozat elfogadása óta, illetve, hogy várható-e a vizsgálat
szempontjából jelentős változás a jövőben.
Belső piac és tisztességes verseny
A 2005/767/EK és a 2011/38/EU határozat
esetében a versenytorzító hatás kockázatát alacsonynak vélték, mivel az
adómérték-csökkentések maximumát alacsony összegben állapították meg.
Ebből kifolyólag a régiók között az adómértékek tekintetében mutatkozó
különbségek alacsonyak maradnak, azok mértéke adott esetben még a forgalmazási
hálózatok közötti árkülönbségeket sem haladja meg. Továbbá a kereskedelmi
felhasználású gázolaj ki van zárva az intézkedés hatálya alól.
A differenciálás mértékére vonatkozóan szigorú
korlátot állapítottak meg: az ólommentes benzin esetében a csökkentés
legfeljebb 35,4 EUR a gázolaj esetében 23 EUR lehet 1000 literenként.
Franciaország eleget tett ennek a feltételnek.
Az eltérés alkalmazásával kapcsolatban
szerzett tapasztalatok nem indokolják a 2005-ben és 2011-ben elvégzett
vizsgálat eredményeinek megkérdőjelezését. A Bizottságnak nincs tudomása
az intézkedésnek az EU-n belüli kereskedelmet esetlegesen torzító hatásával
kapcsolatos panaszokról.
A belső piac megfelelő
működését akadályozó tényezőkről sem érkezett jelentés,
különösképpen a kérdéses termékek jövedéki termékként történő forgalmazása
vonatkozásában.
Ami az állami támogatással kapcsolatos
szempontokat illeti, először is újra le kell szögezni, hogy a kereskedelmi
felhasználású gázolaj nem tartozik az intézkedés hatálya alá. Mindazonáltal az
energiaadó-irányelv 7. cikkének (3) bekezdése szerinti meghatározás
alá nem tartozó, a csökkentett adómérték előnyeit élvező egyéb üzleti
felhasználók esetében, illetve az olajipari termékek előállítói közötti
versenyt érintő hatásai miatt az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének
(1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősülhet. Tekintve, hogy
a csökkentett adómértékek az uniós minimumértékek felett vannak, amennyiben az
intézkedés állami támogatásnak minősül, az a 800/2008/EK rendelet[4] (általános csoportmentességi
rendelet) 25. cikkének hatálya alá fog tartozni, következésképpen a
belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető. Mivel azonban az
általános csoportmentességi rendelet hatálya 2013. december 31-én
lejár, az intézkedés részét képező bármilyen támogatásról az állami
támogatásra vonatkozó szabályok szerint értesíteni kell majd a Bizottságot, feltéve,
hogy a Bizottság nem fogad el addig az általános csoportmentességi rendelethez
hasonló új rendeletet, vagy ha ez az új rendelet nem fog a mostani
25. cikkel egyenértékű szabályt tartalmazni.
Uniós energia-, éghajlat-változási és
környezetvédelmi politika
Az energiatermékekre kivetett adók csökkentik
az ezen termékek iránti keresletet, ezáltal pedig egyúttal csökkentik a
fogyasztásukhoz kapcsolódó károsanyag-kibocsátást is. A Bizottságnak ezért meg
kell vizsgálnia, hogy az egyes régiókban alkalmazott csökkentett adómértékek
nem vezetnek-e az üzemanyag-fogyasztás (és az ehhez kapcsolódó kibocsátás)
növekedéséhez, ami ellentétes lenne a fent megfogalmazott célkitűzésekkel.
A 2011/38/EU határozat megállapította, hogy az
adómértékek lefelé történő kiigazítására vonatkozó lehetőség
bevezetését a Franciaországban országosan érvényes adómérték növelése kísérte.
A határozat kapcsán valószínűtlennek tűnt, hogy az új rendszer
összességében negatív ösztönzőként hatna a hatékony
üzemanyag-felhasználásra, hiszen az eltérés alkalmazása nem tette lehetővé
a régiók számára azt, hogy az adómérték tekintetében a rendszer bevezetése
előtt országos szinten érvényes szint alá menjenek. A 2011/38/EU határozat
kapcsán az is megállapításra került, hogy mivel a differenciálódás mértéke
alacsony és ezt a mértéket a kiskereskedelmi árak tekintetében forgalmazási
hálózatok közötti különbségek is meghaladják, alacsony a kockázata annak, hogy
a regionális eltérések a kiskereskedelmi árak olyan differenciálódását
eredményeznék, amely a közlekedési útvonalak módosulását váltaná ki.
Következésképp a várakozások szerint az intézkedés elvben nem
összeegyeztethetetlen az EU energiapolitikai, éghajlat-változási és
környezetvédelmi politikájával.
Ezen kérdésekkel összefüggésben új információk
nem jutottak a Bizottság tudomására, így az említett korábbi vizsgálat továbbra
is érvényesnek tekinthető.
Az
intézkedés alkalmazásának időtartama és az energiaadóztatás európai uniós
keretének alakulása
Az energiaadó-irányelv felülvizsgálatára
vonatkozóan 2011. április 13-án előterjesztett bizottsági
javaslat[5]
olyan állandó eltérésről rendelkezik, amely – bizonyos korlátok között –
lehetővé tenné Franciaország számára, hogy a francia régiók szintjén
differenciált adómértékeket alkalmazzon. Ebből kifolyólag a Bizottság
álláspontja az, hogy az új tanácsi határozat alkalmazási időszakát három
évre kellene korlátozni, és mindenképpen hatályát veszítené azon a napon,
amikor az említett módosított szabályok alkalmazandóvá válnak.
Mindezektől függetlenül emlékeztetni kell
arra, hogy a fent említett javaslat értelmében az energiaadó két
összetevőből állna. Ez a rendszer különbözne a 2003/96/EK irányelv
hatályos változata szerinti rendszertől, amely alapján a korábbi eltérést
engedélyezték. Fontos, hogy a hatályos jogi keret ilyen irányú általános
fejlesztései ne kerüljenek veszélybe. Következésképp helyénvaló arról is
rendelkezni, hogy amennyiben Tanács a Szerződés 113. cikke alapján
eljárva olyan újabb, módosított általános rendszert vezet be az energiatermékek
adóztatására, amelyhez ezen engedélyt nem igazítják hozzá, e határozat hatályát
veszti azon a napon, amelytől kezdve e módosított szabályokat alkalmazni
kell.
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLATOK
Konzultáció az érdekeltekkel
A javaslat
alapját a Franciaország által benyújtott kérelem képezi, és csak ezt a
tagállamot érinti.
Szakértői vélemények
összegyűjtése és felhasználása
Külső
szakértők bevonására nem volt szükség.
Hatásvizsgálat
A javaslat egy
tagállam egyedi engedélyére vonatkozik, saját kérése alapján.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
A javaslat célja az, hogy Franciaország
számára engedélyezze a 2003/96/EK tanácsi irányelv általános
rendelkezéseitől való eltérést, és meghatározott korlátok között
differenciált adómértékek alkalmazását a gázolajra és az ólommentes benzinre.
Jogalap
A 2003/96/EK
tanácsi irányelv 19. cikke.
A szubszidiaritás elve
Az EUMSZ 113.
cikke szerinti közvetett adózás önmagában nem tartozik a Közösségnek az EUMSZ
3. cikke szerinti kizárólagos hatáskörébe.
Az uniós jog
azonban szigorúan körülírja és korlátozza e területen a párhuzamos tagállami
hatáskör alkalmazását. A 2003/96/EK irányelv 19. cikke értelmében csak a
Tanács rendelkezik felhatalmazással arra, hogy a tagállamok számára az említett
rendelkezés szerinti további mentességeket vagy kedvezményeket engedélyezzen. A
tagállamok nem vehetik át a Tanács e szerepkörét.
A javaslat
ezért megfelel a szubszidiaritás elvének.
Az arányosság elve
A javaslat
megfelel az arányosság elvének. Az adócsökkentés nem haladja meg a kérdéses
célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.
A jogi aktus típusának megválasztása
Javasolt
aktus: tanácsi határozat.
A 2003/96/EK
irányelv 19. cikke kizárólag ezt az intézkedést teszi lehetővé.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK
Az intézkedés
nem von maga után pénzügyi és igazgatási költségeket az EU-ra nézve. A
javaslatnak tehát nincsenek az EU költségvetését érintő vonzatai.
2013/0018 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
Franciaország számára az üzemanyagként
használt benzinre és gázolajra vonatkozó kedvezményes adómértékek
alkalmazásának a 2003/96/EK irányelv 19. cikkével összhangban történő
engedélyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az energiatermékek és a villamos
energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003.
október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelvre[6],
és különösen annak 19. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)       A 2011/38/EU tanácsi
végrehajtási határozat (a továbbiakban: 2011/38/EU határozat) engedélyezi
Franciaország részére, hogy – a korábban a központi kormányzat által gyakorolt
egyes meghatározott hatáskörök decentralizációjával járó közigazgatási
reformhoz kapcsolódóan – három éven keresztül differenciált adómértéket
alkalmazzon a gázolajra és az ólommentes benzinre. A 2011/38/EU határozat
2012. december 31-én hatályát veszti.
(2)       Franciaország a 2012. február
10-én kelt levelében engedélyt kért arra, hogy 2012. december 31-ét
követően további hat évig ugyanazon feltételek mellett továbbra is
alkalmazhassa a differenciált adómértékeket.
(3)       A 2011/38/EU határozatot azon
az alapon fogadták el, hogy a Franciaország által kért intézkedés megfelel a
2003/96/EK irányelv 19. cikkében foglalt feltételeknek, amelyek
meghatározott szakpolitikai megfontolások alapján lehetővé teszik az adómentességek
és adómérték-csökkentések alkalmazását, az adómérték-növelést viszont nem.
Többek között megállapították, hogy az intézkedés nem hátráltatná a belső
piac megfelelő működését. Figyelembe vették továbbá azt, hogy az
intézkedés a vonatkozó közösségi szakpolitikákkal is összhangban áll.
(4)       A nemzeti intézkedés a
közigazgatás hatékonyságának – a közszolgáltatások minőségjavítása és
költségcsökkentése révén megvalósuló – növelését célzó politika, valamint a
szubszidiaritásra irányuló politika részét képezi. A régiók számára további
ösztönzést kínál ahhoz, hogy közigazgatásuk minőségét átlátható módon
javítsák. E tekintetben a 2011/38/EU határozat előírja, hogy a
csökkentéseknek igazodniuk kell annak a régiónak a társadalmi-gazdasági
feltételeihez, amelyikben az adott csökkentést alkalmazzák. Következésképp az
átlagostól elmaradó GDP-értékkel vagy az átlagosnál magasabb munkanélküliséggel
rendelkező régiók egy része döntött az alacsonyabb adómértékek alkalmazása
mellett. Összességében, a nemzeti intézkedés meghatározott szakpolitikai
megfontolásokon alapul.
(5)       Az adókulcsok regionális
szintű csökkentésének szigorúan megszabott korlátai, valamint a
kereskedelmi felhasználású gázolaj kizárása az intézkedés hatálya alól
biztosítják, hogy az intézkedésnek nagyon alacsony legyen a belső piaci
verseny torzulásával kapcsolatos kockázata. Ezenfelül, az intézkedés
alkalmazása eddig azt mutatta, hogy a régiók részéről erős tendencia
mutatkozik a maximális megengedett adókulcs kivetésére, ami tovább csökkenti a
versenytorzulás lehetőségét.
(6)       A belső piac
megfelelő működését akadályozó tényezőkről sem érkezett
jelentés, különösképpen a kérdéses termékek jövedéki termékként történő
forgalmazása vonatkozásában.
(7)       Az eredeti kérelem
időpontjában a nemzeti intézkedést adóemelés előzte meg, amelynek
mértéke megegyezett a régiónkénti csökkentés mértékével. Mindezek alapján,
valamint az eltéréshez kapcsolt feltételek és az eddig gyűjtött
tapasztalatok fényében, jelenleg nem tűnik úgy, hogy a nemzeti intézkedés
szembe menne az Unió energia- és éghajlat-változási politikájával.
(8)       A 2003/96/EK irányelv
19. cikkének (2) bekezdése értelmében az e cikk alapján engedélyezett
intézkedéseket szigorú időkerethez kell kötni. Ezenfelül az
energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének
átszervezéséről szóló 2003/96/EK irányelv módosításáról szóló bizottsági
javaslat[7]
olyan állandó szabályt tartalmaz, amely – bizonyos korlátok között –
lehetővé teszi Franciaország részére, hogy a francia régiók szintjén
differenciált adómértékeket alkalmazzon. Következésképp helyénvaló ezen
határozat alkalmazási idejét három évre korlátozni és kikötni azt, hogy amint
az említett állandó szabály alkalmazandóvá válik, e határozat mindenképpen
hatályát veszti. A meglévő jogi keret jövőbeli általános fejlesztése
veszélyeztetésének elkerülése érdekében indokolt továbbá úgy rendelkezni, hogy
amennyiben a Tanács olyan újabb, módosított általános rendszert vezet be az
energiatermékek adóztatására, amelyhez ezen engedélyt nem igazítják hozzá, e
határozat hatályát veszti azon a napon, amelytől kezdve a módosított
rendszer szabályait alkalmazni kell.
(9)       Biztosítani kell, hogy az e
határozathoz kapcsolódó adómérték-csökkentéseket Franciaország a
2013. január 1-jét megelőző, a 2011/38/EU határozat által
szabályozott időszakot követően átmeneti időszak nélkül
alkalmazni tudja. Ennélfogva a kérelmezett engedélyt 2013. január 1-jei
hatállyal kell megadni.
(10)     E határozat nem érinti az
állami támogatásra vonatkozó uniós szabályok alkalmazását,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1)          A Tanács engedélyezi
Franciaország számára, hogy csökkentett adómértékeket alkalmazzon az
üzemanyagként használt ólommentes benzinre és gázolajra. A 2003/96/EK irányelv
7. cikke (2) bekezdése értelmében a kereskedelmi felhasználású gázolajra
csökkentett adómértékek nem alkalmazhatók.
(2)          Az egyes közigazgatási régiók
differenciált csökkentést alkalmazhatnak, feltéve, hogy a következő
feltételek teljesülnek:
a)           a csökkentés mértéke nem
haladja meg az ólommentes benzin esetében a 35,4 EUR/1 000 literes, a
gázolaj esetében pedig a 23,0 EUR/1 000 literes mértéket;
b)           a csökkentés mértéke nem
haladja meg a nem kereskedelmi felhasználású gázolajat és a kereskedelmi
felhasználású gázolajat terhelő adó szintje közötti különbséget;
c)           a csökkentések igazodnak azon
régió objektív társadalmi és gazdasági viszonyaihoz, amelyben alkalmazzák
azokat;
d)           a regionális csökkentés
alkalmazása nem juttatja versenyelőnyhöz valamely régiót az Unión belüli
kereskedelemben.
(3)          A csökkentett adómértékeknek
meg kell felelniük a 2003/96/EK irányelv előírásainak és különösen a
7. cikkben előírt minimális adómértékeknek.
2. cikk
Ez a határozat
2013. január 1-jétől 2015. december 31-ig
alkalmazandó.
E határozat hatályát veszti azon a napon,
amelytől kezdve a 2003/96/EK irányelv következő módosításainak
bármelyikét alkalmazni kell:
– az energiatermékek adóztatásának általános
rendszere olyan irányba módosul, amelyhez ezen engedély nincs hozzáigazítva;
– Franciaország engedélyt kap a francia régiók
szintjén differenciált adómértékek alkalmazására.
3. cikk
E határozat címzettje a Francia Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az
energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének
átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.).
[2]               HL L 290., 2005.11.4.,
25. o.
[3]               HL L 19., 2011.1.22.,
13. o.
[4]               A Bizottság 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK
rendelete a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások
bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról,
HL L 214., 2008.8.9., 3. o.
[5]               COM(2011) 169.
[6]               HL L 283., 2003.10.31., 51. o.
[7]               COM(2011) 169, 2011. április 13.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0703

