Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0813

Javaslat: a Tanács határozata a géntechnológiával módosított, EH92-527-1 (BPS-25271-9) burgonyából előállított takarmány forgalomba hozatalának, illetve az ilyen burgonyának az élelmiszerekben vagy egyéb takarmányokban való véletlen vagy technikailag elkerülhetetlen előfordulásának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet keretében történő engedélyezéséről (Csak a német nyelvű szöveg hiteles)  /* COM/2007/0813 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 18.12.2007COM(2007) 813 véglegesJavaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa géntechnológiával módosított, EH92-527-1 (BPS-25271-9) burgonyából előállított takarmány forgalomba hozatalának, illetve az ilyen burgonyának az élelmiszerekben vagy egyéb takarmányokban való véletlen vagy technikailag elkerülhetetlen előfordulásának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet keretében történő engedélyezéséről(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA tanácsi határozatra irányuló mellékelt javaslat tárgya a géntechnológiával módosított, EH92-527-1 burgonyából előállított takarmány, illetve az ilyen burgonyának az élelmiszerekben vagy egyéb takarmányokban történő véletlen vagy technikailag elkerülhetetlen előfordulása, amelyre vonatkozóan a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló 1829/2003/EK rendelet keretében a BASF Plant Science GmbH 2005. február 28-án forgalombahozatali kérelmet nyújtott be az Egyesült Királyság illetékes hatóságaihoz.Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) 2006. november 10-én az 1829/2003/EK rendelet 6. és 18. cikke értelmében kedvező véleményt nyilvánított, és arra a következtetésre jutott, hogy nem valószínű, hogy a kérelemben meghatározott, EH92-527-1 számozású burgonyát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek forgalomba hozatala kedvezőtlen hatást gyakorolna az emberi vagy állati egészségre, illetve a környezetre[1].Az EFSA 2007. április 13-án újra megerősítette, hogy az nptII génnek a géntechnológiával módosított növényekben genetikai markerként történő alkalmazása sem az emberi vagy állati egészséget, sem a környezetet nem veszélyezteti.Az EH92-527-1 számozású burgonya termesztésére és ipari alkalmazására vonatkozó engedélyt [a keményítő amilopektin-tartalmának növelése céljából géntechnológiával módosított burgonyaterméknek (Solanum tuberosum L. EH92-527-1 vonal) a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő forgalomba hozataláról] szóló bizottsági határozat biztosítja.Ezek alapján a Bizottság 2007. október 10-én szavazásra terjesztette be az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottsághoz a géntechnológiával módosított, EH92-527-1 burgonyából előállított takarmány közösségi piacon történő forgalomba hozatalának, illetve az ilyen burgonyának az élelmiszerekben vagy egyéb takarmányokban történő véletlen vagy technikailag elkerülhetetlen előfordulásának engedélyezéséről szóló bizottsági határozatra irányuló tervezetét. Az Állandó Bizottság nem nyilvánított véleményt: 10 tagállam (123 szavazattal) támogatta a tervezetet, 12 tagállam (133 szavazattal) ellene szavazott, és 5 tagállam (89 szavazattal) tartózkodott a szavazástól.Ezért az 1829/2003/EK rendelet 35. cikkének (2) bekezdése értelmében és a 2006/512/EK tanácsi határozattal módosított 1999/468/EK tanácsi határozat 5. cikkével összhangban a Bizottságnak a meghozandó intézkedésekről javaslatot kell benyújtania a Tanácsnak, amelyről a Tanácsnak három hónapon belül minősített többséggel döntést kell hoznia, és tájékoztatnia kell a Parlamentet.Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa géntechnológiával módosított, EH92-527-1 (BPS-25271-9) burgonyából előállított takarmány forgalomba hozatalának, illetve az ilyen burgonyának az élelmiszerekben vagy egyéb takarmányokban való véletlen vagy technikailag elkerülhetetlen előfordulásának az 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet keretében történő engedélyezéséről(Csak a német nyelvű szöveg hiteles) (EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 7. cikkének (3) bekezdésére és 19. cikkének (3) bekezdésére,mivel:1.  A BASF Plant Science GmbH 2005. február 28-án az 1829/2003/EK rendelet 5. és 17. cikkével összhangban forgalomba hozatali kérelmet nyújtott be az Egyesült Királyság illetékes hatóságaihoz a géntechnológiával módosított, EH92-527-1 számozású burgonyának élelmiszerekben és takarmányban történő alkalmazása, és az EH92-527-1 burgonyát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszer vagy takarmány – a termesztés kivételével – forgalomba hozatalára vonatkozóan.2.  A kérelemből következik, hogy azon takarmány egyetlen rendeltetése, amelyet a géntechnológiával módosított, EH92-527-1 számozású burgonyából állítanak elő – amely, mint minden hagyományos, keményítőgyártásra szánt burgonya, a keményítőgyártás mellékterméke –, az élelmiszer- és takarmányláncban történő alkalmazás.3.  Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) 2006. november 10-én az 1829/2003/EK rendelet 6. és 18. cikke értelmében kedvező véleményt nyilvánított, és arra a következtetésre jutott, hogy nem valószínű, hogy a kérelemben meghatározott, EH92-527-1 számozású[3] burgonyát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított termékek (a továbbiakban: termékek) forgalomba hozatala kedvezőtlen hatást gyakorolna az emberi vagy állati egészségre, illetve a környezetre. Véleményében az EFSA a tagállamok által a rendelet 6. cikkének (4) bekezdésében és 18. cikkének (4) bekezdésében előírtaknak megfelelően az illetékes nemzeti hatóságokkal folytatott konzultáció keretében felvetett minden kérdést és aggályt érintett.4.  Ennek megfelelően az EFSA szerint a címkézésre vonatkozóan az 1829/2003/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében és 25. cikkének (2) bekezdésében előírtakon kívül egyéb különös követelményre nincs szükség. Az EFSA azt is javasolta, hogy semmilyen, a forgalomba hozatalra és/vagy a felhasználásra és a kezelésre – beleértve a forgalomba hozatalt követő felügyeleti követelményeket is – vonatkozó különleges feltételt vagy korlátozást, sem a rendelet 6. cikke (5) bekezdésének e) pontjában és 18. cikke (5) bekezdésének e) pontjában előírt, a különleges ökológiai rendszerek/környezet és/vagy földrajzi területek védelmét célzó különleges feltételt nem szükséges alkalmazni.5.  Véleményében az EFSA arra a következtetésre jutott, hogy a kérelmező által benyújtott, a környezeti hatások felügyeletét célzó terv összhangban van a termékek rendeltetéseivel. A környezeti hatások felügyeletét célzó terv végrehajtása a keményítő amilopektin-tartalmának növelése céljából géntechnológiával módosított burgonyaterméknek ( Solanum tuberosum L. EH92-527-1 vonal) a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő forgalomba hozataláról szóló […] bizottsági határozat[4] alkalmazásában történik.6.  A nyilvánosságtól érkező észrevételeket követően, és miután az Egészségügyi Világszervezet a kanamicint és a neomicint „a humángyógyászat, illetve a nem humán alkalmazású kockázatkezelési stratégiák számára kritikus fontosságú antibakteriális anyagoknak” nyilvánította, a Bizottság 2007. január 25-én konzultált az Európai Gyógyszerügynökséggel (EMEA) azon antibiotikumoknak a humán- és állatgyógyászatban képviselt gyógyászati jelentőségéről, amelyekre az nptII gén ellenállóvá tesz. Az EMEA válaszának kézhezvétele után a Bizottság felkérte az EFSA-t, hogy a választ figyelembe véve vizsgálja felül az nptII génre, valamint az nptII gént tartalmazó, géntechnológiával módosított növényekre vonatkozó korábbi biztonsági értékeléseit. Az EFSA 2007. április 13-án megerősítette az nptII gént tartalmazó, géntechnológiával módosított növényekre vonatkozó korábbi biztonsági értékeléseit, és azt a következtetést vonta le, hogy az élelmiszerként és takarmányként alkalmazott, géntechnológiával módosított növényekben az nptII gén jelenléte sem az emberi vagy állati egészséget, sem a környezetet nem veszélyezteti.7.  A fentiek figyelembevételével az engedélyt meg kell adni.8.  Az EH92-527-1 számozású burgonya termesztésére és ipari alkalmazására vonatkozó engedélyt [a keményítő amilopektin-tartalmának növelése céljából géntechnológiával módosított burgonyaterméknek (Solanum tuberosum L. EH92-527-1 vonal) a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő forgalomba hozataláról] szóló bizottsági határozat biztosítja, amely meghatározza az alkalmazási és kezelési feltételeket, amelyek célja az élelmiszeri és takarmányi rendeltetésű hagyományos burgonyákból származó anyagokkal történő keveredés megakadályozása.9.  Ezen intézkedések alkalmazása ellenére sem zárható ki, hogy az élelmiszerbe vagy a takarmányba ne kerüljön be a géntechnológiával módosított burgonya, vagy a keményítőgyártás egyes termékei. Az ilyen előfordulást véletlennek vagy technikailag elkerülhetetlennek kell tekinteni és legfeljebb 0,9 %-ig elfogadható.10.  A géntechnológiával módosított szervezetek egyedi azonosítóinak kialakítására és hozzárendelésére szolgáló rendszer létrehozásáról szóló 65/2004/EK bizottsági rendeletben[5] előírtaknak megfelelően minden egyes GMO-hoz (géntechnológiával módosított szervezethez) egyedi azonosítót kell hozzárendelni.11.  Az e határozat mellékletében szereplő, a termékek engedélyezésére vonatkozó valamennyi információt be kell jegyezni a géntechnológiával módosított élelmiszereknek és takarmányoknak a rendeletben előírt közösségi nyilvántartásába.12.  A rendelet 4. cikkének (2) bekezdésével és 16. cikkének (2) bekezdésével összhangban a termékek engedélyezésére vonatkozó feltételek az azt forgalomba hozó valamennyi személyre nézve kötelezőek.13.  E határozatról Biológiai Biztonság Kérdéseiben illetékes Információs Központon keresztül értesíteni kell a Biológiai Sokféleség Egyezmény biológiai biztonságról szóló cartagenai jegyzőkönyvében részes feleket, a géntechnológiával módosított szervezetek országhatárokon történő átviteléről szóló, 2003. július 15-i 1946/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[6] 9. cikkének (1) bekezdésével és 15. cikke (2) bekezdésének c) pontjával összhangban.14.  Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság az elnök által előírt határidőn belül nem nyilvánított véleményt, ezért az e határozatban megállapított intézkedéseket a Tanácsnak el kell fogadnia,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikk Géntechnológiával módosított szervezet és egyedi azonosítóA 65/2004/EK rendelet értelmében a géntechnológiával módosított EH92-527-1 számozású burgonyát ( Solanum tuberosum L.) a melléklet b) pontjának megfelelően a BPS-25271-9 egyedi azonosítóval látják el.2. cikk EngedélyezésAz 1829/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése és 16. cikkének (2) bekezdése alkalmazásában az e határozatban megállapított feltételek szerint a következő termékek részesülnek engedélyben:a) a BPS-25271-9 burgonyából előállított takarmány;b) a BPS-25271-9 számozású burgonyát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerek, amelyekben az e GMO a külön-külön vizsgált egyes élelmiszer-összetevők, illetve az egyetlen összetevőt tartalmazó élelmiszer legfeljebb 0,9 %-ában véletlenül vagy technikailag elkerülhetetlen módon jelen van.c) a BPS-25271-9 számozású burgonyát tartalmazó, vagy abból álló takarmány, amelyben az e GMO a takarmány, illetve az egyes takarmány-összetevők legfeljebb 0,9 %-ában véletlenül vagy technikailag elkerülhetetlen módon jelen van.3. cikk CímkézésAz 1829/2003/EK rendelet 25. cikkének (2) bekezdésében előírt címkézési követelmények alkalmazásában „a szervezet neve”: „keményítőgyártásra szánt amilopektin-burgonya”.4. cikk A környezeti hatások felügyelete15.  A keményítő amilopektin-tartalmának növelése céljából géntechnológiával módosított burgonyaterméknek ( Solanum tuberosum L. EH92-527-1 vonal) a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő forgalomba hozataláról szóló […] bizottsági határozat 4. cikkében meghatározott, a környezeti hatások felügyeletét célzó terv az e határozatra is alkalmazandónak tekintendő.16.  Az engedély jogosultja évente jelentést nyújt be a Bizottsághoz az e felügyelet tevékenységeinek végrehajtásáról és eredményeiről.A jelentésekben az 1829/2003/EK rendelet 30. cikkének megfelelően jelezni kell, hogy a jelentés mely részeit kell bizalmasan kezelni, és mellékelni kell a titoktartásra vonatkozó igazolható indoklást is.Az ilyen jelentések bizalmas jellegű részeit külön dokumentumokban kell benyújtani.5. cikk Közösségi nyilvántartásAz e határozat mellékletében szereplő információkat be kell jegyezni a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok az 1829/2003/EK rendelet 28. cikkében előírt közösségi nyilvántartásába.6. cikk Az engedély jogosultjaAz engedély jogosulja a BASF Plant Science GmbH, Németország.7. cikk ÉrvényességE határozat az értesítés napjától számított 10 évig alkalmazandó.8. cikk CímzettA határozat címzettje a BASF Plant Science GmbH (Carl-Bosch-Str.38, D-67056 Ludwigshafen, Németország).Kelt Brüsszelben, […]-án/-éna Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLETa) A kérelmező és az engedély jogosultja:Név: BASF Plant Science GmbHCím: Carl-Bosch-Str.38, D-67056 Ludwigshafen, Németországb) A termékek megnevezése és meghatározása:1) A BPS-25271-9 burgonyából előállított takarmány;2) A BPS-25271-9 számozású burgonyát tartalmazó, abból álló vagy abból előállított élelmiszerek, amelyekben az e GMO a külön-külön vizsgált egyes élelmiszer-összetevők, illetve az egyetlen összetevőt tartalmazó élelmiszer legfeljebb 0,9 %-ában véletlenül vagy technikailag elkerülhetetlen módon jelen van.3) A BPS-25271-9 számozású burgonyát tartalmazó, vagy abból álló takarmány, amelyben az e GMO a takarmány, illetve az egyes takarmány-összetevők legfeljebb 0,9 %-ában véletlenül vagy technikailag elkerülhetetlen módon jelen van.A géntechnológiával módosított, BPS-25271-9 számozású burgonya keményítő-összetételét – a kérelemben meghatározottaknak megfelelően – megváltoztatták (magasabb amilopektin/amilóz-arány). A változtatás az amilóz bioszintéziséért felelős granule bound starch synthase (GBSS) protein expresszálódásának gátlását jelenti. Ennek eredményeképpen a létrejött keményítő nem vagy csak nagyon kis mértékben tartalmaz amilózt, és amilopektinből áll, ami módosítja a keményítő fizikai jellegzetességeit. A génmódosítás során genetikai markerként egy nptII gént alkalmaztak, amely kanamicin-ellenállóságot biztosít.c) Címkézés:Az 1829/2003/EK rendelet 25. cikkének (2) bekezdésében előírt címkézési követelmények alkalmazásában „a szervezet neve”: „keményítőgyártásra szánt amilopektin-burgonya”.d) Kimutatási módszer:-  Eseményspecifikus, valós idejű kvantitatív PCR-alapú módszer a géntechnológiával módosított BPS-25271-9 burgonyához.-  A hitelesítést az 1829/2003/EK rendelet alapján létesített közösségi referencialaboratórium végezte, a hitelesítési jelentés az alábbi internetcímen olvasható: http://gmo-crl.jrc.it/statusofdoss.htm-  Referenciaanyag: ERM®-BF421, amely hozzáférhető az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontján (KKK) és az Etalonanyag- és Mérésügyi Intézeten (Institute of Reference Materials and Measurements, IRMM) keresztül, az alábbi internetcímen:http://www.irmm.jrc.be/html/reference_materials_catalogue/index.htme) Egyedi azonosító:BPS-25271-9f) A Biológiai Sokféleség Egyezmény biológiai biztonságról szóló cartagenai jegyzőkönyv II. melléklete szerint előírt információ:Biológiai biztonsággal foglalkozó információs központ, a bejegyzés azonosítószáma: lásd [értesítéskor kitöltendő].g) A termékek forgalomba hozatalának, felhasználásának vagy kezelésének feltételei vagy korlátozásai:nem szükséges.h) Felügyeleti terv:A környezeti hatások felügyeletét célzó terv végrehajtása a keményítő amilopektin-tartalmának növelése céljából géntechnológiával módosított burgonyaterméknek ( Solanum tuberosum L. EH92-527-1 vonal) a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő forgalomba hozataláról szóló […] bizottsági határozat 4. cikkében meghatározott, a környezeti hatások felügyeletét célzó terv.i) Az emberi fogyasztásra szánt élelmiszer forgalomba hozatalát követően érvényes felügyeleti követelmények:nem szükséges.Megjegyzés: idővel szükségessé válhat a vonatkozó dokumentumok internetes hivatkozásainak módosítása. Ezeket a módosításokat a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok közösségi nyilvántartásának frissítésével teszik közzé. [1] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620785504.htm[2] HL L 268., 2003.10.18., 1. o. Az 1981/2006/EK bizottsági rendelettel (HL L 368., 2006.12.23., 99. o.) módosított rendelet.[3] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620785504.htm[4] [a HL-ra történő hivatkozás beillesztendő][5] HL L 10., 2004.1.16., 5. o.[6] HL L 287., 2003.11.5., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.9.4.
            COM(2017) 463 final
            2017/0215(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság soron következő három ülésén, valamint a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseken és fellépések során az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya a bálnavadászat szabályozásáról szóló nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) keretében működő Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság (IWC) ülésein, valamint az ülésszakok közötti üléseken és fellépések során az Európai Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozat.

