				|

		52014PC0043

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az uniós hitelintézetek ellenálló képességét fokozó strukturális intézkedésekről /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Az Európai Unió (a továbbiakban: az Unió) és
tagállamai a pénzügyi válság kezdete óta azon munkálkodnak, hogy alapjaiban
átdolgozzák a pénzügyi szabályozást és felügyeletet.
A bankrendszer terén az Unió számos reformot
kezdeményezett, ezek célja, hogy a pénzügyi rendszer biztonságosabbá,
stabilabbá, átláthatóbbá és felelősségteljesebbé váljon, és a gazdaság és
a társadalom egésze javát szolgálja. Az uniós bankszektor mérete azonban
továbbra is számottevő, mind abszolút (42,9 billió EUR), mind
relatív értelemben (az EU GDP-jének csaknem 350 %-a). A legnagyobb uniós
bankok eszközértéken mért mérete nagyjából megegyezik a székhelyük szerinti
ország GDP-jével vagy megközelíti azt. Ezek a bankok továbbra is túl nagyok ahhoz,
hogy csődbe menjenek és hogy megmentsék őket, valamint túl
összetettek a szanáláshoz.
Ebben az összefüggésben Michel Barnier biztos
magas szintű szakértői csoport létrehozását jelentette be 2011
novemberében: a csoport elnöke Erkki Liikanen, a Finn Nemzeti Bank kormányzója,
feladata pedig annak felmérése volt, hogy szükség van-e az uniós bankszektor
strukturális reformjára.[1]
A csoport 2012 októberében terjesztette elő jelentését, amelyből
kitűnt, hogy – a meglévő reformokat kiegészítendő – szükség van
a banki szerkezetátalakításra. A jelentés ajánlást tartalmazott továbbá arra
vonatkozóan, hogy a saját számlás kereskedés és más, magas kockázatú
kereskedési tevékenységek kerüljenek elkülönítésre egy, a bankcsoporthoz
tartozó különálló jogalanyhoz. Az elkülönítés csak azon bankok számára lenne
kötelező, amelyeknél az elkülönítendő tevékenységek az adott bank
üzleti tevékenységének jelentős részét teszik ki.[2] 2013. július 3-án az
Európai Parlament nagy többséggel saját kezdeményezésű jelentést[3] fogadott el az uniós bankszektor
szerkezeti reformjáról. A jelentés üdvözli a csődhöz túl nagy bankokkal[4] kapcsolatos aggodalmak
orvoslását célzó, uniós szintű strukturális reformintézkedéseket.
Ez a javaslat fontos részét képezi a
csődhöz túl nagy bankok problémakörének rendezését célzó uniós
intézkedéseknek. Célja annak megakadályozása, hogy az uniós bankrendszerben
materializálódjanak a fennmaradó, nem kezelt kockázatok. Segítségével
megtisztul a bankok mesterségesen felduzzasztott mérlege, különösen a tisztán
spekulatív jellegű tevékenységektől, ezáltal csökken annak kockázata,
hogy a csődbe jutó bankok megmentéséhez az adófizetők pénzét kell
igénybe venni, továbbá csökken a szükséges szanálások költsége és összetettsége
is. Egyúttal a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és
szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról szóló irányelvnek (BRRD) is
fontos kiegészítése.[5]
A strukturális reformok mindeddig nem képezték
részét a G20-ak által egyeztetett nemzetközi reformtervnek. Világszerte azonban
számos ország javasolt vagy iktatott törvénybe az ezen aggodalmak kezelését
célzó intézkedéseket. Az elmúlt években több tagállamban (Németország,
Franciaország, az Egyesült Királyság és Belgium) indítottak útnak
reformkezdeményezéseket. Az Egyesült Államok nemrégiben elfogadta az ún.
Volcker-szabályt, amely megtiltja a bankoknak a saját számlás kereskedést.
Emellett nemzetközi szervezetek a banki struktúrákról és üzleti
modellekről szóló, világszintű vitát sürgetnek. Tekintettel az e
területre vonatkozó reformkezdeményezések elszaporodására, valamint a
nemzetközi szinten tevékenykedő bankokat érintő, egymást átfedő
vagy egymással nem kompatibilis intézkedések elkerülése érdekében a G20-ak
vezetői legutóbbi, szentpétervári csúcstalálkozójukon felkérték a Pénzügyi
Stabilitási Tanácsot, hogy értékelje a bankok strukturális reformjának
határokon átnyúló összhangját és a globális pénzügyi stabilitásra gyakorolt
hatásait. E javaslat körültekintően figyelembe veszi az erősödő
nemzetközi koordinációs erőfeszítéseket, és elismeri, hogy meg kell
előzni a szabályozási arbitrázs lehetőségének kialakulását.
E javaslatot egy másik, közvetlenül kapcsolódó
javaslat kíséri, amely a továbbgyűrűző hatások egy másik
csatornáját kívánja felszámolni – nevezetesen a piaci szereplők, köztük a rendszerszempontból
jelentős bankok közötti összekapcsolódást, ahol a köteléket az
értékpapír-finanszírozási ügyletekben rejlő átlátszatlan kereskedési
kapcsolatok jelentik. A Bizottság által 2012. március 19-én
előterjesztett, az árnyékbanki tevékenységről szóló zöld könyv[6] elismeri, hogy a bankok
megerősített szabályozása a banki tevékenységek egy jelentős részét a
hagyományos banki szolgáltatások határain túlra, „a rendes bankrendszeren
kívüli szervezetek és tevékenységek bevonásával történő hitelközvetítés
rendszereként” meghatározott „árnyékbanki tevékenységek” közé szoríthatja[7]. 2012. november 20-án
az Európai Parlament állásfoglalást[8]
fogadott el az árnyékbanki tevékenységekről, amelyben hangsúlyozta annak
szükségességét, hogy biztosítsuk a pénzügyi intézmények struktúrájának és
tevékenységeinek nagyobb fokú átláthatóságát, valamint hogy a felügyeletet
ellátó hatóságok tisztában legyenek az árnyékbanki tevékenységek, például a
repóügyletek és az értékpapír-kölcsönzés szintjével. 2013. szeptember 4-én a
Bizottság az árnyékbanki tevékenységről szóló közleményében[9] kiemelte, hogy az
értékpapír-finanszírozási ügyletek, például a repóügyletek, az
értékpapír-kölcsönzések, más ezzel egyenértékű ügyletek és a
tovább-jelzálogosítások átláthatóságának növelése elengedhetetlen az
összekapcsolódáshoz, a túlzott tőkeáttételhez és a prociklikus
magatartásokhoz kapcsolódó kockázatok ellenőrzéséhez.
Ezen indokolás fennmaradó része a
hitelintézetek strukturális elkülönítéséhez kapcsolódó javaslat bemutatására
korlátozódik.
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
A Bizottság számos alkalommal folytatott
konzultációt az érdekelt felekkel. A magas szintű szakértői csoport
az érdekelt felek széles körével konzultált megbízatása idején, és nyilvános
konzultációt szervezett a bankok, vállalati és lakossági ügyfeleik és azok
szövetségei számára.[10]
2012 októberében a Bizottság is nyilvános konzultációt tartott az érdekelt
felek részvételével.[11]
A tagállamokkal folytatott megbeszéléseken szóba került a strukturális
bankreform kérdése, valamint az is, szükség van-e uniós szintű, koordinált
fellépésre.
A hatásvizsgálat előkészítése kapcsán a
Bizottság 2013 tavaszán további nyilvános konzultációt folytatott az
érdekeltekkel, amely során felkérte a bankokat a különböző típusú
strukturális reformok hatásának modellezésére.[12]
A konzultáció során kapott 500 válasz rávilágított, hogy az érdekeltek két
csoportra oszlanak: egyrészről a bankokra, másrészről pedig az
ügyfelekre és a bankoktól különböző pénzügyi intézményekre. Míg
előbbiek túlnyomórészt a strukturális elkülönítés ellen voltak, utóbbi
csoport többnyire támogatta azt. A többi csoport véleménye kiegyensúlyozottabb
volt.
2013 márciusában a banki strukturális
reformmal foglalkozó szolgálatközi irányítócsoport jött létre a következő
főigazgatóságok képviselőinek részvételével: COMP, ECFIN, EMPL, ENTR,
JUST, MARKT, SG, SJ, TAXUD és JRC. A csoport 2013. márciusban, áprilisban és
szeptemberben ülésezett, és támogatta a hatásvizsgálattal kapcsolatban folyó
munkát.
A hatásvizsgálat tervezetét 2013. szeptember
19-én nyújtották be a Bizottság Hatásvizsgálati Testületének, amely azt 2013.
október 16-án vitatta meg. A Hatásvizsgálati Testület 2013. október 18-án
terjesztette elő javításra vonatkozó ajánlásait. A főbb ajánlások a
következők voltak: i) javítandó a probléma leírása és az alapforgatókönyv;
ii) jobb leírást és magyarázatot kell adni a reformlehetőségekről;
iii) javítani kell a hatások értékelését és szemléletesebben kell bemutatni a
kiválasztott reformlehetőségek hatékonyságát; iv) javítani kell az
érdekelt felek véleményének bemutatását; és v) glosszáriummal kell kiegészíteni
a hatásvizsgálatot. A Bizottság szolgálatai 2013. december 18-án ismét
benyújtották (az immár felülvizsgált) hatásvizsgálatot, valamint egy különálló
dokumentumot, amelyben bemutatták, hogyan építették bele a hatásvizsgálatba a
Hatásvizsgálati Testület ajánlásait. Ezt követően a Hatásvizsgálati
Testület 2014. január 15-én pozitív véleményt adott ki, amelyhez a további javításokra
vonatkozó ajánlásokat mellékelt. Mindenekelőtt a javasolt intézkedések
indokolásának, az alternatív reformlehetőségeknek, a hatásoknak és az
érdekelt felek átláthatósági intézkedésekre vonatkozó véleményének részletesebb
elemzését kérte, ezek csak az ismét benyújtott, végső hatásvizsgálatban
kerültek bevezetésre. A Hatásvizsgálati Testület emellett a strukturális
reformlehetőségek bemutatása, továbbá a kiválasztott
reformlehetőségek hatásának és hatékonyságának értékelése tekintetében is a
hatásvizsgálat javítását ajánlotta. A hatásvizsgálat végső változata
jelentősen kibővítette az átláthatósági reformintézkedések elemzését
és részletesebben kidolgozta a Hatásvizsgálati Testület másik két ajánlásában
foglaltakat.
Ami a javaslat összköltségét és hasznát illeti,
a javaslattal összefüggésben végrehajtott hatásvizsgálat minőségi elemzést
és mennyiségi modellezést is magában foglalt. A hatásvizsgálat megállapította,
hogy az implicit támogatások jelentősek, de függnek a bank méretétől
és összekapcsolódottságának szintjétől. Miközben megfelelő módon
figyelembe veszi az európai bankmodellek sokszínűségéből eredő
egyértelmű előnyöket, a javaslat célja, hogy fenntartsa a kényes
egyensúlyt a rendszerszintű kockázatok megelőzése és a fenntartható
gazdasági növekedés finanszírozásának megőrzése között.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
3.1.        Jogalap és szubszidiaritás
E
rendelet jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés
(EUMSZ) 114. cikkének (1) bekezdése, amely lehetővé teszi a tagállamok
rendelkezéseinek közelítésére vonatkozó azon intézkedések elfogadását, amelyek
a belső piac megteremtését és megfelelő működését célozzák.
A
bankok szerkezetére vonatkozó egységes szabályok növelik az Unión belüli
pénzügyi stabilitást, lehetővé teszik a pénzügyi piacok nagyobb fokú integrálását,
megkönnyítik a csoportok rendezett szanálását és helyreállítását, javítják a
szolgáltatások határon átnyúló nyújtását és a más tagállamban való
letelepedést, csökkentik a verseny torzulását és megelőzik a szabályozási
arbitrázst.
Néhány
tagállam strukturális reformintézkedéseket javasolt vagy fogadott el nemzeti
bankrendszere tekintetében. Ha a nemzeti jog nem konzisztens és nem az e
rendeletben meghatározott mechanizmusokkal összeegyeztethető és
egyenértékű módon követi ugyanazon szakpolitikai célokat, az megnöveli a
tőkemozgások és befektetési döntések torzulásának esélyét. Uniós
szintű megközelítés nélkül a bankok kénytelenek lesznek szerkezetüket és
működésüket a nemzeti korlátokhoz igazítani, ami még komplexebbé teszi őket
és növeli a fragmentációt.
Az
inkonzisztens nemzeti jog aláásná továbbá a belső piac egészén
alkalmazandó egységes szabálykönyv kidolgozására tett erőfeszítéseket és a
hatékony bankunió létrehozását, mivel korlátozná az egységes felügyeleti
mechanizmus[13]
és a jövőbeli egységes szanálási mechanizmus hatékonyságát.[14] A
jogszabályok konzisztenciájának hiánya emellett megnehezíti és költségesebbé
teszi a határokon átnyúló intézmények üzemeltetését.
Az e rendelet által előirányzott,
uniós szintű harmonizáció révén biztosítható, hogy az uniós
bankcsoportokat, amelyek közül több is több tagállamban működik, a
strukturális követelmények közös kerete szabályozza, ez pedig biztosítja az
azonos feltételeket, csökkenti a szabályozás összetettségét, elkerülhetővé
teszi a határon átnyúló tevékenységek indokolatlan megfelelési költségeit,
elősegíti az uniós piac további integrációját és hozzájárul a szabályozási
arbitrázs lehetőségeinek megszüntetéséhez.
A belső piac működésére
irányuló céllal konzisztens módon, azon tagállamok, amelyek korábban olyan
jogszabályokat fogadtak el, amelyekben megtiltották a magánszemélyektől és
kis- és középvállalkozásoktól (kkv-ktől) betéteket gyűjtő
hitelintézetek számára a befektetésekkel főkötelezettként történő
kereskedést és a kereskedési céllal tartott eszközök tartását, kérelmezhetik a
Bizottságtól, hogy a III. fejezetben foglalt rendelkezésekkel („bizonyos
kereskedési tevékenységek elkülönítése”) összeegyeztethető nemzeti jog
hatálya alá tartozó hitelintézet vonatkozásában biztosítson nekik eltérést az
említett fejezet rendelkezéseitől. Ez lehetővé tenné, hogy azon
tagállamok, amelyek már végrehajtottak az egyenértékűnél átfogóbb
(super-equivalent) intézkedéseket, elkerülhessék a meglévő, hatékony
rendelkezéseiknek e rendelkezésekkel történő, költséges összehangolását.
Azt biztosítandó, hogy a nemzeti jogszabályok hatása nem veszélyezteti a
belső piac célját vagy működését, a nemzeti jogszabályok céljának
azonosnak kell lennie az e javaslatban rögzített célokkal, a nemzeti jogi,
felügyeleti és jogérvényesítési szabályoknak pedig biztosítaniuk kell, hogy a
hitelintézetek megfeleljenek az e rendelettel összeegyeztethető, jogilag
kötelező erejű követelményekkel.
E javaslat megfelelő módon
figyelembe veszi a gyorsan változó pénzügyi piacokat és a pénzügyi innovációt,
valamint az Unió szabályozási és felügyeleti kereteinek változását. A bankok
hatékony és következetes felügyeletének, valamint az egységes banki
szabálykönyv kidolgozásának biztosítása érdekében e javaslat fontos szerepet
szán az Európai Bankhatóságnak (EBH). Az e javaslatban meghatározott egyes
döntések meghozatala előtt az illetékes hatóságok konzultálnak az EBH-val,
emellett az EBH szabályozástechnikai és végrehajtás-technikai
standardtervezeteket dolgoz ki és jelentéseket nyújt be a Bizottsághoz. Ez
különösen a 9., 10., 13. és 21. cikkben leírt helyzetekben fontos.
3.2.        Arányosság
Az EUSZ 5. cikkében meghatározott arányosság
elvének megfelelően az Unió fellépése sem tartalmilag, sem formailag nem
terjedhet túl azon, ami a Szerződések célkitűzéseinek eléréséhez
szükséges.
A javasolt rendelet megtiltja a nagy uniós
hitelintézeteknek és bankcsoportoknak a saját számlás kereskedést és egyes
kapcsolódó tevékenységeket.
A tulajdonosi elkülönítés rendelkezik az ahhoz
szükséges potenciállal, hogy a leghatékonyabb strukturális reformeszköz legyen
a szanálás megkönnyítésére, az erkölcsi kockázat, az összeférhetetlenség,
valamint a rossz tőke- és erőforrás-elosztás csökkentésére irányuló
konkrét célok megvalósítása szempontjából. A saját számlás kereskedés tilalma
esetén a potenciális előnyök különösen a kockázat, az összetettség, az
összekapcsolódás és az összeférhetetlenség enyhítése terén lennének
számottevőek. Mindazonáltal, tekintve a saját számlás kereskedés és más
hasonló kereskedési tevékenységek, különösen az árjegyzés közötti nehéz
különbségtételből eredő kihívásokra, a tilalom tárgyát képező
tevékenységek szűk meghatározása alátámasztja az intézkedés arányosságát.
Indokolt a kisebb bankokat kizárni a tilalom hatálya alól, mivel egy ilyen
tilalom aránytalan hatásokkal járhat e bankokra nézve, ha azok kénytelenek
elidegeníteni portfóliójuk egy részét.
A javasolt rendelet bizonyos egyéb
tevékenységek (nevezetesen az árjegyzés, az értékpapírosítás
szponzorálása/értékpapírosításba történő befektetés, valamint az egyes
derivatívákkal való kereskedés) szisztematikus felülvizsgálatát is előírja
az illetékes hatóságok számára. Ezek azok az azonosított tevékenységek, amelyek
esetében a legnagyobb a kockázata a saját számlás kereskedés tilalom ellenére
történő folytatásának, és amelyek veszélyt jelenthetnek a maghitelintézet
stabilitására és az uniós pénzügyi rendszerre. Az illetékes hatóság jogkört kap
az elkülönítés előírására. Az elkülönítés előírására vonatkozó jogkör
nem általános intézkedésként értendő: az illetékes hatóság harmonizált
mutatókészletet használva mérlegelhet. Az illetékes hatóság csak bizonyos
körülmények között, ha a kockázatok szintje meghaladja a harmonizált mutatók
segítségével meghatározandó szintet, köteles az elkülönítés végrehajtására. Ez
a megközelítés arányosnak tekinthető, mivel csak bizonyos forgatókönyvek
teljesülése esetén és az érintett tevékenységek által a maghitelintézet
magatartására és kockázati profiljára gyakorolt hatások részletes elemzését
követően írja elő az elkülönítést.
A javasolt rendelet a nagy hitelintézeteket és
bankcsoportokat célozza. Tekintve, hogy a javaslat fő célja az európai
pénzügyi rendszerben fennmaradó rendszerszintű kockázatok kezelése, a
javaslatban szereplő intézkedések valamennyi hitelintézetre történő
kiterjesztése aránytalan lenne és indokolatlan költségekhez vezetne, különösen
a kisebb hitelintézetek esetében.
A javasolt rendeletben rögzített
határértékeket el nem érő hitelintézetek nem képezik tárgyát az
előirányzott strukturális intézkedéseknek. Ebből következik, hogy a
tagállamok vagy az illetékes hatóságok dönthetnek úgy, hogy a kisebb
hitelintézetekre is hasonló intézkedéseket vezetnek be.
A javasolt rendelet tiszteletben tartja az
alapvető jogokat és betartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert
elveket, nevezetesen a személyes adatok védelméhez, a vállalkozás
szabadságához, a tulajdonhoz, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes
eljáráshoz való jogot; e rendeletet ezen jogokkal és elvekkel összhangban kell
végrehajtani.
3.3.        A javaslat részletes
magyarázata
Ez a szakasz röviden felvázolja a rendelet
főbb elemeit.
3.3.1.     A strukturális elkülönítés
célja és tárgya
A javasolt rendelet célja az Unió pénzügyi
stabilitásának fokozása a nagy bankok strukturális reformja révén, kiegészítve
ezáltal az uniós szinten már végrehajtott pénzügyi szabályozási reformokat. Az
1. cikk felvázolja a célt és a reformot alátámasztó célkitűzéseket.
A 2. cikk meghatározza a rendelet tárgyát:
rögzíteni a csődhöz túl nagy bankok szerkezeti változásainak szabályait a
saját számlás kereskedés tilalma és bizonyos kereskedési tevékenységek
esetleges elkülönítése révén.
3.3.2.     Hatály
A 3. cikk rögzíti, hogy a javasolt rendelet
bizonyos feltételeket teljesítő és bizonyos határértékeket átlépő
bankokra alkalmazandó.
(1)
A követelmények azon európai bankokra vonatkoznak,
amelyeket globális rendszerszintű jelentőséggel bíróként
azonosítottak.
(2)
A követelmények azon bankokra alkalmazandók,
amelyek három egymást követő évben átlépik a következő
határértékeket: a) a bank teljes eszközállománya meghaladja a
30 milliárd EUR-t;[15]
és b) a bank összes kereskedési céllal tartott eszköze és kötelezettsége
meghaladja a 70 milliárd EUR-t vagy az összes eszköz
10 %-át.
A 22. és 23. cikk további részletekkel szolgál
arra vonatkozóan, hogy hogyan számítandók a „kereskedési tevékenységek” (a
hitelintézettől való esetleges elkülönítést eredményező, illetékes
hatóság általi felülvizsgálat céljára). Tekintve, hogy a banki strukturális
reform a banki tevékenységekre összpontosít, a 23. cikk (2) bekezdése rögzíti,
hogy a pénzügyi konglomerátumok esetében a biztosítók és a nem pénzügyi
vállalatok tevékenységét ki kell hagyni a számításból.
A javasolt rendelet az uniós hitelintézetekre,
azok uniós anyavállalataira, valamint fióktelepeire és leányvállalataira (a
harmadik országokban találhatóakat is ideértve) alkalmazandó. Ugyancsak
alkalmazandó a harmadik országban letelepedett bankok uniós fióktelepeire és
leányvállalataira. A széles területi hatályt az azonos feltételek biztosítása,
valamint annak elkerülése indokolja, hogy e követelményeket megkerülendő,
a tevékenységeket az EU-n kívülre helyezzék át. Mindazonáltal mentességet
kaphatnak az uniós bankok külföldi leányvállalatai és a külföldi bankok uniós
leányvállalatai, amennyiben egyenértékű elkülönítési szabály hatálya alá
tartoznak (4. és 27. cikk). A 4. cikk (2) bekezdése egy további lehetséges
mentességet is előirányoz: a felügyeletet ellátó hatóságok jogkörrel
rendelkeznek arra, hogy mentesítsék az elkülönítés alól azon csoportok külföldi
leányvállalatait, amelyek autonóm, földrajzilag decentralizált struktúrával
rendelkeznek és „több belépési pontú” szanálási stratégiát követnek.
Azáltal, hogy a globális vállalatcsoportra a
földrajzi elhelyezkedéstől függetlenül alkalmazandó az elkülönítési
követelmény, megszűnik a bankok számára az a lehetőség, hogy
tevékenységeiknek az Unión kívülre helyezése révén megkerüljék az elkülönítésre
vonatkozó szabályt. Emellett azzal, hogy a széles területi hatály kiegészül a
harmadik országbeli szabályokra vonatkozó egyenértékűségi rendszerrel,
enyhíthetők a harmadik országok esetleges területenkívüliséggel
kapcsolatos aggályai is. Azáltal, hogy a külföldi bankok számára is
előírjuk az Unióban végzett tevékenységeik elkülönítését, biztosítjuk az
egyenlő feltételeket a belső piacon, és minimalizáljuk a
tisztességtelen verseny kockázatát.
3.3.3.     A saját számlás kereskedés
tilalma (II. fejezet)
A javasolt rendelet 6. cikkének (1) bekezdése
úgy rendelkezik, hogy a hitelintézetek és az ugyanazon csoporthoz tartozó
jogalanyok nem folytathatnak saját számlás kereskedést pénzügyi eszközökkel és
árukkal. Bár kevés a specifikus banki tevékenységekre vonatkozó, megbízható
uniós szintű adat, a rendelkezésre álló adatok azt mutatják, hogy a saját
számlás kereskedés a bankok mérlegének csak korlátozott részét teszi ki.[16] Ugyanezen adatokból
viszont az is kitűnik, hogy a saját számlás kereskedés számottevő
volt a válság előtt, és szabályozói beavatkozás hiányában nincs garancia
arra, hogy a jövőben nem fog ismét növekedni.