Javaslat: a Tanács határozata az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodás megkötéséről  /* COM/2009/0703 végleges - NLE 2009/0190 */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2009.12.17.COM(2009)703 végleges2009/0190 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodás megkötéséről  INDOKOLÁS-  A Bel- és Igazságügyi Tanács 2009. november 30-án felhatalmazta az Európai Unió Tanácsának elnökségét, hogy ideiglenes megállapodást írjon alá az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program (TFTP) céljából történő feldolgozásáról és az Egyesült Államok részére való átadásáról. A felek 2009. november 30-án aláírták, és 2010. február 1-jétől ideiglenesen alkalmazni fogják a megállapodást. A megállapodás érvényességi ideje legfeljebb 9 hónap, és megfelelő időben egy hosszabb távú megállapodás váltja majd fel.-  A 2009. november 30-i megállapodás célja, hogy biztosítsa a 2001 vége óta létező TFTP folytatását, amelynek alapján az Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma közigazgatási határozatokat bocsátott ki a Nemzetközi Bankközi Pénzügyi Telekommunikációs Társaság (SWIFT) egyesült államokbeli ágával szemben a SWIFT pénzügyi üzenetküldő hálózatán keresztül továbbított pénzügyi üzenetadatok korlátozott mennyiségének a pénzügyminisztérium részére történő továbbítása érdekében. Szükséges volt, hogy az EU és az Egyesült Államok megkösse a 2009. november 30-i megállapodást, hiszen a SWIFT 2010. január 1-je óta működő új rendszerarchitektúrája magában hordozta a TFTP által – nem utolsósorban éppen az Európai Unió számára – nyújtott előnyök aláásásának veszélyét.****-  2007 elején az Európai Unió Tanácsának elnöksége és az Európai Bizottság megbeszéléseket folytatott az Egyesült Államok Pénzügyminisztériumával az Európai Unióból származó, a TFTP keretében megszerzett személyes adatok amerikai pénzügyminisztérium általi feldolgozásáról. E megbeszélések közvetlen következményeképpen a pénzügyminisztérium 2007 júniusában több egyoldalú kötelezettségvállalást is tett az Európai Unió számára (a továbbiakban: TFTP tényvázlatok)[1]. A TFTP tényvázlatok kifejezetten korlátozzák az Európai Unióból származó, a TFTP keretében megszerzett személyes adatok pénzügyminisztérium általi feldolgozását. A korlátozások közé tartozik például, hogy adatfeldolgozásra kizárólag terrorizmusellenes célból kerülhet sor, adatokhoz csak terrorizmussal való kapcsolat fennállása esetén férhetnek hozzá (az adatbányászat tilalma) és az adatokat meghatározott idő elteltével törölni kell. A TFTP tényvázlatok kimondják továbbá, hogy a Bizottság kinevezhet egy „prominens európai személyiséget”, aki ellenőrzi az Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma által vállalt kötelezettségek teljesítését, és arról jelentést tesz a Bizottságnak.-  2008 márciusában a Bizottság bejelentette, hogy Jean-Louis Bruguière bírót jelölte ki a TFTP „prominens európai személyiségének”, akinek feladata annak ellenőrzése, hogy a TFTP-t a tényvázlatoknak megfelelően hajtják-e végre. Bruguière bíró 2008 decemberében készítette el első jelentését. A Bel- és Igazságügyi Tanácsnak 2009 februárjában, az Európai Parlament Állampolgári Jogi Bizottságának pedig 2009 februárjában és szeptemberében előterjesztett jelentés megállapítja, hogy az Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma eleget tesz a TFTP tényvázlatokban vállalt kötelezettségeknek. A jelentés arra a következtetésre jut továbbá, hogy a TFTP jelentős értéket teremtett a tagállami hatóságok terrorizmus elleni nyomozása számára, és hogy a TFTP-ből származó információk fő kedvezményezettjei a tagállami hatóságok voltak[2]. A TFTP-nek jelenleg nincs megfelelője az Európai Unióban.****-  A megállapodás célja a terrorizmus megelőzése és az ellene való küzdelem az alapvető jogok, és nevezetesen a személyes adatok védelmének tiszteletben tartásával. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló 2009. november 30-i megállapodás célja az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében foglalt alapvető jogok, valamint – az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. és 8. cikkében meghatározott, a magánélet és a családi élet tiszteletben tartásához való jog és a személyes adatok védelmével kapcsolatban – az arányosság és szükségesség elvei teljeskörű tiszteletben tartásának biztosítása.-  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja szerint a rendes jogalkotási eljárás alkalmazási körébe tartozó területekre vonatkozó megállapodások megkötéséről a Tanács az Európai Parlament egyetértését követően fogad el határozatot.****-  A Bizottság ezért azt javasolja a Tanácsnak, hogy az Európai Parlament egyetértését követően fogadjon el határozatot az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodás megkötéséről. 2009/0190 (NLE)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAaz Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodás megkötésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 82. cikke (1) bekezdésének d) pontjára és 87. cikke (2) bekezdésének a) pontjára, összefüggésben a 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[3],mivel:1.  2009. július 27-én a Tanács felhatalmazta a Tanács elnökségét, hogy – a Bizottság támogatásával – kezdje meg a tárgyalásokat egy, az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodás érdekében.2.  A 2009. november 30-i 2009/XXX tanácsi határozatnak[4] megfelelően az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodást – annak egy későbbi időpontban történő megkötésére figyelemmel –… -án/-én aláírták.3.  A 15. cikk (2) bekezdésének megfelelően a megállapodás rendelkezései 2010. február 1-jétől a hatálybalépés időpontjáig ideiglenesen alkalmazandók.4.  A megállapodást még nem kötötték meg. A Lisszaboni Szerződés 2009. december 1-i hatálybalépésével az Európai Unió által ennek érdekében követendő eljárásokat az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikke szabályozza.5.  A megállapodást meg kell kötni.6.  [Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkének megfelelően az Egyesült Királyság és Írország részt vesz e határozat elfogadásában.]7.  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, és a megállapodás rá nem kötelező, illetve nem alkalmazandó,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az Európai Unióból származó pénzügyi üzenetadatoknak a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program céljából történő feldolgozásáról és az Amerikai Egyesült Államok részére való átadásáról szóló megállapodást megkötik.A megkötendő megállapodás szövege e határozat mellékletét képezi.2. cikkA Tanács elnöke kijelöli a megállapodás 15. cikkében meghatározott jóváhagyó okiratok kicserélését az Európai Unió nevében annak érdekében elvégezni jogosult személyt, hogy kifejezze, az Európai Unió a megállapodást magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el.3. cikkEz a határozat az elfogadása napján lép hatályba. Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.A megállapodás hatálybalépésének időpontját az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlJacques BARROT a Bizottság tagja[1] A TFTP tényvázlatokat az Európai Unió a 2007. június 29-i levélben tudomásul vette. A TFTP tényvázlatokat és az EU tudomásvételről szóló levelét a HL C 166., 2007.7.20-i számának 18. és 26. oldalán tették közzé.[2] A „prominens európai személyiség” 2008. decemberi jelentése több példát is tartalmaz azon esetek közül, amikor TFTP-ből származó információt osztottak meg tagállami szervekkel az Európai Unióban a terrorizmus kivizsgálásával, megelőzésével és büntetőeljárás alá vonásával kapcsolatban. A jelentés megállapítja továbbá, hogy az Egyesült Államok hatóságai 2002 óta körülbelül 1400 TFTP-ből származó iránymutató információt osztottak meg a tagállamokkal.[3] HL C […], […], […] o.[4] HL L […], […], […] o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.7.27.
            COM(2017) 392 final
            2017/0171(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodás megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               A 2013. június 26-i 610/2013/EU rendelet
                  1
                (a továbbiakban: a Schengeni határellenőrzési kódex módosítása) módosította a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezményt
                  2
                (Schengeni Egyezmény), az 562/2006/EK rendeletet
                  3
                (Schengeni határellenőrzési kódex) és a 810/2009/EK rendeletet
                  4
                (Uniós Vízumkódex), valamint többek között újradefiniálta a harmadik országbeli állampolgárok schengeni térségben való rövid távú tartózkodásának fogalmát. 2013. október 18-tól a rövid távú tartózkodás céljából a schengeni térségbe beutazni kívánó – akár vízumköteles, akár vízummentes – harmadik országbeli állampolgárok engedélyezett tartózkodásának maximális időtartama „bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napban” van meghatározva. A 2013. október 18-ig hatályos meghatározáshoz képest („az első beutazás időpontjától számított hat hónapon belül, de legfeljebb három hónapig”) az új meghatározás pontosabb, mivel az időtartamot hónapok helyett napokban állapítja meg. Emellett a meghatározásból törlésre került „az első beutazás időpontjától számított” szövegrész, amely számos bizonytalanság és kérdés forrása volt.