               A javaslat a Bizottság javaslatai
                  1
                alapján 2009. március 2-án és 2011. december 13-án elfogadott tanácsi határozatokra épül, amelyek lehetővé tették az Unió számára, hogy álláspontját több kérdésben is összehangolja az IWC három ülésén (2012-ben, 2014-ben és 2016-ban), beleértve a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseket is.

               A korábbi határozatok többéves jellege és a bennük alkalmazott stabil szakpolitikai megközelítés lehetővé tette az EU és tagállamai számára, hogy az IWC-vel összefüggő ügyekben proaktívabbak legyenek, aminek eredményeként a harmadik országok kormányai egyre gyakrabban rövid határidővel kérik fel az EU-t a tevékenységekben való részvételre. Ezért a Bizottság azt javasolja, hogy a jövőbeni tanácsi határozat ne csak az IWC-ülésekkel összefüggő kérdéseket szabályozza, hanem – a határozatban meghatározott politikai kereten belül – ülésszakok közötti ügyeket is, például a demarsokat.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               2.1.A bálnavadászat szabályozásáról szóló nemzetközi egyezmény

               A bálnavadászat szabályozásáról szóló, 1946-ban aláírt nemzetközi egyezmény (ICRW) globális szinten biztosítja a bálnák védelmét és a velük folytatott fenntartható gazdálkodást.

               Az egyezmény tartalmaz egy jogilag kötelező erejű jegyzéket, amely kijelöli a védett és a védelem alatt nem álló fajokat, a nyílt és zárt vizeket, a védett területeket is ideértve, valamint meghatározza a kereskedelmi és önfenntartási célú bálnavadászatra vonatkozó fogási korlátokat. Az egyezmény ezenkívül a tudományos kutatási célú bálnavadászatot is szabályozza. Ebben az összefüggésben a jegyzék arra kötelezi a szerződő kormányokat, hogy a tudományos célú bálnavadászat iránti engedélyeket kibocsátásuk előtt nyújtsák be vizsgálatra a Tudományos Bizottsághoz. Az engedélyeket az egyes országok adják ki.

               Mivel az egyezmény megkötésére még a Római Szerződés előtt került sor, az egyezményhez csak kormányok csatlakozhatnak, így az Európai Unió csak megfigyelői státusszal
                  2
                rendelkezik. Eddig 25 uniós tagállam kormánya csatlakozott
                  3
                az egyezményhez, amelynek összesen 87 szerződő kormánya van.

               2.2.A Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság

               Az egyezmény végrehajtását irányító illetékes szerv a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság (IWC), amely kétévente ülésezik. A fenntartható gazdálkodás és az állományvédelem terén fennálló alapvető felelősségét az IWC úgy gyakorolja, hogy a szerződő kormányok kérései nyomán módosítja az egyezményhez csatolt jegyzéket. A módosítások a szavazati joggal rendelkező IWC-tagok háromnegyedes többségével fogadhatók el. Az egyezmény jegyzékének módosítására irányuló IWC-határozatok közvetlen joghatással bírnak, minthogy a megszabott időszakon belül ratifikálás nélkül is hatályossá válnak.
                  4
                A szerződő kormányok gyakorlatilag minden IWC-ülésen javaslatokat terjesztettek elő az egyezmény jegyzékének módosítására a bálnavadászat bizonyos feltételek melletti engedélyezése vagy védett területek létrehozása céljából.

               Az IWC idővel jelentős fejlődésen ment keresztül, és a bálnák és a bálnavadászat valamennyi szempontját tekintve az irányadó nemzetközi szervezetté vált. Tevékenységi körébe tartoznak például a következők: helyszíni kutatási programok, populációmodellezés, állományvédelmi tervek kialakítása, a fenyegetésekkel kapcsolatos ismeretek bővítése és a fenyegetések kezelése. Az IWC-re egyre nagyobb hatást fog gyakorolni a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó menetrend és általában a fenntartható fejlesztési célok, közülük is elsősorban a 14. cél
                  5
               .

               Az IWC fő bevételi forrását a szerződő kormányok által fizetett pénzügyi hozzájárulások képezik, de a tagsággal rendelkező kormányok és a civil társadalmi szervezetek további önkéntes hozzájárulásokkal is támogatnak meghatározott, az IWC által irányított munkaprogramokat.

