               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.4.
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az EGT-megállapodás IX. mellékletének (Pénzügyi szolgáltatások) módosításával kapcsolatban az EGT Vegyes Bizottságban képviselendő álláspontról[A tőkekövetelményekről szóló 575/2013/EU rendelet (CRR) és a 2013/36/EU irányelv (CRDIV)]
            (EGT-vonatkozású szöveg)

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  Az EGT Vegyes Bizottság javasolt tanácsi határozathoz csatolt határozattervezete az EGT-megállapodás IX. mellékletét (Pénzügyi szolgáltatások) kívánja módosítani azzal a céllal, hogy belefoglalja a megállapodásba a tőkekövetelményekről szóló 575/2013/EU rendeletet és a 2013/36/EU irányelvet
                     1
                  .

                  Az EGT Vegyes Bizottság csatolt határozattervezeteiben található kiigazítások esetében nem csupán a 2894/94/EK tanácsi rendelet értelmében vett technikai kiigazításról van szó. Az Unió álláspontját ezért a Tanácsnak kell kialakítania.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Az EGT Vegyes Bizottság csatolt határozattervezete már meglévő uniós politikát terjeszt ki az EGT-tag EFTA-államokra (Norvégiára, Izlandra és Liechtensteinre).

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  Az uniós vívmányoknak – azok EGT-megállapodásba történő belefoglalásával – az EGT-tag EFTA-államokra történő kiterjesztése az EGT-megállapodás azon céljaival és elveivel összhangban történik, hogy közös szabályokon és egyenlő versenyfeltételeken alapuló dinamikus és homogén Európai Gazdasági Térség jöjjön létre.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Az EGT-megállapodásba belefoglalandó jogszabályok az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikkén alapulnak.

                  Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás végrehajtására vonatkozó rendelkezésekről szóló 2894/94/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács a Bizottság javaslata alapján kialakítja az ilyen határozatokról az Unió által képviselendő álláspontot.

                  Az EKSZ a Bizottság szolgálataival együttműködve benyújtja az EGT Vegyes Bizottság határozattervezeteit a Tanácsnak az Unió álláspontjaként történő elfogadásra. Az EKSZ reményei szerint mihamarabb elő tudja terjeszteni a határozattervezeteket az EGT Vegyes Bizottságban.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

                  A javaslat megfelel a szubszidiaritás elvének a következők miatt:

                  E javaslat célját, nevezetesen a belső piac homogenitásának biztosítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért e cél a hatások miatt uniós szinten jobban megvalósítható.

                  Az uniós vívmányok EGT-megállapodásba történő belefoglalásának eljárása az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás végrehajtására vonatkozó rendelkezésekről szóló, 1994. november 28-i 2894/94/EK tanácsi rendelettel összhangban zajlik, ami megerősíti a választott megközelítést.

               •Arányosság

                  Az arányosság elvének megfelelően ez a javaslat nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  Az EGT-megállapodás 98. cikkének megfelelően a választott jogi aktus az EGT Vegyes Bizottság határozata. Az EGT Vegyes Bizottság biztosítja az EGT-megállapodás hatékony végrehajtását és érvényesülését. Ennek érdekében határozatokat kell hoznia az EGT-megállapodásban meghatározott esetekben.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

                  Nem alkalmazandó.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A fent említett rendelet EGT-megállapodásba való belefoglalásának nincsenek várható költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

               A 2013/36/EU irányelvhez kapcsolódóan a részesedést szerezni kívánó, nem rezidens személyek prudenciális értékelése (Együttes nyilatkozat a Vegyes Bizottság határozatához)

               Az EGT-megállapodásnak elvileg nem célja, hogy szabályozza a Szerződő Felek harmadik országokkal fennálló kapcsolatait (lásd nevezetesen az EGT-megállapodás preambulumának 16. preambulumbekezdését). Az EGT-megállapodás nem rendelkezik a tőkeáramlás liberalizálásáról, és nem biztosít jogokat a letelepedés szabadságát vagy a társaságok tőkéjében való részesedést illetően a nem rezidens szervezetek tekintetében (lásd az EGT-megállapodás 31., 34., 40. és 124. cikkét).

               Következésképpen a Vegyes Bizottság határozatára vonatkozó együttes nyilatkozat értelmében a Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy a 2013/36/EU irányelv EGT-megállapodásba való belefoglalása nem érinti a közvetlen külföldi tőkebefektetés biztonsági vagy közrendi átvilágítására vonatkozó, általánosan alkalmazandó nemzeti szabályokat.