               A Schengeni határellenőrzési kódex módosítása minden szükséges változást bevezetett a vízumügyi és határellenőrzési uniós vívmányokba, vagyis a Schengeni Egyezménybe, a Schengeni határellenőrzési kódexbe, az Uniós Vízumkódexbe és az 539/2001/EK rendeletbe
                  5
               . Ugyanakkor a rövid távú tartózkodás fogalmát az Európai Unió által kötött egyes nemzetközi megállapodások is magukban foglalják. Az Antigua és Barbudával
                  6
               , a Bahamai Közösséggel
                  7
               , a Barbadosszal
                  8
               , a Brazil Szövetségi Köztársasággal
                  9
               , a Mauritiusi Köztársasággal
                  10
               , a Saint Kitts és Nevis Államszövetséggel
                  11
               , valamint a Seychelle Köztársasággal
                  12
                kötött vízummentességi megállapodás a vízummentes tartózkodás időtartamának meghatározásakor még mindig a régi meghatározást („az első beutazást követő hat hónapos időtartam során legfeljebb három hónap”
                  13
               ) alkalmazza.

               A Bizottság 2014. július 16-án ajánlást fogadott el az Európai Unió és a fent említett országok közötti, a rövid idejű tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességre vonatkozó megállapodások módosítására irányuló tárgyalások megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról szóló tanácsi határozatról
                  14
               , amelyet a Tanács 2014. október 9-én elfogadott
                  15
               . Ennek célja az volt, hogy végrehajtsák e hét ország tekintetében a rövid távú tartózkodás új, a Schengeni határellenőrzési kódex módosításának megfelelő meghatározását. Emellett a vízummentességi megállapodásokban a „rövid távú tartózkodás” hónapok helyett napokban történő meghatározása egyszerűbben ellenőrizhető és számítható digitális/informatikai eszközökkel, ami célszerűbb a központi határigazgatási rendszerek – például a javasolt határregisztrációs rendszer
                  16
                – szempontjából.

               A Tanács felhatalmazását követően a Bizottság megkezdte a vízummentességi megállapodások módosításáról szóló tárgyalásokat az érintett hét országgal (Antigua és Barbuda, Bahamai Közösség, Barbados, Brazil Szövetségi Köztársaság, Saint Kitts és Nevis Államszövetség, valamint Seychelle Köztársaság).