               Az IWC szakvéleményeket kap Tudományos Bizottságától, amely az IWC munkáját segíti különösen az állományok állapotfelmérésében, a fogási korlátokkal kapcsolatos döntések meghozatalában, valamint a bálnákkal és a bálnavadászattal kapcsolatos információk elemzésében. A Tudományos Bizottság ezenkívül áttekinti és véleményezi a tudományos célú bálnavadászat iránti engedélyeket
                  6
                mielőtt azokat a szerződő kormányok kiadják állampolgáraik számára
                  7
               .

               Az IWC tagsága a szervezet kettős feladatából (a bálnavadászat szabályozása és a bálnák védelme) fakadóan rendkívül megosztottá vált: a szerződő kormányok egy része támogatja a bálnavadászatot, másik része viszont a bálnaállományok szigorú védelmét sürgeti. Ez gyengíti az IWC helyzetét, mindazonáltal továbbra is az IWC az egyetlen olyan létező keretrendszer, amely potenciálisan megoldhatja a globális jelentőségű kérdéseket.

               3.Az Unió nevében képviselendő álláspont

               3.1.Az uniós álláspont kialakításának szükségessége

               A jegyzék módosítására irányuló, az IWC keretében elfogadott határozatok kihatással lehetnek az Unió politikai célkitűzéseire, valamint a cetfélékkel kapcsolatos uniós jogi szabályozásra.

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikkének (1) bekezdése értelmében az Unió környezetpolitikájának egyik célja a regionális vagy világszintű környezeti problémák leküzdésére irányuló intézkedések nemzetközi szintű ösztönzése. Ez a cél magában foglalja a fajok globális szintű megőrzését, beleértve a bálnákat és más cetféléket. Az Európai Unió olyan környezetvédelmi jogszabályokat léptetett életbe, amelyek a szabályok széles körű, uniós szintű harmonizációja révén elősegítik a bálnák és a cetfélék hatékony védelmét.

               Az élőhelyvédelmi irányelv
                  8
                IV. melléklete felsorolja az összes cetfélét. Az uniós vizeken tehát minden bálnafaj és cetféle védettséget élvez a szándékos zavarással, befogással vagy leöléssel szemben. Ez egyúttal uniós szakpolitikai keretet is biztosít ahhoz, hogy az Unió kialakítsa álláspontját például a zajszennyezés, a cetfélék hajókkal történő ütközése, a hálókba való belegabalyodás és a járulékos fogások kérdésében. Az élőhelyvédelmi irányelv a vadonból befogott egyedek tartását, szállítását, kereskedelmét, illetve cseréjét is tiltja. Ez a jogszabály nem teszi lehetővé a kereskedelmi bálnavadászat folytatását.

               A veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény (CITES) végrehajtására irányuló, a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló 338/97/EK tanácsi rendelet
                  9
                tiltja a cetfélék elsődlegesen kereskedelmi célú behozatalát az Európai Unióba. Ezt a magas szintű védelmet tovább erősíti a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv
                  10
               , amely az EU tengeri és óceáni területei környezeti állapotának általános javításával várhatóan hozzájárul ahhoz, hogy javuljon a bálnáknak és más cetféléknek otthont adó környezet minősége.

               Mivel azonban a bálnák vándorló fajok, az uniós szakpolitika nem lesz hatékony az uniós vizeken, ha azt egy hasonló nemzetközi szabályozási keret révén nem támasztja alá egységes globális fellépés. Ezt a keretet a bálnavadászat szabályozásáról szóló nemzetközi egyezmény biztosítja.

               A többoldalú környezetvédelmi megállapodásokban, például a biológiai sokféleségről szóló egyezményben, az ENSZ Éghajlatváltozási Keretegyezményében és a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló Stockholmi Egyezményben való uniós tagság, valamint a higanyról szóló Minamata egyezmény megerősítése is kihatással van számos olyan kérdésre, amelyek az IWC-határozatok tárgyát képezték.

               3.2.Meghatározott szakpolitikai kérdések

               3.2.1.Kereskedelmi bálnavadászat, kis léptékű part menti bálnavadászat és a tudományos célú engedélyekre vonatkozó kritériumok

               Az IWC a kereskedelmi bálnavadászatot szabályozza, és 1982-ban úgy határozott, hogy 1986-tól minden bálnafaj és -állomány kereskedelmi vadászatára moratóriumot kell bevezetni.

               Norvégiát és Izlandot nem köti a moratórium, mivel kifogást
                  11
                emeltek és fenntartást
                  12
                fogalmaztak meg vele szemben. Norvégia és Izland jelenleg is folytat kereskedelmi bálnavadászatot.
                  13
                Ez a két ország saját fogási korlátokat állapít meg, de az IWC rendelkezésére bocsátja a fogásokra és a kapcsolódó tudományos adatokra vonatkozó információkat. Norvégia és Izland is azt állítja, hogy a fogási korlátokat az IWC által a kereskedelmi bálnavadászat fenntartható fogási korlátainak becslésére kidolgozott, felülvizsgált állománygazdálkodási eljárás (Revised Management Procedure – RMP) alapján határozzák meg. Az RMP-nek a Tudományos Bizottság által javasolt módon történő szigorú alkalmazása elengedhetetlen ahhoz, hogy elkerülhető legyen a túl magas fogási határértékek meghatározása.

               Japánt köti a kereskedelmi bálnavadászatra vonatkozó moratórium, de az egyezmény VIII. cikke értelmében különleges engedélyeket ad ki, amelyek „tudományos kutatás céljából, a szerződő kormány által megfelelőnek ítélt számbeli korlátozás és egyéb feltételek mellett” lehetővé teszik a bálnák leölését, befogását és kezelését. A Nemzetközi Bíróság azonban 2014-ben úgy ítélkezett
                  14
               , hogy Japán fő „tudományos célú bálnavadászati” programja jogellenes, mivel tudományos színvonala nem volt kielégítő ahhoz, hogy indokolható legyen az állítás, amely szerint a programot egyértelműen „tudományos kutatás céljából” folytatják. Ezenkívül az sem nyert bizonyítást, hogy a megállapított tudományos célok eléréséhez szükséges a halált okozó mintavétel. Mindazonáltal Japán egy új program alapján 2016-ban ismét megkezdte, 2017-ben pedig folytatta a „tudományos célú” bálnavadászatot az Antarktisz vizein anélkül, hogy követte volna a bálnavadászati engedélyekre vonatkozó módosított áttekintési eljárást. Ezt az eljárást a vonatkozó IWC-határozatok
                  15
                követelték meg, amelyek ellen Japán kifogást emelt.

               Annak ellenére, hogy ezek az országok folytatják a bálnavadászatot, a kereskedelmi bálnavadászatra vonatkozó moratórium az elmúlt harminc évben hozzájárult a bálnák védeleméhez. Ugyanakkor számos bálnaállomány még mindig kritikus állapotban van, mivel egyre több a bálnavadászattal nem összefüggő fenyegetés, ilyen például a halászeszközökbe való belegabalyodás, a hajókkal való ütközés, a szennyezés, beleértve a víz alatti zajszennyezést is, az élőhelyek állapotromlása stb. A kereskedelmi bálnavadászat okozta terhelés elkerülése ezért továbbra is fontos tényező az állományok helyreállításának elősegítéséhez. Következésképpen a kereskedelmi bálnavadászatra vonatkozó, az IWC keretében eldöntött általános tilalmat indokolt fenntartani. Ez összhangban van az uniós szakpolitikákkal és azt az EU elő is írja.

               Japán megpróbálta rávenni az IWC-t, hogy hagyjon jóvá egy új bálnavadászati kategóriát, a kis léptékű part menti bálnavadászatot
                  16
               , amely tulajdonképpen a kereskedelmi bálnavadászatra vonatkozó moratórium részleges feloldását jelentené. Az EU-nak elleneznie kell az új bálnavadászati kategóriák bevezetésére irányuló javaslatokat, és támogatnia kell a Nemzetközi Bíróság azon megállapítását
                  17
               , amely szerint az egyezmény három kategóriára osztja a bálnavadászatot: kereskedelmi bálnavadászatra és az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászatra (a jegyzék mindkettőt szabályozza), valamint a VIII. cikk szerinti különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatra. Ezzel egyrészt megelőzhető, hogy a kereskedelmi bálnavadászat tilalmába kiskapuk kerüljenek, másrészt megakadályozható, hogy ezt a koncepciót az uniós vizek közelében alkalmazzák.

               A „tudományos célú” bálnavadászat vonatkozásában az EU-nak továbbra is határozottan ki kell állnia amellett, hogy a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatot lehetővé tévő VIII. cikk nem használható fel olyan tevékenység igazolására, amely alapvetően kereskedelmi bálnavadászat. A cikk rendelkezéseivel való visszaélés ellentétes a moratórium szellemével és az IWC különböző határozatokban kifejezett akaratával. Ahhoz, hogy az EU számára a VIII. cikk alapján legitim módon elfogadhatók legyenek, a különleges engedélyekre vonatkozó javaslatoknak meg kell felelniük a Nemzetközi Bíróság által az antarktiszi vizeken folytatott bálnavadászat ügyében 2014. március 31-én hozott ítéletben szereplő megfontolásoknak. Ez annyit jelent, hogy a javaslatoknak szigorúan be kell tartaniuk a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatról szóló 2014-5 sz. határozatot, amely előírja, hogy a különleges engedély kiadásához két kumulatív feltételnek kell teljesülnie: a halálos mintavételnek a „tudományos kutatást” kell szolgálnia és azt kizárólag az adott kutatás „céljára” lehet végrehajtani. Ez a gyakorlatban annyit jelent, hogy a Tudományos Bizottság meggyőződött a következőkről: a különleges engedélyeket kiadni kívánó szerződő fél bizonyította, hogy a projekt várható eredménye tudományos kutatásnak tekinthető; gondosan mérlegelte, hogy halált nem okozó mintavétel útján elérhető-e a kutatási cél, majd arra a következtetésre jutott, hogy az a szóban forgó módszerrel nem valósítható meg; valamint bebizonyította, hogy a javasolt mintaméretek szigorúan igazodnak a tudományos igényekhez és a tudományos cél eléréséhez szükséges méretnél nem nagyobbak.

               Az EU-nak továbbá elő kell mozdítania azt a nézetet, amelyet végül a Nemzetközi Bíróság előtti ügy minden fele is elfogadott, vagyis hogy az IWC-nek legitim szerepet kell játszania a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászat kérdésének megvitatásában. Az EU-nak ezért továbbra is olyan megközelítéseket kell támogatnia, amelyek garantálják, hogy kibocsátásuk előtt az IWC Tudományos Bizottsága és maga az IWC is megvizsgálja a különleges engedélyeket, amelyeknek meg kell felelniük a rájuk vonatkozó ajánlásoknak.

               3.2.2.Állományvédelem

               1946-ban az egyezmény volt az egyik első olyan nemzetközi megállapodás, amely kapcsolatot teremtett az állományvédelem és a fenntartható kiaknázás között. Idővel fokozódtak a bálnavadászattal nem összefüggő fenyegetések és az állományvédelmi aggályok hatásai, és az IWC számára ezek tartoznak a legnagyobb kihívások közé.