A saját számlás kereskedés nehezen meghatározható
és nehéz megkülönböztetni az árjegyzéstől. Az 5. cikk 4. pontja szerint,
amely szűken határozza meg a saját számlás kereskedést, tilos a részlegek,
egységek, divíziók és egyéni kereskedők mindazon tevékenysége, amelynek
kizárólagos célja saját számlán nyereséget realizáló pozíció szerzése,
bárminemű ügyféltevékenységgel való kapcsolat, illetve a jogalany
kockázatának fedezete nélkül.
A 6. cikk (2) bekezdése tisztázza, hogy
amennyiben a javasolt rendelet (3. és 4. cikkben meghatározott) hatálya alá
tartozó hitelintézetek a pénzpiaci eszközök készpénz-gazdálkodási célú
eladására és vételére külön ennek szentelt struktúrákat működtetnek, azok
nem tartoznak e tilalom hatálya alá. Az uniós állampapírokkal való kereskedés
szintén mentesül a tilalom alól (a 6. cikk (2) bekezdésének a) pontja), hogy
megelőzhetők legyenek az e létfontosságú piacokra gyakorolt esetleges
negatív következmények. Ez a mentesség a későbbiekben megismétlődik a
tevékenységek értékelésével kapcsolatban (a 8. cikk (2) bekezdése).
Bár a saját számlás kereskedés tilalma elvben
minden bankra kiterjeszthető lenne, a javaslat értelmében csak a 3.
cikkben említett bankokra lenne alkalmazandó. Annak érdekében, hogy a bankok ne
kerülhessék meg a tilalmat pl. fedezeti alapok tulajdonlása, vagy ilyen
alapokba történő befektetés révén, a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja
rögzíti, hogy a saját számlás kereskedés tilalma alá tartozó bankoknak tilos
fedezeti alapokba (vagy ezekhez kapcsolódó certifikátokba/derivatívákba),
illetve saját számlás kereskedést folytató vagy fedezeti alapokat szponzoráló
jogalanyokba fektetniük, illetve ilyenekben részesedéssel rendelkezniük. A
tőkeáttétel nélküli és zártvégű alapok – elsősorban a
magántőke-befektetési alapok, kockázati tőkealapok és szociális
vállalkozási alapok – a reálgazdaság finanszírozásának támogatásában betöltött
szerepük miatt mentesülnek e tilalom alól (a 6. cikk (3) bekezdése). A tilalmak
hatálya alá tartozó hitelintézetek továbbra is nyújthatnak banki/letétkezelési
szolgáltatásokat fedezeti alapoknak.
3.3.4.     Bizonyos kereskedési
tevékenységek potenciális elkülönítése (III. fejezet)
A bankok számos egyéb kereskedési és
befektetési banki tevékenységet folytatnak, ideértve az árjegyzést, a kockázati
tőkealapoknak és magántőke-befektetési alapoknak történő
hitelnyújtást, a kockázatos értékpapírosításba történő befektetést, ill.
annak szponzorálását, derivatívák értékesítését, ill. az azokkal való
kereskedést, stb. A bankcsoportok az illetékes hatóság mérlegelésétől
függően továbbra is folytathatják ezen egyéb tevékenységeket; a hatóság
köteles lesz felülvizsgálni a kereskedési tevékenységeket, és jogkörrel
rendelkezik (illetve bizonyos körülmények között köteles) a tevékenységek egy
csoportjának (árjegyzés, kockázatos értékpapírosítás, összetett derivatívák)
különválasztására, ha azok átlépik bizonyos mutatók küszöbértékét. Ezzel a cél
annak elkerülése, hogy a bankok rejtett saját számlás kereskedési
tevékenységekbe kezdve megkerüljék a 6. cikk szerinti tilalmat, és hogy a nem
tiltott kereskedési tevékenységek túlságosan jelentőssé vagy magas
tőkeáttételűvé váljanak. A javasolt rendelet alapelve az, hogy a
bankcsoportokon belüli, betétgyűjtéssel foglalkozó jogalanyok csak addig
folytathatnak ilyen tevékenységeket, amíg az illetékes hatóság úgy nem dönt, hogy
az adott tevékenységeket különálló kereskedési egységen belül kell folytatni.
3.3.4.1.  Az elkülönítés tárgyát
képező tevékenységek köre
A 8. cikk a kereskedési tevékenységek
általános meghatározását adja azáltal, hogy rögzíti, ezek többek között a
betétbiztosításra jogosult betétek gyűjtésétől, a hitelnyújtástól, a
lakossági pénzforgalmi szolgáltatásoktól és több más tevékenységtől
eltérő tevékenységek. Emellett a 8. cikk (2) bekezdése mentesíti az uniós
állampapírokat a felülvizsgálati kötelezettség és az elkülönítési jogkör
hatálya alól. Ez a mentesség összhangban van a tőkekövetelményekről
szóló rendelet és irányelv[17]
(CRR/CRD IV) szerinti, nulla kockázati súlyú jelenlegi gyakorlattal. A 8. cikk
(3) bekezdése mindazonáltal rögzíti, hogy a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi
aktusok révén kiterjesztheti a mentességet nem uniós állampapírokra is, ha azok
teljesítenek bizonyos feltételeket.
3.3.4.2.  A tevékenységek
felülvizsgálatára vonatkozó kötelezettség
A javasolt rendelet kötelezi az illetékes
hatóságot, hogy vizsgálja felül a határértékeket átlépő bankok kereskedési
tevékenységét, különös tekintettel arra a három tevékenységre, amelyek vagy
nagyon közel állnak a saját számlás kereskedéshez és ezért fennáll a gyanúja
annak, hogy rajtuk keresztül rejtett saját számlás tevékenység folytatható
(mint pl. az árjegyzés), vagy központi szerepet játszottak a pénzügyi válság
során (pl. a kockázatos értékpapírosításba történő befektetés, ill. az
ilyen tevékenységek szponzorálása, valamint a prudens kockázatkezelés céljából
konkrétan engedélyezettektől eltérő derivatívákkal való kereskedés).
Az illetékes hatóságok e tevékenységeket bizonyos, a felügyeleti adatok
felhasználásával kiigazítandó mutatók tükrében értékeli. A mutatók jelzik a
relatív méretet, a tőkeáttételt, a komplexitást, a nyereségességet, a
kapcsolódó piaci kockázatokat, valamint az összekapcsolódottságot (a 9. cikk
(2) bekezdése). E mutatók következetes mérésének és alkalmazásának biztosítása
érdekében a 9. cikk (4) bekezdése a Bizottság által elfogadandó, kötelező
erejű végrehatás-technikai standard kidolgozásával bízza meg az EBH-t.
3.3.4.3.  Elkülönítési jogkör
A 10. cikk (1) bekezdése rögzíti, hogy az
illetékes hatóság köteles előírni az elkülönítést, ha úgy találja, hogy a
bankok kereskedési tevékenységei (árjegyzés, kockázatos értékpapírosításba
történő befektetés, ill. annak szponzorálása, valamint egyes
derivatívákkal történő kereskedés) és a kapcsolódó kockázatok meghaladnak
egyes határértékeket, illetve teljesítenek bizonyos, a mutatókhoz kapcsolódó
feltételeket. Ha a bank hitelt érdemlően bizonyítja az illetékes hatóság
felé, hogy ezek a tevékenységek nem veszélyeztetik az Unió pénzügyi
stabilitását, az illetékes hatóság – figyelembe véve a javasolt rendelet
célkitűzéseit – dönthet úgy, hogy nem írja elő az elkülönítést.
A 10. cikk (2) bekezdése rögzíti, hogy az
illetékes hatóság előírhatja egy adott kereskedési tevékenység
elkülönítését, amennyiben úgy véli, hogy – figyelembe véve a javasolt rendelet
célkitűzéseit – a szóban forgó tevékenység veszélyezteti a bank vagy az
Unió pénzügyi stabilitását.
Az illetékes hatóság a 10. cikkben említett
határozatok meghozatala előtt konzultál az EBH-val, majd tájékoztatja az
EBH-t végső határozatáról.
A 10. cikk (5) bekezdése felhatalmazza a
Bizottságot olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására, amelyekben
részletesen meghatározza az egyes mutatók esetében át nem lépendő szintet
és a feltételeket, ideértve a meghaladott mutatók azon minimális számát, ami
maga után vonja az elkülönítés alkalmazását. Emellett a Bizottság felhatalmazást
kap azon értékpapírosítás-típusok pontos meghatározására, amelyek kritériumok
listája alapján nem jelentenek veszélyt a pénzügyi stabilitásra, és ezért a
maghitelintézet is végezheti őket.
3.3.4.4.  A bankok saját kockázatának
kezelése (pénzgazdálkodás)
Amennyiben megvalósul az elkülönítés, a 11.
cikk (1) bekezdése értelmében a betétgyűjtéssel foglalkozó banknak
továbbra is lehetősége van saját kockázatainak kezelésére. Mivel azonban a
pénzgazdálkodás saját számlás kereskedéshez vezethet, és tekintettel arra, hogy
a likviditáskezelés együtt jár bizonyos spekulatív pozíciók megszerzésével,
ehhez bizonyos biztosítékoknak kell kapcsolódniuk.
3.3.4.5.  Kockázatkezelési szolgáltatások
nyújtása ügyfeleknek
A 12. cikk rögzíti, hogy a maghitelintézet
továbbra is értékesíthet bizonyos kockázatkezelési termékeket (azaz
derivatívákat) a nem pénzügyi, nem bank ügyfeleknek. A derivatívák ügyfeleknek
történő értékesítése azonban nagyobb kockázatnak teszi ki a bankot, ami
összetettebbé teheti a szanálást, és ezért különböző fokú biztosítékokat
és ellenőrzést tesz szükségessé. E kockázatok kezelése érdekében a
javaslat rögzíti, hogy a központi szerződő félen alapuló klíringre
alkalmas kamat-, deviza-, hitel-, kibocsátásiegység- és áruderivatívákat a maghitelintézet
értékesítheti nem pénzügyi ügyfelei, biztosítók és foglalkoztatói nyugellátást
szolgáltató intézmények részére, de csak kamat-, árfolyam- és hitelkockázat,
árukockázat és kibocsátásiegység-kockázat fedezésére, és a keletkező
pozíciókockázat felső korlátja mellett. Egyes derivatívák elismerése
tovább ösztönzi a bankokat e derivatívák standardizálására, így összhangban van
az európai piaci infrastruktúra-rendelet (EMIR) szakpolitikai
célkitűzéseivel.[18]
3.3.4.6.  A kereskedési tevékenységek
elkülönítésére vonatkozó szabályok
Amennyiben az illetékes hatóság előírja a
kereskedési tevékenységek fenti elkülönítését és az említett tevékenységek a
bankcsoporton belül maradnak, e tevékenységeket egy különálló jogalanyhoz (a
kereskedési egységhez) kell elkülöníteni. Ezen egységnek a csoport többi
tagjával való jogi, gazdasági, irányítási és operatív kapcsolatait a hatékony
elkülönítés biztosítása érdekében korlátozni kell. A 13. cikk (3) bekezdése
rögzíti, hogy ha elkülönítésre kerül sor, a csoportot homogén funkcionális
alcsoportokba kell szervezni – az egyik alcsoport a maghitelintézeteket, míg a
másik a kereskedési egységeket foglalja magában. A rendelet 13. cikkének
(5)–(13) bekezdése rögzíti azokat a feltételeket, amelyek a szigorú jogi,
gazdasági, irányítási és operatív elkülönítést szolgálják. Az elkülönítést
követően az említett cikkekben vázolt prudenciális követelmények egyedi
vagy szubkonszolidált alapon alkalmazandók az érintett alcsoportokra.
Emellett a 13. cikk (11) bekezdése a
tőkekövetelmény-rendelettől való eltérésről rendelkezik: annak
biztosítása érdekében, hogy a prudenciális követelmények (saját tőke,
likviditás és nyilvánosságra hozatal) szubkonszolidált alapon legyenek
alkalmazandók az érintett alcsoportokra, bizonyos követelményektől el lehet
tekinteni. Az önsegélyező, szövetkezeti vagy takarékintézménynek vagy
hasonlónak minősülő csoportok kockázatos kereskedési tevékenységeket
is folytatnak, ezért alkalmazandóak rájuk az e javaslatban foglalt
követelmények. Ugyanakkor ezen intézmények nagyon speciális tulajdonosi és
gazdasági struktúrával rendelkeznek, és fontos szerepet játszanak a helyi és a
regionális gazdaság finanszírozásában. Az elkülönítéshez kapcsolódó egyes
szabályok bevezetése jelentős változtatásokat tehet szükségessé ezen
intézmények szervezeti struktúrájában. Amennyiben ez az intézmények szervezeti
arculatának teljes megváltoztatását igényli, az aránytalan lehet az elért
haszonhoz viszonyítva. Ezért az illetékes hatóság úgy dönthet, hogy az
575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének a) vagy b) pontjában foglalt
követelményeket teljesítő maghitelintézet számára engedélyezi
tőkeinstrumentumok vagy szavazati jogok birtoklását valamely kereskedési
egységben, amennyiben ezt a csoport működéséhez elengedhetetlennek tartja,
és amennyiben a maghitelintézet elegendő intézkedést tett a vonatkozó
kockázatok megfelelő mérséklésére.
A maghitelintézet és a kereskedési egység
gazdasági elkülönítésének egy másik alapvető elemét a nagykockázati
korlátok jelentik. A 14–17. cikk rögzíti az erre vonatkozó szabályokat. E
szabályok tartalmaznak mind a csoporton belüli, mind azon kívüli, egyedi és
aggregát nagykockázati korlátokat.
3.3.4.7.  Elkülönítési terv
A kereskedési tevékenységek tényleges
elkülönítését megelőzi az érintett bankok azon kötelezettsége, hogy elkülönítési
tervet nyújtsanak be az illetékes hatóságokhoz. A 18. cikk úgy rendelkezik,
hogy e tervet az illetékes hatóságnak jóvá kell hagynia. Az illetékes hatóság
szükség esetén előírhatja a terv módosítását vagy az érintett bank
tétlensége esetén maga is kidolgozhatja az elkülönítési tervet.
3.3.4.8.  Az illetékes hatóságok és a
szanálási hatóságok közötti együttműködés
A bankok szanálásáról és helyreállításáról
szóló irányelv értelmében a szanálási hatóságok – amennyiben a hatékony
szanálás előtt álló akadályok megszüntetéséhez szükségesnek tartják – a
szanálás megtervezésének részeként előírhatják a bankok számára
strukturális (pl. jogi és szervezeti struktúrájukat érintő) változások
végrehajtását. Bár a javasolt rendelet célkitűzései a szanáláson túlmutatnak
és annál szélesebb körűek, szükséges annak biztosítása, hogy az érintett
hatóságok együttműködjenek. A 19. cikk ennek megfelelően rögzíti,
hogy amennyiben valamely illetékes hatóság az elkülönítés előírásáról
határoz, köteles arról értesíteni a szanálási hatóságokat (a 19. cikk (1)
bekezdése), és figyelembe venni a BRRD 13. és 13a. cikke szerinti minden
folyamatban lévő vagy a szanálási hatóságok által már elvégzett
szanálhatósági értékelést. Hasonlóképpen a szanálási hatóságnak is figyelembe
kell vennie az illetékes hatóság elkülönítésre vonatkozó határozatáról szóló
értesítést valamely intézmény szanálhatóságának értékelése során.
3.3.4.9.  A kereskedési egység számára
tiltott tevékenységek
A 20. cikk rögzíti, hogy vannak bizonyos
tevékenységek, amelyeket a kereskedési egységek nem végezhetnek. Ide tartozik a
betétbiztosítási rendszerek általi védelemre jogosult betétek gyűjtése,
valamint a pénzforgalmi irányelvben[19]
meghatározott lakossági pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása.
3.3.4.10.          Eltérés
Miközben a javasolt rendelet a belső
piacon található bankok strukturális reformjának céljára, célkitűzéseire
és eszközeire vonatkozóan egységes szabályokat rögzít, a 21. cikk eltérést tesz
lehetővé a III. fejezetben szereplő elkülönítési követelményektől
azon hitelintézetek számára, amelyek a javaslat III. fejezetének
rendelkezéseivel azonos hatású nemzeti jogszabályok hatálya alá tartoznak. Ezen
eltérést a Bizottság az érintett tagállam kérésére biztosítja, miután a
tagállam pozitív véleményt kapott az azon bankok felügyeletéért felelős
illetékes hatóságtól, amely bankok számára az eltérést kérték. Az eltérésre
azon elsődleges nemzeti jogszabályok jogosultak, amelyeket 2014. január
29. előtt fogadtak el, és amelyek teljesítik a 21. cikk (1) bekezdésében
rögzített kritériumokat. Ez azt jelenti, hogy a nemzeti jogszabálynak a
betétgyűjtéssel foglalkozó egység jogi, gazdasági és irányítási
elkülönítésére vonatkozó céljának, hatályának és rendelkezéseinek hasonlóaknak
kell lenniük a javasolt rendelet célkitűzéseihez, hatályához és
rendelkezéseihez.
3.3.5.     Összeegyeztethetőség:
jogalanyok és illetékes hatóságok (V. fejezet)
A 3. cikk hatálya alá tartozó bankok többsége
fióktelepek és leányvállalatok révén több országban folytatja tevékenységeit.
Felügyeletüket több különböző hatóság végzi: a székhely szerinti ország
(anyavállalat, leányvállalatok különböző tagállamokban) és a fogadó ország
(fióktelepek) hatóságai egyaránt érintettek. A strukturális reform hatékony és
eredményes csoportszintű alkalmazását biztosítandó, a 26. cikk értelmében
a strukturális elkülönítési határozatok esetében a végső szó a
konszolidált csoport feletti felügyeletet ellátó vezető felügyeleti
szervé. Néhány nemzeti reformjavaslat ugyancsak ezt a megközelítést alkalmazza.
A vezető felügyeleti szervnek a határozathozatal előtt konzultálnia
kell a csoport jelentős leányvállalatainak székhely szerinti felügyeletet
ellátó hatóságaival.
3.3.6.     Kapcsolat harmadik országokkal
(VI. fejezet)
A 27. cikk olyan felhatalmazáson alapuló jogi
aktusok elfogadásáról rendelkezik, amelyek bizonyos feltételek teljesülése
esetén egyenértékűként ismerik el harmadik országok strukturális
reformjait.
3.3.7.     Közigazgatási szankciók és
intézkedések (VII. fejezet)
A VII. fejezet a pénzügyi szolgáltatási ágazat
szankciókra és intézkedésekre vonatkozó jelenlegi horizontális politikáit
tükrözi. Meghatározza a javasolt rendelet lényegi megsértése esetén
alkalmazandó, egységes megközelítést, és rögzítik azokat a közigazgatási
szankciókat és intézkedéseket, amelyek alkalmazására az illetékes hatóságokat
fel kell hatalmazni.
3.3.8.     Jelentéskészítés és
felülvizsgálat (VIII. fejezet)
E javaslat elfogadása a bankokra uniós szinten
alkalmazandó strukturális elkülönítési szabályok első csomagját jelentené.
Ezért fontos értékelni, hogy a fent bemutatott szabályok hatékony és eredményes
eszköznek bizonyultak-e a strukturális reform céljának és célkitűzéseinek
eléréséhez. Ennek érdekében az utolsó fejezet kiemel néhány olyan területet,
amelyen a Bizottság mind általános, mind konkrét értelemben véve (34. cikk)
felülvizsgálja majd a keretet. A felülvizsgálatok középpontjában szerepel majd
például a határértékek alkalmazása, a saját számlás kereskedés 6. cikkben
rögzített tilalmának alkalmazása és hatékonysága, a felügyelet tárgyát
képező tevékenységek köre, valamint a mutatók megfelelősége és
alkalmazása.
3.3.9.     Határidők
Az alábbiakban az e javaslatban szereplő
főbb rendelkezések elfogadásához és végrehajtásához kapcsolódó fontosabb
határidők szerepelnek, az alapfeltevés az, hogy az Európai Parlament és a
Tanács 2015 júniusáig elfogadja a rendelet végleges szövegét:
·
a Bizottság 2016. január 1-ig elfogadja a főbb
rendelkezések végrehajtásához szükséges felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat;
·
2016. július 1-jén és azt követően évente
közzétételre kerül a rendelet hatálya alá tartozó és az eltérésben részesített
bankok jegyzéke;
·
2017. január 1-jén hatályba lép a saját számlás
kereskedés tilalma;
·
2018. július 1-jén hatályba lépnek a kereskedési
tevékenységek hitelintézetektől történő elkülönítésére vonatkozó
rendelkezések.
4.           Költségvetési vonatkozások:
A javaslat költségvetési vonzatait az e
javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatás ismerteti.
2014/0020 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
az uniós hitelintézetek ellenálló képességét
fokozó strukturális intézkedésekről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ
TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak
114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[20],
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére[21],
az európai adatvédelmi biztossal folytatott
konzultációt[22]
követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       Az Unió pénzügyi rendszere
több mint 8000 különböző méretű, társasági formájú és üzleti
modellű bankból áll, amelyek közül néhány nagyméretű bankcsoportként
folytat mindenre kiterjedő tevékenységeket. E csoportok jogalanyok és
csoporton belüli kapcsolatok összetett hálózatából állnak. A bankközi hitelezés
és a származékos piacok révén szorosan kötődnek egymáshoz. E nagy bankok
esetleges csődje rendkívül messzeható és jelentős hatásokkal járhat.
(2)       A pénzügyi válság
bebizonyította az uniós bankok összekapcsolt jellegét és a pénzügyi rendszer
ebből eredő kockázatát. Ennek eredményeként a bankszanálás a mai
napig kihívást jelent, nem csupán életképtelen részeket, hanem teljes
bankcsoportokat érint, és jelentős állami beavatkozást igényel.
(3)       Az Unió és tagállamai a
pénzügyi válság kezdete óta dolgoznak a banki szabályozás és felügyelet
alapvető átalakításán, ideértve a bankunió felé tett első lépéseket
is. A pénzügyi válság mélysége és a bankok összességének szanálására irányuló
igény miatt értékelni kellett, hogy a legnagyobb és legösszetettebb bankok
csődjének valószínűségét és hatását csökkentendő szükség van-e
több intézkedésre. Ennek megállapítására az Erkki Liikanen által elnökölt magas
szintű szakértői csoport kapott megbízást. A szakértői csoport a
legnagyobb és legösszetettebb bankok esetében a saját számlás kereskedésnek és
más magas kockázatú kereskedési tevékenységeknek a bankcsoporton belüli,
elkülönülő jogalanyhoz történő kötelező elkülönítését ajánlotta.
(4)       A folyamatban lévő banki
szabályozási reformprogram jelentősen növelni fogja mind az egyedi
bankoknak, mind a bankrendszer egészének az ellenálló képességét. Mindazonáltal
a legnagyobb és legösszetettebb uniós bankcsoportok egy kisebb csoportja
továbbra is túl nagy a csődhöz, túl nagy a mentéshez és túl összetett az
irányításhoz, a felügyelethez és a szanáláshoz. A strukturális reform ezért
fontos kiegészítője az egyéb szabályozási kezdeményezéseknek és
intézkedéseknek, mivel módot ad a csoporton belüli összetettség, a csoporton
belüli támogatások és a túlzott kockázatvállalási ösztönzők közvetlen
kezelésére. A tagállamok egy része már végrehajtott strukturális reformokat
bankrendszerében, illetve ilyen irányú intézkedések bevezetését tervezi.
(5)       Az Európai Parlament 2013.
július 13-án felkérte a Bizottságot, hogy dolgozza ki az európai bankszektor
strukturális reformjának elvi alapokon nyugvó megközelítését.
(6)       E rendelet jogalapja az
Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikkének
(1) bekezdése, amely lehetővé teszi a tagállamok rendelkezéseinek
közelítésére vonatkozó azon intézkedések elfogadását, amelyek a belső piac
megteremtését és megfelelő működését célozzák.