               A tárgyalások Antigua és Barbudával sikeresen lezárultak, és 2016. október 28-án a felek parafálták a módosító megállapodást. Mindkét fél elfogadta, hogy az EU, valamint Antigua és Barbuda közötti vízummentességi megállapodás egészében a rövid távú tartózkodás új meghatározását alkalmazzák. Emellett a megállapodás tartalmazza néhány technikai részlet módosítását (lásd alább), az utazók szempontjából azonban egyik módosítás sem érdemi.

                  Az Egyesült Királyság és Írország különleges helyzetét a megállapodás preambuluma említi.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

               A megállapodáshoz mindkét szerződő fél jóváhagyása szükséges, vonatkozó eljárásaiknak megfelelően. Az Unió részéről ez a megállapodás aláírásáról és megkötéséről szóló tanácsi határozatokat jelenti.

               Ezt a javaslatot a Tanács elé terjesztik annak érdekében, hogy felhatalmazást adjon az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodás megkötésére.

               A megállapodás biztosítja a jogszabályok összhangját és közelítését a tagállamok között, mivel következetesen érvényesíti a rövid távú tartózkodás új – a Schengeni határellenőrzési kódex módosításában foglalt – meghatározását, amely egyértelművé teszi a „rövid távú tartózkodás” értelmezését.

               A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 77. cikke (2) bekezdésének a) pontja, összefüggésben annak 218. cikkével.

               Az Unió nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a schengeni vívmányok – köztük a közös vízumpolitika – végrehajtásához társult négy országra nézve kötelező erejű módosításokat vezessen be a vízummentességi megállapodásokba. A schengeni térségben engedélyezett tartózkodás időtartamára vonatkozó rendelkezéseket illetően az összehangolt megközelítés és végrehajtás biztosítása érdekében a megállapodás együttes nyilatkozatot foglal magában arról, hogy egyrészről Antigua és Barbuda, másrészről Izland, Liechtenstein, Norvégia és Svájc részéről kívánatos a hatályos kétoldalú vízummentességi megállapodásaik megfelelő módosítása.

               A mellékelt javaslat képezi a megállapodás megkötésének jogi eszközét. A Tanács a megállapodásnak a Tanács elnöksége által kijelölt személy általi, az Európai Parlamentnek az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdése második albekezdésének a) pontja szerinti egyetértését követő, Unió nevében történő aláírása után minősített többséggel fog határozni.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

               Amennyiben egy nemzetközi megállapodás egyik szerződő fele az Európai Unió, a tagállamok jogszerűen az érintett megállapodás semmilyen módosítását nem hajthatják végre önállóan. Az Antigua és Barbudával létrejött vízummentességi megállapodást az Európai Unió kötötte meg. Következésképpen uniós szintű fellépésre van szükség.

               Emellett a vízummentességi megállapodások tagállamok általi megkötése hatást gyakorolna a vízumügyi uniós vívmányokra (az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése).

               •Arányosság

               Ez a javaslat nem lépi túl a kitűzött cél eléréséhez – vagyis az Antigua és Barbuda, valamint az Unió közötti hatályos vízummentességi megállapodás módosításához – szükséges mértéket.

               3.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslatnak nincs költségnövelő hatása az EU költségvetésére.

               4. AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

               2014. október 9-én a Tanács a tárgyalási irányelvek elfogadásával felhatalmazta a Bizottságot arra, hogy Antigua és Barbudával megkezdje a két fél közötti vízummentességi megállapodás módosításáról szóló tárgyalásokat. A tagállamokat a vízum-munkacsoport ülésein tájékoztatták a tárgyalások alakulásáról.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •A tárgyalások eredménye

                  A Bizottság úgy véli, hogy a Tanács tárgyalási irányelveiben rögzített célkitűzések megvalósultak, és a megállapodás tervezete elfogadható az Unió számára.

                  A megállapodás végleges tartalma a következőképpen foglalható össze:

                  a) A tartózkodás időtartama

                  A megállapodás vízummentes utazásról rendelkezik az Európai Unió polgárai, illetve Antigua és Barbuda állampolgárai számára a másik Szerződő Fél területére irányuló, bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napig tartó utazás esetén (az első beutazást követő hat hónapos időtartam során legfeljebb három hónap helyett). Az új meghatározás az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás egészében alkalmazandó.

                  b) Záró rendelkezés – a megállapodás felfüggesztése (8. cikk (4) bekezdés)

               A megállapodás értelmében a 8. cikk (4) bekezdésének utolsó mondata a következőképpen módosul: „Az e megállapodás alkalmazását felfüggesztő Szerződő Fél haladéktalanul tájékoztatja a másik Szerződő Felet, amennyiben a felfüggesztés okai megszűntek, valamint megszünteti a felfüggesztést.” A „,valamint megszünteti a felfüggesztést” szövegrész jelenlegi szövegbe történő beillesztésének köszönhetően a módosított megállapodás egyértelművé teszi, hogy a vízummentesség felfüggesztését a felfüggesztéshez vezető okok megszűnése esetén meg kell szüntetni. E tekintetben a módosítás az Antigua és Barbudával fennálló vízummentességi megállapodás szövegét az Unió által 2015-ben és 2016-ban aláírt összes többi vízummentességi megállapodás szövegéhez igazítja. 2016. június 14-én konzultáltak a vízum-munkacsoporttal erről a módosításról, és egyetlen tagállam sem emelt kifogást.

                  c) „Közösség” helyett „Unió”

                  A Lisszaboni Szerződés 2009. december 1-jei hatálybalépése óta az Európai Unió egységes jogi személyiséggel rendelkezik. Mindazonáltal az „Európai Közösség” még mindig szerepel a Lisszaboni Szerződést megelőzően hatályba lépett nemzetközi megállapodásokban, köztük az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásban is. A módosító megállapodás értelmében ezért a vízummentességi megállapodás egészében a „Közösség” kifejezés helyébe az „Unió” kifejezés lép.

                  d) Együttes nyilatkozatok

                  A megállapodáshoz két együttes nyilatkozatot csatolnak:

                  – a bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 nap értelmezéséről, valamint;

                  – Izlandról, Norvégiáról, Svájcról és Liechtensteinről.

                  e) Hatálybalépés

                  A megállapodás a Szerződő Felek megerősítési eljárások befejezéséről szóló kölcsönös értesítésének napját követő hatodik hónap első napján lép hatályba. Annak érdekében, hogy garantált legyen a jogbiztonság, az utazók pedig világosan megérthessék és betarthassák a jogszabály, kellően hosszú átmeneti időszakra van szükség. A megállapodás megerősítését követő hat hónapos időszak lehetővé teszi az utazók számára, hogy még az előtt befejezzék a régi rendszer szerint számított rövid távú tartózkodásaikat, hogy hatályba lépne a rövid távú tartózkodás új meghatározása és az utolsó 180 napra vonatkozó referencia-időszak.

                  A módosító megállapodás nem érinti az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló hatályos megállapodás semmilyen egyéb rendelkezését, így területi hatályát sem.

               6.KÖVETKEZTETÉS

               A fenti eredmények fényében a Bizottság javasolja, hogy a Tanács – az Európai Parlament egyetértésének elnyerését követően – hagyja jóvá az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodást.

               2017/0171 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodás megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének a) pontjára, összefüggésben annak 218. cikke (6) bekezdése második albekezdése a) pontjának v. alpontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  17
               ,

               mivel:

               (1)2009. november 30-i határozatával a Tanács megkötötte az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást. A megállapodás vízummentes utazásról rendelkezik az Európai Unió polgárai, illetve Antigua és Barbuda állampolgárai számára a másik Szerződő Fél területére irányuló, „hat hónapos időtartam alatt legfeljebb három hónapig tartó” beutazás esetén.

               (2)A 610/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  18
                horizontális változásokat vezetett be a vízumügyi és határigazgatási uniós vívmányok terén, és a rövid távú tartózkodást bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napban határozta meg.

               (3)A rövid távú tartózkodás uniós rendszerének teljes körű harmonizációja érdekében az Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásba bele kell foglalni ezt az új meghatározást.

               (4)A Bizottság az Unió nevében tárgyalásokat folytatott Antigua és Barbudával az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodásról (a továbbiakban: a megállapodás).

               (5)Az (EU) 2017/[…] tanácsi határozattal összhangban a megállapodást aláírták.

               (6)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben az Egyesült Királyság a 2000/365/EK tanácsi határozattal
                  19
                összhangban nem vesz részt. Az Egyesült Királyság ezért nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               (7)Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal
                  20
                összhangban nem vesz részt. Írország ezért nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               (8)A megállapodást ezért jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodást (a továbbiakban: a megállapodás) a Tanács az Unió nevében jóváhagyja.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A megállapodás 2. cikkében előírt értesítést az Unió nevében a Tanács elnöke teszi meg
                  21
               .

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben,

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL L 182., 2013.6.29., 1. o.

                     (2)
                  HL L 239., 2000.9.22., 19. o.

                     (3)
                  HL L 105., 2006.4.13., 1. o.