               Az Állományvédelmi Bizottságot 2003-ban hozták létre. Szorosan együttműködik a Tudományos Bizottsággal a bálnákat és élőhelyeiket fenyegető veszélyek kezelése érdekében. Az uniós szinten összehangolt álláspont alapján eljáró EU-tagállamok kormányainak támogatásával az IWC 2016-ban egy új stratégiai tervet
                  18
                fogadott el. A tervhez egy munkaprogram is tartozik, amely meghatározza a cetféléket érintő kiemelt fenyegetéseket (hajókkal való ütközés, tengeri hulladék, járulékos fogás, antropogén zaj, vegyi szennyezés és éghajlatváltozás), valamint a kiemelt intézkedéseket (fenntartható bálnamegfigyelés, állományvédelmi gazdálkodási tervek, védett területek, adatgyűjtés és jelentéstétel). Emellett kiemelt hangsúlyt kapott az a szemlélet, amely szerint a bálnák és más cetfélék mind életükkel, mind halálukkal hozzájárulnak az ökoszisztémák szabályozásához és az ökoszisztéma-szolgáltatások biztosításához.

               Az EU-nak támogatnia kell, hogy az IWC egyre nagyobb szerephez jusson az állományvédelem területén, ami összhangban van az EU politikájával és jogszabályaival.

               Az állományvédelem melletti komoly politikai elkötelezettségének részeként az EU-nak továbbra is támogatnia kell a védett területekre
                  19
                vonatkozó valamennyi javaslatot. Ezek a javaslatok a jegyzék háromnegyedes többséggel történő módosítása révén fogadhatók el. E többség eléréséhez előkészítő megbeszéléseket kell folytatni azokkal a szerződő kormányokkal, amelyek rendszerint a védett területek létrehozása ellen szavaznak. Az EU-nak és tagállamainak a nagyobb átláthatóságot is ösztönözniük kell javasolva, hogy a jegyzékben szereplő, védett területekre vonatkozó rendelkezések az adott címen belül egy külön szakaszba kerüljenek.
                  20

               Hasonlóképpen támogatni kell a bálnák jólétének javítására irányuló IWC-javaslatokat. Az állatjóléttel összefüggő munka magában foglalhatja a következőket (de nem feltétlenül korlátozódik ezekre): hálókba való belegabalyodás, a hajókkal történő ütközések, a cetek tömeges partravetődése, bálnamegfigyelés, zajszennyezés, a leölési és eutanáziás módszerek javítása stb.

               Az IWC az elmúlt években elkezdett foglalkozni a cetfélék betegségeivel kapcsolatos kérdésekkel, különösen olyan tényezőkkel, amelyek összefüggésbe hozhatók az emberi tevékenységekkel, illetve amelyek képesek előidézni a betegségek állatok és emberek közötti terjedését és így kockázatot jelenthetnek az önfenntartási célú bálnavadászatot folytató őslakos közösségekre, amennyiben azok nem kereskedelmi vadászatból származó bálnatermékeket fogyasztanak. Az EU-nak és tagállamainak támogatniuk kell ezeket a vitákat, feltéve, hogy azok tudományos alapokon nyugszanak, valamint hogy a szóban forgó kérdések IWC általi mérlegelése hozzáadott értéket jelent más fórumok munkájához.

               3.2.3.Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat

               Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat
                  21
                kérdésével több egymást követő jegyzék is foglalkozik. Szabályozása az IWC feladatainak alapvető és szerves részét képezi, ugyanis az IWC hatévente (legközelebb 2018-ban) fogási korlátokat állapít meg a bálnavadászat e típusára vonatkozóan. Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat nem tartozik moratórium hatálya alá, mivel nem kereskedelmi bálnavadászatról van szó. A kormányok feladata, hogy őslakosaik szükségleteit igazolják egy „szükségletekre vonatkozó nyilatkozat” formájában, amely részletesen ismerteti a vadászat, a termékek és az elosztás kulturális, létfenntartási és táplálkozási vonatkozásait. A Tudományos Bizottság szakvéleményt bocsát ki a javasolt vadászat és a biztonságos fogási korlátok fenntarthatóságáról, majd – figyelembe véve szükségletekre vonatkozó nyilatkozatot és a Tudományos Bizottság szakvéleményét – az IWC minden egyes vadászat vonatkozásában meghatározza a fogási korlátokat. Ez a témakör azonban mind az EU, mind az IWC szintjén gyakran kényesnek bizonyult. A helyzeten az sem könnyít, hogy a jegyzék elismeri, hogy az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat keretében ejtett fogások az őslakosok létfenntartási szükségleteit
                  22
                hivatottak kielégíteni, ugyanakkor nem határozza meg, mik ezek a szükségletek. Ennek meghatározása különösen kényes kérdés figyelembe véve a fogalmak összetettségét, valamint a vadászat és a közösségi sajátosságok sokféleségét.

               Az EU egésze és Grönland nevében Dánia fontos kezdeményezéseket tettek az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászattal kapcsolatos feszültségek enyhítésére. Az IWC 2014-ben elfogadta az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászatról szóló 2014-1 sz. határozatot annak érdekében, hogy a bálnavadászat e típusának szabályozása a jövőben konzisztensebb módon és hosszabb távú szemlélet szerint történjen. Az IWC azt is kérte a Tudományos Bizottságtól és az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kérdésével foglalkozó albizottságtól, hogy a bálnavadászat e típusára vonatkozó fogási korlátok 2018-ban esedékes megállapítása előtt végezzenek el bizonyos konkrét feladatokat
                  23
                annak érdekében, hogy a fogási korlátok meghatározása szilárdabb tudományos alapokon nyugodjon.

               A 2014/1 sz. határozaton túlmenően a különböző háttérrel rendelkező szakértők, köztük az önfenntartási célú bálnavadászatot folytató őslakos közösségek képviselői az őslakos népek jogainak összefüggésében megvitatták az önfenntartási szükségletek fogalmát.
                  24
                Javasolták a jogok pontosabb meghatározását, az őslakos népek IWC-ben játszott szerepének fokozását, valamint az IWC és más érintett fórumok közötti kapcsolatok kialakítását. Azt is javasolták, hogy a „szükségletekre vonatkozó nyilatkozatot” – amely a résztvevők megítélése szerint korlátozza az őslakos népeknek a saját erőforrásaik felhasználásához fűződő jogát – egy kevesebb követelményt támasztó dokumentum váltsa fel. Végezetül, a résztvevők azt a javaslatot is megfogalmazták, hogy a 2018 utáni időszakra jobb eljárást és ütemtervet kell kidolgozni az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat fogási korlátainak meghatározására.

               Az IWC 2016 októberében megtartott 66. ülésén az EU és tagállamainak szerződő kormányai alapvetően támogatták azt az igényt, hogy az IWC munkája során nagyobb figyelmet kell fordítani az őslakos népek jogaira. Hasonlóképpen támogatták a szakértők azon javaslatát, hogy javítani kell az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat fogási korlátainak meghatározására vonatkozó folyamatot. Ugyanakkor viták merültek fel a „szükségletekre vonatkozó nyilatkozat” kifejezés helyettesítésével kapcsolatban. Ennek eredményeként az IWC 66. ülésén megállapodás született arról, hogy az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kérdésével foglalkozó munkacsoportnak tovább kell vizsgálnia ezeket a kérdéseket, és az IWC 2018-ban tartandó 67. ülésén adott esetben ajánlásokat kell tennie. Ebben az összefüggésben fontos, hogy az e kérdésekről folytatott megbeszélésekben leginkább érintett két uniós tagállam együttműködjön egymással azért, hogy az IWC 67. ülésén előterjesztendő ajánlásokat az EU egésze támogathassa.

               Ami az őslakos népek jogait illeti, az EU régóta támogatja az emberi jogok tiszteletben tartását szerte a világon, és számos olyan szakpolitikával rendelkezik, amelyek relevánsak az őslakos népek számára.
                  25
                Annak bizonyítására, hogy támogatja a jogok érvényesítésén alapuló megközelítést, az EU követheti a szakértők ajánlásait
                  26
                és az IWC keretében előterjeszthet egy olyan határozatjavaslatot, amely nyomatékosítja az őslakos népek jogaival kapcsolatos legutóbbi fejlemények relevanciáját, valamint támogathatja olyan mechanizmusok feltérképezését, amelyek javítják az IWC üléseire érkező őslakos küldöttek státuszát. Az EU ezenkívül mérlegelheti az IWC 67. ülésén előterjesztendő, a jegyzéket érintő módosítások körének kiterjesztését is azzal, hogy javasolja az „aborigines” angol terminusnak az „indigenous peoples” terminussal való felváltását.

               Az őslakos népek jogaival kapcsolatos egyéb ajánlások – nevezetesen az e jogokkal kapcsolatos eszközökre vonatkozó felmérés megrendelése, az őslakos népek jogaival foglalkozó különleges ENSZ-előadó rendszeres meghívása az IWC üléseire, az IWC egy képviselőjének megbízása arra, hogy részt vegyen az ENSZ keretében működő, az Őslakos Népeket Érintő Ügyek Állandó Fórumán, valamint annak megvizsgálása, hogy milyen előnyökkel járna, ha a Titkárság csatlakozna az Őslakos Népeket Érintő Ügyekkel Foglalkozó Ügynökségközi Támogató Csoporthoz – meglehetősen aránytalannak tűnnek egy olyan kis szervezet szempontjából, amelynek mindössze négy tagja rendelkezik önfenntartási célú bálnavadászatot folytató őslakos közösségekkel. Az érintett szerződő kormányok nyilatkozataira és az önfenntartási célú bálnavadászatot folytató őslakos közösségek küldötteinek nyilatkozataira támaszkodva az IWC hatékonyabban és alacsonyabb költségek mellett kaphat információkat ezekről a szempontokról.

               A jogok érvényesítésén alapuló megközelítés előmozdítása érdekében az EU-nak tisztában kell lennie azzal, hogy az őslakos népek jogai nem abszolút jogok, azok észszerű és objektív módon indokolt fellépéssel befolyásolhatók. Például észszerű és objektív módon indokolt az olyan információk benyújtása, amelyek alátámasztják az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat fogási korlátainak megállapítására vonatkozó kérelmeket, tekintettel az IWC azon kötelezettségére, hogy – az őslakosok létfenntartási szükségleteinek kielégítése érdekében – fogási korlátokat állapítson meg az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat tekintetében. Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kvótájának a bálnavadászat fenntarthatóságával kapcsolatos aggályok miatti korlátozása szintén észszerűen és objektíven indokolható az IWC megbízatása alapján, amely nem más, mint a bálnaállományokkal világszinten folytatott gazdálkodás.

               3.3.Intézményi kérdések

               Tekintettel arra, hogy az EU megfigyelői státusszal rendelkezik, az EU által az IWC-ben képviselendő álláspontokat az EU érdekében együttesen eljáró tagállamok képviselik oly módon, amely a leginkább elősegíti az EU elismerését, méghozzá a Szerződésben az EU képviseletére vonatkozóan előírt rendelkezések sérelme nélkül.