(7)       Ha a nemzeti jog
következetlen, és nem az e rendeletben meghatározott mechanizmusokkal
összeegyeztethető és egyenértékű módon követi ugyanazon szakpolitikai
célokat, az növekvő eséllyel negatívan érinti a piaci szereplőknek a
tőke mozgásával kapcsolatos döntéseit, mivel az eltérő és
következetlen szabályok és gyakorlatok jelentősen emelhetik a több
országban tevékenykedő hitelintézetek működési költségeit, vagyis az
erőforrások és a tőke rossz elosztásához vezethetnek ahhoz a
helyzethez képest, amelyben a tőke mozgására hasonló és konzisztens
szabályok vonatkoznak. Az eltérő és következetlen szabályok ugyanezen
okokból negatívan érintik a piaci szereplők azzal kapcsolatos döntéseit
is, hogy hol és miként nyújtsanak határon átnyúló pénzügyi szolgáltatásokat. Az
eltérő és következetlen szabályok a földrajzi arbitrázs nem kívánt
ösztönzéséhez is vezethetnek. A tőke mozgása és a határokon átnyúló
szolgáltatásnyújtás alapvető eleme az uniós belső piac megfelelő
működésének. Uniós szintű megközelítés nélkül a hitelintézetek
kénytelenek lesznek szerkezetüket és műveleteiket a nemzeti korlátokhoz
igazítani, ami még összetettebbé teszi őket és belső piac fokozott
töredezettségéhez vezet.
(8)       A következetlen nemzeti
jogszabályok aláássák továbbá a belső piac egészén alkalmazandó egységes
szabálykönyv kidolgozására tett erőfeszítéseket. Egy ilyen fejlemény azzal
a hatással is járna, hogy korlátozná az egységes felügyeleti mechanizmus[23] eredményességét, mivel
az Európai Központi Banknak eltérő és következetlen jogszabálycsomagokat
kellene alkalmaznia a felügyelete alatt lévő hitelintézetekre, ami növeli
a felügyeleti költségeket és az összetettséget. A következetlen jogszabályok
emellett megnehezítik és költségesebbé teszik a határokon átnyúló
hitelintézetek irányítását, különösen az eltérő és
valószínűsíthetően következetlen szabályoknak való megfelelés
biztosítása miatt. Hasonlóképpen, az egységes szanálási mechanizmus[24] keretében olyan
hitelintézeteket kellene szanálni, amelyek szervezeti és működési
struktúrájuk tekintetében potenciálisan eltérő nemzeti követelmények alá
tartoznak.
(9)       Az uniós szintű
harmonizáció révén biztosítható, hogy az uniós bankcsoportokat, amelyek közül
sok több tagállamban is működik, a strukturális követelmények közös kerete
szabályozza, ez pedig elkerülhetővé teszi a verseny torzulásait, csökkenti
a szabályozás összetettségét, elkerülhetővé teszi a határon átnyúló
tevékenységek indokolatlan megfelelési költségeit, elősegíti az uniós piac
további integrációját és hozzájárul a szabályozási arbitrázs
lehetőségeinek megszüntetéséhez.
(10)     A belső piac
működéséhez való hozzájárulás céljával összefüggésben lehetővé kell
tenni, hogy a hitelintézet eltérésben részesüljön a bizonyos kereskedési
tevékenységek elkülönítésére vonatkozó rendelkezések alól, amennyiben a
tagállam 2014. január 29. előtt olyan elsődleges nemzeti jogszabályt
fogadott el (ideértve a később elfogadott másodlagos jogszabályokat is),
amely a magánszemélyektől és kis- és középvállalkozásoktól (kkv-ktől)
betéteket gyűjtő hitelintézetek számára megtiltja a befektetésekkel
főkötelezettként történő kereskedést és a kereskedési céllal tartott
eszközök tartását. A tagállamokat ezért fel kell jogosítani arra, hogy a
Bizottságtól eltérést kérjenek a bizonyos kereskedési tevékenységek
elkülönítésére vonatkozó rendelkezések alól olyan hitelintézetek számára,
amelyek az említett rendelkezésekkel összeegyeztethető nemzeti
jogszabályok hatályába tartoznak. Ez lehetővé tenné, hogy azok a
tagállamok, amelyek már rendelkeznek az e rendelettel egyenértékű és
azonos hatású elsődleges jogszabályokkal, elkerülhessék a meglévő,
hatásos jogszabályok kiigazítását. Annak érdekében, hogy a nemzeti jogszabály és
a későbbi végrehajtási intézkedések ne veszélyeztessék a belső piac
célját, illetve működését, a nemzeti jogszabály és a kapcsolódó
felügyeleti és jogérvényesítési intézkedések céljának képesnek kell lennie
annak biztosítására, hogy a magánszemélyektől és kkv-ktől
biztosítható betéteket gyűjtő hitelintézetek olyan jogilag
kötelező erejű követelményeknek feleljenek meg, amelyek
egyenértékűek és összeegyeztethetőek e rendelet rendelkezéseivel. A
szóban forgó nemzeti szabályok hatályába tartozó hitelintézetet felügyelő
illetékes hatóságnak véleményt kell nyilvánítania a kérdésben, és e véleményt
csatolni kell az eltérési kérelemhez.
(11)     Az 1024/2013/EU tanácsi
rendelet[25]
4. cikke (1) bekezdésének i) pontja szerint az EKB a pénzügyi nyomás vagy
csőd elkerülése érdekében a hitelintézetektől megkívánt strukturális
változásokkal kapcsolatban végezhet felügyeleti feladatokat, amennyiben az
uniós jog kifejezetten előírja azokat az illetékes hatóságok számára.
(12)     E rendelet célja, hogy
csökkentse a túlzott kockázatvállalást és a gyors
mérlegfőösszeg-növekedést, a szanálás nehézségeit, az ellenőrzés
nehézségeit, az összeférhetetlenséget, a verseny torzulásait és a tőke
rossz elosztását. Célja továbbá, hogy megóvja az olyan tevékenységeket folytató
intézményeket, amelyeket állami védőhálónak kell védenie a más
tevékenységek miatt felmerülő veszteségektől. A szükséges
szabályoknak ezért elő kell segíteniük, hogy a bankok újra a reálgazdaság
szolgálatát célzó alapvető, kapcsolatorientált szerepükre
összpontosítsanak, és meg kell akadályozniuk, hogy a bankok tőkéjüket a
nem pénzügyi gazdaság hitelezése helyett túlzott mértékben kereskedési célokra
fordítsák.
(13)     Ez a rendelet csak azokra a
hitelintézetekre és csoportokra lesz alkalmazandó, amelyeknek kereskedési
tevékenysége eléri a rendeletben meghatározott küszöbértékeket. A rendelet
tehát kifejezetten az azon legnagyobb és legösszetettebb hitelintézetekből
és csoportokból álló kisebb csoportra összpontosít, amelyek minden egyéb
jogalkotási aktus ellenére továbbra is túl nagyok a csődhöz, túl nagyok a
mentéshez és túl összetettek az irányításhoz, a felügyelethez és a szanáláshoz.
E rendelet rendelkezéseit így csak azokra az uniós hitelintézetekre és
csoportokra indokolt alkalmazni, amelyek vagy globálisan rendszerszinten
jelentősnek minősülnek, vagy pedig a kereskedési tevékenység, illetve
az abszolút méret tekintetében meghaladnak bizonyos relatív vagy abszolút
számviteli küszöbértékeket. A tagállamok vagy az illetékes hatóságok
határozhatnak úgy, hogy a kisebb hitelintézetekre is hasonló intézkedéseket
alkalmaznak.
(14)     E rendelet területi hatályának
elég nagynak kell lennie annak biztosításához, hogy a verseny ne torzuljon és a
szabályokat ne lehessen megkerülni. Indokolt azonban mentesíteni az uniós
anyavállalatok azon harmadik országbeli leányvállalatait vagy harmadik
országbeli hitelintézetek azon uniós fióktelepeit, amelyek e rendelet hatályába
tartoznak, de olyan intézkedések is vonatkoznak rájuk, amelyek a Bizottság
megítélése szerint e rendeletéivel egyenértékű hatásúak. Indokolt, hogy az
illetékes hatóságok az uniós anyavállalattal rendelkező csoportok külföldi
leányvállalatait is mentesíthessék, amennyiben azok önállóak, és csődjük
korlátozott hatással járna a csoport egészére nézve.
(15)     Az azonos csoportba tartozó
hitelintézetek és jogalanyok számára célszerű megtiltani, hogy saját
számlára vásároljanak és értékesítsenek pénzügyi eszközöket és árukat, mivel e
tevékenység korlátozott vagy zérus hozzáadott értékkel bír, és eredendően
kockázatos.
(16)     A saját számlás kereskedés
nehezen különböztethető meg az árjegyzéstől. E nehézség leküzdése
céljából a saját számlás kereskedés tilalmát indokolt a saját számlás
kereskedésre szakosodott részlegekre, egységekre, divíziókra vagy egyéni
kereskedőkre korlátozni. Gondoskodni kell róla, hogy a bankok ne legyenek
képesek e tilalom megkerülésére oly módon, hogy saját számlás kereskedést végző
nem banki jogalanyokat üzemeltetnek vagy azokban lévő befektetésekből
profitálnak.
(17)     Annak biztosítása érdekében,
hogy a saját számlás kereskedés tilalma alá eső jogalanyok továbbra is
hozzájárulhassanak a gazdaság finanszírozásához, célszerű engedélyezni
számukra, hogy egy zárt listán szereplő alapokba fektessenek. E teljes
körű listának a zárt végű és tőkeáttétel nélküli alternatív
befektetési alapokat („ABA-k”), az európai kockázatitőke-alapokat, az
európai szociális vállalkozási alapokat és az európai hosszú távú befektetési
alapokat célszerű tartalmaznia. Annak biztosítására, hogy ezek az alapok
ne veszélyeztessék a befektető hitelintézetek életképességét és pénzügyi
szilárdságát, elengedhetetlen, hogy azokat a zárt végű és tőkeáttétel
nélküli ABA-kat, amelyekbe a hitelintézetek továbbra is befektethetnek, olyan
ABA-kezelők kezeljék, amelyeket a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi
rendelet[26]
vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően engedélyeztek és felügyelnek, és
hogy az említett ABA-k az Unióban legyenek letelepedettek, vagy, amennyiben nem
az Unióban letelepedettek, úgy az említett irányelv szabályainak
megfelelően kerüljenek forgalmazásra az Unióban.
(18)     A saját számlás kereskedés
tilalma alá eső jogalanyok számára lehetővé kell tenni, hogy saját tőkéjüket
készpénzgazdálkodásuk keretében befektetésekre fordítsák. A
készpénz-gazdálkodási tevékenység célja a saját tőke értékének
megőrzése, egyben a hitelkockázat számos partner közötti megosztása és a
saját tőke likviditásának maximalizálása kell, hogy legyen. A
készpénzgazdálkodás során a saját számlás kereskedés tilalma alá eső
jogalanyok nem törekedhetnek a pénzpiaci rátákat meghaladó hozamok elérésére, e
célból a három hónapos magas minőségű államkötvények hozamrátáját
kell referenciának tekinteni.
(19)     A pénzeszköz-egyenértékesekkel
általában pénzpiacokon kereskednek, olyan eszközök tartoznak ide, mint a
kincstárjegyek, önkormányzati kötvények, betéti okiratok, kereskedelmi
értékpapírok, banki garanciával ellátott értékpapírok, továbbá szabályozott
pénzpiaci alapok rövid lejáratú értékpapírjai, befektetési jegyei vagy
részvényei. A short ügyletek tilalma érdekében a hitelintézetnek birtokolnia
kell a pénzeszköz-egyenértékest, mielőtt értékesítené azt.
(20)     A túlzott kockázatvállalásra
ösztönző javadalmazási politikák alááshatják a bankok hatékony és
eredményes kockázatkezelését. Az e területen alkalmazandó uniós jog
kiegészítésével a javadalmazásról szóló rendelkezéseknek hozzá kell járulniuk a
saját számlás kereskedés tilalmának betartásához. Hasonlóképpen korlátozniuk
kell a maghitelintézetek bármely fennmaradó vagy rejtett saját számlás
kereskedési tevékenységét a prudens kockázatkezelés során.
(21)     A saját számlás kereskedés
tilalma alá eső jogalanyok vezető testületének biztosítania kell a
tilalom betartását.
(22)     A nagy hitelintézetek a saját
számlás kereskedésen kívül számos egyéb kereskedési tevékenységet folytatnak,
mint például árjegyzés, kibocsátás, kockázatos értékpapírosításhoz kapcsolódó
befektetés és szponzorálás, vagy összetett származékos ügyletek strukturálása,
megkötése vagy végrehajtása. Ezek a kereskedési tevékenységek gyakran
ügyféltevékenységgel kapcsolatosak, de ennek ellenére aggályosak lehetnek.
Tekintettel azonban potenciálisan hasznos jellegükre, e tevékenységeket nem
célszerű közvetlen tilalom alá helyezni. Ehelyett indokolt, hogy e
tevékenységek az illetékes hatóság utólagos ellenőrzése alá kerüljenek,
illetve lehetőleg el legyenek különítve a csoport többi
tevékenységétől.
(23)     Ha az illetékes hatóság a
kereskedési tevékenységek értékelésekor arra a következtetésre jut, hogy azok a
relatív méret, a tőkeáttétel, az összetettség, a nyereségesség, a
kapcsolódó piaci kockázat, valamint az összekapcsolódás tekintetében
meghaladnak bizonyos mutatókat, akkor indokolt előírnia e kereskedési
tevékenységek maghitelintézettől való elkülönítését, kivéve, ha a
maghitelintézet hitelt érdemlően bebizonyítja az illetékes hatóságnak,
hogy azok – figyelembe véve az e rendeletben meghatározott célkitűzéseket
– nem jelentenek veszélyt a maghitelintézet pénzügyi stabilitására, illetve az
uniós pénzügyi rendszer egészére.
(24)     Az árjegyzéssel kapcsolatban
különös aggályok érvényesülnek. A nagy bankcsoporton belüli kereskedési
tevékenységek és pozíciók léte akadályozhatja a bank szanálhatóságát, mivel a
szanálás során az egyedi kereskedési pozíciók azonos elbánás alá esnek,
függetlenül attól, hogy ügyféltevékenység miatti árjegyzésből vagy
spekulációból erednek. Az árjegyzők emellett más nagy bankcsoportokkal is
összekapcsolódnak. Az árjegyzők ezenkívül lényeges partnerkockázatnak is
ki lehetnek téve, az árjegyzés pedig eltérően működik a
különböző pénzügyi eszközök és piaci modellek tekintetében. Az illetékes
hatóságnak ezért az értékelés során különös figyelmet kell fordítania ezekre a
tevékenységekre.
(25)     Bizonyos, értékpapírosítással
kapcsolatos tevékenységek lehetővé tették a hitelintézetek számára a
kockázatok gyors felhalmozását, a hitelezett szektor kockázati koncentrációját,
a pénzügyi közvetítők közötti, egyre nagyobb mértékű függést
főként a rövid távú finanszírozás tekintetében, valamint a pénzügyi
közvetítők egyre jelentősebbé váló összekapcsolódását. Ha az
értékpapírosításnak nem kell teljesítenie bizonyos, magas színvonalat biztosító
minimumkövetelményeket, akkor a hitelintézetek továbbra is jelentős
likviditási kockázatokkal fognak szembesülni. A kockázatos értékpapírosított
termékekbe való befektetés emellett növelheti a pénzügyi közvetítők összekapcsolódását,
ami gátolja a rendezett és gyors szanálást. Következésképpen az illetékes
hatóságnak az értékelés során különös figyelmet kell fordítania ezekre a
tevékenységekre.
(26)     A tényleges jogi, gazdasági,
irányítási és működési elkülönítés érdekében a maghitelintézeteknek és a
kereskedési egységeknek a tőkére, a likviditásra és a nagykockázatokra
vonatkozó szabályokat a funkcionális alcsoport szintjén kell teljesíteniük.
Erős, független irányító testülettel és elkülönülő vezető
testülettel kell rendelkezniük.
(27)     Az önsegélyező,
szövetkezeti vagy takarékintézménynek vagy ezekhez hasonló intézménynek
minősülő csoportok speciális tulajdonosi és gazdasági struktúrával
rendelkeznek. Az elkülönítési szabályok egy részének előírása messzeható
változásokat tehet szükségessé az említett jogalanyok szervezeti felépítésében,
e változások költségei pedig nem feltétlenül állnának arányban az
előnyökkel. Amennyiben az említett csoportok e rendelet hatályába
tartoznak, az illetékes hatóság határozhat úgy, hogy az 575/2013/EU rendelet
49. cikke (3) bekezdésének a) vagy b) pontjában meghatározott követelményeket
teljesítő maghitelintézet tőkeinstrumentumokat vagy szavazati jogokat
birtokoljon a kereskedési egységben, amennyiben az illetékes hatóság úgy véli,
hogy az ilyen tőkeinstrumentumok vagy szavazati jogok birtoklása
nélkülözhetetlen a csoport működéséhez, és hogy a maghitelintézet
kielégítő intézkedéseket hozott a vonatkozó kockázatok megfelelő
mérséklésére.
(28)     A nagykockázati korlátok
célja, hogy megvédjék a hitelintézeteket az egy ügyfélre vagy a kapcsolatban
álló ügyfelek egy csoportjára való túlzott koncentráció miatt felmerülő
veszteségek kockázatától. E korlátozásoknak a hitelintézeten vagy a csoporton
belüli elkülönített részek közötti, valamint a maghitelintézet és a kereskedési
tevékenységet folytató külső jogalanyok közötti alkalmazása szerves részét
képezi ennek a rendeletnek. Mindazonáltal az egyedi kockázati korlátoktól
függetlenül az aggregát nagykockázatok továbbra is jelentősek lehetnek. Az
egyedi korlátokat ezért ki kell egészíteni az aggregát nagykockázati korláttal.
Az állami védőháló elkülönítendő tevékenységekre való alkalmazásának
korlátozása, továbbá a kereskedési egység és a maghitelintézet tevékenységeinek
egyértelmű megkülönböztetése érdekében a kereskedési egység számára meg
kell tiltani a betétbiztosítással biztosítható betétek gyűjtését. E
tilalomnak nem szabad akadályoznia a szigorúan a kereskedési tevékenységekhez
kötődő fedezetcserét. Ugyanakkor a kiegészítő hitelforrás
fenntartása érdekében a kereskedési egység számára lehetővé kell tenni,
hogy ügyfeleinek hitelezzen. Ezenkívül előfordulhat, hogy a kereskedési
egységnek bankközi szinten pénzforgalmi, elszámolási és kiegyenlítési
szolgáltatásokat kell nyújtania, de lakossági pénzforgalmi szolgáltatásokban
nem szabad részt vennie.
(29)     A maghitelintézetnek az
elkülönítéstől függetlenül továbbra is képesnek kell lennie saját
kockázata kezelésére. Bizonyos kereskedési tevékenységeket ezért célszerű
engedélyezni, amennyiben azok a maghitelintézet tőkéjének, likviditásának
és finanszírozásának prudens kezelését célozzák, és nem veszélyeztetik pénzügyi
stabilitását. Hasonlóképpen, a maghitelintézetnek képesnek kell lennie arra,
hogy ügyfeleinek bizonyos szükséges kockázatkezelési szolgáltatásokat nyújtson.
Erre azonban úgy kell sort keríteni, hogy az ne tegye ki indokolatlan
kockázatnak a maghitelintézetet, és ne veszélyeztesse annak pénzügyi
stabilitását. A saját kockázat prudens kezelésének céljára és az ügyfeleket
szolgáló kockázatkezelési szolgáltatások nyújtására alkalmas fedezeti
tevékenységek a nemzetközi pénzügyi beszámolási standardok értelmében fedezeti
elszámolásoknak minősülhetnek, de nem kötelező jelleggel.
(30)     Az e rendeletben
előirányzott döntéshozatali eljárás eredményességének fokozása céljából,
valamint annak érdekében, hogy az e rendelet, az 1024/2013/EU európai
parlamenti és tanácsi rendelet, a [bankok helyreállításáról és szanálásáról
szóló] irányelv és a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[27] keretében hozott
intézkedések összhangban legyenek, az illetékes hatóságoknak és az illetékes
szanálási hatóságoknak minden körülmények között, a vonatkozó uniós jog által
rájuk ruházott minden hatáskörben szorosan együtt kell működniük. Az
együttműködési kötelességnek az illetékes hatóság strukturális intézkedés
kiszabására vonatkozó végleges határozatához vezető eljárás minden
szakaszára ki kell terjednie.
(31)     Az elkülönítés jelentős
hatást gyakorol a bankcsoportok jogi, szervezeti és működési
struktúrájára. Az elkülönítés alkalmazásának eredményes és hatékony
biztosítása, továbbá a csoportok földrajzi vonalak mentén való elkülönítésének
megakadályozása érdekében az elkülönítési határozatot csoportszinten az
összevont felügyeletet ellátó hatóságnak kell meghoznia, a bankcsoport
jelentős leányvállalatainak illetékes hatóságaival folytatott
megfelelő konzultáció után.
(32)     Az átláthatóság és a
jogbiztonság minden piaci szereplő javát szolgáló előmozdítása
érdekében az Európai Bankhatóságnak (EBH) weboldalán közzé kell tennie és
naprakész állapotban kell tartania azon hitelintézetek és csoportok listáját,
amelyek a saját számlás kereskedés tilalma és a bizonyos kereskedési
tevékenységek elkülönítésére vonatkozó követelmény hatálya alá tartoznak.
(33)     Amennyiben a prudenciális
felügyelettel és e rendelet alkalmazásával kapcsolatos információközlés
személyes adatok feldolgozásával jár, úgy ezen adatokat célszerű az uniós
jogi keret teljes körű védelmében részesíteni. Különösen fontos, hogy az
illetékes hatóság a személyes adatokat csak addig őrizhesse meg, ameddig
ez az alkalmazandó adatvédelmi szabályok[28]
alapján szükséges.
(34)     Az elkülönítés együtt jár az
érintett bankcsoportok jogi, szervezeti és működési struktúrájának
változásaival, ami költségeket jelent. A költségek ügyfelekre való
áthárításának kockázatát korlátozandó, és a hitelintézeteknek az elkülönítési
határozat rendezett módon történő végrehajtásához szükséges időt
biztosítandó, indokolt, hogy az elkülönítés ne közvetlenül a rendelet
hatálybalépésekor legyen alkalmazandó, hanem [a pontos dátumot a Kiadóhivatal
illeszti be, 18 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-tól/-től.
(35)     Az e rendelet keretében
azonosított különböző jogalanyok által a nagy, összetett és összekapcsolt
hitelintézetek számára előírt strukturális változások miatt, részben vagy
egészben, rendes üzleti tevékenység keretében, hivatásos alapon végzett
befektetési szolgáltatásokat vagy tevékenységeket a 2004/39/EK európai
parlamenti és tanácsi irányelv[29]
rendelkezéseinek megfelelően kell végezni. Amennyiben ez a rendelet a
2004/39/EK irányelvben meghatározottaknál szigorúbban korlátozza az említett
jogalanyok befektetési szolgáltatások nyújtására irányuló képességét, úgy e
rendelet rendelkezései az irányadók. Az említett befektetési szolgáltatások
vagy tevékenységek nyújtása a 2013/36/EU irányelv szerint előzetesen
engedélyezett hitelintézetek kivételével a 2004/39/EK irányelv rendelkezéseinek
megfelelő engedélyhez kötött.
(36)     A Bizottságnak célszerű
együttműködnie harmadik országok hatóságaival olyan kölcsönösen
előnyös megoldások kidolgozása érdekében, amelyekkel biztosítható az e
rendelet rendelkezései és a harmadik országban megállapított követelmények
közötti összhang. A Bizottságnak e célból képesnek kell lennie annak
megállapítására, hogy a harmadik ország jogi kerete egyenértékű-e ezzel a
rendelettel, jogi, felügyeleti és jogérvényesítési intézkedéseire is
figyelemmel.
(37)     Annak biztosítása érdekében,
hogy az e rendelet hatályába tartozó jogalanyok teljesítsék a rendeletből
fakadó kötelezettségeiket, és hogy az Unió egészében hasonló bánásmódot
élvezzenek, hatásos, arányos és visszatartó erejű közigazgatási
szankciókat és intézkedéseket kell előírni. Az e rendeletben meghatározott
közigazgatási szankcióknak és intézkedéseknek ezért a címzettekkel, a szankció
vagy intézkedés alkalmazásakor figyelembe veendő kritériumokkal, a
szankciók vagy intézkedések közzétételével, a legfontosabb szankcionálási
hatáskörökkel és a közigazgatási bírságok mértékével kapcsolatban eleget kell
tenniük bizonyos alapvető követelményeknek.