                     (4)
                  HL L 243., 2009.9.15., 1. o.

                     (5)
                  HL L 81., 2001.3.21., 1. o.

                     (6)
                  HL L 169., 2009.6.30., 3. o.

                     (7)
                  HL L 169., 2009.6.30., 24. o.

                     (8)
                  HL L 169., 2009.6.30., 10. o.

                     (9)
                  Az EU két megállapodást kötött a Brazil Szövetségi Köztársasággal. Egyet a közönséges útlevéllel rendelkező személyekre vonatkozóan (HL L 255., 2012.9.21., 4. o.), egy különálló megállapodást pedig a diplomata-, szolgálati vagy hivatali útlevéllel rendelkező személyekre vonatkozóan (HL L 66., 2011.3.12., 2. o.).

                     (10)
                  HL L 169., 2009.6.30., 17. o.

                     (11)
                  HL L 169., 2009.6.30., 38. o.

                     (12)
                  HL L 169., 2009.6.30., 31. o.

                     (13)
                  Lásd a „Tárgy” és „A tartózkodás időtartama” című részeket a megállapodásokban.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  A Tanács határozata (2014. október 9.) az Európai Unió/Közösség, valamint Antigua és Barbuda, a Bahamai Közösség, Barbados, a Brazil Szövetségi Köztársaság, a Mauritiusi Köztársaság, a Saint Kitts és Nevis Államszövetség és a Seychelle Köztársaság közötti, a rövid idejű tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességre vonatkozó megállapodások módosítására irányuló tárgyalások megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  […]-i egyetértés.

                     (18)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 610/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény, a 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, az 1683/95/EK tanácsi rendelet, a 539/2001/EK tanácsi rendelet, valamint a 767/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról (HL L 182., 2013.6.29., 1. o.).

                     (19)
                  A Tanács 2000/365/EK határozata (2000. május 29.) Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 131., 2000.6.1., 43. o.).

                     (20)
                  A Tanács 2002/192/EK határozata (2002. február 28.) Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

                     (21)
                  A megállapodás hatálybalépésének napját a Tanács Főtitkársága az Európai Unió Hivatalos Lapjában teszi közzé.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.7.27.
            COM(2017) 392 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda közötti, az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodást módosító megállapodás megkötéséről

               MELLÉKLET

               MEGÁLLAPODÁS

               az Európai Unió, valamint Antigua és Barbuda között
                  az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás módosításáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ

               egyrészről, valamint

               ANTIGUA ÉS BARBUDA

               másrészről,

               a továbbiakban együtt: a Szerződő Felek,

               TEKINTETTEL az Európai Közösség, valamint Antigua és Barbuda közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességtől szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás), amely 2010. május 1-jén lépett hatályba,

               MEGERŐSÍTVE az emberek közötti kapcsolatok elősegítésének jelentőségét,

               NYUGTÁZVA, hogy a megállapodás működése a Szerződő Felek állampolgárainak megelégedésére szolgál,

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy a rövid távú tartózkodás megállapodásban foglalt meghatározása (az első beutazást követő hat hónapos időtartam során legfeljebb három hónap) nem elég pontos, és különösen az „első beutazás” fogalma kapcsán kételyek vagy kérdések merülhetnek fel,

               SZEM ELŐTT TARTVA, hogy a 2013. június 26-i 610/2013/EU rendelet horizontális változásokat vezetett be az EU vízumügyi és határigazgatási „belső” vívmányai terén, és a rövid távú tartózkodást „bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napban” határozta meg,

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Európai Unió által létrehozandó határregisztrációs rendszer szükségessé teszi a rövid távú tartózkodás egységes és egyértelmű, valamennyi harmadik országbeli állampolgárra alkalmazandó meghatározását,

               AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy a Szerződő Felek határátkelőhelyein biztosítsák a zökkenőmentes utasforgalmat,

               MEGERŐSÍTVE, hogy a megállapodás hatálya az Egyesült Királyság és Írország kivételével az Európai Unió valamennyi tagállamának állampolgáraira kiterjed,

               FIGYELEMBE VÉVE az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló jegyzőkönyvet, valamint az Európai Unió keretébe beillesztett schengeni vívmányokról szóló jegyzőkönyvet, és megerősítve, hogy e megállapodás rendelkezései az Egyesült Királyságra és Írországra nem alkalmazandók,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. cikk

               A megállapodás e cikk rendelkezéseinek megfelelően módosul:

               (1)A címben és a 6. cikk (1) bekezdésében a „Közösség” szó helyébe az „Unió” szó lép, a 3. cikk (5) bekezdésében a „közösségi” szó helyébe az „uniós” szó lép, valamint a 8. cikk (7) bekezdésében az „A Közösség” szövegrész helyébe az „Az Unió” szövegrész lép.

               (2)Az 1. cikkben a „hat hónapos időtartam alatt legfeljebb három hónapig” szövegrész helyébe a „bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napig” szövegrész lép.

               (3)A 4. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

               „Az Európai Unió polgárai bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak Antigua és Barbuda területén.”

               (4)A 4. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

               „Antigua és Barbuda állampolgárai bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak a schengeni vívmányokat teljeskörűen alkalmazó tagállamok területén. Ez az időtartam a schengeni vívmányokat még nem teljeskörűen alkalmazó tagállamok területén történő tartózkodástól függetlenül számítandó.

               Antigua és Barbuda állampolgárai bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak minden egyes, a schengeni vívmányokat még nem teljeskörűen alkalmazó tagállam területén, a schengeni vívmányokat teljeskörűen alkalmazó tagállamok területén való tartózkodásra számított időtartamtól függetlenül.”

               (5)A 4. cikk (3) bekezdésében a „három hónapot” szövegrész helyébe a „90 napot” szövegrész lép, valamint a „közösségi” szó helyébe az „uniós” szó lép.

               (6)A 8. cikk (4) bekezdésének utolsó mondata helyébe a következő szöveg lép:

               „Az e megállapodás alkalmazását felfüggesztő Szerződő Fél haladéktalanul tájékoztatja a másik Szerződő Felet, amennyiben a felfüggesztés okai megszűntek, valamint megszünteti a felfüggesztést.”

               2. cikk

               E megállapodást a Szerződő Felek saját belső eljárásaikkal összhangban erősítik meg vagy hagyják jóvá, és e megállapodás azt a napot követő hatodik hónap első napján lép hatályba, amikor az utolsó Fél értesíti a másik Felet arról, hogy az említett eljárások befejeződtek.

               Kelt […]-ban/-ben, a kétezer-tizenhetedik év […] havának […] napján két-két eredeti példányban angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, valamint szlovén nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               az Európai Unió részéről

               Antigua és Barbuda részéről

               EGYÜTTES NYILATKOZAT IZLANDRÓL, NORVÉGIÁRÓL, SVÁJCRÓL ÉS LIECHTENSTEINRŐL

               Kívánatos, hogy egyrészről Norvégia, Izland, Svájc és Liechtenstein, másrészről Antigua és Barbuda hatóságai a jelen megállapodásban foglalt feltételeknek megfelelően haladéktalanul módosítsák a rövid távú tartózkodásra vonatkozó vízumok alóli mentességről szóló, hatályos kétoldalú megállapodásokat.

               Együttes nyilatkozat a bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 nap értelmezéséről

               A Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy a megállapodás 4. cikkében rögzített, bármely 180 napos időszakban legfeljebb 90 napos időtartam folyamatos tartózkodást vagy több egymást követő látogatást jelent, amelyek időtartama bármely 180 napos időszakban összességében nem haladja meg a 90 napot.

               A „bármely” kifejezés folyamatosan aktualizált 180 napos referencia-időszak alkalmazására utal: a tartózkodás minden napján a megelőző 180 napos időszakra visszatekintve ellenőrzik, hogy továbbra is teljesül-e a bármely 180 napos időszakban 90 napra vonatkozó követelmény. Ez többek között azt jelenti, hogy egy megszakítás nélküli 90 napos távollét legfeljebb 90 napos új tartózkodást tesz lehetővé.