               Bár nem tűnik valószínűnek, hogy az IWC jelenlegi japán elnökének „az IWC a jövőben” című vita kezdeményezésére tett erőfeszítései az egyezmény módosításához vezetnének, az EU-nak és tagállamainak ki kell használniuk minden olyan lehetőséget, amely előmozdítja az EU IWC-hez való csatlakozásának ügyét.

               Amennyiben az EU mégsem válik az IWC tagjává, még fontosabb lesz, hogy a tagállamok együttes súlyukat latba vetve védjék az uniós álláspontot az IWC-ben, összhangban az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvével és az Európai Unió nemzetközi képviseletének egységességére vonatkozó elvvel. Az egységes uniós álláspont azért is alapvető fontosságú, mivel előfeltétele az IWC keretében konszenzussal vagy egyhangúlag megszavazott határozatoknak. Ez különösen fontos a Nemzetközi Bíróság azon megállapításának
                  27
                fényében, hogy az egyezmény vagy a jegyzék értelmezése szempontjából jelentőséggel bírhatnak az IWC-határozatok, ha konszenzussal vagy egyhangú szavazással fogadják el őket.

               Az EU együttes súlyának maximalizálása megköveteli, hogy valamennyi tagállam az IWC szerződő kormánya legyen, és hogy szavazhasson a jegyzék módosításairól és egyéb határozatokról. Jelenleg 25 uniós tagállam kormánya az IWC szerződő kormánya, és fontos, hogy a tagsággal még nem (Málta és Lettország), illetve már nem rendelkező országok (Görögország) a lehető leghamarabb csatlakozzanak az IWC-hez. Hasonlóképpen gondoskodni kell arról is, hogy valamennyi tagállam időben befizesse a számára megállapított hozzájárulást ahhoz, hogy szavazati joggal rendelkezzen.
                  28

               Nem minden tagállamnak kell nemzeti képviselőket küldenie a fővárosokból az IWC üléseire ahhoz, hogy maximalizálható legyen az EU egészének befolyása. Erre a helyi nagykövetségek személyzete is kaphat felhatalmazást. Másik lehetőségként, ha egy tagállamnak nincs képviselete az IWC-ülés fogadó országában, más, jogilag kötelező erejű megállapodásokban rögzített gyakorlatnak megfelelően alkalmazható olyan megoldás is, hogy az ülés előtt egy tagállam megfelelő nemzeti hatósága felhatalmazást ad valamely másik tagállam küldöttsége egyik tagjának.

               A lojális együttműködés kötelezettsége annyit jelent, hogy az uniós tagállamok nem szavazhatnak egymás ellen, és minden erőfeszítést megtesznek a közös álláspont elérése érdekében.

               Mivel az egyezménynek 87 szerződő kormánya van, a jelenleg szavazati joggal rendelkező 22 uniós tagállam az IWC szavazati joggal rendelkező tagjainak egynegyedét teszi ki.

               Tehát mind a politikai alapelvek, mind az uniós tagállamok szavazati súlya szükségessé teszi, hogy az IWC elé terjesztett javaslatok megvitatására rendezett IWC-ülések előtt uniós szintű megállapodás szülessen.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”. Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése abban az esetben is alkalmazandó, ha az Unió nem tagja a kérdéses szervnek vagy nem részes fele a kérdéses megállapodásnak.
                  29

               A Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság olyan testület, amelyet egy nemzetközi megállapodás, nevezetesen a bálnavadászat szabályozásáról szóló nemzetközi egyezmény hozott létre. Az IWC által elfogadandó jogi aktusok joghatással bíró jogi aktusok. A tervezett jogi aktusok meghatározó módon befolyásolják az uniós jogszabályok tartalmát (lásd a fenti 3.1. szakaszt). A tervezett jogi aktusok nem egészítik ki és nem módosítják az egyezmény intézményi keretét.

               A javasolt határozat eljárási jogalapja ezért az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               Az IWC vonatkozásában Unió átfogó célkitűzése a bálnaállományok védelmét és a velük folytatott gazdálkodást biztosító, hathatós nemzetközi keretszabályozás biztosítása, amely garantálja a bálnák és más cetfélék védettségi állapotának hosszú távú, lényeges javulását és az IWC ellenőrzése alá vonja az IWC tagjai által végrehajtott valamennyi bálnavadászati műveletet. A korábbi javaslatokban a tervezett jogi aktus fő célja és tartalma elsősorban a környezetvédelem témaköréhez kapcsolódott, ezért anyagi jogalapja az EUMSZ 191. cikkének (1) bekezdése volt; ezzel szemben a javaslatok megfogalmazása szerint az Unió által az IWC-ben képviselendő álláspontról szóló határozat vonatkozásában az EUMSZ 43. cikkének (2) bekezdésére mint jogalapra való hivatkozást indokolt volt mellőzni (lásd még: COM(2011) 495 és COM(2008) 711). A Bizottság egyelőre azt javasolja, hogy most is ugyanazt a jogalapot kell alkalmazni, mint 2008-ban és 2011-ben. Hangsúlyozni kell, hogy az EUMSZ 191. cikke (1) bekezdésének és 43. cikke (2) bekezdésének elhatárolása még függőben lévő bírósági ügyek
                  30
                tárgyát képezi. Ez az anyagi jogalapra irányuló javaslat egyáltalán nem sérti az Európai Unió azon kizárólagos hatáskörét, amelyet a Szerződésnek a 38. cikkével és I. mellékletével összefüggésben értelmezett 3. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján a tengeri biológiai erőforrások megőrzése, és ebből következően az 1380/2013/EU tanácsi rendelet
                  31
                alapján a közös halászati politika hatálya alá tartozó valamennyi élő vízi erőforrás megőrzése terén gyakorol. Ez a megközelítés nem teremthet precedenst az említett rendelet hatálya alá tartozó vízi élővilág védelmével és kezelésével kapcsolatos jövőbeli tárgyalások szempontjából, valamint előfordulhat az is, hogy a megközelítést az EUMSZ 191. cikke (1) bekezdésének és 43. cikke (2) bekezdésének elhatárolásával kapcsolatos, folyamatban lévő bírósági ügyek kimenetele alapján ki kell igazítani.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja egyelőre az EUMSZ 191 cikkének (1) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2017/0215 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság soron következő három ülésén, valamint a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseken és fellépések során az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 191. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A bálnavadászat szabályozásáról szóló, 1946-ban aláírt nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) létrehozta a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottságot (IWC), amely a bálnák világszintű védelmének és kezelésének területén illetékes nemzetközi szervezet.

               (2)Az egyezményhez csatolt, a bálnavadászat folytatását világszerte szabályozó jegyzék az egyezmény szerves részét képezi. A jegyzék rögzíti a bálnavadászat bálnaállományok védelmével és felhasználásával kapcsolatos részletes szabályait. Rendelkezései és azok IWC által elfogadott módosításai kötelező érvényűek a felekre nézve, kivéve, ha valamely fél az egyezmény V. cikke 3. bekezdésének megfelelően formálisan kifogást emel egy módosítás ellen.

               (3)Az IWC-ben képviselt országok többsége által elfogadott jegyzékmódosítás nyomán 1986-ban hatályba lépett a kereskedelmi bálnavadászatra vonatkozó moratórium. A fontosabb bálnavadász országok mindig is következetesen a moratórium ellen foglaltak állást, és állítólagos tudományos vagy egyéb kivételes indokok alapján továbbra is folytatnak bálnavadászatot.

               (4)Helyénvaló megállapítani az IWC-ben az Unió nevében képviselendő álláspontot, mivel az IWC-n belül elfogadott jegyzék módosítására vonatkozó határozatoknak joghatásuk lehet, és befolyásolhatják a cetfélékkel kapcsolatos uniós szakpolitikák és uniós jogszabályok céljainak elérését. Az IWC ülésein rendszeresen határozathozatalra benyújtott javaslatok némelyike – kvóták megállapításával vagy gazdálkodási intézkedések alkalmazásával – a bálnavadászati tevékenység engedélyezését vagy védett területek kijelölését célozza, ezért szükségessé teszi uniós állásfoglalás kialakítását.

               (5)Az IWC tagjai csak kormányok lehetnek. Jelenleg 25 EU-tagállam
                  32
                tagja az IWC-nek. A megfigyelői státusszal rendelkező EU-t a Bizottság képviseli az IWC-ben.

               (6)Mivel az Unió megfigyelői státusszal rendelkezik az IWC-ben, azokban a kérdésekben, amelyek az Európai Unió működéséről szóló szerződés 3. cikkének (2) bekezdése alapján az Unió kizárólagos hatáskörébe tartoznak, mert érinthetik a közös szabályokat vagy megváltoztathatják azok alkalmazási körét, a Tanácsnak kell meghatároznia az Unió nevében képviselendő álláspontot, amelyet az Unió érdekében közösen eljáró tagállamoknak kell kifejezésre juttatniuk.

               (7)Az Európai Unió IWC-n belüli pozíciójának megerősítése érdekében indokolt támogatni az egyezmény bármely olyan módosítását, amely révén az Unió az IWC tagjává válhat.

               (8)A 92/43/EGK tanácsi irányelv
                  33
                IV. melléklete az összes cetfélét uniós jelentőségű, szigorú védelmet igénylő fajként sorolja fel. Uniós vizeken tehát minden bálnafaj védelmet élvez a szándékos zavarással, befogással vagy leöléssel szemben. Az irányelv a vadon befogott egyedek tartását, szállítását, kereskedelmét, illetve cseréjét, továbbá eladásra vagy cserére való felkínálását is tiltja.

               (9)A 338/97/EK tanácsi rendelet
                  34
                – amely az Unión belül végrehajtja a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény (CITES) rendelkezéseit – tiltja a cetfélék Európai Unióba irányuló, elsődlegesen kereskedelmi célú behozatalát. Ezen túlmenően a 348/81/EGK tanácsi rendelet
                  35
                csak akkor teszi lehetővé a mellékletében felsorolt bizonyos termékek behozatalát, ha azokat nem kereskedelmi célra használják.

               (10)A bálnák vándorló fajok. Következésképpen a bálnákkal kapcsolatos európai uniós szakpolitikák és jogszabályok eredményesebbek lesznek az uniós vizeken, ha hozzájuk következetes nemzetközi fellépés társul.

               (11)Az Unió támogatja az őslakos népek jogairól szóló ENSZ-nyilatkozatot és az őslakos népekkel foglalkozó 2014. évi világkonferencia záródokumentumát.
                  36

               (12)Az Unió álláspontját az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottságnak,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság (IWC) soron következő három ülésén
                  37
               , valamint a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseken és fellépések során képviselendő európai uniós álláspontot a melléklet tartalmazza.

               2. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai az IWC-nek.