(38)     Az e rendeletben meghatározott
követelmények részletezése érdekében a Bizottságnak az EUMSZ 290. cikke
szerinti, jogi aktusok elfogadására irányuló hatáskört kell kapnia a
következő nem alapvető elemek tekintetében: a 6. cikk alapján nem
tiltandó kormányzatikötvény-típusok körének kibővítése, és hogy mely
illetékes hatóságoknak nem kell felülvizsgálnia vagy megfontolnia az
elkülönítést; azon vonatkozó korlátok és feltételek meghatározása, amelyek
alapján az illetékes hatóságnak feltételeznie kell bizonyos kereskedési
tevékenységek elkülönítésének szükségességét; a hitelintézet saját kockázatának
kezelése érdekében felhasználható eszközök listájának kibővítése; a
hitelintézet által az ügyfelek kockázatának kezelése érdekében ügyleti célokra
felhasználható eszközök listájának kibővítése; azon korlát kiszámítása,
amely felett a maghitelintézet nem értékesíthet és mérlegében sem
szerepeltethet derivatívákat; nagykockázatok és a hitelkockázat-mérséklési
technikák elismerésének mértéke; az e rendelet II. és III. fejezete alkalmazási
feltételeinek megállapításához használt „kereskedési tevékenységek” fogalmi
elemeinek módosítása; azon értékpapírosítás-típusok meghatározása, amelyek nem
jelentenek veszélyt a maghitelintézet pénzügyi stabilitására, illetve az uniós
pénzügyi rendszerre; a harmadik ország jogi és felügyeleti keretének
egyenértékűségi értékeléséhez használt kritériumok. Különösen fontos, hogy
a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat
folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló
jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a
vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő
egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(39)     E rendelet egységes feltételek
mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében, különös tekintettel
a 21. és a 27. cikkben megállapított rendelkezésekre, a Bizottságot
végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni.
(40)     A pénzügyi szolgáltatásokra
vonatkozó technikai standardoknak biztosítaniuk kell a következetes harmonizációt
és a betétesek, a befektetők és a fogyasztók megfelelő védelmét az
egész Unióban. A hatékonyság érdekében célszerű, hogy az EBH, mint
jelentős szakértelemmel rendelkező szerv, olyan szabályozás- és
végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozzon ki, amelyek nem igényelnek
szakpolitikai döntéseket. A technikai standardok kidolgozása során az EBH-nak
hatékony közigazgatási és jelentéstételi eljárásokat kell biztosítania.
(41)     A Bizottságnak – az EUMSZ 290.
cikke szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal, az 1093/2010/EU európai
parlamenti és tanácsi rendelet[30]
10–14. cikkének megfelelően – az EBH által kidolgozott
szabályozástechnikai standardokat kell elfogadnia az azon mutatók egységes
mérésére és alkalmazására vonatkozó módszertan tekintetében, amelyek annak a
küszöbértéknek a kiszámítását szolgálják, amely felett el kell különíteni a
kereskedési tevékenységeket. A Bizottságnak és az EBH-nak biztosítania kell,
hogy az említett standardokat valamennyi érintett intézmény olyan módon tudja
alkalmazni, hogy az arányban álljon az adott intézmények és tevékenységeik
jellegével, nagyságrendjével és összetettségével.
(42)     A Bizottságnak – az EUMSZ 291.
cikke szerinti végrehajtási aktusokkal, az 1093/2010/EU európai parlamenti és
tanácsi rendelet 15. cikkének megfelelően – felhatalmazást kell kapnia az
EBH által kidolgozott végrehajtás-technikai standardok elfogadására a
következők tekintetében: a hitelintézetek és csoportok által végzett
kereskedési tevékenységek volumenének számítási módszertana, a hitelintézetek
és anyavállalatok által végzett kereskedési tevékenységek teljes volumenére és
elemeire vonatkozó adatszolgáltatás egységes formanyomtatványa, valamint az
EBH-val a szankciók vonatkozásában folytatott információcsere eljárásainak és
formájának meghatározása.
(43)     Az arányosság elvével
összhangban, a rendszerszintű kockázatnak, a pénzügyi nyomásnak, illetve a
nagy, összetett és összekapcsolt hitelintézetek csődjének elkerülésére
irányuló cél elérése érdekében szükséges és helyénvaló szabályokat megállapítani
a saját számlás kereskedés tilalmáról és bizonyos kereskedési tevékenységek
elkülönítéséről. E rendelet az Európai Unióról szóló szerződés
5. cikkének (4) bekezdésével összhangban nem lépi túl a kitűzött
cél eléréséhez szükséges mértéket.
(44)     Az Európai Unió Alapjogi
Chartájának 16. cikke szerint a vállalkozás szabadságát, az uniós joggal és a
nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban, el kell ismerni. Az
Unióban minden személynek joga van vállalkozást indítani vagy folytatni,
bármilyen megkülönböztetés vagy szükségtelen korlátozás nélkül. A Charta 17.
cikkének keretében emellett a részvénytulajdon – mint tulajdon – védelemben
részesül. A részvényeseknek joguk van ahhoz, hogy tulajdonukat birtokolják,
használják, azzal rendelkezzenek, és hogy e tulajdonuktól önkényesen ne
legyenek megfoszthatók. A saját számlás kereskedés tilalma és bizonyos
kereskedési tevékenységek elkülönítése, amit e rendelet ír elő, sértheti a
vállalkozás szabadságát és a részvényesek tulajdonhoz való jogát, hiszen azok
ebben a helyzetben nem rendelkezhetnek szabadon tulajdonuk felett.
(45)     A vállalkozás szabadságát és a
részvényesek jogait érintő korlátozásoknak meg kell felelniük a Charta 52.
cikkének. Az e jogokba való beavatkozás nem lehet aránytalan. Következésképpen
a kereskedési tevékenységek tilalma vagy elkülönítése csak akkor írható
elő, ha az közérdekből, az uniós bankpiac megfelelő
működése és a pénzügyi stabilitás előmozdítása érdekében történik. Az
érintett részvényeseket nem szabad megakadályozni egyéb jogaik, például a hatékony
jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jog gyakorlásában.
(46)     Ez a rendelet tiszteletben
tartja az alapvető jogokat és betartja a Chartában elismert elveket,
nevezetesen a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához, a személyes adatok
védelméhez, a vállalkozás szabadságához, a tulajdonhoz, a hatékony
jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz, valamint a védelemhez való jogot
és a ne bis in idem elvet. E rendeletet az említett jogoknak és elveknek
megfelelően kell alkalmazni.
(47)     Mivel a saját számlás
kereskedés tilalmával érintett jogalanyoknak kellő időre van
szükségük a tilalom végrehajtásához, ez a rendelet előirányozza, hogy a
tilalom [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 18 hónappal a
rendelet közzétételét követően]-tól/-től legyen alkalmazandó.
Hasonlóképpen, az e rendeletben előirányzott azon eljárások, amelyek
alapján az illetékes hatóság a maghitelintézet és a kereskedési tevékenységek
elkülönítéséről határoz – és az ilyen határozat elfogadását követően
a csoportokra alkalmazandó eljárások – összetettek és időigényesek, nem
csupán a végrehajtás, hanem az említett intézkedések felelős és
fenntartható módón történő alkalmazása szempontjából is. Helyénvaló ezért,
hogy az ilyen rendelkezések [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be,
36 hónappal a rendelet közzétételét követően]-tól/-től legyenek
alkalmazandók.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. fejezet
Általános rendelkezések
1. cikk
Célkitűzések
Ennek a rendeletnek a célja a
rendszerszintű kockázatnak, a pénzügyi nyomásnak, illetve a nagy,
összetett és összekapcsolt jogalanyok, különösen a hitelintézetek
csődjének az elkerülése, és a következő célkitűzések elérése:
a)           a hitelintézet túlzott
kockázatvállalásának csökkentése;
b)           a hitelintézet különböző részei
közötti érdemi összeférhetetlenség megszüntetése;
c)           a rossz erőforrás-elosztás
elkerülése és a reálgazdaságba irányuló hiteláramlás ösztönzése;
d)           hozzájárulás a torzításmentes
versenyfeltételekhez minden hitelintézet számára a belső piacon;
e)           a pénzügyi szektoron belüli,
rendszerszintű kockázathoz vezető összekapcsolódás csökkentése;
f)            a hitelintézetek hatékony
irányításának, ellenőrzésének és felügyeletének elősegítése;
g)           a csoportok rendezett szanálásának
és helyreállításának elősegítése.
2. cikk
Tárgy
Ez a rendelet szabályokat állapít meg a
következőkről:
a)           a saját számlás kereskedelem
tilalma;
b)           bizonyos kereskedési tevékenységek
elkülönítése.
3. cikk
Hatály
(1)
Ez a rendelet a következő jogalanyokra
alkalmazandó:
a)      bármely hitelintézet vagy uniós anyavállalat,
ideértve letelepedési helytől függetlenül minden fióktelepet és
leányvállalatot, ha a 2013/36/EU irányelv 131. cikkének alkalmazásában
globálisan rendszerszinten jelentős intézménynek minősül;
b)      a következő jogalanyok bármelyike,
amennyiben teljes eszközállománya három egymást követő évben eléri a 30
milliárd EUR-t és kereskedéseinek volumene eléri a
70 milliárd EUR-t vagy teljes eszközállománya 10 százalékát:
i.        az Unióban letelepedett olyan
hitelintézet – ideértve letelepedési helytől függetlenül minden
fióktelepét –, amely sem anyavállalat, sem leányvállalat;
ii.       uniós anyavállalat – ideértve
letelepedési helytől függetlenül minden fióktelepet és leányvállalatot –,
amennyiben az egyik csoporttag az Unióban letelepedett hitelintézet;
iii.      harmadik országban letelepedett
hitelintézet uniós fióktelepe.
4. cikk
Negatív hatály
(1)
Ez a rendelet nem alkalmazandó a következőkre:

a)      harmadik országban letelepedett
hitelintézetek uniós fióktelepei, amennyiben azok a 27. cikk (1) bekezdésének
megfelelően egyenértékűnek tekintett jogi keretben működnek;
b)      uniós anyavállalatok harmadik országban
letelepedett leányvállalatai, amennyiben azok a 27. cikk (1) bekezdésének
megfelelően egyenértékűnek tekintett jogi keretben működnek;
c)      a 2013/36/EU irányelv 2. cikke (5)
bekezdésének 2–23. pontjában említett jogalanyok.
(2)
Az (1) bekezdés b) pontját kiegészítve, az
illetékes hatóság a 10–16. és a 20. cikkel egyenértékűnek tekintett
szabályok hiányában is mentesítheti a III. fejezet követelményei alól az uniós
anyavállalatok harmadik országban letelepedett leányvállalatait, ha
meggyőződik arról, hogy:
a)      az uniós csoportszintű szanálási
hatóság és a harmadik ország fogadó hatósága között szanálási megállapodás jött
létre;
b)      az uniós anyavállalat harmadik országban
letelepedett leányvállalatának szanálási stratégiája nincs káros hatással az
uniós anyavállalat és más csoporttagok letelepedés szerinti tagállamának
pénzügyi stabilitására.
5. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1.           „hitelintézet”: az 575/2013/EU
európai parlamenti és tanácsi rendelet[31]
4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézet;
2.           „csoport”: az anyavállalat és
leányvállalatai;
3.           „szanálás”: a [bankok
helyreállításáról és szanálásáról szóló] irányelv 2. cikkének 1. pontjában
meghatározott szanálás;
4.           „saját számlás kereskedés”:
saját tőke vagy idegen tőke használata pozíció felvételére bármely
típusú ügyletben bármely pénzügyi eszköz vagy áru vásárlására, értékesítésére
vagy elidegenítésére kizárólag saját számlás nyereség megszerzése érdekében és
tényleges vagy várt ügyféltevékenységgel való kapcsolat nélkül, vagy a jogalany
számára tényleges vagy várt ügyféltevékenység eredményeként felmerülő
kockázat fedezete érdekében, konkrétan ilyen pozíció felvételére és nyereség realizálására
szakosodott részleg, egység, divízió vagy egyéni kereskedő alkalmazásával,
ideértve a saját számlás kereskedésre szakosodott platformokat is;
5.           „uniós anyavállalat”:
tagállambeli anyavállalat, amely nem leányvállalata más, bármely tagállambeli
vállalkozásnak;
6.           „leányvállalat”: a
2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[32] 2. cikkének 10.
pontjában meghatározott leányvállalkozás;
7.           „illetékes hatóság”: az
575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 40. pontjában meghatározott
illetékes hatóság, az 1024/2013/EU tanácsi rendeletnek megfelelően
ideértve az EKB-t is;
8.           „intézmény”: az 575/2013/EU
rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 3. pontjában meghatározott intézmény;
9.           „anyavállalat”: a 2013/34/EU
irányelv 2. cikkének 9. pontjában meghatározott anyavállalkozás, ideértve az intézményt,
a pénzügyi holding társaságot, a vegyes pénzügyi holding társaságot és a vegyes
tevékenységű holding társaságot;
10.         „pénzügyi eszköz”: a
2004/39/EK irányelv I. mellékletének C. szakaszában meghatározott pénzügyi
eszköz;
11.         „vezető testület”: a
2013/36/EU irányelv 3. cikke (1) bekezdésének 7. pontjában meghatározott
vezető testület, vagy – amennyiben az érintett jogalany nem intézmény – az
azzal egyenértékű testület;
12.         „árjegyzés”: pénzügyi
intézmény kötelezettségvállalása piaci likviditás rendszeres és folyamatos
biztosítására, egy bizonyos pénzügyi eszközre vonatkozó kétirányú árajánlatok
közzétételével, vagy szokásos üzleti tevékenysége részeként ügyfelei által
kezdeményezett megbízások teljesítésével vagy ügyfelei kereskedési megbízásai alapján
eljárva, de mindkét esetben lényeges piaci kockázatnak való kitettség nélkül;
13.         „szponzor”: az 575/2013/EU
rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontjában meghatározott szponzor;
14.         „értékpapírosítás”: az
575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 61. pontjában meghatározott
értékpapírosítás;
15.         „derivatívákkal való
kereskedés”: derivatívák vásárlása vagy értékesítése;
16.         „maghitelintézet”: olyan
hitelintézet, amely legalább a 94/19/EK irányelvnek[33] megfelelő
betétbiztosítási rendszerben biztosítható betéteket gyűjt;
17.         „áru”: az 1287/2006/EK
bizottsági rendelet[34]
2. cikkének 1. pontjában meghatározott áru;
18.         „csoporttag”: a csoport részét
képező jogi személy;
19.         „pénzügyi szervezet”: az
alábbi kategóriák egyikébe tartozó jogalany:
–
az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének
27. pontjában meghatározott pénzügyi ágazatbeli szervezet;
–
a 2011/61/EU irányelvben meghatározott zárt
végű és tőkeáttétel nélküli alternatív befektetési alapok („ABA-k”),
amennyiben ezen alapok az Unióban letelepedettek, vagy ha nem az Unióban
letelepedettek, akkor a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[35] 35. vagy 40. cikkének
megfelelően forgalmazásra kerülnek az Unióban, a 345/2013/EU európai
parlamenti és tanácsi rendelet[36]
3. cikkének b) pontjában meghatározott minősített
kockázatitőke-alapok, a 346/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[37] 3. cikkének b)
pontjában meghatározott minősített szociális vállalkozási alapok, és a(z)
[XXX/XXXX]/EU rendeletnek[38]
megfelelően európai hosszú távú befektetési alapként (EHTBA-ként)
engedélyezett ABA-k;
–
a 2009/65/EK irányelv[39] 1. cikkének (2)
bekezdésében meghatározott ÁÉKBV;
–
az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének
66. pontjában meghatározott különleges célú gazdasági egység;
20.         „kkv”: olyan vállalkozás,
amely 250 főnél kevesebbet foglalkoztat, éves árbevétele nem haladja meg
az 50 millió EUR-t, és/vagy összes eszköze nem haladja meg a
43 millió EUR-t;
21.         „befektetésekkel
főkötelezettként történő kereskedés”: értékpapírok vagy
szerződésen alapuló befektetések főkötelezettként történő
vásárlása, értékesítése, jegyzése vagy azokkal kapcsolatos jegyzési
garanciavállalás;
22.         „összevont felügyeletet ellátó
hatóság”: az uniós anyavállalatnak és leányvállalatainak az 575/2013/EU
rendelet (1) bekezdésének 48. pontjában meghatározott összevont alapon
történő felügyeletéért felelős illetékes hatóság.
II. fejezet
Tiltott tevékenységek
6. cikk
Bizonyos kereskedési tevékenységek
tilalma
(1)
A 3. cikkben említett jogalanyok számára tilos:
a)      a saját számlás kereskedés;
b)      saját tőkével vagy idegen
tőkével kizárólag saját számlás nyereség megszerzése érdekében:
i.        a 2011/61/EU irányelv 4. cikke (1)
bekezdésének a) pontjában meghatározott ABA-k befektetési jegyeinek vagy
részvényeinek megszerzése vagy tartása;
ii.       az olyan derivatívákba, certifikátokba,
indexekbe vagy más pénzügyi eszközökbe való befektetés, amelyek teljesítménye
ABA-k részvényeihez vagy befektetési jegyeihez kötődik;
iii.      az olyan jogalany befektetési jegyeinek
vagy részvényeinek birtoklása, amely saját számlás kereskedést végez vagy ABA-k
befektetési jegyeit vagy részvényeit megszerzi.
(2)
Az (1) bekezdés a) pontja szerinti tilalom nem
alkalmazandó a következőkre:
a)      a tagállamok központi kormányzata vagy az
575/2013/EU rendelet 117. cikkének 2. pontjában és 118. cikkében felsorolt
jogalanyok által kibocsátott pénzügyi eszköz;
b)      az a helyzet, amikor a 3. cikkben
említett jogalany teljesíti a következő feltételek mindegyikét:
i.        saját tőkéjét pénzgazdálkodási
folyamatai részeként használja;
ii.       pénzeszközt vagy
pénzeszköz-egyenértékest kizárólagosan birtokol, vásárol, értékesít vagy
másképpen megszerez vagy elidegenít. A pénzeszköz-egyenértékesnek kiemelten
likvid, a saját tőke alappénznemében tartott, ismert pénzösszegre könnyen
átváltható, jelentéktelen értékváltozási kockázatú, legfeljebb 397 napos
lejáratú és a három hónapos magas minőségű államkötvények hozamát nem
meghaladó hozamú befektetésnek kell lennie.
(3)
Az (1) bekezdés b) pontjában megállapított tilalom
nem alkalmazandó a következők tekintetében: a 2011/61/EU irányelvben
meghatározott zárt végű és tőkeáttétel nélküli ABA-k, amennyiben ezen
ABA-k az Unióban letelepedettek, vagy ha nem az Unióban letelepedettek, akkor a
2011/61/EU irányelv 35. vagy 40. cikkének megfelelően forgalmazásra
kerülnek az Unióban, a 345/2013/EU rendelet 3. cikkének b) pontjában
meghatározott minősített kockázatitőke-alapok, a 346/2013/EU rendelet
3. cikkének b) pontjában meghatározott minősített szociális vállalkozási
alapok és a(z) [XXX/XXXX]/EU rendeletnek megfelelően EHTBA-ként
engedélyezett ABA-k.
(4)
A 3. cikkben említett jogalanyok vezető
testülete biztosítja, hogy az (1) bekezdésben meghatározott követelmények
teljesüljenek.
(5)
Az (1)–(4) bekezdés követelményei [a pontos
dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 18 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-tól/-től alkalmazandó.
(6)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 36. cikknek
megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el abból a
célból, hogy mentesítse az első albekezdés a) pontjában említett tilalom
alól a következőket:
a)      a (2) bekezdés a) pontjában említetteken
kívül az olyan pénzügyi eszközök, amelyeket az Unióban alkalmazottakkal
legalább egyenértékű felügyeleti és szabályozási követelményeket alkalmazó
harmadik országok kormányzata bocsátott ki, amelyekkel szembeni kitettségekhez
az 575/2013/EU rendelet 115. cikkének megfelelően 0 százalékos kockázati
súlyt rendelnek;
b)      a tagállamok regionális kormányzatai
által kibocsátott pénzügyi eszközök, amelyekkel szembeni kitettségekhez az
575/2013/EU rendelet 115. cikkének megfelelően 0 százalékos kockázati
súlyt rendelnek.
7. cikk
Javadalmazási szabályok
A 2013/36/EU irányelvben megállapított
javadalmazási szabályokat nem sértve a 3. cikkben említett jogalanyok
javadalmazási politikáját oly módon kell kialakítani és végrehajtani, hogy az
sem közvetlenül, sem közvetve ne bátorítsa és ne is jutalmazza a 6. cikk (1)
bekezdése által tiltott tevékenységek alkalmazottak általi végrehajtását.
III. fejezet
Bizonyos kereskedési tevékenységek
elkülönítése
8. cikk
Az érintett tevékenységek köre
(1)
E fejezet alkalmazásában a kereskedési
tevékenységek az alábbiakon kívüli tevékenységeket foglalják magukban:
a)      a 94/19/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelvnek[40]
megfelelő betétbiztosítási rendszerben biztosítható betétek gyűjtése;
b)      hitelezés, beleértve a fogyasztási
hitelt, a lakóingatlanokhoz kapcsolódó hitelmegállapodásokat, a faktoringot
visszkereseti joggal vagy anélkül, a kereskedelmi tranzakciók finanszírozását
(beleértve a forfetírozást);
c)      pénzügyi lízing;
d)      a 2007/64/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv[41]
4. cikkének 3. pontjában meghatározott pénzforgalmi szolgáltatások;
e)      egyéb fizetési eszközök (például utazási
csekkek és bankváltók) kibocsátása és kezelése, amennyiben ez a tevékenység nem
tartozik a d) pont alá;
f)       ügynöki tevékenység a bankközi piacon,
értékpapírok letéti őrzése és kezelése;
g)      hitelinformációs szolgáltatások;
h)      letétkezelési szolgáltatások;
i)       elektronikuspénz-kibocsátás.
(2)
E fejezet követelményei nem alkalmazandók a
tagállamok központi kormányzata vagy az 575/2013/EU rendelet 117. cikkének 2. pontjában
és 118. cikkében felsorolt jogalanyok által kibocsátott pénzügyi eszköz
vásárlására vagy értékesítésére.
(3)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 35. cikknek
megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el abból a
célból, hogy mentesítse a következő pénzügyi eszközöket:
a)      a (2) bekezdésben nem említett azon
pénzügyi eszközök, amelyeket az Unióban alkalmazottakkal legalább
egyenértékű felügyeleti és szabályozási követelményeket alkalmazó harmadik
országok kormányzata bocsátott ki, amelyekkel szembeni kitettségekhez az
575/2013/EU rendelet 115. cikkének megfelelően 0 százalékos kockázati
súlyt rendelnek;
b)      a tagállamok regionális kormányzatai
által kibocsátott pénzügyi eszközök, amelyekkel szembeni kitettségekhez az
575/2013/EU rendelet 115. cikkének megfelelően 0 százalékos kockázati
súlyt rendelnek.
9. cikk
A tevékenységek felülvizsgálatára
irányuló kötelezettség
(1)
Az illetékes hatóság értékeli a következő
jogalanyok kereskedési tevékenységeit, köztük különösen az árjegyzést, az
értékpapírosításba történő befektetést és az értékpapírosításban
szponzorként való részvételt, továbbá a 11. és 12. cikkben engedélyezett
derivatívákon kívüli derivatívákkal való kereskedést:
a)      az Unióban letelepedett olyan
maghitelintézet – ideértve letelepedési helytől függetlenül minden
fióktelepét – , amely sem anyavállalat, sem leányvállalat;
b)      uniós anyavállalat – ideértve
letelepedési helytől függetlenül minden fióktelepet és leányvállalatot –,
amennyiben az egyik csoporttag Unióban letelepedett maghitelintézet;
c)      harmadik országban letelepedett
hitelintézet uniós fióktelepe.