               Egyes izlandi állami hitelintézetek mentessége (e) hozzáigazítás a 2013/36/EU irányelvhez kapcsolódóan)

               A CRD IV-csomag 2. cikkének (5) bekezdése bizonyos közintézményeket mentesít az irányelv hatálya alól. E rendelkezés értelmében három izlandi intézmény mentesül a CRD IV-csomag alól.

                  A Byggðastofnun (az Izlandi Regionális Fejlesztési Intézet) az izlandi állam tulajdonában lévő független intézmény. Elsődleges feladata, hogy a kormány regionális stratégiáinak végrehajtása révén hozzájáruljon a regionális fejlődéshez. Műveleteinek célja, hogy különböző gazdasági alapokkal rendelkező, életképes, hosszú távú projektek támogatásával megerősítse a vidéki területeken található településeket. Az intézet hitelnyújtás és a pénzügyi támogatás egyéb formáinak biztosítása révén – a gazdasági és életkörülmények javítása céljából – támogatja és megerősíti a helyi fejlesztéseket, különösen az elnéptelenedés által fenyegetett régiókban. Az intézet kiegészítő pénzügyi támogatást biztosít vállalatoknak, magánszemélyeknek és önkormányzatoknak nyújtott, feltételekhez kötött kölcsönök nyújtásán keresztül, ami lehetővé teszi az általános gazdasági fejlődésben való részvételt és az innováció ösztönzését. Az intézet kötelezettségeit az izlandi állam garantálja.

               Az Íbúðalánasjóður a Byggingarsjóðir ríkisins jogutódja, amely az EGT-megállapodás IX. melléklete 14. cikkének a) pontjával összhangban mentesült a 2006/48/EK irányelv hatálya alól.

               A Lánasjóður sveitarfélaga ohf. egy különleges célú hitelintézet. Az intézmény tulajdonjogát a jogszabály az önkormányzatokra korlátozza (jelenleg 75 települési önkormányzat osztozik a tulajdonjogon). Az intézmény célja jogszabályban korlátozott annak érdekében, hogy az önkormányzatok és azok teljes tulajdonában álló intézmények számára hitelt nyújtson, és kizárólag olyan beruházások tekintetében, amelyek átfogó gazdasági jelentéssel bírnak. Az intézmény megfelel a dániai KommuneKreditnek, amely a 2. cikk (5) bekezdésének 5. pontja értelmében mentesül a CRD IV-csomag hatálya alól.

               A harmadik országbeli fióktelepekkel kapcsolatos nemzeti elbánás és a harmadik országok hatóságaival való együttműködés (a 2013/36/EU irányelvhez való g) és h) kiigazítás)

               A CRD IV-csomag 47. cikkének (3) bekezdése értelmében az Unió hatáskörrel rendelkezik arra vonatkozóan, hogy megállapodásokat kössön olyan harmadik országokkal, amelyek hitelintézeteinek fióktelepei számára azonos bánásmódot biztosítanak az Unió egész területén.

               Az EGT vonatkozásában a Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy az EGT-megállapodásnak elvileg nem célja, hogy szabályozza a harmadik országokkal fennálló kapcsolataikat (lásd nevezetesen az EGT-megállapodás preambulumának 16. preambulumbekezdését). A CRD IV-csomagnak az EGT-megállapodásba foglalásával az EFTA-államok nem ruháznak át semmilyen hatáskört az Unióra a harmadik országbeli fióktelepek piacra jutására vonatkozó tárgyalások tekintetében. Ennélfogva a g) kiigazítás nem alkalmazza az EFTA-államok tekintetében a 47. cikk (3) bekezdését és előírja, hogy az EFTA-államok harmadik országokkal kétoldalú megállapodásokat köthetnek a fióktelepek piacra jutásáról.

               Az Unió és az EFTA-államok közötti harmadik országokkal folytatott politikák konvergenciájának elősegítése érdekében azonban a g) kiigazítás arról is rendelkezik, hogy az EGT-megállapodás Szerződő Felei tájékoztatást és konzultációt folytatnak egymással az EGT Vegyes Bizottság keretében harmadik országokkal kötött megállapodásokról folytatott tárgyalásokról.

               A g) kiigazítás az Unió és az EFTA-államok által a Szolvencia II. és a MiFID-rendszerek keretében elfogadott megoldások mintájára készült (lásd az EGT-megállapodás IX. melléklete 1. pontjának d) és e) alpontját, valamint 31ba. pontjának b) alpontját).