               ________


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC1791

Tervezet az EGT-Vegyesbizottság az Európai Gazdasági Térségról szóló megállapodásnak egyes, a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről szóló 31. jegyzőkönyvének módosításáról (KKV-kre) - Tervezet: a Bizottság közös álláspontja  /* SEC/2005/1791 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.1.2006SEC(2005) 1791 véglegesTervezetAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁGaz Európai Gazdasági Térségról szóló megállapodásnak egyes, a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről szóló 31. jegyzőkönyvének módosításáról (KKV-kre)- Tervezet: a Bizottság közös álláspontja - (előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁS1. Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 31. jegyzőkönyve külön rendelkezéseket tartalmaz a Közösség és az EGT-hez tartozó EFTA-államok között a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről.2. A (2005. szeptember 28-i 1776/2005/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra vonatkozó) mellékelt EGT-vegyesbizottsági határozattervezet célja, hogy a 31. jegyzőkönyv módosításával kiterjessze az együttműködést a vállalkozások, valamint a kis- és középvállalkozások (KKV-k) területén. A határozattervezet 2006. január 1-jei hatállyal módosítja a vállalkozásokra és különösen a kis- és középvállalkozásokra (KKV-kre) vonatkozó többéves programról (2001-től 2005-ig) szóló 2000/819/EK tanácsi határozatot, amelyet már korábban beépítettek a megállapodásba.3. Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás végrehajtására vonatkozó rendelkezésekről szóló 2894/94/EK tanácsi rendelet 1. cikke (3) bekezdésének b) pontja előirányozza, hogy a Közösség ilyen határozatokkal kapcsolatos álláspontját a Tanács alakítsa ki a Bizottság javaslata alapján.4. Az EGT-Vegyesbizottság határozattervezetét jóváhagyás céljából benyújtják a Tanácshoz, majd a Bizottság a lehető leghamarabb előterjeszti a Közösség álláspontját az EGT-Vegyesbizottságban.TervezetAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁGaz Európai Gazdasági Térségról szóló megállapodásnak egyes, a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről szóló 31. jegyzőkönyvének módosításáról (KKV-kre)AZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) és különösen annak 86. és 98. cikkére,mivel:1.  A megállapodás 31. jegyzőkönyvét a ….-i …. EGT-vegyesbizottsági határozat[1] módosította.2.  Indokolt kiterjeszteni a megállapodás szerződő felei közötti együttműködést a vállalkozásokra és különösen a kis- és középvállalkozásokra (KKV-kre) vonatkozó többéves programról (2001-től 2005-ig) szóló 2000/819/EK tanácsi határozat módosításáról szóló, 2005. szeptember 28-i 1776/2005/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra[2].3.  Ezért a megállapodás 31. jegyzőkönyvét módosítani kell annak érdekében, hogy a kibővített együttműködés 2006. január 1-jei kezdettel lehetővé váljon,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA megállapodás 31. jegyzőkönyve 7. cikke (5) bekezdésének (2000/819/EK tanácsi határozat) hetedik francia bekezdése a következő francia albekezdéssel egészül ki:„– 32005 D 1776 : Az Európai Parlament és a Tanács 2005. szeptember 28-i 1776/2005/EK határozata (HL L 289., 2005.11.3., 14. o.).”2. cikkEz a határozat a megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése értelmében az EGT-Vegyesbizottság utolsó értesítését követő napon lép hatályba*.Ezt a határozatot 2006. január 1-jétől kell alkalmazni.3. cikkEzt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében kell közzétenni.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökaz EGT-Vegyesbizottság titkárai [1] HL C […] […], o.[2] HL L 289., 2005.11.3., 14. o.* [Alkotmányos követelmények fennállását jelezték.] [Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.]