(2)
Az (1) bekezdésben említett értékelés elvégzésekor
az illetékes hatóság a következő mutatókat alkalmazza:
a)      a kereskedési céllal tartott eszközök
relatív mérete: a kereskedési céllal tartott eszközök osztva az összes
eszközzel;
b)      a kereskedési céllal tartott eszközök
tőkeáttétele: a kereskedési céllal tartott eszközök osztva az
elsődleges alapvető tőkével;
c)      a partner-hitelkockázat relatív
jelentősége: a derivatívák valós értéke osztva a kereskedési céllal
tartott eszközökkel;
d)      a kereskedési céllal tartott derivatívák
relatív összetettsége: a 2. és 3. szintű, kereskedési céllal tartott
derivatívaeszközök osztva a kereskedési céllal tartott derivatívákkal és a
kereskedési céllal tartott eszközökkel;
e)      a kereskedési jövedelem relatív
nyereségessége: a kereskedési jövedelem osztva az összes nettó jövedelemmel;
f)       a piaci kockázat relatív
jelentősége: a kereskedési céllal tartott eszközök és kötelezettségek
abszolút értékének a különbsége osztva a kereskedési céllal tartott eszközök és
a kereskedési céllal tartott kötelezettségek egyszerű átlagával;
g)      az összekapcsolódás a 2013/36/EU irányelv
131. cikkének 18. pontjában említett módszertannal mérve;
h)      a maghitelintézet által vállalt kötelezettségekből
és garanciákból eredő hitel- és likviditási kockázat.
(3)
Az illetékes hatóság az értékelést [a
Kiadóhivatal illeszti be, 18 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-ig véglegesíti, ezt követően rendszeresen, legalább évente
végez értékelést.
(4)
Az EBH szabályozástechnikai standardtervezeteket
dolgoz ki a mutatók számítási módjának meghatározása céljából, és adott esetben
felügyeleti adatok felhasználásával pontosítja a (2) bekezdésben említett
mutatókat, valamint mérésüket. A szabályozástechnikai standardtervezetek a
mutatók egységes számításának és alkalmazásának módszertanát is tartalmazzák.
Az EBH az említett szabályozástechnikai
standardtervezeteket [a Kiadóhivatal illeszti be, 1 hónappal a rendelet
közzétételét követően]-ig benyújtja a Bizottságnak.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezeteknek az
1093/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására.
10. cikk
Az illetékes hatóság hatásköre a
maghitelintézet bizonyos tevékenységek folytatásától való eltiltására
(1)
Amennyiben az illetékes hatóság a 9. cikk (1)
bekezdésében említett értékelést követően arra a következtetésre jut, hogy
teljesülnek a 9. cikk (2) bekezdésének a)–h) pontjában említett mutatókhoz
kötődő, és az (5) bekezdésben említett felhatalmazáson alapuló jogi
aktusban meghatározott korlátok és feltételek, és ezért megítélése szerint
(figyelembe véve az 1. cikkben említett célkitűzéseket) veszélybe kerül a
maghitelintézet pénzügyi stabilitása vagy az uniós pénzügyi rendszer egésze,
úgy az említett értékelés véglegesítését követő legfeljebb két hónapon
belül elindítja a (3) bekezdés második albekezdésében említett határozathoz
vezető eljárást.
(2)
Az illetékes hatóság akkor is elindíthatja a (3)
bekezdés harmadik albekezdésében említett határozathoz vezető eljárást, ha
az (1) bekezdésben említett korlátok és feltételek nem teljesülnek, amennyiben
a 9. cikk (1) bekezdésében említett értékelést követően arra a következtetésre
jut, hogy a maghitelintézet által végzett kereskedési tevékenység – a 11. és
12. cikkben engedélyezett derivatívákon kívüli derivatívákkal való kereskedés
kivételével – (figyelembe véve az 1. cikkben említett célkitűzéseket)
veszélyt jelent a maghitelintézet pénzügyi stabilitására vagy az uniós pénzügyi
rendszer egészére.
(3)
Az illetékes hatóság értesíti a maghitelintézetet
az (1) és a (2) bekezdésben említett következtetésekről, és
lehetőséget biztosít arra, hogy a maghitelintézet az értesítés
keltétől számított két hónapon belül benyújthassa írásos észrevételeit.
Amennyiben a maghitelintézet az első
albekezdésben említett határidőn belül nem bizonyítja be az illetékes
hatóság számára hitelt érdemlően a következtetésekhez vezető érvek
indokolatlanságát, úgy az illetékes hatóság a maghitelintézetnek címzett
határozatot fogad el, amelyben azt eltiltja a szóban forgó következtetésekben
meghatározott kereskedési tevékenységek folytatásától. Az illetékes hatóság a
határozatot megindokolja és nyilvánosságra hozza.
Az (1) bekezdés alkalmazásában, ha az
illetékes hatóság úgy határoz, hogy megengedi a maghitelintézetnek az adott
kereskedési tevékenységek folytatását, akkor e határozatot megindokolja és
nyilvánosságra hozza.
A (2) bekezdés alkalmazásában, ha az illetékes
hatóság úgy határoz, hogy megengedi a maghitelintézetnek a kereskedési
tevékenységek folytatását, akkor a maghitelintézetnek címzett határozatot fogad
el e tárgyban.
Az illetékes hatóság az e bekezdésben említett
határozatok elfogadása előtt konzultál az EBH-val a tervezett határozat
indokairól, továbbá e határozatnak az Unió pénzügyi stabilitására és a
belső piac működésére gyakorolt potenciális hatásáról. Az illetékes
hatóság az EBH-t a végleges határozatról is értesíti.
Az illetékes hatóság a végleges határozatot az
első albekezdésben említett írásos észrevételek beérkezésétől
számított két hónapon belül elfogadja.
(4)
A (3) bekezdés második albekezdésében említett
határozatokat az illetékes hatóság 5 évente felülvizsgálja.
(5)
A Bizottság a 35. cikknek megfelelően [a
pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 6 hónappal a rendelet
közzétételét követően]-ig felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el,
hogy:
a)      a mutatók tekintetében meghatározza:
i.        a 9. cikk (1) bekezdésének a)–h)
pontjában előírt mutatókra vonatkozó korlátokat, amelyek felett a
kereskedési tevékenység kockázati szintje egyénileg jelentősnek
minősül;
ii.       a feltételeket, ideértve azt is, hogy
hány mutatónak és milyen kombinációban kell meghaladnia a vonatkozó korlátot
ahhoz, hogy az illetékes hatóság elindítsa a 10. cikk (1) bekezdésében említett
eljárást.
iii.      A ii. pontban szereplő feltételek
megnevezésekor jelezni kell az érintett kereskedési tevékenység összesített
jelentős kockázatának azon szintjét, amely abból adódik, hogy több mutató
meghaladta az i. pontban említett vonatkozó korlátot;
b)      meghatározza, hogy a következő
szempontok mindegyikét figyelembe véve mely típusú értékpapírosítás nem
tekinthető olyannak, mint amely veszélyt jelent a maghitelintézet pénzügyi
stabilitására vagy az uniós pénzügyi rendszer egészére:
i.        strukturális jellemvonások, például a
beágyazott lejárati transzformáció és a struktúra egyszerűsége;
ii.       az alapul szolgáló eszközök
minősége és a kapcsolódó biztosítéki jellemzők;
iii.      az értékpapírosítás és alapul szolgáló
eszközei jegyzési és átláthatósági jellemvonásai;
iv.      a jegyzési garanciavállalási folyamatok
megbízhatósága és minősége.
11. cikk
A saját kockázat prudens kezelése
(1)
A 10. cikk (3) bekezdésében említett határozattal
érintett maghitelintézet annyiban folytathatja kereskedési tevékenységeit,
amennyiben ezek kizárólag tőkéje, likviditása és finanszírozása prudens
kezelésére korlátozódnak.
Tőkéje, likviditása és finanszírozása
prudens kezelésének részeként a maghitelintézet csupán központi szerződő
féllel szembeni elszámolásra alkalmas kamatláb-derivatívákat,
devizaderivatívákat és hitelderivatívákat használhat általános mérlegkockázata
fedezetére. A maghitelintézetnek bizonyítania kell az illetékes hatóság
számára, hogy a fedezeti tevékenység célja, hogy csökkentse, és bizonyítottan
csökkenti vagy jelentősen mérsékli is a maghitelintézet egyedi vagy
összesített pozícióinak konkrét, azonosítható kockázatait.
(2)
A 2013/36/EU irányelvben megállapított
javadalmazási szabályokat nem sértve a maghitelintézet fedezeti tevékenységben
részt vevő alkalmazottaira alkalmazandó javadalmazási szabályok
a)      célja bármely fennmaradó vagy rejtett –
kockázatkezelésnek vagy bármi másnak álcázott – saját számlás kereskedési
tevékenység megakadályozása;
b)      tükrözik a maghitelintézet egészének
jogszerű fedezeti céljait, és biztosítják, hogy az odaítélt javadalmazás
ne kapcsolódjon közvetlenül az ilyen tevékenységgel termelt nyereséghez, hanem
a tevékenységeknek a kockázat csökkentésében vagy mérséklésében elért általános
eredményességén alapuljon.
A vezető testület – a kockázati bizottság
tanácsa alapján eljárva, amennyiben azt a 2013/36/EU irányelv 76. cikkének (3)
bekezdésének megfelelően létrehozzák – biztosítja, hogy a maghitelintézet
javadalmazási politikája megfeleljen az első albekezdésben megállapított
rendelkezéseknek.
(3)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy e rendelet 35.
cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el
abból a célból, hogy az (1) bekezdésben említett pénzügyi eszközöket kiegészítse
más pénzügyi eszközökkel, ideértve más típusú derivatívákat is, különösen a
648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[42] 11. cikkében
meghatározott kötelezettségek hatálya alá tartozókat, annak érdekében, hogy
figyelembe vegye azon pénzügyi eszközöket, amelyek a tőke, a likviditás és
a finanszírozás prudens kezelése tekintetében ugyanolyan hatást gyakorolnak a
pénzügyi stabilitásra, mint az (1) bekezdésben említettek.
12. cikk
Kockázatkezelési szolgáltatások nyújtása
ügyfeleknek
(1)
A 10. cikk (3) bekezdésében említett határozattal
érintett maghitelintézet – nem pénzügyi ügyfelei, az 5. cikk 19. pontjának
második és harmadik francia bekezdésében említett pénzügyi szervezetek,
biztosítók és foglalkoztatói nyugellátást biztosító intézmények számára – értékesíthet
központi szerződő féllel szembeni elszámolásra alkalmas
kamatláb-derivatívákat, devizaderivatívákat, hitelderivatívákat,
kibocsátáskereskedelmi derivatívákat és áruderivatívákat, illetve
kibocsátáskereskedelmi egységeket, feltéve, hogy teljesülnek a következő
feltételek:
a)      az értékesítés kizárólagos célja
kamatlábkockázat, devizakockázat, hitelkockázat, árukockázat vagy
kibocsátáskereskedelmi kockázat fedezete;
b)      a maghitelintézet derivatívákból és
kibocsátáskereskedelmi egységekből eredő pozíciós kockázataira
vonatkozó szavatolótőke-követelmény nem haladja meg a teljes
kockázatitőke-követelménynek a (2) bekezdéssel összhangban felhatalmazáson
alapuló bizottsági jogi aktusban meghatározandó arányát.
Amennyiben a b) pont követelménye nem teljesül,
úgy a maghitelintézet a derivatívákat és a kibocsátáskereskedelmi egységeket
nem értékesítheti, és mérlegében sem tüntetheti fel.
(2)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 35. cikknek
megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el abból a célból,
hogy:
a)      lehetővé tegye az (1) bekezdésben
említetteken kívüli, különösen a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi
rendelet 11. cikkében meghatározott kötelezettségek hatálya alá tartozó
pénzügyi eszközök kockázatfedezeti célú értékesítését az e cikk (1)
bekezdésében felsorolt típusú ügyfeleknek;
b)      meghatározza a maghitelintézet
szavatolótőke-követelményének azon arányát, amely felett az e cikk (1)
bekezdésében említett derivatívák és kibocsátáskereskedelmi egységek nem
értékesíthetők és nem tüntethetők fel a maghitelintézet mérlegében.
13. cikk
Elkülönülő csoporttagokra vonatkozó
szabályok
(1)
Amennyiben az illetékes hatóság a 10. cikk (3)
bekezdésének megfelelően olyan határozatot hozott, hogy a maghitelintézet
nem végezhet bizonyos kereskedési tevékenységeket, és a maghitelintézet egy
csoport tagja, úgy az elkülönítendő kereskedési tevékenységeket csak olyan
csoporttag („kereskedési egység”) folytathatja, amely jogilag, gazdaságilag és
működésileg elkülönül a maghitelintézettől.
(2)
Amennyiben a 9. cikk (1) bekezdésében említett
jogalany saját kezdeményezésre a 9. cikk hatályába tartozó kereskedési
tevékenységek és a maghitelintézet elkülönítéséről határozott, és a 18.
cikkben megállapított eljárásnak megfelelően jóváhagyást kapott elkülönítési
tervére, úgy az e cikk (3)–(13) bekezdésében, továbbá a 14–17. és 20. cikkben
meghatározott követelmények az elkülönített jogalanyokra alkalmazandók.
(3)
Az uniós anyavállalat biztosítja, hogy a
maghitelintézeteket és kereskedési egységeket tartalmazó csoport struktúrája
szubkonszolidált alapon két megkülönböztethető alcsoportot tartalmazzon,
amelyeknek csak egyike tartalmaz maghitelintézeteket.
(4)
A maghitelintézet uniós anyavállalata a szükséges
mértékben biztosítja, hogy a maghitelintézet tevékenységeit a kereskedési egység
fizetésképtelensége estén is folytatni tudja.
(5)
A maghitelintézet nem birtokolhat
tőkeinstrumentumokat vagy szavazati jogokat a kereskedési egységben.
Az első albekezdést nem sértve az illetékes
hatóság határozhat úgy, hogy az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének
a) vagy b) pontjában meghatározott követelményeket teljesítő
maghitelintézet tőkeinstrumentumokat vagy szavazati jogokat birtokolhat a
kereskedési egységben, amennyiben az illetékes hatóság úgy véli, hogy az ilyen
tőkeinstrumentumok vagy szavazati jogok birtoklása nélkülözhetetlen a
csoport működéséhez, és hogy a maghitelintézet kielégítő
intézkedéseket hozott a vonatkozó kockázatok megfelelő mérséklésére.
Az olyan maghitelintézet számára, amely nem
központi és nem is regionális hitelintézet, semmilyen esetben sem
engedélyezhető, hogy kereskedési egységben közvetlenül birtokoljon
tőkeinstrumentumokat vagy szavazati jogokat.
Az illetékes hatóság az e bekezdésnek
megfelelő határozat elfogadása előtt konzultál az EBH-val.
Az illetékes hatóság határozatáról értesíti az EBH-t.
Az EBH közzéteszi az e bekezdéssel érintett intézmények listáját.
(6)
A maghitelintézet és a kereskedési egység a saját
adósságpapírjait egyéni vagy szubkonszolidált alapon bocsátja ki, feltéve, hogy
ez nem összeegyeztethetetlen az illetékes szanálási hatóságok által a [bankok
helyreállításáról és szanálásáról szóló] irányelvnek megfelelően
jóváhagyott szanálási tervvel.
(7)
A maghitelintézet és a kereskedési egység között
kötött minden szerződésnek és ügyletnek olyan kedvezőnek kell lennie
a maghitelintézet számára, mint az ugyanazon alcsoporton kívüli jogalanyokkal
vagy azok bevonásával kötött összehasonlítható szerződések és ügyletek.
(8)
A vezetőtestületi tagok többségének a
maghitelintézet és a kereskedési egység esetében is olyan személyekből
kell állnia, akik nem tagjai a másik jogalany vezető testületének. Az
anyavállalat kockázatkezelési tisztviselőjét kivéve egyik jogalany
vezetőtestületi tagja sem vállalhat ügyvezetői funkciót mindkét
jogalanyban.
(9)
A maghitelintézet, a kereskedési egység és
anyavállalataik vezető testülete köteles támogatni az elkülönítés
célkitűzéseit.
(10)
A kereskedési egység és a maghitelintézet nevének
vagy megjelölésének az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban olyannak kell
lennie, hogy a nyilvánosság könnyen megállapíthassa, melyikük a kereskedési
egység és melyikük a maghitelintézet.
(11)
A strukturálisan elkülönített intézményeknek e cikk
(3) bekezdésével összhangban szubkonszolidált alapon teljesíteniük kell az
575/2013/EU rendelet második, harmadik, negyedik, hatodik, hetedik és nyolcadik
részében és a 2013/36/EU irányelv VII. címében foglalt kötelezettségeket.
(12)
Az 575/2013/EU rendelet 6. cikkének (1)
bekezdésétől és 7. cikkétől eltérve az említett rendelet
második–negyedik és nyolcadik részében foglalt kötelezettségek e cikk (3)
bekezdésével összhangban szubkonszolidált alapon teljesítendők.
(13)
Az 575/2013/EU rendelet 6. cikkének (4)
bekezdésétől és 8. cikkétől eltérve az említett rendelet hatodik
részében foglalt követelmények e cikk (3) bekezdésével összhangban
szubkonszolidált alapon teljesítendők.
14. cikk
Csoporton belüli nagykockázati korlátok
(1)
A (2) bekezdés szerinti nagykockázati korlát
számítása céljából a 13. cikk (3) bekezdése szerinti alcsoportba tartozó
jogalanyok egy ügyfélnek vagy az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének
39. pontja szerinti, kapcsolatban álló ügyfelek egy csoportjának
minősülnek.
(2)
Amennyiben e fejezetnek megfelelő
intézkedésekre került sor, a maghitelintézet nem vállalhat a figyelembe
vehető tőkéjének 25 százalékát meghaladó csoporton belüli kitettséget
olyan jogalannyal szemben, amely nem tartozik a maghitelintézet alcsoportjába. A csoporton belüli kockázati korlát
szubkonszolidált alapon, az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkének és az e
rendelet 16. cikkének megfelelő hitelkockázat-mérséklés és mentességek
hatásának figyelembevételével alkalmazandó.
15. cikk
Csoporton kívüli nagykockázati korlátok
(1)
Az 575/2013/EU rendelet 395. cikke (1) bekezdésének
rendelkezései mellett, amennyiben e rendelet jelen fejezetének megfelelő
intézkedésekre került sor, a maghitelintézet nem vállalhatja a következő
kitettségeket:
(a)
a maghitelintézet figyelembe vehető
tőkéjének 25 százalékát meghaladó nagykockázat pénzügyi szervezettel
szemben. E kockázati korlát egyéni és szubkonszolidált alapon, az 575/2013/EU
rendelet 399–403. cikkének és az e rendelet 16. cikkének megfelelő
hitelkockázat-mérséklés és mentességek hatásának figyelembevételével
alkalmazandó;
(b)
a maghitelintézet figyelembe vehető
tőkéjének összességében 200 százalékát meghaladó nagykockázat pénzügyi
szervezettel szemben. E kockázati korlát egyéni és szubkonszolidált alapon, az
575/2013/EU rendelet 399–403. cikkének és az e rendelet 16. cikkének
megfelelő hitelkockázat-mérséklés és mentességek hatásának
figyelembevételével alkalmazandó.
(2)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 35. cikknek
megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1)
bekezdés b) pontjában meghatározott aggregát nagykockázati korlátnak a
hitelkockázat-mérséklés elismert mértékét tükröző kiigazítására.
16. cikk
Hitelkockázat-mérséklési technikák
Az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkének
rendelkezései mellett, amennyiben e rendelet jelen fejezetének megfelelő
intézkedésekre került sor, a kitettségi értékeknek az e rendelet 14. és 15.
cikkében említett nagykockázati korlátok betartása céljából történő
kiszámításakor a hitelkockázat-mérséklési technikák elismerésére korlátozások
alkalmazandók.
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 35.
cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el abból
a célból, hogy meghatározza, a hitelkockázat-mérséklési technikák – ideértve a
figyelembe vehető hitelkockázati fedezetek típusait és korlátait is –
milyen mértékben ismerhetők el az első albekezdés alkalmazásában, és
ezáltal biztosítsa, hogy a hitelkockázat-mérséklési technikák ne mondjanak
csődöt a kockázatok bekövetkezésekor, vagyis a hitelkockázati fedezet
ténylegesen lehívható legyen.
17. cikk
Eltérés a nagykockázat-vállalásokra
vonatkozó átmeneti intézkedésektől
Az 575/2013/EU rendelet 493. cikkének (3)
bekezdése alóli kivételként, az említett bekezdésben engedélyezett eltérések
nem alkalmazandók az e rendeletnek megfelelő strukturális intézkedéssel
érintett maghitelintézetek kitettségeire.
18. cikk
Elkülönítési terv
(1)
Amennyiben az illetékes hatóság a 10. cikk (3)
bekezdésének megfelelően olyan határozatot hozott, hogy a maghitelintézet
nem folytathat bizonyos kereskedési tevékenységeket, úgy a maghitelintézet vagy
adott esetben annak uniós anyavállalata a 10. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében
említett határozat keltétől számított 6 hónapon belül elkülönítési tervet
nyújt be az illetékes hatóságnak.
Hasonlóképpen, amennyiben a 9. cikk (1)
bekezdésében említett jogalany a 9. cikk szerinti felülvizsgálati kötelezettség
alá tartozó kereskedési tevékenységek elkülönítéséről határoz, úgy a 9.
cikkben említett értékelési időszak kezdetén be kell nyújtania az
elkülönítésről szóló tervet. A terv legalább az e cikk (2) bekezdésének a)
és b) pontjában előírt információkat tartalmazza.
(2)
Az elkülönítési terv részletesen kifejti az
elkülönítés végrehajtásának módját.
A terv legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)      a maghitelintézettől elkülönítésre
kerülő eszközök és tevékenységek meghatározása;
b)      a 13. cikkben említett szabályok
alkalmazási módjának részletei;
c)      az elkülönítés ütemterve.
(3)
Az illetékes hatóság az (1) és a (2) bekezdésben
említett elkülönítési tervet a benyújtást követő hat hónapon belül
értékeli és határozatot fogad el a terv jóváhagyásáról, vagy előírja annak
módosítását.
(4)
Amennyiben az illetékes hatóság az elkülönítési
terv módosítását írja elő, úgy a maghitelintézet vagy adott esetben annak
uniós anyavállalata az illetékes hatóság kérésétől számított három hónapon
belül újból benyújtja az előírt módosításokat is tartalmazó elkülönítési
tervet.
(5)
Az illetékes hatóság az újbóli benyújtástól
számított egy hónapon belül határozatot fogad el a terv jóváhagyásáról vagy
elutasításáról. Amennyiben az illetékes hatóság elutasítja a tervet, úgy az
elutasítástól számított egy hónapon belül a szükséges módosításokat
bevezető elkülönítési tervet tartalmazó határozatot fogad el.
(6)
Ha a maghitelintézet vagy adott esetben annak uniós
anyavállalata nem nyújtja be az (1) bekezdésben előírt elkülönítési
tervet, az illetékes hatóság legkésőbb az (1) bekezdésben említett
határidő lejártát követő 3 hónap elteltével elkülönítési tervet
tartalmazó határozatot fogad el.
(7)
Ha a maghitelintézet vagy adott esetben annak uniós
anyavállalata nem nyújtja be újból az illetékes hatóság által előírt
módosításokat is tartalmazó elkülönítési tervet, az illetékes hatóság
legkésőbb a (4) bekezdés első albekezdésében említett határidő
lejártát követő egy hónap elteltével elkülönítési tervet tartalmazó
határozatot fogad el.
(8)
A maghitelintézet vagy adott esetben annak uniós
anyavállalata bizonyítja az illetékes hatóság felé, hogy végrehajtotta a
jóváhagyott tervet.
(9)
A hitelintézet vagy uniós anyavállalat vezető
testülete biztosítja, hogy az elkülönítési tervet az illetékes hatóság
jóváhagyásának megfelelően végrehajtják.
19. cikk
Az illetékes hatóságok és az illetékes
szanálási hatóságok közötti együttműködés
(1)
Az illetékes hatóság a 10. cikk (3) bekezdésében
említett határozat elfogadása előtt értesíti arról a [bankok
helyreállításáról és szanálásáról szóló] irányelvnek megfelelően kijelölt
illetékes szanálási hatóságot.
(2)
A 9. cikknek megfelelő értékelés elvégzésekor
és a maghitelintézetnek bizonyos kereskedési tevékenységektől való, 10.
cikk szerinti eltiltásakor az illetékes hatóság figyelembe veszi a folyamatban
lévő vagy korábban meglévő, a [bankok helyreállításáról és
szanálásáról szóló] irányelv 13. és 13a. cikke alapján bármely illetékes
szanálási hatóság által elvégzett szanálhatósági értékeléseket.
(3)
Az illetékes hatóság együttműködik az
illetékes szanálási hatósággal és azzal kicserél minden, feladatai ellátásához
szükségesnek ítélt lényeges információt.