               3. cikk

               Ha az 1. cikkben említett álláspontot az IWC-ülések előtt vagy alatt ismertetett új tudományos vagy műszaki információk vélhetően befolyásolják, vagy ha azonnali javaslat kerül előterjesztésre olyan kérdésekben, amelyekről még nem jött létre uniós álláspont, akkor a szóban forgó javaslatról egyeztetések révén – akár azonnali – álláspontot kell kialakítani, mielőtt a javaslatot szavazásra bocsátanák. Az Uniót az IWC-ben képviselő személyek az uniós álláspontot érintő kismértékű változásokat a Tanács újabb határozata nélkül is elfogadhatják.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  COM(2008) 711 végleges és COM(2011) 495 végleges.

                     (2)
                  Az Európai Unió csak az egyezmény módosításával válhatna az IWC tagjává, e módosításhoz azonban valamennyi IWC-tagnak ratifikálnia kellene egy jegyzőkönyvet. A Bizottság 1992-ben elfogadta az Uniónak az egyezményhez való csatlakozására vonatkozó tárgyalásokról szóló javaslatot (Tervezet: A Tanács határozata a bálnavadászat szabályozásáról szóló, 1946. december 2-án Washingtonban létrejött egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvre irányuló tárgyalásoknak a Közösség nevében történő lefolytatására a Bizottságnak adott felhatalmazásról, COM(92) 316), a Tanács azonban nem tett további lépéseket a javaslattal kapcsolatban.

                     (3)
                  Ausztria, Belgium, Bulgária, Horvátország, Ciprus, Cseh Köztársaság, Dánia, Észtország, Finnország, Franciaország, Németország, Magyarország, Írország, Olaszország, Litvánia, Luxemburg, Hollandia, Lengyelország, Portugália, Románia, Szlovákia, Szlovénia, Spanyolország, Svédország és az Egyesült Királyság.

                     (4)
                  Lásd az egyezmény V. cikkét. A 3. bekezdés szerint, amennyiben nem emelnek kifogást, a jegyzéket érintő módosítások kilencven napon belül kötelező érvényűvé válnak a részes felekre nézve.

                     (5)
                  14. fenntartható fejlesztési cél: „Az óceánok, tengerek és tengeri erőforrások megőrzése és fenntartható hasznosítása a fenntartható fejlődés érdekében”.

                     (6)
                  Az egyezmény VIII. cikke.

                     (7)
                  A jegyzék 30. pontja kifejezetten előírja, hogy a tudományos célú bálnavadászat iránti engedélyeket kibocsátásuk előtt a szerződő kormány köteles áttekintés és véleményezés céljából benyújtani a Tudományos Bizottságnak.

                     (8)
                  A 92/43/EGK irányelv a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.).

                     (9)
                  HL L 61., 1997.3.3., 1. o.

                     (10)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2008/56/EK irányelve (2008. június 17.) a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról.

                     (11)
                  Az egyezmény V. cikkének 3. bekezdése lehetővé teszi a szerződő kormányok számára, hogy kifogást emeljenek a jegyzék bármely módosításával szemben, és ilyenkor az adott módosítás rájuk nézve nem kötelező.

                     (12)
                  Izland 1992-ben kilépett az IWC-ből, de 2002-ben a moratóriumot érintő fenntartással újra csatlakozott a szervezethez.

                     (13)
                  Az Orosz Föderáció szintén kifogást emelt a moratórium ellen, ezt azonban nem érvényesíti a gyakorlatban.

                     (14)
                  A Nemzetközi Bíróság 2014. március 31-én hozott ítéletének 227. és 245. pontja, Whaling in the Antarctic (Australia v. Japan: New Zealand intervening).

                     (15)
                  Az IWC 2014-5 sz. határozata a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatról és az IWC 2016-2 sz. határozata a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatra vonatkozó áttekintési eljárás javításáról. Japán kifogást emelt e két határozat ellen, mivel azok „arra irányulnak, hogy – a programok tudományos értékétől függetlenül és az egyezménnyel összeegyeztethetetlen módon – korlátozzák Japán tudományos kutatási programjainak végrehajtását.”

                     (16)
                  A kis léptékű part menti bálnavadászat (small type coastal whaling) olyan típusú bálnavadászat, amelyet a nemzeti vizekre egy napra kifutó kis méretű hajókkal bálnák (csukabálna és más kisebb bálnák) kereskedelmi célú elejtésére folytatnak. Japán kérte, hogy a kis léptékű part menti bálnavadászatra vonatkozóan fogási korlátok kerüljenek megállapításra olyan közösségek számára, amelyek állítása szerint nehéz helyzetbe kerültek a moratórium következtében.

                     (17)
                  A Nemzetközi Bíróság 2014. március 31-én hozott ítéletének 229. és 230. pontja.

                     (18)

                     https://iwc.int/private/downloads/YTtNWzZ21VOaPZRjvTQGng/CC_StrategicPlan2016_26_FINAL.pdf

                     (19)

                        Az IWC eddig két védett területet jelölt ki (az indiai-óceáni, illetve a déli-óceáni védett terület), amelyekben tilos a kereskedelmi bálnavadászat. Az IWC-hez az utóbbi években több ízben is érkezett új javaslat védett terület létrehozására az Atlanti-óceán déli térségében, eddig azonban nem sikerült elérni a szavazatok háromnegyedes többségét.

                     (20)
                  Ezeket a rendelkezéseket jelenleg a jegyzék „Befogás” című III. szakasza tartalmazza.

                     (21)
                  Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat az olyan őslakos csoportok által folytatott bálnavadászat, amelyek bálnavadászati hagyományokkal rendelkeznek és létfenntartásuk érdekében vadásznak bálnákra.

                     (22)
                  A jegyzék 13. a) pontja.

                     (23)
                  Ezek a feladatok a következőket foglalták magukban: a grönlandi bálnavadászat tekintetében a fogási korlátok megállapítására szolgáló algoritmusok (Strike Limit Algorithms) kidolgozásának befejezése, a szükségletekre vonatkozó szabványos nyilatkozatok kidolgozása iránti kérelmek kezelése, a szükségletek és a fogyasztási szokások közötti összefüggések jobb megértése, valamint a jegyzék oly módon történő naprakésszé tételére vonatkozó javaslat kidolgozása, hogy az jobban tükrözze a fogási korlátok megállapítására szolgáló algoritmusokon alapuló szemléletet.

                     (24)
                  Az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kérdésével foglalkozó szakértői műhelytalálkozó, Maniitsoq/Grönland, 2015.

                     (25)
                  Az EU támogatta az őslakos népek jogairól szóló ENSZ-nyilatkozat elfogadását az ENSZ 2007. évi közgyűlésén (az ENSZ-közgyűlés 61/295. sz. határozata), valamint az ENSZ-közgyűlés magas szintű plenáris ülése keretében 2014-ben megtartott, az őslakos népekkel foglalkozó világkonferencia záródokumentumának elfogadását (az ENSZ-közgyűlés 69/2. sz. határozata). Mindkét dokumentum hangsúlyozza az őslakos népeknek az általuk hagyományosan használt erőforrásokhoz való jogát, valamint azt, hogy az államoknak védeniük kell e jogokat és együtt kell működniük az őslakos népekkel. Az EU Tanácsa 2017. május 15-én következtetéseket fogadott el (8814/17 sz., 2017. május 15-i dokumentum), amelyekben megerősíti, hogy támogatja az őslakos népek jogait, és elismeri, hogy e politikai keretet lehetséges hatékonyabban is felhasználni a többoldalú együttműködésben, nevezetesen a párbeszéd és a konzultáció lehetőségeinek az uniós együttműködés minden szintjén történő javításával.

                     (26)
                  Az IWC/66/ASW Rep01 jelzetű dokumentum 21. oldalán szereplő 2. és 6. ajánlás.

                     (27)
                  A Nemzetközi Bíróság 2014. március 31-én hozott ítéletének 46. pontja.

                     (28)
                  Jelenleg három tagállam szavazati jogát felfüggesztették, egy tagállamnak pedig három évre visszamenőleg hátralékai vannak.

                     (29)
                  C-399/12 sz. ügy, Németország kontra Tanács (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (30)
                  C-626/15. és C-659/16. sz. ügy, Bizottság kontra Tanács (Weddell-tengeri ügyek). Lásd még az C-683/16. sz. ügyben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.

                     (31)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 1380/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 354., 2013.12.28., 22. o.).

                     (32)
                  Belgium, Bulgária, Cseh Köztársaság, Dánia, Németország, Észtország, Írország, Spanyolország, Franciaország, Horvátország, Olaszország, Ciprus, Litvánia, Luxemburg, Magyarország, Hollandia, Ausztria, Lengyelország, Portugália, Románia, Szlovénia, Szlovákia, Finnország, Svédország, Egyesült Királyság (2017. január). Jelenleg 22 tagállamnak van szavazati joga az IWC-ben.

                     (33)
                  A Tanács 92/43/EGK irányelve (1992. május 21.) a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.).

                     (34)
                  A Tanács 338/97/EK rendelete (1996. december 9.) a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről (HL L 61., 1997.3.3., 1. o.).

                     (35)
                  A Tanács 348/81/EGK rendelete (1981. január 20.) a bálnákból és egyéb cetekből származó termékek behozatalának közös szabályairól (HL L 39., 1981.2.12., 1. o.).

                     (36)
                  A Tanács következtetései az őslakos népekről, 8814/17, 2017. május 15.

                     (37)
                  Az IWC 67. ülése 2018-ban, 68. ülése 2020-ban és 69. ülése 2022-ben.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.9.4.
            COM(2017) 463 final
            MELLÉKLET
            a következőhözJavaslatA Tanács határozata
            a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság soron következő három ülésén, valamint a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseken és fellépések során az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               A Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság soron következő három ülésén, valamint a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseken és fellépések során az Európai Unió nevében képviselendő álláspont

               1.Az Unió átfogó célja a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság (IWC) vonatkozásában a bálnaállományok védelmét és kezelését biztosító olyan, hathatós nemzetközi keretszabályozás biztosítása, amely garantálja a bálnák és más cetfélék védettségi állapotának lényeges javulását, és amely az IWC ellenőrzése alá von minden IWC-tag által folytatott bálnavadászati műveletet.

               2.E cél elérése érdekében fontos, hogy azok a tagállamok, amelyek jelenleg nem tagjai az egyezménynek, csatlakozzanak hozzá annak érdekében, hogy az Unió érdekeit érintő ügyekről való szavazások során az Unió jobban érvényesíthesse álláspontját. Ugyanilyen fontos, hogy minden tagállam megőrizze szavazati jogát oly módon, hogy időben befizeti a számára megállapított hozzájárulást.