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005PC0480

Javaslat: a Tanács határozata a menekültügy és bevándorlás területét érintő tagállami intézkedésekkel kapcsolatos kölcsönös tájékoztatási eljárás létrehozásáról {SEC(2005)1233}  /* COM/2005/0480 végleges - CNS 2005/0204 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 10.10.2005COM(2005) 480 végleges2005/0204 (CNS)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa menekültügy és bevándorlás területét érintő tagállami intézkedésekkel kapcsolatos kölcsönös tájékoztatási eljárás létrehozásáról {SEC(2005)1233}(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁS1. A javaslat háttere és céljaAz Európai Unió egyik legfontosabb célkitűzése a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség létrehozása. Ezzel összefüggésben szükség van közös bevándorlás- és menekültpolitika létrehozására, ahogy ezt az Európai Tanács által 1999-ben elfogadott tamperei program is leszögezi, illetve 2004-ben a hágai programban megerősíti („A szabadság, a biztonság és a jogérvényesülés megerősítése az Európai Unióban”). E közös politikáknak a közös jogalkotási aktusok elfogadásán, illetve a kölcsönös bizalom fokozásán kell alapuljanak: mindez a nemzeti politikák jobb összehangolása, szorosabb gyakorlati együttműködés, illetve rendszeres, tagállamok és a Bizottság közti információcsere révén valósulhat meg.Az Amszterdami Szerződés hatályba lépése óta sok közös intézkedést fogadtak el a menekültügy és a bevándorlás területén, ugyanis a Közösség és a tagállamok az említett területeken osztoznak a jogalkotási hatáskörökön. Ennek ellenére a tagállamok fontos szerepet töltenek be ezen a területen, illetve folyamatosan új nemzeti intézkedéseket fogadnak el, amelyek néhány esetben hatást gyakorolhatnak más tagállamokra vagy a Közösség egészére.Valójában a schengeni övezetben a határellenőrzések hiánya, a közös vízumpolitika, az EU-tagállamok közti szoros gazdasági és szociális kapcsolatok, valamint a közös menekült- és bevándorláspolitikák elmúlt évek során történt kialakulása közvetett következményeként egy tagállam által elfogadott menekültügyi és bevándorlási intézkedéssorról egyre inkább valószínűsíthető, hogy hat egy másik tagállamra is. Egy szigorúan korlátozó bevándorláspolitika például egy tagállamból a szomszédosokba terelheti el a migráció irányát, illetve egy szabályozási eljárás illegális bevándorlókat vonzhat egy olyan tagállamba, ahonnan a későbbiekben a szabályosan kivándorlók sokkal könnyebben tudnak más tagállamokba eljutni. Egyéb nemzeti menekültügyi és bevándorlási intézkedések, például egyebek között a nemzetközi védelem biztosítására vonatkozó eljárások, a biztonságos származási ország meghatározása, a harmadik országbeliek befogadási programjai – beleértve a kvótákat is – az integrációs intézkedések terén bekövetkező változások, hatást gyakorolhatnak más tagállamokra vagy a Közösség egészére.Mindezek a fejlemények teljes mértékben igazolják egy hivatalos tájékoztatási eljárás létrehozását a tagállamok között, illetve a Bizottsággal, hiszen ez tovább bővíti az információcsere és a nemzeti intézkedések megvitatásának lehetőségeit a menekültügy és a bevándorlás területén.A Bizottság és a Tanács luxemburgi elnöksége 2005. február 11-én levelet juttatott el a bel- és igazságügyi miniszternek azzal kapcsolatban, hogy szükség van egy korai előrejelző rendszer létrehozására a tagállami közigazgatások között a menekültügy és bevándorlás területén; ez a rendszer összehangoltabb megközelítéshez vezethet a tagállamok közti menekült- és bevándorláspolitika terén. A Bel- és Igazságügyi Tanács 2005. február 24-i ülésén került sor először a vélemények összevetésére egy ilyen jellegű rendszer létrehozásával kapcsolatban. Elvben minden tagállam örömmel fogadta egy ilyen rendszer létrehozását, és a Tanács 2005. április 14-én következtetéseket fogadott el „a tagállamokban a bevándorlás- és menekültpolitikával megbízottak kölcsönös tájékoztatási rendszere” elfogadásáról, a Bizottságot pedig felkérte hivatalos jogalkotási javaslat beterjesztésére.A Bizottság mindig is a migráció jelenségével kapcsolatos fokozott információcsere szükségességét hangsúlyozta. A tagállamok minden bizonnyal hasznot húznak a javasolt tájékoztatási eljárásból, hiszen ezáltal pontosabb betekintést nyernek más tagállamok politikáiba, illetve lehetővé válik számukra az egymás közötti koordináció fejlesztése. A tagállamok megismerhetik más tagállamok nézeteit abban az esetben, ha véleménycserére kerül sor egy adott nemzeti intézkedéstervezettel kapcsolatban, még mielőtt az elfogadott jogszabállyá válna. Végezetül az új uniós jogszabályok megalkotására vonatkozó tárgyalások is tökéletesednek a nemzeti politikák jobb összehangolása, illetve fokozottabb kölcsönös ismerete és a kölcsönös bizalom eredményeképpen.Végezetül a javasolt kölcsönös tájékoztatási eljárást a tagállamok és a Bizottság közti együttműködési és tájékoztatási mechanizmusok és struktúrák szélesebb keretei közt kell szemügyre venni. A Bizottság szándéka meglévő rendszerek, struktúrák és hálózatok egyszerűsítése és egybeolvasztása közösségi szinten, hogy csökkentse a tagállamokra, illetve a Bizottságra magára háruló igazgatási terheket.2. A javaslattal kapcsolatban már meglévő rendelkezések-  A Bizottság 1988. június 8-án határozatot fogadott el a tagsággal nem rendelkező országokra vonatkozó bevándorlási politikákkal kapcsolatos előzetes értesítési és konzultációs eljárás meghatározásáról (HL 1988, L 183.). A határozattal létrehozott tájékoztatási és konzultációs mechanizmust azonban valójában soha nem alkalmazták a tagállamok. A menekült- és bevándorláspolitikákra vonatkozó új közösségi keretek révén elavulttá válnak e bizottsági határozat rendelkezései.-  A közösségi jogalkotás[1] bizonyos rendelkezései azt a kötelezettséget róják a tagállamokra, hogy tájékoztassák a Bizottságot azoknak a nemzeti jogszabályi rendelkezéseknek a szövegéről, amelyek az említett irányelvek által taglalt területeket érintik. Ezen irányelvek, illetve a javasolt határozattervezet alapján nyújtandó tájékoztatás hasonló jellegéből adódóan, elkerülhető a dupla munkavégzés a határozattervezet révén létrehozott tájékoztatási eljárás tagállami közvetítő csatornaként történő alkalmazásával az említett irányelvek szerinti kötelezettségeik teljesítésére.3. Konzultáció2005. február 24-én a Bel- és Igazságügyi Tanács ülése keretében informális ad-hoc megbeszélésre került sor egy előzetes tájékoztatási és konzultációs rendszer létrehozásáról. A legtöbb tagállam pozitívan reagált az ilyen jellegű rendszerrel kapcsolatos közös elnökségi/bizottsági javaslatokra. 2005. március 17-én került sor a tagállami szakértők ad-hoc találkozójára Brüsszelben abból a célból, hogy megvitassanak egy, a bizottsági szolgálatok által készített nem hivatalos dokumentumot, amely a javasolt rendszer fő elemeit vázolta fel.4. A javasolt intézkedés összefoglalásaA kölcsönös tájékoztatási eljárás megkövetelné a tagállamoktól, hogy tájékoztassák a többi tagállamot és a Bizottságot azokról az intézkedésekről, amelyeket a menekültügy és bevándorlás terén terveznek – legkésőbb ezek közzétételekor. Csak azokról az intézkedésekről kell tájékoztatást adni, amelyek hatást gyakorolhatnak más tagállamokra vagy a Közösség egészére. Bizonyos bírósági és közigazgatási határozatok tartoznak az említettek közé.A fent említett tájékoztatást nyújtó tagállamok kötelesek összefoglalót készíteni erről a Közösség egy másik hivatalos nyelvén is.A tájékoztatás továbbítása egy, a Bizottság által működtetett, webalapú hálózaton keresztül történik. Ezt a webalapú hálózatot használják a 2. pontban említett irányelvek szerint előírt tájékoztatásnak a Bizottsághoz való eljuttatására..Egy-egy tagállam vagy akár a Bizottság kiegészítő tájékoztatást kérhet egy egyedi intézkedéssel kapcsolatban. Egy egyedi nemzeti intézkedés véleménycsere tárgyát is képezheti – azon tagállam részvételével természetesen, amelynek intézkedése e véleménycsere hátterében áll – illetve a Bizottság és az összes többi, résztvenni kívánó tagállam közreműködésével. Az ilyen jellegű véleménycserék célja a közös érdeklődésre számot tartó problémák feltárása, ebből következően a viták nem szavazással, illetve bármilyen, az érintett tagállamnak szóló ajánlással zárulnak.5. JogalapA tanácsi határozat az EK-Szerződés 66. cikkén alapszik. 2004. május 1. óta – a Nizzai Szerződés 67. cikkéről szóló jegyzőkönyv értelmében – ezeket az intézkedéseket tanácsi minősített többségi szavazás és az Európai Parlamenttel történő konzultáció révén fogadják el.Az EK-Szerződés IV. címe nem alkalmazandó az Egyesült Királyságra és Írországra, hacsak az illető tagállamok másként nem határoznak a Szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyvben szereplő eljárással kapcsolatban. Hasonlóképpen a IV. cím Dániára sem alkalmazandó, a Szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyvből következően.6. SzubszidiaritásA szubszidiaritás elvével összhangban a javasolt intézkedés célkitűzését – nevezetesen egy kölcsönös tájékoztatási és a nemzeti menekültügyi és bevándorlási intézkedésekkel kapcsolatos véleménycserére alkalmas fórum létrehozását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az előirányzott intézkedés hatásai miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók.A közös jogalkotási aktusok sikere a menekültügy és a bevándorlás területén a nemzeti politikák összehangoltabb megközelítésétől függ. Ebben az összehangolásban a határozatban javasoltakhoz hasonló új eszközökre van szükség: ezek egy olyan mechanizmuson alapszanak, amely a tagállamok közti, illetve a Bizottsággal folytatott azon információ- és véleménycserét teszi lehetővé, amelyre nemzeti szinten nem kerülhet sor. Ha a tagállamok nem tájékoztatják egymást menekült- és bevándorláspolitikájuk alakulásáról, fennáll annak a veszélye, hogy az eltérő és ellentmondó politikák torzulásokhoz vezetnek a bevándorlás területén, beleértve a menedékkérőket is, és az ezekre a területekre vonatkozó hatékony közös cél elérését veszélyeztethetik.7. ArányosságA javaslat arra korlátozódik, hogy a menekültügyre és bevándorlásra vonatkozó nemzeti intézkedésekkel kapcsolatos, a tagállamok és a Bizottság közti információcserét mozdítsa elő.A javasolt rendszer nem ró aránytalan terheket a tagállamokra, hiszen fő feladatuk abból áll majd, hogy néhány dokumentumot küldjenek el az ezen határozat által létrehozott, webalapú rendszeren. Abban az esetben, ha egy nemzeti intézkedéssel kapcsolatban véleménycserét kezdeményeznek, egy-egy tagállam egyetlen kötelezettsége abból áll majd, hogy egy őt képviselő személyt küldjön erre a véleménycserére azért, hogy az illető részletesen ismertesse a véleménycsere tárgyát képező nemzeti intézkedés alkotó elemeit, illetve meghallgassa a többi tagállam ezzel kapcsolatos nézeteit.A pénzügyi teher minimális, hiszen a javasolt intézkedés révén meghatározott véleménycseréket összevonják más bizottsági tanácsadói csoportok üléseivel, ezáltal pedig csökkentik az utazási és szállásköltségeket a tagállamok számára. A Bizottság általános célkitűzése a javasolt tanácsi határozattal az, hogy leegyszerűsítse a már meglévő struktúrákat a tagállami együttműködés számára a menekültügy és a bevándorlás területén.Ezt a tájékoztatási rendszert a Bizottság fogja üzemeltetni a már meglévő IDA telematikai hálózat felhasználásával, amely elkülönülő kommunikációs csatornák megalkotását teszi lehetővé minimális költségekkel – anélkül, hogy jelentős befektetésre lenne szükség.2005/0204 (CNS)Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa menekültügy és bevándorlás területét érintő tagállami intézkedésekkel kapcsolatos kölcsönös tájékoztatási eljárás létrehozásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 66. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára[2],tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],mivel:(1) Az Európai Tanács 2005. november 4-én egy többéves programot hagyott jóvá hágai program néven – a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség megerősítésére – amely a menekültügy, a bevándorlás, a vízumok és határőrizet terén megnyilvánuló közös politika második fázisának kialakítását követeli meg 2004. május 1-től kezdődően, többek között a tagállamok közti szorosabb gyakorlati együttműködésen, illetve egy jobb információcserén alapulva.(2) A közös menekült- és bevándorláspolitikák alakulása az Amszterdami Szerződés hatályba lépése óta szorosabb függést eredményezett az ezekre a területekre vonatkozó tagállami politikák között, szükségessé téve egy jobban koordinált megközelítést a szabadság, a biztonság és jog érvényesülésén alapuló térség megerősítéséhez elengedhetetlen nemzeti politikák terén.(3) A 2005. április 14-i ülésen elfogadott következtetésekben a Bel- és Igazságügyi Tanács egy kölcsönös tájékoztatási rendszer létrehozását indítványozta azok között, akik a menekült- és a bevándorláspolitika felelősei a tagállamokban, azon az alapon, hogy tájékoztatásra van szükség a több tagállamra vagy az Európai Unió egészére feltételezhetően hatást gyakorló intézkedésekről, illetve lehetővé kell tenni a tagállamok és a Bizottság közti véleménycserét az érintettek bármelyikének kérésére;(4) A tájékoztatási eljárásnak a szolidaritáson, az átláthatóságon és a kölcsönös bizalmon kell alapulnia;(5) Hatékonysági és hozzáférhetőségi okokból a menekültügy és bevándorlás területét érintő nemzeti intézkedésekkel kapcsolatos tájékoztatási eljárás lényegi elemét egy webalapú hálózatnak kell képeznie;(6) A Bizottság által a menekültügy és a bevándorlás területén elfogadott bizonyos irányelvek megkövetelik a tagállamoktól, hogy tájékoztassák a Bizottságot a nemzeti jogszabályi rendelkezések szövegéről, amelyeket az említett irányelvek által taglalt területeken fogadnak el – azon túl, hogy a végrehajtási rendelkezésekről tájékoztatást adnak. A közigazgatási eljárások leegyszerűsítése végett lehetővé kell tenni a tagállam számára, hogy az ilyen jellegű tájékoztatást a határozat által létrehozott hálózaton keresztül juttassa el;(7) Mivel e határozat célkitűzéseit – nevezetesen a tagállamok közti információcsere és konzultáció biztosítását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az előirányzott intézkedés hatásai miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a szubszidiaritás elvével összhangban, ahogy azt a Szerződés 5. cikke megállapítja. Az ugyanazon cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lép túl azon, mint amire szükség van ahhoz, hogy e célkitűzéseket elérjék;(8) Az Európai Unió létrehozásáról szóló szerződéshez, illetve az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke alapján Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, következésképpen az nem kötelező, illetve nem alkalmazható rá.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkTárgy és alkalmazási területEz a határozat létrehoz egy eljárást, ami lehetővé teszi a kölcsönös információcserét a menekültügy és bevándorlás területére vonatkozó nemzeti intézkedésekről egy webalapú hálózat felhasználásával és az ilyen jellegű intézkedésekkel kapcsolatos véleménycserét.2. cikkA benyújtandó információ1. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot a következő intézkedésekről, amelyeket a menekültügy és a bevándorlás területén terveznek, abban az esetben, ha ezekről az intézkedésekről feltételezhető, hogy hatnak más tagállamokra vagy a Közösség egészére:a) jogszabálytervezetek, legkésőbb az elfogadásra történő benyújtásukkor; ésb) nemzetközi megállapodástervezetek, legkésőbb parafálásukkor.2. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot a következőkről:a) Az (1) bekezdés a) pontjában említett intézkedések végső szövegéről akkor, amikor ezek elfogadásra kerülnek vagy közvetlenül ezt követően;b) Az (1) bekezdés b) pontjában említett intézkedések végső szövegéről, amikor a tagállam hozzájárul ahhoz, hogy ilyen jellegű intézkedés kötelezze őt, vagy közvetlenül ezt követően.3. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot az alábbi határozatokról, ha feltételezhető, hogy ezek hatnak más tagállamokra vagy a Közösség egészére:a) Bírósági vagy törvényszéki végső határozatok, amelyek a menekültügy és a bevándorlás területét érintő nemzeti jogszabályokkal kapcsolatos intézkedéseket alkalmaznak vagy magyaráznak meg akkor, amikor elfogadják ezeket vagy közvetlenül ezt követően; ésb) A menekültügy és a bevándorlás területét érintő közigazgatási határozatokról akkor, amikor ezeket elfogadják vagy közvetlenül ezt követően.4. Az (1) és a (2) bekezdésben említett intézkedésekről, illetve a (3) bekezdésben említett határozatokról tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot a 4. cikkben említett hálózaton („a hálózat”) keresztül.5. A Bizottság vagy egy tagállam kiegészítő tájékoztatást kérhet egy adott, egy másik tagállam által a hálózaton keresztül eljuttatott intézkedésről vagy határozatról. Ilyen esetben az érintett tagállam kiegészítő tájékoztatást nyújt az illető intézkedésről vagy határozatról a hálózaton történt kéréstől számított két héten belül. A kiegészítő tájékoztatást a Bizottság és más tagállamok számára is hozzáférhetővé teszik a hálózaton keresztül.6. Minden tagállam biztosítja, hogy minden egyes, a hálózaton továbbított intézkedés vagy határozat szövegének összegezése a Közösség egy, az illető tagállam nyelvétől eltérő hivatalos nyelvén rendelkezésre áll. Az összegezés tartalmazza – legalább – az érintett intézkedés célját és hatályát, főbb rendelkezéseit, illetve más tagállamokra vagy a Közösség egészére gyakorolt hatásának felmérését.3. cikkA meglévő irányelvek alapján előírt tájékoztatási kötelezettségValahányszor a tagállamoknak tájékoztatniuk kell a Bizottságot a nemzeti jogszabályi rendelkezésekről, amelyeket a Szerződés 63. cikkén alapuló irányelvek által lefedett területeken fogadnak el, ezeket a kötelezettségeket teljesítettnek kell tekinteni, ha a tájékoztatást a hálózaton át továbbítják.4. cikkA hálózat1. Az e határozatnak megfelelő információcsere közvetítésére szolgáló hálózat webalapú lesz.2. A Bizottság felel a hálózat fejlesztéséért és kezeléséért, beleértve a hálózat struktúráját és tartalmát, illetve az ehhez való hozzáférést is. A hálózat megfelelő intézkedések révén biztosítja annak bizalmas jellegét.3. A hálózat gyakorlati kivitelezésénél a Bizottság felhasználja a már meglévő műszaki platformot a közigazgatási adatcserére szolgáló transzeurópai telematikai hálózat közösségi keretein belül.4. A tagállamok a Bizottságnak a (2) bekezdés szerint elfogadott intézkedéseivel összhangban biztosítanak hozzáférést a hálózathoz.5. A tagállamok a hálózathoz hozzáférő nemzeti kapcsolattartó pontokat jelölnek ki, illetve a Bizottságot értesítik ezekről.5. cikkVéleménycserék1. A Bizottság – saját kezdeményezésre vagy tagállami kérésre – véleménycserét szervezhet a tagállami szakértők bevonásával egy adott, a határozat 2. és 3. cikke alapján benyújtott nemzeti intézkedéssel kapcsolatban. Az a tagállam, amelynek intézkedése a véleménycsere tárgyát képezi, képviselteti magát ezen a véleménycserén.2. A véleménycserék célja a közös érdeklődésre számot tartó kérdések meghatározása lesz.6. cikkÉrtékelés és felülvizsgálatA Bizottság három évvel a határozat hatályba lépése után – illetve ezt követően rendszeresen – értékeli a rendszer működését.A Bizottság időszakosan jelentést készít az Európai Parlament és a Tanács számára a határozat végrehajtásáról, és – adott esetben – módosítási javaslatokat tesz.7. cikkHatálybalépésEz a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.8. cikkCímzettekA határozat címzettjei a tagállamok az Európai Közösséget létrehozó szerződéssel összhangban.Kelt Brüsszelben, [YYYY. month DD]-án/éna Tanács részérőlaz elnökLEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT1. NAME OF THE PROPOSAL :Proposal for a Council Decision on the establishment of a mutual information procedure on Member States’ measures in the areas of asylum and immigration2. ABM / ABB FRAMEWORKPolicy Area(s) concerned and associated Activity/Activities:18 03 Immigration and asylum policy3. BUDGET LINES3.1. Budget lines (operational lines and related technical and administrative assistance lines (ex- B..A lines)) including headings :N/A3.2. Duration of the action and of the financial impact:The proposed legal instrument does indicate neither duration nor revision period. Application of the instrument should start in 2007.3.3. Budgetary characteristics ( add rows if necessary ) :N/ABudget line | Type of expenditure | New | EFTA contribution | Contributions from applicant countries | Heading in financial perspective ||Year n |Year n+1 |Year n+2 |Year n+3 |Year n+4 |Year n+5and later |TOTAL | |XX 01 02 11 01 – Missions | | | | | | | | |XX 01 02 11 02 – Meetings & Conferences |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.324 | |XX 01 02 11 03 – Committees[15] | | | | | | | | |XX 01 02 11 04 – Studies & consultations | | | | | | | | |XX 01 02 11 05 - Information systems | | | | | | | | | 2. Total Other Management Expenditure (XX 01 02 11) | | | | | | | | | 3. Other expenditure of an administrative nature (specify including reference to budget line)| | | | | | | | | Total Administrative expenditure, other than human resources and associated costs (NOT included in reference amount) | 0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.324 | |Calculation - Other administrative expenditure not included in reference amount4 meetings for exchange of views on national measures * 27 MS * 500 €[1] - a 2001/40/EK tanácsi irányelv 8.2. cikke [a kitoloncolásáról hozott határozatok kölcsönös elismeréséről]- a 2001/51/EK tanácsi irányelv 7.3. cikke [a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 26. cikke rendelkezéseinek kiegészítéséről]- a 2001/55/EK tanácsi irányelv 27.2. cikke [az átmeneti védelemről]- a 2002/90/EK tanácsi irányelv 4.2. cikke [a jogellenes tartózkodáshoz történő segítségnyújtás meghatározásáról]- a 2003/110/EK tanácsi irányelv 10.2. cikke [a légi úton történő kiutasítás céljából történo átszállítás eseteiben biztosított segítségnyújtásról]- a 2003/9/EK tanácsi irányelv 26.2. cikke [a menedékkérők befogadása minimumszabályainak megállapításáról ]- a 2004/83/EK tanácsi irányelv 38.2. cikke [elismerési irányelv]- a 200x/xx/EK tanácsi rendelet 19.2. cikke [kutatókra vonatkozó irányelv – elfogadásra vár]- a 200x/xx/EK tanácsi rendelet 43. cikke [menekültügyi eljárások – elfogadásra vár][2] HL C [..], […]. [..] o.[3] HL C [..], […]. [..] o.[4] Expenditure that does not fall under Chapter xx 01 of the Title xx concerned.[5] Expenditure within article xx 01 04 of Title xx.[6] Expenditure within chapter xx 01 other than articles xx 01 04 or xx 01 05.[7] See points 19 and 24 of the Interinstitutional agreement.[8] Additional columns should be added if necessary i.e. if the duration of the action exceeds 6 years[9] If more than one method is indicated please provide additional details in the "Relevant comments" section of this point[10] As described under Section 5.3[11] Cost of which is NOT covered by the reference amount[12] Cost of which is NOT covered by the reference amount[13] Cost of which is included within the reference amount[14] Reference should be made to the specific legislative financial statement for the Executive Agency(ies) concerned.[15] Specify the type of committee and the group to which it belongs.