(4)
Az illetékes hatóság biztosítja, hogy az e fejezet
alapján hozott intézkedések összhangban legyenek az 1024/2013/EU rendelet 13.
cikkének b) pontja, az [egységes szanálási mechanizmusról szóló] rendelet 8.
cikkének (9) bekezdése, a [bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló]
irányelv 13. és 13a., 14. és 15. cikke, valamint a 2013/36/EU irányelv 104.
cikke alapján hozott intézkedésekkel.
20. cikk
A kereskedési egység számára tiltott tevékenységek

A kereskedési egység nem végezheti a
következő tevékenységeket:
a)           a 94/19/EK irányelvnek
megfelelő betétbiztosítási rendszerben biztosítható betétek gyűjtése,
kivéve, ha az említett betét kereskedési tevékenységhez kapcsolódó
fedezetcseréhez kapcsolódik;
b)           a 2007/64/EK irányelv 4. cikkének 3.
pontjában meghatározott pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása az a) pontban
említett tevékenységek kapcsán, kivéve, ha az említett pénzforgalmi
szolgáltatások kiegészítő jellegűek és kifejezetten szükségesek a
kereskedési tevékenységhez kapcsolódó fedezetcseréhez.
21. cikk
Eltérés a III. fejezet
követelményeitől
(1)
A Bizottság tagállami kérésre eltérést
engedélyezhet e fejezet követelményeitől a 2014. január 29. előtt
elfogadott elsődleges nemzeti jogszabály hatályába tartozó,
magánszemélyektől és kkv-ktől betéteket gyűjtő
hitelintézetek számára, ha a nemzeti jogszabály megfelel az alábbi
előírásoknak:
a)      célja az 1. cikkben említett pénzügyi
nyomás, illetve csőd és rendszerszintű kockázat elkerülése;
b)      megakadályozza, hogy a
magánszemélyektől és kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő
hitelintézetek szabályozott tevékenységként befektetésekkel
főkötelezettként kereskedjenek és kereskedési céllal eszközöket tartsanak;
a nemzeti jogszabály azonban engedélyezhet olyan korlátozott kivételeket,
amelyekkel élve a magánszemélyektől és kkv-ktől betéteket
gyűjtő hitelintézet – tőkéje, likviditása és finanszírozása
prudens kezelése céljából – kockázatmérséklési tevékenységeket végezhet,
illetve korlátozott kockázatkezelési szolgáltatásokat nyújthat ügyfeleinek;
c)      biztosítja, hogy amennyiben a
magánszemélyektől és kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő
hitelintézet egy csoport tagja, úgy a hitelintézet el legyen különítve a
szabályozott tevékenységként befektetésekkel főkötelezettként
kereskedő és kereskedési céllal eszközöket tartó csoporttagoktól, továbbá
meghatározza a következőket:
i.        a magánszemélyektől és
kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő hitelintézet a többi
csoporttagtól függetlenül képes döntéseket hozni;
ii.       a magánszemélyektől és
kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő hitelintézet
ügyvezető testülete független a többi csoporttagtól és magától a
hitelintézettől;
iii.      a magánszemélyektől és
kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő hitelintézet saját jogán
tőke- és likviditási követelmények alá tartozik;
iv.      a magánszemélyektől és
kkv-ktől biztosítható betéteket gyűjtő hitelintézet csak a 13.
cikk (7) bekezdésében említett feltételekhez hasonló feltételek mellett köthet
szerződést vagy ügyletet a többi csoporttaggal.
(2)
A szóban forgó nemzeti jogszabály hatályába tartozó
hitelintézet számára eltérést igénylő tagállam eltérési kérelmet nyújt be
a Bizottságnak, amelyhez csatolnia kell az eltérési kérelemmel érintett
hitelintézetet felügyelő illetékes hatóság kedvező véleményét. A
kérelem minden szükséges információt megad a nemzeti jogszabály értékeléséhez
és megnevezi az eltéréssel érintett hitelintézeteket. Ha a Bizottság úgy
ítéli meg, hogy nem rendelkezik minden szükséges információval, a kérelem
beérkezésétől számított két hónapon belül felveszi a kapcsolatot az
érintett tagállammal, és meghatározza, hogy milyen kiegészítő információra
van szüksége.
A Bizottság az általa az eltérési kérelem
értékeléséhez szükségesnek ítélt összes információ rendelkezésre állásától számított
egy hónapon belül értesíti a tagállamot arról, hogy elégedett az
információkkal.
A Bizottság a második albekezdésben említett
értesítés keltétől számított öt hónapon belül, a tervezett határozat
indokairól, továbbá e határozatnak az Unió pénzügyi stabilitására és a
belső piac működésére gyakorolt potenciális hatásáról az EBH-val
folytatott konzultáció után végrehajtási határozatot fogad el, amelyben a
nemzeti jogszabályt e fejezettel összeegyeztethetőnek nyilvánítja és
megadja az eltérést az (1) bekezdésben említett kérelemben megnevezett
hitelintézet számára. Amennyiben a Bizottság a nemzeti jogszabályt
összeegyeztethetetlennek kívánja nyilvánítani, és nem kívánja megadni az
eltérést, úgy részletesen ismertetnie kell kifogásait és a kérelmező
tagállam számára lehetőséget kell biztosítania arra, hogy az e
kifogásokról szóló értesítés keltétől számított egy hónapon belül
benyújthassa írásos észrevételeit. A Bizottság a benyújtásra kitűzött
határidő lejártát követő három hónapon belül végrehajtási határozatot
fogad el az eltérés elfogadásáról vagy elutasításáról.
A nemzeti jogszabály módosítása esetén a
tagállam értesíti a Bizottságot a módosításokról. A Bizottság felülvizsgálhatja
a harmadik albekezdésben említett végrehajtási határozatot.
Amennyiben az e fejezettel
összeegyeztethetőnek nyilvánított nemzeti jogszabály már nem alkalmazandó
az e fejezet követelményeitől való eltérésben részesülő
hitelintézetre, úgy az adott hitelintézet tekintetében vissza kell vonni az
eltérést.
A Bizottság határozatairól értesíti az EBH-t.
Az EBH közzéteszi az e cikknek megfelelően eltérésben részesülő
hitelintézetek listáját. A listát naprakész állapotban kell tartani.
IV. fejezet
A II. és a III. fejezet követelményei alá
tartozó jogalanyok
22. cikk
A küszöbértékek számítására irányadó
szabályok
(1)
A 3. cikk b) pontjának ii. alpontja alkalmazásában
a küszöbértékek számítása az uniós anyavállalat összevont beszámolóján alapul.
(2)
A 3. cikk b) pontjának iii. alpontja alkalmazásában
a küszöbértékek számítása az Unióban folytatott tevékenységeken alapul.
(3)
A biztosítók és viszontbiztosítók, valamint más nem
pénzügyi vállalkozások eszközei és kötelezettségei nem vehetők figyelembe
a számításhoz.
(4)
Az illetékes hatóság [a pontos dátumot a
Kiadóhivatal illeszti be, 12 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-ig azonosítja a 3. cikk értelmében e rendelet hatályába
tartozó hitelintézeteket és csoportokat, és ezekről azonnal értesíti az
EBH-t.
Az EBH az illetékes hatóság általi értesítést
követően azonnal közzéteszi az első albekezdésben említett listát. A
listát naprakész állapotban kell tartani.
23. cikk
A kereskedési tevékenységek számítása
(1)
A 3. cikk alkalmazásában a kereskedési
tevékenységeket az alkalmazandó számviteli szabályozásnak megfelelően a
következőként kell számítani.
Kereskedési tevékenységek = (TSA + TSL + DA +
DL)/2, ahol:
a)      TSA: kereskedési értékpapír-eszközök
(Trading Securities Assets) – olyan eszközök, amelyek egy egészként kezelt
portfólió részei, és amelyekkel kapcsolatban bizonyíték van a közelmúltbeli
tényleges rövid távú nyereségszerzésre, kivéve a származtatott eszközöket;
b)      TSL: kereskedési
értékpapír-kötelezettségek (Trading Securities Liabilities) – olyan
kötelezettségek, amelyeket a közeljövőbeni visszavásárlás szándékával
vállaltak, amelyek egy egészként kezelt portfólió részei, és amelyekkel
kapcsolatban bizonyíték van a közelmúltbeli tényleges rövid távú
nyereségszerzésre, kivéve a származtatott kötelezettségeket;
c)      DA: származtatott eszközök (Derivative
Assets) – olyan pozitív helyettesítési értékű derivatívák, amelyeket nem
azonosítottak fedezeti vagy beágyazott derivatívaként;
d)      DL: származtatott kötelezettségek
(Derivative Liabilities) – olyan negatív helyettesítési értékű
derivatívák, amelyeket nem azonosítottak fedezeti instrumentumként.
(2)
A biztosítók és viszontbiztosítók, valamint más nem
pénzügyi vállalkozások eszközei és kötelezettségei nem vehetők figyelembe
a kereskedési tevékenység számításához.
(3)
Az EBH végrehajtás-technikai standardtervezeteket
dolgoz ki az (1) bekezdésben említett kereskedési tevékenységek számítási
módszertanának az alkalmazandó számviteli szabályozások különbségeit figyelembe
vevő megállapítása céljából.
Az EBH az említett végrehajtás-technikai
standardtervezeteket [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 1
hónappal a rendelet közzétételét követően]-ig benyújtja a
Bizottságnak.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1093/2010/EU
rendelet 15. cikkével összhangban történő elfogadására.
(4)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy az
alkalmazandó számviteli szabályozások változásainak figyelembevétele érdekében
a 35. cikkel összhangban hozott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén
módosítsa a kereskedési tevékenységek e cikk (1) bekezdésének a)–d) pontjában
említett elemeit.
24. cikk
A kereskedési tevékenységekről
szóló információk benyújtása az illetékes hatóságnak
(1)
A 3. cikkben említett jogalanyok első ízben [a
Kiadóhivatal illeszti be, 9 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-ig, ezt követően pedig évente benyújtják a kereskedési
tevékenységeik teljes volumenére és elemeire vonatkozó, a 23. cikk (1)
bekezdése szerinti releváns információkat az illetékes hatóságnak.
(2)
Az EBH végrehajtás-technikai standardtervezeteket
dolgoz ki az (1) bekezdésben említett adatszolgáltatás egységes
formanyomtatványának, valamint az e formanyomtatvány alkalmazására vonatkozó
utasításoknak a meghatározása céljából.
Az EBH az említett végrehajtás-technikai
standardtervezeteket [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 1
hónappal a rendelet közzétételét követően]-ig benyújtja a Bizottságnak.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1093/2010/EU
rendelet 15. cikkével összhangban történő elfogadására.
V. fejezet
Megfelelés
ELSŐ SZAKASZ
Jogalanyok
25. cikk
Az e rendelet hatályába tartozó
jogalanyok kötelességei
(1)
Az e rendelet hatályába tartozó jogalanyok
megfelelő intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy az illetékes
hatóságok megkapják az e rendeletnek való megfelelés értékeléséhez szükséges
információkat.
(2)
Az e rendelet hatályába tartozó jogalanyok minden
szükséges információt megadnak az illetékes hatóságnak ahhoz, hogy az értékelni
tudja az e rendeletnek való megfelelésüket, ideértve a 9. cikk (2) bekezdésében
említett, mutatóalapú értékeléshez szükséges információkat is. A jogalanyok
biztosítják azt is, hogy belső kontrollmechanizmusaik, illetve
adminisztratív és számviteli eljárásaik mindenkor lehetővé tegyék az e
rendeletnek való megfelelés ellenőrzését.
(3)
Az e rendelet hatályába tartozó jogalanyok e
rendelet alkalmazásában minden ügyletüket, iratrendszerüket és folyamatukat
nyilvántartják, oly módon, hogy az illetékes hatóság mindenkor képes legyen az
e rendeletnek való megfelelésük ellenőrzésére.
MÁSODIK SZAKASZ
Illetékes hatóságok
26. cikk
Az illetékes
hatóságok hatáskörei és kötelességei
(1)
Az illetékes hatóságok az e rendelet által
előírt kötelességeik teljesítésekor a vonatkozó uniós jogszabályok által
meghatározott hatáskörükben járnak el.
(2)
Az illetékes hatóság folyamatos jelleggel
ellenőrzi az e rendelet hatályába tartozó jogalanyok tevékenységeit,
továbbá értékeli és biztosítja az e rendeletnek való megfelelésüket.
(3)
Az illetékes hatóságok hatáskörébe tartozik, hogy a
nem szabályozott jogalany, de legalább egy szabályozott jogalany
leányvállalattal rendelkező uniós anyavállalatot felkérjék annak
biztosítására, hogy szabályozott leányvállalatai megfeleljenek e rendeletnek.
(4)
E rendelet alkalmazásában az uniós anyavállalat
csoportjába és egyúttal e rendelet hatálya alá tartozó összes csoporttag
vonatkozásában az összevont felügyeletet ellátó hatóság minősül illetékes
hatóságnak.
Amennyiben az uniós anyavállalat
leányvállalata másik tagállamban letelepedett, azt az uniós anyavállalatétól
eltérő illetékes hatóság felügyeli, és az 1024/2013/EU rendelet 6.
cikkének (4) bekezdése szerint jelentős leányvállalatnak minősül, úgy
az összevont felügyeletet ellátó hatóság az e rendelet alapján az összevont
felügyeletet ellátó hatóság által hozandó összes határozat kapcsán konzultál a
jelentős leányvállalat székhely szerinti tagállamának illetékes
hatóságával.
VI. fejezet
Kapcsolatok harmadik országokkal
27. cikk
Harmadik ország jogi keretének
egyenértékűsége
(1)
A Bizottság egy tagállam illetékes hatósága vagy
egy harmadik ország kérésére, vagy saját kezdeményezésből végrehajtási
jogi aktusokat fogadhat el annak megállapítása céljából, hogy
a)      a harmadik ország jogi, felügyeleti és
jogérvényesítési szabályai biztosítják, hogy a harmadik ország hitelintézetei
és anyavállalatai olyan kötelező erejű követelményeket teljesítsenek,
amelyek egyenértékűek a 6., 10–16. és 20. cikkben megállapított
követelményekkel;
b)      a harmadik ország jogi kerete ténylegesen
egyenértékű rendszert biztosít a harmadik országbeli nemzeti jogi
szabályozásokban előírt strukturális intézkedések elismerése tekintetében.
(2)
A Bizottság módosíthatja vagy visszavonhatja
határozatát, amennyiben már nem teljesülnek azok a feltételek, amelyekre azt
alapozta.
(3)
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy e rendelet 35.
cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az
annak értékeléséhez szükséges kritériumok megállapítása céljából, hogy a
harmadik ország jogi és felügyeleti kerete egyenértékű-e e rendelettel.
A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi
aktust [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 24 hónappal a
rendelet hatálybalépését követően]-ig elfogadja.
(4)
Az EBH együttműködési megállapodásokat dolgoz
ki az azon harmadik országok megfelelő illetékes hatóságaival való
együttműködés céljából, amelyek jogi és felügyeleti keretét a
(1)–(3) bekezdés értelmében e rendelettel egyenértékűnek
minősítették. Az ilyen megállapodásnak legalább a két joghatóság érintett
illetékes hatóságai közötti minimális információcserére vonatkozó szabályokat
tartalmaznia kell.
VII. fejezet
Közigazgatási szankciók és intézkedések
28. cikk
Közigazgatási szankciók és intézkedések
(1)
Az illetékes hatóságok 26. cikk szerinti
felügyeleti hatáskörét és a tagállamok büntetőjogi szankciók
előírására és kiszabására vonatkozó jogát nem sértve, a tagállamok a
nemzeti joggal összhangban hatáskört biztosítanak az illetékes hatóságoknak a
következő jogsértésekkel kapcsolatos közigazgatási szankciók és egyéb
közigazgatási intézkedések kiszabására:
a)      a 6. cikkben megállapított tilalom
megszegése;
b)      a 24. cikk (1) bekezdésének
megfelelően benyújtandó információ manipulálása.
A tagállamok hatáskört biztosítanak az
illetékes hatóságoknak, hogy közigazgatási szankciókat és intézkedéseket
szabhassanak ki hitelintézetre vagy csoporttagra – ideértve a vegyes tevékenységű
holding társaságot –, biztosítóra vagy viszontbiztosítóra.
A tagállamok a közigazgatási szankciók és intézkedések kiszabására vonatkozó
hatáskört hitelintézet vagy csoporttag – ideértve a vegyes tevékenységű
holding társaságot –, biztosító vagy viszontbiztosító tekintetében biztosítják
az illetékes hatóságoknak.
Amennyiben az első albekezdésben említett
rendelkezések jogi személyre alkalmazandók, úgy a tagállamok jogsértés esetén a
nemzeti jogban rögzített feltételeknek megfelelően hatáskört biztosítanak
az illetékes hatóságoknak azon vezetőtestületi tagokkal és más
magánszemélyekkel szembeni szankciók alkalmazására, akik a nemzeti jog szerint
a jogsértésért felelősségre vonhatók.
(2)
Az (1) bekezdés alapján hozott közigazgatási
szankcióknak és intézkedéseknek hatásosnak, arányosnak és visszatartó
erejűnek kell lenniük.
(3)
Amennyiben a tagállamok az (1) bekezdésben említett
rendelkezések megsértésével kapcsolatban büntetőjogi szankciókat írnak
elő, úgy megfelelő intézkedésekkel biztosítaniuk kell, hogy az illetékes
hatóság rendelkezik a joghatóságukba tartozó igazságügyi hatóságokkal való
kapcsolattartáshoz szükséges hatáskörrel annak érdekében, hogy hozzájusson a 6.
cikk esetleges megsértése és a 24. cikk (1) bekezdésének megfelelően
benyújtandó információk manipulálása miatt indított bűnügyi nyomozással
vagy büntetőeljárással kapcsolatos konkrét információkhoz, és hogy
ugyanezt biztosítsa a többi illetékes hatóság és az EBH számára abból a célból,
hogy azok az (1) bekezdés alkalmazásában teljesítsék az egymással és adott
esetben az EBH-val való együttműködésre vonatkozó kötelezettségüket.
Az illetékes hatóságok más tagállamok
illetékes hatóságaival a szankcionálási hatáskör gyakorlásának elősegítése
érdekében is együttműködhetnek.
(4)
A tagállamok a nemzeti joggal összhangban az (1)
bekezdésben említett jogsértések tekintetében hatáskört biztosítanak az
illetékes hatóságoknak legalább a következő közigazgatási szankciók és
egyéb intézkedések alkalmazására:
a)      végzés, amely előírja a jogsértésért
felelős személy számára, hogy hagyjon fel a jogellenes magatartással és
tartózkodjon annak ismétlésétől;
b)      a jogsértésből származó nyereség
vagy a jogsértés révén elkerült veszteség összegének elvonása, amennyiben
meghatározható;
c)      a jogsértésért felelős személyt és a
jogsértés jellegét megjelölő nyilvános figyelmeztetés;
d)      az engedély visszavonása vagy
felfüggesztése
e)      a jogsértésért felelősnek tartott
természetes személy ideiglenes eltiltása vezetői funkciók gyakorlásától a
3. cikkben említett jogalanynál;
f)       ismétlődő jogsértés esetén a
jogsértésért felelősnek tartott természetes személy végleges eltiltása
vezetői funkciók gyakorlásától a 3. cikkben említett jogalanynál;
g)      a jogsértésből származó nyereség
vagy a jogsértés révén elkerült veszteség összegének legalább háromszorosát
elérő maximális közigazgatási bírság, amennyiben a veszteség, illetve a
nyereség meghatározható;
h)      természetes személy esetében legalább
5 000 000 EUR-t, vagy az euróövezeten kívüli tagállamokban a
rendelet hatálybalépésének napján érvényes ennek megfelelő összeget
kitevő maximális értékű közigazgatási bírság;
i)       jogi személy esetében a vezető
testület által jóváhagyott legújabb rendelkezésre álló beszámoló szerinti éves
teljes árbevétel legalább 10%-át kitevő maximális értékű
közigazgatási bírság; amennyiben a jogi személy olyan anyavállalat, vagy az
anyavállalat olyan leányvállalata, amelynek a 2013/34/EU irányelv szerinti
összevont pénzügyi beszámolót kell készítenie, úgy a releváns éves teljes
árbevétel a legfelső szintű anyavállalat vezető testülete által
jóváhagyott, legújabb rendelkezésre álló összevont beszámolóban feltüntetett
éves teljes árbevétel vagy az adott számviteli szabályozásban ennek
megfelelő jövedelemtípus éves összege.
A tagállamok az e bekezdésben említetteket
meghaladó szankcionálási hatáskört is biztosíthatnak az illetékes hatóságok
számára, illetve az e bekezdésben rögzítettnél szélesebb körű és nagyobb
mértékű szankciókat is előírhatnak.
(5)
A tagállamok [a pontos dátumot a Kiadóhivatal
illeszti be, 12 hónappal a rendelet hatálybalépését
követően]-ig értesítik a Bizottságot és az EBH-t az (1) bekezdésben
említett szabályokról. A tagállamok az említett szabályok későbbi
módosításairól haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot és az EBH-t.
29. cikk
A felügyeleti hatáskör gyakorlása és
szankciók kiszabása
(1)
A tagállamok biztosítják, hogy a közigazgatási
szankciók és egyéb intézkedések típusának és mértékének meghatározásakor az
illetékes hatóságok a körülmények figyelembevételével járjanak el, adott
esetben ideértve az alábbiakat:
a)      a jogsértés súlyossága és
időtartama;
b)      a jogsértésért felelős személy
felelősségének mértéke;
c)      a jogsértésért felelős személy
pénzügyi ereje, olyan tényezők figyelembevételével, mint például jogi
személy esetében a teljes árbevétel, vagy természetes személy esetében az éves
jövedelem;
d)      a jogsértésért felelős személy által
elért nyereség vagy elkerült veszteség jelentősége, amennyiben
meghatározható;
e)      a jogsértésért felelős személy
illetékes hatósággal való együttműködésének szintje, nem sértve az adott
személy által elért nyereség vagy elkerült veszteség összegének elvonása iránti
igényt;
f)       a jogsértésért felelős személy
korábbi jogsértései;
g)      a jogsértésért felelős személy által
az ismétlődés megelőzése érdekében hozott intézkedések;
h)      a jogsértés esetleges rendszerszintű
következményei.
30. cikk
A jogsértések jelentése
(1)
Az illetékes hatóság hatásos mechanizmusokat hoz
létre a 28. cikk (1) bekezdésében említett tényleges vagy lehetséges
jogsértések jelentésére.
(2)
Az (1) bekezdésben említett mechanizmusok közé
tartoznak legalább a következők:
a)      a jogsértésekről szóló jelentések
átvételére és nyomon követésére vonatkozó konkrét eljárások, ideértve a
jelentések továbbítására szolgáló biztonságos kommunikációs csatornák
létrehozását;
b)      a jogsértést jelentő vagy
jogsértéssel vádolt, munkaszerződés alapján foglalkoztatott személyek
megfelelő védelme a megtorlással, a diszkriminációval és másfajta
tisztességtelen bánásmóddal szemben;
c)      a jogsértést bejelentő személy,
valamint a jogsértésért állítólagosan felelős természetes személy
személyes adatainak védelme az eljárás minden szakaszában, ideértve a
személyazonosságuk bizalmas jellegének megőrzésével kapcsolatos védelmet
is, nem sértve azonban a vizsgálatokkal vagy a későbbi igazságügyi
eljárásokkal kapcsolatban a nemzeti jog által előírt
információszolgáltatást.
(3)
A tagállamok előírják, hogy a foglalkoztatók
megfelelő belső eljárásokkal lehetőséget biztosítsanak
alkalmazottaiknak a 28. cikk (1) bekezdésében említett jogsértések jelentésére.
(4)
A tagállamok az e rendelet lehetséges megsértésével
kapcsolatban érdemi információt szolgáltató személynek a tagállami joggal
összhangban pénzügyi ösztönzőt kínálhatnak fel akkor, ha a
bejelentőnek az információ bejelentésére nem volt jogszabályi vagy szerződéses
kötelezettsége, a bejelentett információ új, és e rendelet megsértése miatti
közigazgatási szankció, egyéb intézkedés vagy büntetőjogi szankció
alkalmazásához vezet.
31. cikk
Információcsere az EBH-val
(1)
Az illetékes hatóságok minden évben összesítő
tájékoztatást bocsátanak az EBH rendelkezésére a 28. cikkel összhangban általuk
kiszabott közigazgatási intézkedésekről és szankciókról. Az EBH a kapott
információkat éves jelentésben teszi közzé.