               3.A jelenlegi álláspont elfogadásától kezdve az Unió érdekében együttesen eljáró tagállamok a jegyzék módosítása vagy határozathozatal céljából az IWC elé terjesztett javaslatokkal kapcsolatban az alábbi álláspontot képviselik az IWC soron következő három, kétévente megrendezendő ülésén (a kapcsolódó, ülésszakok közötti üléseket és fellépéseket is beleértve):

               a)törekvés arra, hogy az IWC-tagok által folytatott valamennyi bálnavadászati művelet az IWC ellenőrzése alá kerüljön;

               b)a jegyzékben szereplő, a kereskedelmi célú bálnavadászatra elrendelt moratórium fenntartásának és teljes körű végrehajtásának támogatása;

               c)a Nemzetközi Bíróság iránymutatásainak követése, valamint a bálnavadászat szabályozásáról szóló nemzetközi egyezményben (a továbbiakban: az egyezmény) nem szereplő, új típusú bálnavadászatra vonatkozó minden olyan javaslat ellenzése, amely alááshatja a moratóriumot és/vagy potenciálisan a bálnaállományok veszélyeztetéséhez vezethet az Unióval szomszédos területeken;

               d)az IWC hatáskörén kívül eső, tudományos célú bálnavadászat megszüntetésére irányuló javaslatok támogatása; a halált nem okozó tudományos kutatás előmozdítására irányuló javaslatok és az IWC által alkalmazott, a különleges engedély alapján folytatott bálnavadászatra vonatkozó áttekintési eljárás hatékonyságának és átláthatóságának növelését célzó javaslatok támogatása a visszaélések elkerülése végett, valamint annak érdekében, hogy előmozdítható legyen a Nemzetközi Bíróság ítéletében (Whaling in the Antarctic, Australia v. Japan: New Zealand Intervening, 2014. március 31-én hozott ítélet) foglalt valamennyi szempont tiszteletben tartása és a vonatkozó IWC-határozatok végrehajtása;

               e)az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kezelésére vonatkozó olyan javaslatok támogatása, amelyek:

                  (1)biztosítják, hogy az érintett állomány védelmét semmi se veszélyeztesse, mivel kellően figyelembe veszik az elővigyázatosság elvét és a Tudományos Bizottság szakvéleményeit;

                  (2)biztosítják, hogy a bálnavadászati műveleteket megfelelően szabályozzák, valamint hogy a helyben felhasználásra kerülő, önfenntartási célú igényeket kielégítő fogások fenntarthatók maradjanak;

                  (3)figyelembe veszik az őslakos népek jogainak érvényesítésén alapuló megközelítést, ugyanakkor elismerik, hogy vándorló fajokként a bálnák elterjedési területükön belül más államok területére is elvándorolnak.

               Ennek során – és összhangban az Unió által támogatott, az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászatról szóló 2014-1. sz. IWC-határozattal – az Unió érdekében közösen eljáró uniós tagállamok aktívan nyomon követik az IWC keretében működő, az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat kérdéseivel foglalkozó ad hoc munkacsoporton belül végzett munkát és abban tevékenyen részt vesznek azért, hogy az Unión és az IWC-n belül elősegítsék a jobb megértést és – többek között a nagyobb átláthatóság, a kellő időben történő tájékoztatás és a korai párbeszéd vonatkozásában – javítsák az eljárások hatékonyságát úgy, hogy az őslakosok önfenntartását szolgáló bálnavadászat fogási korlátait meghatározó javaslatokkal kapcsolatos döntések zökkenőmentesen és kellő időben legyenek meghozhatók;

               f)azon javaslatok támogatása, amelyek célja védett területek kijelölése a bálnák számára;

               g)a bálnák és más cetfélék védelmét és élőhelyeik megőrzését szolgáló, az IWC által tett egyéb hozzájárulások további támogatása, a bálnákat és más cetféléket fenyegető egészségügyi és jóléti veszélyek megértése és kezelése – beleértve e veszélyek lehetséges kumulatív hatásait –, valamint azon szerep fokozottabb megértése és megőrzése, amelyet a bálnák és más cetfélék az egészséges ökoszisztémák alkotóelemeiként vagy az emberekkel való kölcsönhatásukban betöltenek; ezzel összefüggésben az IWC és más szervezetek közötti koordináció és együttműködés javítása a cetfélék védelemére irányuló globális rendszer megszilárdítása érdekében;

               h)az IWC legitimitásának és az IWC-ben alkalmazott döntéshozatali eljárás integritásának megerősítése érdekében – összhangban a más többoldalú megállapodásokban és azok irányító testületei által alkalmazott bevált gyakorlatokkal – az IWC irányításának javítását célzó javaslatok támogatása, ideértve a fokozott átláthatóságot, elszámoltathatóságot, szabálykövetést és érvényesítést biztosító mechanizmusokat;

               i)az IWC titkársága által működtetett azon rendszer átláthatóságának javítására irányuló javaslatok támogatása, amelynek célja, hogy az IWC munkájában a korlátozott eszközökkel rendelkező kormányok is fokozottabban részt vehessenek; ugyanakkor meg kell követelni azon adományozók átláthatóságát, akik rendszeren kívül közvetlenül finanszírozzák a harmadik országokból érkező küldöttek részvételét;

               j)a civil társadalommal folytatott párbeszéd és együttműködés megerősítése, valamint hozzájárulás ahhoz, hogy – az egyéb többoldalú megállapodásokban foglalt szokásos gyakorlattal összhangban – a civil társadalmi szervezeteknek az IWC munkájában való részvétele minden szinten javuljon.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2015.10.27.
            COM(2015) 549 final
            2015/0255(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló szabvány elfogadásáról a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottságban (CESNI) és a Rajnai Hajózási Központi Bizottság (CCNR) plenáris ülésén az Európai Unió nevében elfogadandó álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               Ez a bizottsági javaslat egy uniós álláspont létrehozására irányul, amelyet a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottság (CESNI) 2015. november 26-i ülésén és a Rajnai Hajózási Központi Bizottság (CCNR) plenáris ülésén kell képviselni a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló európai szabvánnyal kapcsolatban.

               1.1.CESNI

                  A Rajnai Hajózási Központi Bizottság 2015. június 3-i tavaszi plenáris ülésén elfogadta a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottság (CESNI) létrehozásáról és működéséről szóló CCNR 2015-I-3 határozatot. Ez utóbbi küldetése többek között műszaki szabványok elfogadása különböző területekre – különösen a hajókra, az információs technológiára és a személyzetre – vonatkozóan, ezeknek a szabványoknak és a kapcsolódó eljárásoknak az egységes értelmezése, valamint hajózásbiztonsági, környezetvédelmi és más hajózási területekhez kötődő tanácskozások tartása.

                  A CESNI a CCNR és az EU tagállamait képviselő szakértőkből áll.

                  Szavazati joggal rendelkeznek a CCNR részes felei (Németország, Franciaország, Hollandia, Belgium és Svájc) és az EU többi tagállama, mégpedig minden állam egy szavazattal. Az EU nem részes fele sem a CCNR-nek, sem a CESNI-nek. Szavazati jog nélkül azonban részt vehet a CESNI munkájában más olyan nemzetközi szervezetekkel együtt, amelyek küldetése érinti a CESNI tevékenységi területeit.

                  A CESNI-bizottság a jelen lévő CCNR- és EU-tagállamok szavazataival egyhangúlag fogad el szabványokat. Ha nem sikerül konszenzusra jutni arról, hogy a szabvány elfogadása napirendre kerüljön-e, a CESNI az ülésen jelen lévő tagok szavazatainak kétharmados többségével dönt. Második lépésben a CESNI a jelen lévő CCNR- és EU-tagállamok szavazataival egyhangúlag fogadja el a szabványt. A döntést követően a szabvány egyedi hivatkozási számot kap, és közzététetik.

                  A CCNR jelentős tapasztalatot halmozott föl a belvízi hajók műszaki követelményeinek megállapítása terén. A CESNI a CCNR keretében jött létre az összes EU-tagállam részvételével, ezért rendelkezik az ahhoz szükséges szakértelemmel és földrajzi reprezentativitással, hogy az Európai Unió teljes belvíziút-hálózatára nézve közös szabványokat dolgozhasson ki.

               1.2.A belvízi hajók műszaki követelményeit meghatározó európai szabvány

                  Az EU és a CCNR területén egyaránt alkalmazandó, belvízi hajókra vonatkozó egységes műszaki szabvány előkészítő munkálatai azon meglévő közös munkacsoport keretében indultak meg, amely a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról és a 82/714/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2006/87/EK irányelv
                     1
                   végrehajtásának támogatása céljából jött létre.

                  A közös munkacsoport összehasonlította az uniós jogszabályok alapján és a CCNR keretében alkalmazandó műszaki követelményeket, az eltéréseket mutató területeken pedig egységes megoldásokat alakított ki.

                  A közös munkacsoport munkáját a CESNI folytatta, amelynek szándékában áll elfogadni egy szabványt a belvízi hajók műszaki követelményeiről.

                  Ez a szabvány a belvízi hajók biztonságához szükséges egységes műszaki követelményeket fekteti le. Számos rendelkezést tartalmaz többek között a hajógyártásról, a belvízi hajók felszereléséről és berendezéseiről, konkrét hajókategóriákról (például személyhajók, tolt kötelékek és konténerszállító hajók), a hajók azonosításáról, hajóbizonyítvány- és nyilvántartásmintákról, átmeneti rendelkezésekről, valamint a műszaki szabvány alkalmazására vonatkozó utasításokról. A CESNI 2015. szeptember 28-i ülésén egyhangúlag úgy döntött, hogy a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló európai szabvány elfogadását 2015. november 26-i ülésének napirendjére veszi. A nem sokkal későbbi elfogadására tekintettel a szabványt végső érvényesítésre be fogják mutatni a 2015. november 6-án a CESNI égisze alatt szervezett ülésen. Itt várhatóan már csak formai és kisebb módosításokra fog sor kerülni a szövegben. A szabvány egy kifejezetten erre a célra kialakított weboldalon fog megjelenni (www.cesni.eu).

                  Elfogadását követően a szabvány nem lesz kötelező erejű, mindazonáltal hivatkozási pont lesz a CCNR és más nemzetközi szervezetek számára annak érdekében, hogy azt saját jogi kereteikkel összhangban alkalmazandóvá tegyék.

                  Következésképp a CESNI általi elfogadást követően a CCNR saját jogi keretét (a rajnai hajók szemleszabályzata) ki fogja igazítani, hogy az a CESNI-szabványra hivatkozzék, és plenáris ülésén úgy fog dönteni, hogy kötelezővé teszi a szabványt.

               2.VONATKOZÓ UNIÓS JOGSZABÁLYOK ÉS UNIÓS HATÁSKÖR

               A 2006/87/EK irányelv biztosítja, hogy olyan hajók kapjanak uniós belvízi hajóbizonyítványt, amelyek megfelelnek az ezen irányelv II. mellékletében a belvízi hajókra megállapított műszaki követelményeknek, amelyekkel egyenértékűvé tették a felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény alkalmazásában meghatározott műszaki követelményeket.

               A felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény 22. cikke alapján kiadott hajóbizonyítványok és az uniós belvízi hajóbizonyítványok a hajók műszaki követelményei szempontjából egyenértékűnek minősülnek, különösen mivel az uniós jogi keret műszaki követelményei javarészt a rajnai hajók szemleszabályzatának műszaki követelményeire épülnek.

               Ezen kívül a 2006/87/EK irányelv 20. cikke kimondja, hogy a II. mellékletnek a más nemzetközi szervezetek – különösen a CCNR – munkájának eredményeként e területen végbemenő műszaki haladáshoz vagy fejlődéshez való igazítása érdekében történő módosításainak biztosítaniuk kell, hogy az adott szabályozási keretek értelmében kiadott hajóbizonyítványok az egyenértékű biztonsági szint garantálása érdekében továbbra is egyenértékűek legyenek.

               Ezért a CCNR keretében a műszaki követelmények módosításai a 2006/87/EK irányelvet is érinthetik.

                  Ezen túlmenően a Bizottság a NAIADES II. csomag részeként 2013. szeptember 10-én elfogadta a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról és a 2006/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
                     2
                   hatályon kívül helyezéséről szóló irányelvjavaslatot
                     3
                  . Amint a javaslat egyik preambulumbekezdése is említi, két különálló – saját szabályokkal és eljárásokkal működő – jogrend (vagyis a CCNR és az EU) keretében két különböző, hajókra vonatkozó műszaki követelményeket tartalmazó szabályrendszer fenntartása bonyolult, és nem garantálja a jog- és egyéb biztonságot.

                  A jogalkotási eljárás a fent említett jogszabályjavaslat esetében jelentős haladást ért el mind a Tanácsban mind pedig az Európai Parlamentben. Ebben az összefüggésben széles körű konszenzus alakult ki abban a tekintetben, hogy a belvízi hajózás műszaki szabályait korszerűsíteni kell, a fölösleges átfedéseket pedig ki kell küszöbölni. Széles körű elfogadásra talált az az elképzelés, hogy e célok elérése végett a leendő irányelv tartalmazzon egy a CCNR égisze alatt kialakított műszaki szabványra történő hivatkozást.

                  Az Európai Parlament 2014. április 15-én fogadta el álláspontját az első olvasatban, amely széleskörűen támogatta a Bizottság javaslatát.

                  A Tanács esetében a Közlekedési Tanács 2015. június 11-i ülésén sikerült elérni az általános megközelítést, amely a pontosítás érdekében átalakította a bizottsági javaslat szerkezetét. Az általános megközelítés konkrétan úgy rendelkezik, hogy a javaslatnak a műszaki követelményeket tartalmazó II. mellékletét váltsa fel egy a CCNR keretében kialakított műszaki szabványra történő hivatkozás.

                  Továbbra is zajlanak az intézményközi tárgyalások azzal a céllal, hogy az első olvasatban sikerüljön megállapodásra jutni.

                  Következésképpen a szabvány CCNR keretében történő elfogadása a területen meglévő közösségi joganyag belátható jövőbeli fejlődése szempontjából is lényeges.

               3.AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI

               Az EU és a CCNR szintjén a műszaki szabvány intenzív előkészítési szakaszon ment keresztül, számos köz- és magánszektorbeli szakértővel történt konzultáció. A szabvány kidolgozása során a következő technikai találkozókra került sor:

               –Ülések a közös (EU–CCNR) munkacsoport szintjén: 2014. február 17–20., június 3–5., szeptember 9–11., december 9–11., 2015. február 17–19., június 16–18. és szeptember 22–23.

               –Ülések a CCNR szintjén: a szemleszabályzat-bizottság ülései: 2014. április 9. és 15., 2015. április 22., valamint az előkészítő bizottság ülései: 2014. június 11., október 8, december 3., 2015. március 25. és június 3.

               –Ülések a CESNI szintjén: 2015. szeptember 28.

               További technikai ülések vannak tervbe véve 2015. október 21–22-re és november 6-ra.

               Ezeken a találkozókon szakértői szinten egyezségre lehet jutni a belvízi hajók műszaki követelményeiről.

               4.AZ EUMSZ 218. CIKKÉNEK (9) BEKEZDÉSE SZERINTI HATÁROZAT SZÜKSÉGESSÉGE

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése értelmében „[a] Tanács a Bizottságnak […] a javaslata alapján határozatot fogad el […] a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               Miután az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésében meghatározott feltételek teljesülnek, az itt meghatározott eljárást is tiszteletben kell tartani. Ezek a feltételek a következők: a) az adott terület az Unió hatáskörébe tartozik, b) a megállapodással létrehozott szervben az Unió képviseli álláspontját, amennyiben az ilyen szervnek c) joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia. A joggyakorlat tisztázta, hogy az EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének alkalmazásához nem előfeltétel, hogy az Unió tagja legyen az adott szervnek.

               Ebben az esetben magától értetődik, hogy a belvízi hajózás műszaki követelményei nem csak hogy az Unió hatáskörébe tartoznak (hajózásbiztonság), hanem az EU ezt a hatáskörét a 2006/87/EK irányelvvel gyakorolja is, a belvízi hajók műszaki követelményeinek területét pedig túlnyomórészt közös uniós szabályok szabályozzák.

               A CESNI és a CCNR egyaránt megfelel a második feltételnek, mely szerint nemzetközi megállapodással létrehozott szervek.

               Jóllehet a CESNI által elfogadott szabályok önmagukban nem kötelező erejűek, a CCNR tagjaira nézve azonban egyértelműen azok lesznek, miután a CCNR kiigazítja saját jogi keretét (a rajnai hajók szemleszabályzatát) oly módon, hogy az a CESNI által elfogadott szabványra hivatkozzék, és ezt a szabványt a felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény alkalmazásának keretében kötelezővé teszi. Az ilyen jellegű szabályozásnak a CCNR tagjaira vonatkozó kötelező jellegét az 1868. október 17-i mannheimi egyezmény
                  4
                alakította ki.

               Ezen túlmenően az Európai Unió Bíróságának esetjogából az is világos, hogy az EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének alkalmazásában egy nemzetközi szervezet nem kötelező erejű jogi aktusa is tekinthető „joghatással bíró jogi aktusnak”, ha ez a jogi aktus döntően képes befolyásolni az uniós jogalkotó által elfogadott jogszabályokat. Amint a szöveg fent kifejti, a 2006/87/EK irányelv módosításainál figyelembe kell venni a felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény szerint alkalmazandó keretet. Ezen kívül a tervek szerint a CESNI által elfogadott, belvízi hajózásra vonatkozó műszaki követelmények be fognak épülni az uniós jogszabályokba.

               A Tanácsnak ezért az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerint el kell fogadnia egy határozatot az Unió nevében elfogadandó álláspontról, amelyet először a CESNI-ben kell képviselni a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló szabvány elfogadását megelőzően, másodszor pedig a CCNR-ben a rajnai hajók szemleszabályzatának módosítását megelőzően.

               2015/0255 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló szabvány elfogadásáról a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottságban (CESNI) és a Rajnai Hajózási Központi Bizottság (CCNR) plenáris ülésén az Európai Unió nevében elfogadandó álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 91. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

                  tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

                  mivel:

               (1)A belvízi hajózási ágazatban az uniós intézkedéseknek az egységesség biztosítására kell irányulniuk a belvízi hajókra vonatkozó, Unióban alkalmazandó műszaki követelmények kialakításakor.

               (2)A Rajnai Hajózási Központi Bizottság (CCNR) keretében 2015. június 3-án létrejött a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottság (CESNI) annak érdekében, hogy különféle területeken – különösen a hajók, az információs technológia és a személyzet vonatkozásában – a belvízi hajózásra vonatkozó műszaki szabványokat alakítson ki.

               (3)A CESNI 2015. november 26-i ülésén várhatóan elfogad egy a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló szabványt. A CCNR plenáris ülése módosítani fogja a CCNR jogi keretét (a rajnai hajók szemleszabályzatát) oly módon, hogy az hivatkozzék erre a szabványra, és a felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény alkalmazásának keretében kötelezővé tegye azt.

               (4)Ez a szabvány a belvízi hajók biztonságához szükséges egységes műszaki követelményeket fekteti le. Számos rendelkezést tartalmaz többek között a hajógyártásról, a belvízi hajók felszereléséről és berendezéseiről, konkrét hajókategóriákról (például személyhajók, tolt kötelékek és konténerszállító hajók), a hajók azonosításáról, hajóbizonyítvány- és nyilvántartásmintákról, átmeneti rendelkezésekről, valamint a műszaki szabvány alkalmazására vonatkozó utasításokról. A

                  2006/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv

                  5
                biztosítja, hogy olyan hajók kapjanak uniós belvízi hajóbizonyítványt, amelyek megfelelnek az ezen irányelv II. mellékletében a belvízi hajókra megállapított műszaki követelményeknek, amelyekkel egyenértékűvé tették a felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény alkalmazásában meghatározott műszaki követelményeket. Ezen kívül a Bizottság 2013. szeptember 10-én elfogadta a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról és a 2006/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló irányelvjavaslatot
                  6
               , amely a nemzetközi szervezetek – különösen a CCNR belvízi hajók műszaki követelményeinek alkalmazása terén végzett – munkájának fejleményeit is figyelembe veszi.

               (5)Ezért a CCNR égisze alatt elfogadandó, a belvízi hajó műszaki követelményeiről szóló szabvány hatással lesz a

                  2006/87/EK irányelvre

               , valamint a területen meglévő uniós vívmányok előrelátható fejlődésére is.

               (6)Az Unió nem tagja sem a CCNR-nek, sem a CESNI-nek. Ezért a Tanácsnak fel kell hatalmaznia a tagállamokat, hogy ezekben a szervekben a szabvány tekintetében az Unió álláspontját képviseljék,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               1.A CESNI 2015. november 26-i ülésén az Unió nevében elfogadandó álláspont a következő: az Unió egyetért a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló európai szabvány elfogadásával.

               2.A CCNR plenáris ülésén az Unió nevében elfogadandó álláspont a következő: az Unió egyetért azzal, hogy a belvízi hajók műszaki követelményeiről szóló, CESNI által elfogadott európai szabványra való hivatkozás végett módosítsák a rajnai hajók szemleszabályzatát.

               2. cikk

               1.Az Uniónak az 1. cikk (1) bekezdése szerinti álláspontját a CESNI-tagsággal rendelkező tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva képviselik.

               2.Az Uniónak az 1. cikk (2) bekezdése szerinti álláspontját a CCNR-tagsággal rendelkező tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva képviselik.

               3. cikk

                  Az 1. cikk szerinti álláspontot érintő kismértékű változtatások az álláspont módosítása nélkül is elfogadhatók.

               4. cikk

                  Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                        a Tanács részéről

                        az elnök

                     (1)
                  HL L 389., 2006.12.30., 1. o.

                     (2)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 12-i

                     2006/87/EK irányelve

                   a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról és a

                     82/714/EGK tanácsi irányelv

                   hatályon kívül helyezéséről (HL L 389., 2006.12.30., 1. o.).

                     (3)
                  A belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról és a 2006/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslat, COM(2013) 622 végleges, 2013.9.10.

                     (4)
                  Az 1963. november 20-án módosított, 1868. október 17-i felülvizsgált rajnai hajózási egyezmény.

                     (5)
                  HL L 389., 2006.12.30., 1. o.

                     (6)
                  COM(2013) 622 végleges.