(2)
Amennyiben a tagállamok a 28. cikk (1) bekezdésében
említett rendelkezések megsértésével kapcsolatban büntetőjogi szankciókat
írnak elő, úgy illetékes hatóságaiknak minden évben anonimizált
összesítő adatokat kell az EBH rendelkezésére bocsátaniuk az elvégzett
bűnügyi nyomozásokról és a kiszabott büntetőjogi szankciókról. Az EBH
a kapott információkat éves jelentésben teszi közzé.
(3)
Amennyiben az illetékes hatóság a közigazgatási
bírságokat, pénzbírságokat és egyéb intézkedéseket, valamint a büntetőjogi
szankciókat nyilvánosságra hozza, úgy ezekről egyidejűleg az EBH-t is
értesíti.
(4)
Az EBH végrehajtás-technikai standardtervezeteket
dolgoz ki az (1) és a (2) bekezdésben említett információcsere eljárásainak és
formáinak meghatározása céljából.
Az EBH az említett végrehajtás-technikai
standardtervezeteket [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 12
hónappal a rendelet közzétételét követően]-ig benyújtja a Bizottságnak.
A Bizottság felhatalmazást kap az első
albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkével összhangban történő elfogadására.
32. cikk
A határozatok közzététele
(1)
A harmadik albekezdésre is figyelemmel az illetékes
hatóság a weboldalán közvetlenül azután közzéteszi a 6. cikk megsértése és a
pénzügyi beszámolás 28. cikk (1) bekezdésében említett manipulációja miatt kiszabott
közigazgatási szankcióról vagy egyéb intézkedésről szóló határozatot, hogy
a határozattal érintett személyt tájékoztatta a határozatról.
Az első albekezdés értelmében közzétett
tájékoztatás megadja legalább a jogsértés típusát és jellegét, valamint a
határozattal érintett személy személyazonosságát.
Az első és a második albekezdés nyomozati
intézkedéseket előíró határozatokra nem alkalmazandó.
Amennyiben az illetékes hatóság eseti
értékelést követően úgy ítéli meg, hogy a határozattal érintett jogi vagy
természetes személy személyazonosságának közzététele aránytalan lenne, esetleg
veszélyeztetné a folyamatban lévő nyomozást vagy a pénzügyi piacok
stabilitását, úgy az alábbiak egyikét teszi:
a)      a halasztó okok megszűnéséig
elhalasztja a határozat közzétételét;
b)      a nemzeti jognak megfelelő módon
anonimizáltan közzéteszi a határozatot, amennyiben ez a fajta közzététel
biztosítja az érintett személyes adatok tényleges védelmét, illetve adott
esetben ésszerű ideig elhalasztja az érintett adatok közzétételét, ha
várható, hogy ez idő alatt meg fognak szűnni az anonimizált
közzététel okai;
c)      nem teszi közzé a határozatot, amennyiben
úgy véli, hogy az a) vagy a b) pont szerinti közzététel elégtelen lesz annak
biztosításához, hogy
i.        ne kerüljön veszélybe a pénzügyi piacok
stabilitása;
ii.       a kisebb jelentőségűnek
tartott intézkedésekről szóló határozatok közzététele arányos legyen.
(2)
Amennyiben egy határozatot nemzeti igazságügyi,
közigazgatási vagy egyéb hatóság előtt megfellebbeznek, az illetékes
hatóság a weboldalán azonnal közzéteszi az erről szóló információt,
illetve a fellebbezés eredményére vonatkozó későbbi információkat.
Emellett közzé kell tenni a megfellebbezett határozatot megsemmisítő
határozatot is.
(3)
Az illetékes hatóság biztosítja, hogy az e cikkel
összhangban közzétett határozat a weboldalán a közzétételt követően
legalább öt évig elérhető maradjon. A határozatokban szereplő
személyes adatok csak a szükséges ideig, az alkalmazandó adatvédelmi
szabályokkal összhangban szerepeltethetők az illetékes hatóság weboldalán.
VIII. fejezet
Jelentések és felülvizsgálat
33. cikk
Az EBH jelentései
Az
EBH az Európai Értékpapír-piaci Hatósággal együttműködésben elkészíti a
következő jelentéseket, és azokat [a pontos dátumot a Kiadóhivatal
illeszti be, 12 hónappal a rendelet közzétételét követően]-ig
benyújtja a Bizottságnak:
a)           jelentés a 9. cikk (2) bekezdésének
a)–h) pontjában szereplő mutatók lehetséges korlátairól és azon típusú
értékpapírosításokról, amelyek az EBH szerint nem jelentenek veszélyt a maghitelintézet
pénzügyi stabilitására, illetve az uniós pénzügyi rendszerre;
b)           jelentés arról, hogy a
maghitelintézet saját kockázatának prudens kezelése céljából figyelembe kell-e
venni a 11. cikk (1) bekezdésében felsoroltaktól eltérő típusú
derivatívákat vagy pénzügyi eszközöket;
c)           jelentés arról, hogy
engedélyezhető-e a 12. cikk (1) bekezdésében felsoroltaktól eltérő
fedezeti célú finanszírozási eszközök ügyfeleknek történő értékesítése,
továbbá a szavatolótőke-követelmény 12. cikk (2) bekezdésének b) pontjában
említett azon arányáról, amely felett nem értékesíthetők derivatívák.
34. cikk
Felülvizsgálat
A
Bizottság rendszeresen ellenőrzi az e rendeletben megállapított szabályok
hatását az 1. cikkben említett célkitűzések és az uniós pénzügyi rendszer
egésze tekintetében, aminek során figyelembe veszi a piaci struktúra változását
és a rendelet hatályába tartozó jogalanyok fejlődését és tevékenységeit,
és megteszi a szükséges javaslatokat. A felülvizsgálat különösen a 3. cikkben
említett küszöbértékek alkalmazására, a 6. cikkben előírt tilalom
alkalmazására és eredményességére, a 8. cikkben említett tevékenységi körre,
továbbá a 9. cikkben meghatározott mutatók alkalmasságára vonatkozik. A
Bizottság az illetékes hatóságok véleményét figyelembe véve 2020. január
1-jéig, azt követően pedig rendszeresen jelentést tesz az Európai
Parlamentnek és a Tanácsnak, többek között a fent említett kérdésekről, és
a jelentéshez szükség esetén jogalkotási javaslatot is csatol.
IX. fejezet
Záró rendelkezések
35. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására
vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit
ez a cikk határozza meg.
(2)
A 6. cikk (6) bekezdésében, a 8. cikk (3)
bekezdésében, a 10. cikk (5) bekezdésében a 11. cikk (3) bekezdésében, a 12.
cikk (2) bekezdésében, a 15. cikk (2) bekezdésében, a 16. cikk második
albekezdésében, a 23. cikk (4) bekezdésében és a 27. cikk (3) bekezdésében
említett felhatalmazást a Bizottság határozatlan időre kapja a 38. cikkben
említett időponttól.
(3)
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja a 6. cikk (6) bekezdésében, a 8. cikk (3) bekezdésében, a 10.
cikk (5) bekezdésében a 11. cikk (3) bekezdésében, a 12. cikk (2) bekezdésében,
a 15. cikk (2) bekezdésében, a 16. cikk második albekezdésében, a 23. cikk (4)
bekezdésében és a 27. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazást. A
visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott
felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését
követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép
hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)
A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus
elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az
Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5)
A 6. cikk (6) bekezdése, a 8. cikk (3) bekezdése, a
10. cikk (5) bekezdése, a 11. cikk (3) bekezdése, a 12. cikk (2) bekezdése, a
15. cikk (2) bekezdése, a 16. cikk második albekezdése, a 23. cikk (4)
bekezdése és a 27. cikk (3) bekezdése alapján elfogadott, felhatalmazáson
alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha a felhatalmazáson alapuló jogi
aktusról szóló értesítést követő kéthónapos időtartam leteltéig sem
az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást, vagy ha az Európai
Parlament és a Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt
arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Az Európai Parlament
vagy a Tanács kezdeményezésére ezen időtartam 2 hónappal meghosszabbodik.
36. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
A rendelet a hatálybalépés napjától
alkalmazandó, kivéve a 6. cikket, amely [a pontos dátumot a Kiadóhivatal
illeszti be, 18 hónappal a rendelet közzétételét
követően]-tól/-től alkalmazandó, valamint a 13–18. és a 20. cikket,
amely [a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be, 36 hónappal a
rendelet közzétételét követően]-tól/-től alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes
egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a Tanács
részéről
az elnök                                                          az
elnök
PÉNZÜGYI KIMUTATÁS
1.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS
FŐBB ADATAI
              1.1.    A javaslat/kezdeményezés címe
              1.2.    A
tevékenységalapú irányítás /tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe
tartozó érintett szakpolitikai terület(ek)
              1.3.    A
javaslat/kezdeményezés típusa
              1.4.    Célkitűzés(ek)
              1.5.    A
javaslat/kezdeményezés indoklása
              1.6.    Az
intézkedés és a pénzügyi hatás időtartama
              1.7.    Tervezett
irányítási módszer(ek)
2.           IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK
              2.1.    A
nyomon követésre és a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések
              2.2.    Irányítási
és kontrollrendszer
              2.3.    A
csalások és a szabálytalanságok megelőzésére vonatkozó intézkedések
3.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS
BECSÜLT PÉNZÜGYI HATÁSA
              3.1.    A
többéves pénzügyi keret mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés mely
kiadási tételét/tételeit érintik a kiadások?
              3.2.    A
kiadásokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.1. A kiadásokra
gyakorolt becsült hatás összegzése
              3.2.2. Az operatív
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.3. Az igazgatási
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
              3.2.4. A jelenlegi többéves
pénzügyi kerettel való összeegyeztethetőség
              3.2.5. Harmadik felek
részvétele a finanszírozásban
              3.3.    A bevételre gyakorolt becsült
pénzügyi hatás
PÉNZÜGYI
KIMUTATÁS
1.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS
FŐBB ADATAI
1.1.        A javaslat/kezdeményezés címe

Az Európai Parlament és a Tanács rendelete az uniós hitelintézetek ellenálló képességét fokozó strukturális
intézkedésekről
1.2.        A tevékenységalapú irányítás
/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett szakpolitikai
terület(ek)[43]
Belső piac – Pénzügyi piacok
1.3.        A javaslat/kezdeményezés
típusa
ý A javaslat/kezdeményezés új intézkedésre irányul
1.4.        Célkitűzés(ek)
1.4.1.     A javaslat/kezdeményezés által
érintett többéves bizottsági stratégiai célkitűzés(ek)
A pénzügyi stabilitást övező kockázatok
csökkentéséhez való hozzájárulás, továbbá a befektetők és az egyéb piaci
szereplők pénzügyi piacokba fektetett bizalmának a helyreállítása
1.4.2.     Konkrét célkitűzés(ek) és
a tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe
tartozó érintett tevékenység(ek)
A fenti általános célkitűzés fényében a
rendelet célja a rendszerszintű kockázat, a pénzügyi nyomás, valamint a
nagy, összetett és egymással összekapcsolódott bankok csődjének
megelőzése, továbbá a következő célok elérése:
·
a hitelintézet túlzott kockázatvállalásának
csökkentése;
·
a hitelintézet különböző részei közötti érdemi
összeférhetetlenség megszüntetése;
·
a rossz erőforrás-elosztás elkerülése és a
reálgazdaságba irányuló hiteláramlás ösztönzése;
·
torzítatlan versenyfeltételek biztosítása minden
hitelintézet számára a belső piacon;
·
a pénzügyi szektoron belüli, rendszerszintű
kockázathoz vezető összekapcsolódás csökkentése;
·
a hitelintézetek hatékony irányításának,
ellenőrzésének és felügyeletének elősegítése; és
·
a csoport rendes szanálásának és helyreállításának
elősegítése.
1.4.3.     Várható eredmény(ek) és
hatás(ok)
Tüntesse fel, milyen
hatásokat gyakorolhat a javaslat/kezdeményezés a
kedvezményezettekre/célcsoportokra.
A hitelintézeteken belüli, túlzott
kockázatvállalás csökkenése;
A hitelintézet különböző részei közötti,
lényeges összeférhetetlenségek megszűnése;
A rossz erőforrás-elosztás csökkenése és
a reálgazdaságnak történő hitelnyújtás növekedése;
A belső piacon folyó verseny kisebb
mértékű torzulása;
A pénzügyi szektoron belüli összekapcsolódás
csökkenése;
A hitelintézetek hatékonyabb irányítása,
ellenőrzése és felügyelete;
A legnagyobb és legösszetettebb bankcsoportok
rendezettebb szanálása és helyreállítása.
1.4.4.     Eredmény- és hatásmutatók
Tüntesse fel a
javaslat/kezdeményezés megvalósításának nyomon követését lehetővé
tevő mutatókat.
A javaslat értékelése szempontjából relevánsak
lehetnek az alábbi mutatók:
·
a strukturális elkülönítési követelmények hatálya
alá tartozó bankok száma és mérete;
·
a tevékenységek betétgyűjtéssel foglalkozó,
illetve kereskedési egységekhez allokálása;
·
az ügyletek volumene, felárak vagy likviditás az
érintett piacokon;
·
a strukturális elkülönítés tárgyát képező
bankok piaci részesedésének alakulása;
·
a strukturális elkülönítés tárgyát képező
tevékenységek piaci koncentrációja;
·
új belépők a strukturális elkülönítés tárgyát
képező tevékenységek esetében;
·
a strukturális elkülönítés tárgyát képező
bankok nyereségességének alakulása;
·
az implicit állami támogatások nagyságára vonatkozó
adatok;
·
a csődhöz túl nagy bankok finanszírozásának
költségelőnyére vonatkozó adatok;
·
a csődhöz túl nagy bankok kereskedési és
hitelnyújtási tevékenységére vonatkozó adatok.
1.5.        A javaslat/kezdeményezés
indoklása
1.5.1.     Rövid vagy hosszú távon
kielégítendő szükséglet(ek)
Az Európai Unió (EU) és tagállamai a pénzügyi
válság kezdete óta azon munkálkodnak, hogy alapjaiban átdolgozzák a pénzügyi
szabályozást és felügyeletet.
A bankrendszer terén az EU számos reformot
kezdeményezett a bankok ellenálló képességének javítása és az esetleges
bankcsődök hatásának mérséklése érdekében, ezek célja, hogy a pénzügyi
rendszer biztonságosabbá, stabilabbá, átláthatóbbá és felelősségteljesebbé
váljon, és a gazdaság és a társadalom egészének javát szolgálja (lásd
mindenekelőtt a tőkekövetelményekre vonatkozó új rendeletet és
irányelvet (CRR/CRD IV), valamint a bankok szanálásáról és helyreállításáról
szóló irányelvre vonatkozó javaslatot (BRRD)).
Az uniós bankszektor mérete azonban továbbra
is számottevő, mind abszolút, mind relatív értelemben. A legnagyobb bankok
egyben aktívabbak is az összetett kereskedési tevékenységek terén, valamint –
nagyon nagy számú jogalany révén –határokon átnyúló viszonylatban.
Ezért számos uniós tagállam és harmadik ország
tovább lépett és a legnagyobb és legösszetettebb pénzügyi intézményekkel
kapcsolatos aggodalmak eloszlatására törvénybe foglalta bankszektorának
strukturális reformját (vagy a törvénybe foglalás jelenleg van folyamatban). E
reformoknak többek között a szanálhatóságban betöltött szerepét nemzetközi
intézmények, például a G20-ak, a Pénzügyi Stabilitási Tanács, a Nemzetközi
Fizetések Bankja, a Nemzetközi Valutaalap és a Gazdasági Együttműködési és
Fejlesztési Szervezet is kiemelték, és a banki üzleti modellekről szóló,
széleskörű, globális vitát sürgettek.
1.5.2.     Az uniós részvételből
adódó többletérték
Mindezen fejlemények fényében erősen
indokolt az uniós szintű fellépés. Bár a nemzeti reformok nagyjából
ugyanazon célkitűzést követik, részleteikben eltérnek egymástól. Ez
torzítja a letelepedéssel kapcsolatos döntéseket, mivel a csődhöz túl nagy
bankok más tagállamokba tehetik át székhelyüket vagy helyezhetnek át bizonyos
tevékenységeket. Az egységes, uniós szintű fellépés ezért hatékonyabb
lenne. Az egységes szabályok iránti igény különösen a bankunió szempontjából
fontos, az egységes felügyeleti mechanizmus felügyeleti feladatainak, valamint
az egységes szanálási mechanizmus szanálási fellépéseinek megkönnyítése
érdekében.
1.5.3.     Hasonló korábbi tapasztalatok
tanulsága
n.a.
1.5.4.     Egyéb pénzügyi eszközökkel
való összeegyeztethetőség és lehetséges szinergia
Az EU számos reformot kezdeményezett a bankok
ellenálló képességének javítása és a bankcsődök valószínűségének és
hatásának mérséklése érdekében. E reformok között vannak a bankok
fizetőképességének erősítését célzó intézkedések (a CRR/CRD IV csomag
tőke- és likviditási követelményekre vonatkozó része); a bankok
szanálhatóságának erősítését szolgáló intézkedések (a javasolt BRRD); a
betétek jobb biztosítását célzó intézkedések (a betétbiztosítási rendszerekről
szóló irányelv felülvizsgálata); az átláthatóság növelését, a derivatívák
kockázatának kezelését és a piaci infrastruktúrák javítását célzó intézkedések
(az európai piaci infrastruktúra-rendelet (EMIR) és a pénzügyi eszközök
piacairól szóló irányelv (MiFID) kapcsolódó felülvizsgálatai). Emellett az
államadósság alakulása és a banki kockázatok közötti negatív visszacsatolási
spirál megtörése, valamint az euróba és a bankrendszerbe vetett bizalom
helyreállítása érdekében az Európai Bizottság a bankunió továbbfejlesztésére
szólított fel – ennek alapja az egész EU-ban minden bankra alkalmazandó
egységes szabálykönyv lesz. Ez magában foglal egy egységes felügyeleti
mechanizmust és egy egységes szanálási mechanizmust, amelyek kötelezőek
lesznek az euróövezet tagjai számára, minden más tagállam pedig önkéntes alapon
vehet részt bennük.
E széles körű reformterv ellenére további
intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy csökkenteni tudjuk a csődhöz túl
nagy bankok csődjének valószínűségét és hatását. Ezen intézkedések
nemzetközi támogatást élveznek, amint azt a G20-ak vezetőinek és
minisztereinek közelmúltbeli nyilatkozatai is mutatják.
Ami a csőd hatását illeti, a BRRD
végrehajtása egyengeti az utat a rendes uniós bankok rendezett szanálása
előtt és így jelentős mértékben csökkenti e bankok csődjének
hatását az államháztartásra. A szanálási jogkörök gyakorlása kihívást jelent a
csődhöz túl nagy bankok esetében, mivel azok különösen nagy, összetett és
integrált mérleggel és vállalati struktúrával rendelkeznek. Ennek eredményeként
– noha biztosan csökken – nem szűnik meg teljesen az esetleges állami
támogatás szükségessége, ha a jogkörök nem alkalmazhatók minden esetben teljes
mértékben. Ezért egy nagy és összetett bank csődje továbbra is
számottevő hatással járhat. Mindez magyarázatot adhat a piacnak az
implicit támogatások fennmaradásával kapcsolatos várakozásaira, és szükségessé
teheti az esetleges további strukturális intézkedések további tisztázását. A
strukturális reform kibővíti a bajban lévő bankcsoportok kezelése esetén
a hatóságok rendelkezésére álló lehetőségeket. A rendezett szanálás
elkerülhetetlenné tételével a reform a piaci fegyelmet és a banki mérlegek
önkéntes megtisztítását is javítja. A strukturális reformok hatékonyabbá
tehetik a BRRD által biztosított új jogköröket a csődhöz túl nagy bankok
esetében, mivel a szanálási hatóságoknak különálló, elkülönített és
egyszerűbb mérlegeket kell kezelniük. Ez megkönnyítené a bankcsoportok
különböző egységeinek ellenőrzését és értékelését, és kibővítené
a szanálási hatóságok rendelkezésére álló lehetőségek körét. A
csődhöz túl nagy bankokra vonatkozó, további intézkedések összhangban
lennének a BRRD-ben alkalmazott arányossági elvvel.
1.6.        Az intézkedés és a pénzügyi
hatás időtartama
ý A javaslat/kezdeményezés határozatlan időtartamra
vonatkozik
A hatálybalépés és az alkalmazás tervezett
kezdete 2015/2017, a saját számlás kereskedés tilalmának való megfelelés 2017
januárjától, az esetleges elkülönítési követelmények 2018 júliusától
alkalmazandók.
1.7.        Tervezett irányítási módszer(ek)[44]
A 2014. évi költségvetéstől kezdve:
¨ Bizottság általi közvetlen irányítás
–
¨ a Bizottság szervezeti egységein keresztül, ideértve az uniós
küldöttségek személyzetét
–
¨  végrehajtó ügynökségen keresztül
¨ Megosztott irányítás
a tagállamokkal
ý Közvetett irányítás, a végrehajtási feladatokat az alábbiaknak delegálva:
–
¨ harmadik országok vagy az általuk kijelölt szervek
–
¨ nemzetközi szervezetek és ügynökségeik (nevezze meg)
–
¨az EBB és az Európai Beruházási Alap
–
¨ a költségvetési rendelet 208. és 209. cikkében említett szervek
–
¨ közjogi szervek
–
¨ magánjog alapján működő, közfeladatot ellátó szervek, olyan
mértékben, amennyiben megfelelő pénzügyi garanciákat nyújtanak;
–
¨ a valamely tagállam magánjoga alapján működő, köz- és
magánszféra közötti partnerség végrehajtásával megbízott és megfelelő
pénzügyi garanciákat nyújtó szervek;
–
¨ az EUSZ V. címének értelmében a KKBP terén konkrét fellépések
végrehajtásával megbízott, és a vonatkozó alap-jogiaktusban meghatározott
személyek.
–       Egynél több irányítási módszer feltüntetése
esetén kérjük, adjon részletes felvilágosítást a „Megjegyzések” rovatban.
Megjegyzések
Az EBH a Bizottság felügyelete alatt
működő szabályozó hatóság.
2.           IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK
2.1.        A nyomon követésre és a
jelentéstételre vonatkozó rendelkezések
A javaslat értelmében a Bizottságnak
rendszeres időközönként felül kell vizsgálnia a javasolt intézkedések
hatékonyságát.
2.2.        Irányítási és
kontrollrendszer
2.2.1.     Felismert kockázat(ok)
A javaslatból származó előirányzatok
jogszerű, gazdaságos, hatékony és eredményes felhasználása kapcsán a
várakozások szerint a javaslat nem hoz létre olyan új kockázatokat, amelyekre
az EBH meglévő belső ellenőrzési kerete jelenleg nem terjed ki.
2.2.2.     A működő belső
kontrollrendszerrel kapcsolatos információk
n.a.
2.2.3.     Az ellenőrzések költsége
és haszna, a várt hibaarány értékelése
n.a.
2.3.        A csalások és a
szabálytalanságok megelőzésére vonatkozó intézkedések
A csalás, korrupció és más illegális
tevékenységek elleni küzdelem céljából az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF)
által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1073/1999/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet rendelkezései bármilyen korlátozás nélkül
alkalmazandóak az EBH-ra.
Az EBH csatlakozik az Európai Parlament, az
Európai Unió Tanácsa és az Európai Közösségek Bizottsága által 1999. május
25-én kötött, az Európai Csalásellenes Hivatal (OLAF) belső vizsgálatairól
szóló intézményközi megállapodáshoz, és azonnal bevezeti a megfelelő
intézkedéseket az EBH alkalmazottaira vonatkozóan.
A finanszírozási határozatok és a
megállapodások, illetve az ezekből következő végrehajtási aktusok
kifejezetten előírják, hogy a Számvevőszék és az OLAF szükség esetén
helyszíni ellenőrzéseket végezhet az EBH által folyósított támogatások
kedvezményezettjei, valamint az e források elosztásáért felelős
alkalmazottak vonatkozásában.
Az EBH létrehozásáról szóló rendelet 64. és
65. cikke meghatározta az EBH költségvetésének végrehajtására és
ellenőrzésére, valamint az alkalmazandó pénzügyi szabályokra vonatkozó előírásokat.
3.           A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS
BECSÜLT PÉNZÜGYI HATÁSA
3.1.        A többéves pénzügyi keret
mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés mely kiadási tételét/tételeit
érintik a kiadások?
·      Jelenlegi költségvetési tételek
A többéves pénzügyi keret fejezetei, azon belül
pedig a költségvetési tételek sorrendjében.
 A többéves pénzügyi keret fejezete || Költségvetési tétel || Kiadás típusa || Hozzájárulás
   || diff./nem diff. ([45])   || EFTA-országoktól[46]   || tagjelölt országoktól[47]   || harmadik országoktól || a költségvetési rendelet 21. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében
 1.a || 12 03 02. Európai Bankhatóság (EBH)   || DIFF. || IGEN || IGEN || NEM || NEM
·      Létrehozandó új költségvetési tételek
3.2.        A kiadásokra gyakorolt
becsült hatás
E jogalkotási javaslatnak a következő
kiadási vonzatai lesznek:
·
Két új ideiglenes alkalmazott (TA) felvétele az
EBH-hoz (2 TA 2016 januárjától) – Szerepükről és költségeik számítási
módjáról lásd a mellékletet (a költségek 40 %-át az EU, 60 %-át a
tagállamok finanszírozzák).
·
A valamennyi uniós testületre alkalmazandó
költségvetési korlátokra tekintettel az új feladatok ellátását az éves
költségvetés-allokációs eljárás keretében rendelkezésre álló emberi
erőforrásokkal kell megoldani az ügynökségek pénzügyi programozásának
megfelelően. Nevezetesen az új feladatok végrehajtásához az ügynökség
által igényelt erőforrások összhangban vannak „A decentralizált
ügynökségek emberi és pénzügyi erőforrásainak 2014–2020 közötti
időszakra történő programozása” című bizottsági közleményben
(COM(2013) 519) az EBH humánerőforrás- és pénzügyi programozása
tekintetében megállapítottakkal.
3.2.1.     A kiadásokra gyakorolt becsült
hatás összegzése
millió EUR (három tizedesjegyig)
 A többéves pénzügyi keret fejezete || Szám || 1a. Intelligens és inkluzív növekedés – Gazdasági, társadalmi és területi kohézió
 FŐIGAZGATÓSÁG: MARKT ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || ÖSSZESEN
  Operatív előirányzatok ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12 03 02. Európai Bankhatóság (EBH) || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (1) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Kifizetési előirányzatok || (2) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Bizonyos egyedi programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok[48]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Költségvetési tétel száma ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A MARKT Főigazgatósághoz tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || =1+1a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Kifizetési előirányzatok || =2+2a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
  Operatív előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Kifizetési előirányzatok || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Bizonyos egyedi programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok ÖSSZESEN || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 1a. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || =4+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Kifizetési előirányzatok || =5+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Kifizetési előirányzatok || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret fejezete || 5 || „Igazgatási kiadások”
millió EUR (három tizedesjegyig)
   ||   ||   || év N. || év N+1. || év N+2. || év N+3. || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető || ÖSSZESEN
 FŐIGAZGATÓSÁG: ||
  Humánerőforrás ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Egyéb igazgatási kiadások ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 <...> Főigazgatóság ÖSSZESEN || Előirányzatok ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || (Összes kötelezettségvállalási előirányzat = Összes kifizetési előirányzat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
millió EUR (három tizedesjegyig)
   ||   ||   || év N.[49]   || év N+1. || év N+2. || év N+3. || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető || ÖSSZESEN
 A többéves pénzügyi keret 1–5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Kifizetési előirányzatok ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.2.     Az operatív
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
–
¨  A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után operatív
előirányzatok felhasználását
–
ý  A javaslat/kezdeményezés az alábbi operatív előirányzatok
felhasználását vonja maga után:
Kötelezettségvállalási előirányzatok, millió EUR
(három tizedesjegyig)
 Tüntesse fel a célkitűzéseket és a teljesítéseket   ò ||   ||   || N. év || N+1. év || N+2. év || N+3. év || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető || ÖSSZESEN
 TELJESÍTÉSEK
 Típus[50]   || Átlagos költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség || Összesített szám || Összköltség
 1. KONKRÉT CÉLKITŰZÉS[51]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Teljesítés ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Teljesítés ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Teljesítés ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 1. konkrét célkitűzés részösszege ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2. KONKRÉT CÉLKITŰZÉS… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Teljesítés ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2. konkrét célkitűzés részösszege ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ÖSSZKÖLTSÉG ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.3.     Az igazgatási
előirányzatokra gyakorolt becsült hatás
3.2.3.1.  Összegzés
–
ý  A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után igazgatási
előirányzatok felhasználását.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés az alábbi igazgatási előirányzatok
felhasználását vonja maga után:
millió EUR (három
tizedesjegyig)
   || N.[52] év   || N+1. év || N+2. év || N+3. év || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető || ÖSSZESEN
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETE ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Humánerőforrás ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Egyéb igazgatási kiadások ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉNEK részösszege ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZTÉBE[53] bele nem tartozó előirányzatok   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Humánerőforrás ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Egyéb igazgatási kiadások ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉBE bele nem tartozó előirányzatok részösszege ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ÖSSZESEN ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
A
humánerőforrással kapcsolatos előirányzat-igényeket az adott
főigazgatóság rendelkezésére álló, az intézkedés irányításához rendelt
előirányzatokkal és/vagy az adott főigazgatóságon belüli
átcsoportosítással kell teljesíteni. A források adott esetben a költségvetési
korlátok betartása mellett kiegészíthetők az éves elosztási eljárás
keretében az irányító főigazgatósághoz rendelt további juttatásokkal.
3.2.3.2.   Becsült
humánerőforrás-szükségletek
–
ý  A javaslat/kezdeményezés nem igényel humánerőforrást.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés az alábbi humánerőforrás-igénnyel jár:
A becsléseket teljes munkaidős
egyenértékben kell kifejezni
 ||   || N. év || N+1. év || N+2. év || N+3. év || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető
 ||  A létszámtervben szereplő álláshelyek (tisztviselők és ideiglenes alkalmazottak) ||   ||
 || XX 01 01 01 (a központban és a bizottsági képviseleteken) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 01 02 (a küldöttségeknél) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (közvetett kutatás) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (közvetlen kutatás ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Külső munkatársak (teljes munkaidős egyenértékben (FTE) kifejezve[54]   ||
 || XX 01 02 01 (AC, END, INT a teljes keretből) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (AC, AL, END, INT és JED a küldöttségeknél) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 yy[55]   || - a központban   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || - a küldöttségeknél ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (AC, END, INT közvetett kutatásban) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (AC, INT, END közvetlen kutatásban) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Egyéb költségvetési tétel (kérjük megnevezni) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || ÖSSZESEN ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX az érintett
szakpolitikai terület vagy költségvetési cím.
A
humánerőforrás-igényeknek az adott főigazgatóság rendelkezésére álló,
az intézkedés irányításához rendelt és/vagy az adott főigazgatóságon belül
átcsoportosított személyzettel kell eleget tenni. A források adott esetben a meglévő
költségvetési korlátok betartása mellett kiegészíthetők az éves elosztási
eljárás keretében az irányító főigazgatósághoz rendelt további
juttatásokkal.
Az elvégzendő
feladatok leírása:
 Tisztviselők és ideiglenes alkalmazottak ||
 Külső munkatársak ||
3.2.4.     A jelenlegi többéves pénzügyi
kerettel való összeegyeztethetőség
–
ý  A javaslat/kezdeményezés összeegyeztethető a jelenlegi többéves
pénzügyi kerettel.
–
Az új feladatok végrehajtásához az EBH által
igényelt erőforrások összhangban vannak a 2014–2020 közötti többéves
pénzügyi kerettel és „A decentralizált ügynökségek emberi és pénzügyi
erőforrásainak 2014–2020 közötti időszakra történő programozása”
című bizottsági közleményben (COM(2013) 519) az EBH
humánerőforrás- és pénzügyi programozása tekintetében megállapítottakkal.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés miatt szükséges a többéves pénzügyi keret
vonatkozó fejezetének átprogramozása.
Fejtse ki, miként kell átprogramozni a pénzügyi
keretet: tüntesse fel az érintett költségvetési tételeket és a megfelelő
összegeket.
–
¨  A javaslat/kezdeményezés miatt szükség van a rugalmassági eszköz
alkalmazására vagy a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára[56].
Fejtse ki a szükségleteket: tüntesse fel az érintett
fejezeteket és költségvetési tételeket és a megfelelő összegeket.
3.2.5.     Harmadik felek részvétele a
finanszírozásban
–
A javaslat/kezdeményezés az alábbi becsült
társfinanszírozást irányozza elő:
előirányzatok, millió EUR (három tizedesjegyig)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Összesen
 Tagállamok || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 Társfinanszírozott előirányzatok ÖSSZESEN || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
3.3.        A bevételre gyakorolt becsült
pénzügyi hatás
–
¨  A javaslatnak/kezdeményezésnek nincs pénzügyi hatása a bevételre.
–
¨  A javaslatnak/kezdeményezésnek van pénzügyi hatása – a bevételre
gyakorolt hatása a következő:
¨         a javaslat a saját forrásokra gyakorol hatást
¨         a javaslat az egyéb bevételekre gyakorol hatást
millió EUR (három tizedesjegyig)
 Bevételi költségvetési tétel: || Az aktuális költségvetési évben rendelkezésre álló előirányzatok || A javaslat/kezdeményezés hatása[57]
 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 … jogcímcsoport ||   || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
Az egyéb címzett
bevételek esetében tüntesse fel az érintett kiadáshoz tartozó költségvetési
tétel(eke)t.
Ismertesse a bevételre
gyakorolt hatás számításának módszerét.
Melléklet az uniós hitelintézetek ellenálló
képességét fokozó strukturális intézkedésekhez
Becslés az EBH-nak
A
bizottsági javaslat rendelkezéseket tartalmaz, miszerint az EBH-nak négy
felhatalmazáson alapuló jogi aktust és hat technikai standardot kell
kidolgoznia, amelyek biztosítják, hogy az erősen technikai jellegű
rendelkezések végrehajtása EU-szerte következetesen történjen.
A
Bizottságnak az EBH által kidolgozott szabályozástechnikai standardokat kell
elfogadnia az azon mutatók egységes mérésére és alkalmazására vonatkozó
módszertan tekintetében, amelyek annak a küszöbértéknek a kiszámítását
szolgálják, amely felett el kell különíteni a kereskedési tevékenységeket. A Bizottságnak
és az EBH-nak biztosítania kell, hogy az említett standardokat valamennyi
érintett intézmény olyan módon tudja alkalmazni, hogy az arányban álljon az
adott intézmények és azok tevékenységeinek jellegével, nagyságrendjével és
összetettségével. Emellett a Bizottságnak az EBH által a kidolgozott
végrehajtás-technikai standardokat kell elfogadnia végrehajtási aktusok útján a
következők tekintetében: a hitelintézetek és anyavállalatok által végzett
kereskedési tevékenységek volumenének számítási módszertana, valamint a
hitelintézetek és anyavállalatok által végzett kereskedési tevékenységek teljes
volumenére és elemeire vonatkozó adatszolgáltatás egységes formanyomtatványa. A
tervezett munkához szükség van az érdekelt felekkel folytatott két- és többoldalú
találkozókra, a lehetőségek elemzésére és értékelésére, a konzultációs
dokumentumok megszövegezésére, az érdekelt felekkel folytatott nyilvános
konzultációra, a tagállamok felügyeleti szerveiből álló, állandó
szakértői csoportok létrehozására és irányítására, ad hoc szakértői
csoportok létrehozására és irányítására, a konzultáció során kapott válaszok
elemzésére, a költség-haszon elemzés megszövegezésére és a jogi szöveg
tervezetének elkészítésére.
A
rendelet várhatóan 2015 végén lép majd életbe. Ezért az EBH-nak csak 2016-tól
lesz szüksége pótlólagos erőforrásokra. Két ideiglenes alkalmazotti
posztra lesz szükség a feladatok hosszú távú ellátásához.
A Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi
aktusai:
·
Mutatók: a megcáfolható feltételezések szintje,
darabszáma;
·
Kockázatkezelési termékek nyújtása: felső
korlát, amelynek átlépése esetén a kockázatkezelési termékeket a kereskedési
egységnek kell nyújtania;
·
Elkülönítési szabályok – nagykockázat: elfogadott
hitelkockázat-mérséklési technikák;
·
Területi hatály: egyenértékűségi kritériumok.
A Bizottság technikai standardjai:
·
A saját számlás kereskedés tilalma – a kereskedési
tevékenységeknek az általános küszöb céljából történő kiszámításához
alkalmazott módszertan;
·
A saját számlás kereskedés tilalma – a kereskedési
tevékenységekre vonatkozó adatszolgáltatás egységes formanyomtatványa;
·
Elkülönítés – mutatók: következetes mérés és
alkalmazás;
·
Beszámolási kötelezettség (részletek és hatályba
lépés);
·
A kereskedési adattárak nyilvántartásba vétele;
·
A kereskedési adattárak adataihoz hozzáféréssel
rendelkező hatóságok.
Feltételezett pótlólagos erőforrások:
·
A két pótlólagos posztot a tervek szerint az AD7
tisztségcsoportba és besorolási fokozatba tartozó ideiglenes alkalmazottakkal
kell betölteni.
·
A különböző személyzeti kategóriák átlagos
bérköltsége a Költségvetési Főigazgatóság iránymutatásán alapul;
·
London esetében a bérkorrekciós együttható 1,344.
·
A kiküldetési költségek
becsült összege 10 000 EUR.
·
A munkaerő-felvétellel
kapcsolatos költségek (utazás, szállás, orvosi vizsgálat, beilleszkedési
támogatás és egyéb pótlékok, költözési költségek stb.) becsült összege
12 700 EUR.
A költségvetési többletigény következő
három évre vonatkozó pontos értékét az alábbi táblázatnak megfelelően
számítottuk ki. A számítás tükrözi azt, hogy az uniós költségvetés a költségek
40 %-át finanszírozza.
 Költségnem || Számítás || Összeg (ezer EUR)
 2016 || 2017 || 2018 || Összesen
 Személyzeti kiadások ||   ||   ||   ||   ||
 11 Illetmények és juttatások || =2 x 132 x1,344 || 355 || 355 || 355 || 1 064
 12 Munkaerő-felvétellel kapcsolatos kiadások || =2 x 13 || 25 ||   ||   || 25
 13 Kiküldetési költségek || =2 x 10 || 20 || 20 || 20 || 60
 Összesen : Személyzeti kiadások ||   || 400 || 375 || 375 || 1 150
   ||   ||   ||   ||   ||
 Ebből a közösségi hozzájárulás mértéke (40 %) ||   || 160 || 150 || 150 || 460
 Ebből a tagállami hozzájárulás mértéke (60 %) ||   || 240 || 225 || 225 || 690
[1]               A csoport megbízása és a tagok listája a következő
címen érhető el: http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/mandate_en.pdf
[2]               A magas szintű szakértői csoport egyéb
ajánlásai között a következők szerepeltek: 2) további tevékenységek
elkülönítése is szükséges lehet, a helyreállítási és szanálási terv
függvényében; 3) a belső feltőkésítés alkalmazása szanálási
eszközként; 4) a kereskedési céllal tartott eszközökre és ingatlanokhoz
kapcsolódó hitelekre vonatkozó tőkekövetelmények felülvizsgálata; valamint
5) a bankok irányításának és kontrolljának megerősítését célzó
intézkedések a bankok ellenőrzésének és a piaci fegyelemnek a
megerősítésére.
[3]               Európai Parlament (McCarthy, 2013), Az uniós bankszektor
szerkezeti reformja, 2013/2021 (INI).
[4]               A „túl nagy a csődhöz” fogalmába beleértendők
a következők is: túl fontos a csődhöz, más intézményekkel túlságosan
összekapcsolódott a csődhöz, illetve túl összetett a csődhöz. Lásd
még: Európai Bizottság (2013b).
[5]               Az Európai Parlament és a Tanács xx/xxxx/EU irányelve a
hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó
keretrendszer létrehozásáról és a 77/91/EGK és 82/891/EK tanácsi irányelv, a
2001/27/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK és 2011/35/EU
irányelv, valamint az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
módosításáról (HL L xxx).
[6]               COM(2012) 102 final, http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/shadow/green-paper_hu.pdf
[7]               Ezt a fogalommeghatározást az FSB az árnyékbanki
tevékenység felügyeletének és szabályozásának szigorításáról szóló, 2011.
október 27-i jelentésében dolgozta ki;
http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_111027a.pdf
[8]               P7_TA(2012)0427,
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0427&language=HU
[9]               A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai
Parlamentnek: Árnyékbanki tevékenység – A pénzügyi ágazat új kockázatforrásainak
kezelése, COM(2013) 614 final.
[10]             A magas szintű szakértői csoport konzultációja
az uniós bankszektor szerkezetének reformjáról, 2012. május-június. http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/banking_sector_en.htm.
A magas szintű szakértői csoporthoz 83 válasz érkezett, ezek nagy
többsége bankoktól és más pénzügyi intézményektől származott. Őket
válaszadásban a lakossági ügyfelek és azok szövetségei követték, a sort pedig a
vállalati ügyfelek zárták.
[11]             Konzultáció a magas szintű szakértői csoport
által az uniós bankszektor szerkezetének reformjáról adott ajánlásokról, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/hleg-banking_en.htm.
A kapott 89 válasznak csaknem a fele a bankszektorból érkezett.
[12]             A Bizottság konzultációja a bankszektor strukturális
reformjáról http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/banking-structural-reform/index_en.htm.
A Bizottság szolgálataihoz több mint 500 válasz érkezett. A válaszadók bankok
és más pénzügyi intézmények, vállalati ügyfelek, befektetők, hatóságok,
fogyasztói szervezetek és magánszemélyek voltak – magánszemélyektől 439,
fogyasztói szervezetektől 11 válasz érkezett.
[13]             A mechanizmust az Európai Központi Banknak a
hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos
külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i
1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL L 287., 2013.10.29., 63. o.) hozta létre.
[14]             Az [egységes szanálási mechanizmus] elfogadásával jött
létre.
[15]             Ez az 1024/2013/EU rendeletben a „jelentős
intézményekre” alkalmazott határérték.
[16]             Lásd a hatásvizsgálat 6. mellékletét.
[17]             Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete a
hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről
és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.); az
Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve a hitelintézetek
tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési
vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv
módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül
helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).
[18]             Az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i
648/2012/EK rendelete (HL L 284., 2009.7.27., 1. o.).
[19]             Az Európai Parlament és a Tanács 2007. november 13-i
2007/64/EK irányelve a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról (HL L
319., 2007.12.5., 1. o.).
[20]             HL C , , . o.
[21]             HL C […], […], […]. o.
[22]             HL C […], […], […]. o.
[23]             Létrehozta a Tanács 2013. október 15-i 1024/2013/EU
rendelete az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális
felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal
történő megbízásáról (HL L 287., 2013.10.29., 63. o.).
[24]             Létrehozta az [egységes szanálási mechanizmusról szóló
rendelet].
[25]             A Tanács 2013. október 15-i 1024/2013/EU rendelete az
Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó
politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról (HL L
287., 2013.10.29., 63. o.).
[26]             Az
Európai Parlament és a Tanács 2011. június 8-i 2011/61/EU irányelve
                az
alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a
2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet
módosításáról.
[27]             Az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i
2013/36/EU irányelve a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről
és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális
felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, valamint a 2006/48/EK
és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176.,
2013.6.27., 338. o.).
[28]             Az Európai Parlament és a Tanács 2000. december 18-i
45/2001/EK rendelete a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által
történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az
ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.).
[29]             Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i
2004/39/EK irányelve a pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK
tanácsi irányelv és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül
helyezéséről (HL L 145., 2004.4.30, 1. o.).
[30]             Az Európai Parlament és a Tanács 2010. november 24-i
1093/2010/EU rendelete az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság)
létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK
bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15.,
12. o.).
[31]             Az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i
575/2013/EU rendelete
a
hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális
követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról
(HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).
[32]             Az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i
2013/34/EU irányelve a meghatározott típusú vállalkozások éves pénzügyi
kimutatásairól, összevont (konszolidált) éves pénzügyi kimutatásairól és a
kapcsolódó beszámolókról, a 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
módosításáról, valamint a 78/660/EGK és a 83/349/EGK tanácsi irányelv hatályon
kívül helyezéséről, (HL L 182., 2013.6.29., 19. o.).
[33]             Az Európai Parlament és a Tanács 1994. május 30-i 94/19/EK
irányelve a betétbiztosítási rendszerekről (HL L 135., 1994.5.31., 5. o.).
[34]             A Bizottság 2006. augusztus 10-i 1287/2006/EK rendelete a
2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési
vállalkozások nyilvántartás-vezetési kötelezettségei, az ügyletek bejelentése,
a piac átláthatósága, a pénzügyi eszközök piaci bevezetése, valamint az
irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő
végrehajtásáról (HL L 241., 2006.9.2., 1. o.).
[35]             Az Európai Parlament és a Tanács 2011. június 8-i
2011/61/EU irányelve az alternatívbefektetésialap-kezelőkről,
valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az
1095/2010/EU rendelet módosításáról
(HL L 174., 2011.7.1., 1. o.).
[36]             Az Európai Parlament és a Tanács 2013. április 17-i
345/2013/EU rendelete az európai kockázatitőke-alapokról (HL L 115.,
2013.4.25., 1. o.).
[37]             Az Európai Parlament és a Tanács 2013. április 17-i
346/2013/EU rendelete az európai szociális vállalkozási alapokról (HL L 115.,
2013.4.25., 18.o.).
[38]             Az Európai Parlament és a Tanács xx/xxxx/EU rendelete az
európai hosszú távú befektetési alapokról (HL L xx/xx).
[39]             Az Európai Parlament és a Tanács 2009. július 13-i
2009/65/EK irányelve az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív
befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és
közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (HL L 302., 2009.11.17., 32. o.).
[40]             Az Európai Parlament és a Tanács 1994. május 30-i 94/19/EK
irányelve a betétbiztosítási rendszerekről (HL L 135., 1994.5.31., 5. o.).
[41]             Az Európai Parlament és a Tanács 2007. november 13-i
2007/64/EK irányelve a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról (HL L
319., 2007.12.5., 1. o.).
[42]             Az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i
648/2012/EU rendelete
a tőzsdén kívüli származtatott
ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési
adattárakról.
[43]             Tevékenységalapú irányítás: ABM (Activity Based Management),
tevékenységalapú költségvetés-tervezés: ABB (Activity Based Budgeting).
[44]             Az egyes irányítási módszerek ismertetése, valamint a
költségvetési rendeletben szereplő megfelelő hivatkozások
megtalálhatók a Költségvetési Főigazgatóság honlapján: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[45]             Diff. = Differenciált előirányzatok / Non-Diff. = Nem
differenciált előirányzatok.
[46]             EFTA: Európai Szabadkereskedelmi Társulás.
[47]             Tagjelölt országok és adott esetben a nyugat-balkáni
potenciális tagjelölt országok.
[48]             Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint
uniós programok és/vagy intézkedések végrehajtásához biztosított támogatási
kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás.
[49]             Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának
első éve.
[50]             A teljesítés a nyújtandó termékekre és szolgáltatásokra
vonatkozik (pl. finanszírozott diákcserék száma, épített utak hossza
kilométerben stb.).
[51]             Az 1.4.2. szakaszban („Konkrét célkitűzések...”)
feltüntetett célkitűzés. „Konkrét célkitűzés(ek)…”:
[52]             Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának
első éve.
[53]             Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint
uniós programok és/vagy intézkedések végrehajtásához biztosított támogatási
kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás.
[54]             AC=szerződéses alkalmazott; AL=helyi alkalmazott;
END=kirendelt nemzeti szakértő; INT=kölcsönmunkaerő (átmeneti
alkalmazott); JED=küldöttségi pályakezdő szakértő.
[55]             Az operatív előirányzatokból finanszírozott
külső munkatársakra vonatkozó részleges felső határérték (korábban:
BA-tételek).
[56]             Lásd a 2007–2013-as időszakra szóló intézményközi
megállapodás 19. és 24. pontját.
[57]             A tradicionális saját források (vámok, cukorilletékek)
tekintetében nettó összegeket, vagyis a 25 %-kal (beszedési költségek)
csökkentett bruttó összegeket kell megadni.