               A CRD IV-csomag 48. cikke szabályokat tartalmaz az Unió és harmadik országok közötti összevont alapú felügyeletre vonatkozó felügyeleti megállapodások megkötését illetően. E megállapodásoknak lehetőséget kell biztosítaniuk a harmadik országbeli felügyeleti hatóságok számára, hogy információt szerezzenek az unióbeli illetékes nemzeti vagy ágazati hatóságoktól, valamint az Európai Bankhatóság (EBH) számára, hogy összegyűjthesse a harmadik országok felügyeletei által az uniós illetékes nemzeti hatóságok részére továbbított információkat. Mivel az Európai Unió nem köthet olyan megállapodásokat, amelyek arra kötelezik az EFTA illetékes nemzeti hatóságait, hogy harmadik országbeli felügyelőknek adják tovább az információkat, a h) kiigazítás nem alkalmazza a CRD IV-csomag 48. cikkét (hasonlóan az EMIR-rendelet 75. cikkének (2) és (3) bekezdését illetően elfogadott megoldáshoz, lásd az EGT-megállapodás IX. mellékletének 31bc. pontjának zc) alpontját).

               Annak érdekében, hogy az EFTA illetékes nemzeti hatóságaihoz a harmadik országbeli felügyelőktől beérkezett információkat továbbíthassák az EBH-nak, amennyiben az technikai feladataik elvégzéséhez szükséges az EFTA-államok tekintetében, a h) kiigazítás azt is előírja, hogy az EFTA-államok arra is törekedni fognak, hogy a felügyeleti megállapodásokba olyan záradékokat is belefoglaljanak, amelyek lehetővé teszik illetékes nemzeti hatóságaik számára, hogy továbbíthassák az EBH-nak a lényeges információkat.

               A jövőbeli uniós jogszabályok fenntartása (a 2013/36/EU irányelvhez való k) és o) hozzáigazítás)

               Az EGT-megállapodás 7. cikkével összhangban kizárólag az EGT-megállapodásba belefoglalt jogi aktusok kötelező erejűek az EGT-tag EFTA-államokra nézve. Ennélfogva a k) kiigazítás összhangba hozza a CRD IV-csomag 89. cikkének (5) bekezdését, hogy kiemelje, hogy az EGT vonatkozásában a 89. cikk alkalmazása csak akkor szűnik meg, ha a jelentéstételi kötelezettségre vonatkozó új uniós jogalkotási aktus alkalmazandóvá válik az EGT-n belül.

               Hasonlóképpen az o) kiigazítás módosítja a 151. cikk (1) bekezdésének szövegét annak érdekében, hogy kiemelje, hogy a CRD IV-csomag XI. címének 1. fejezetében foglalt átmeneti intézkedések csak addig alkalmazandók, amíg az EGT Vegyes Bizottságnak az 575/20013/EU rendelet 460. cikke alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktust magában foglaló határozata alkalmazandóvá nem válik.

               Rendszerkockázati tőkepufferek engedélyezésére vonatkozó hatáskör (a 2013/36/EU irányelvhez való n) hozzáigazítás)

               A CRD IV-csomag 133. cikkének (14) bekezdése értelmében az unióbeli illetékes nemzeti hatóságoknak bizonyos esetekben meg kell várniuk a Bizottság véleményét, mielőtt intézkedéseket fogadnának el a rendszerkockázati tőkepuffer megállapítása vagy módosítása céljából. Amennyiben a Bizottság véleménye elutasító, az illetékes nemzeti hatóságoknak vagy meg kell felelniük a véleményben foglaltaknak, vagy magyarázatot kell adniuk arra, hogy miért nem teszik ezt.

               A CRD IV-csomag 133. cikkének (15) bekezdése értelmében a Bizottság, ha úgy ítéli meg, hogy a rendszerkockázati tőkepuffer nem jár aránytalan mértékű negatív hatásokkal más tagállamok vagy az Unió pénzügyi rendszerére nézve, továbbá az ERKT véleményét figyelembe véve végrehajtási jogi aktust fogad el, amely felhatalmazza az illetékes nemzeti hatóságot a rendszerkockázati tőkepuffer elfogadására. Az EBH véleményt is benyújthat a Bizottságnak.

               Az EGT-megállapodás IX. mellékletének 31f. és 31g. pontja által létrehozott rendszer alapján az ERKT és az EBH ajánlásokat adhat ki az EFTA-államokban fennálló helyzetekre vonatkozóan, és az EBH az EBH-rendelet 19. cikke szerinti nem kötelező jellegű közvetítést is végrehajthat a valamely EFTA-államot érintő véleménykülönbség esetén. Az EBH-rendelet 19. cikke szerinti EFTA-pillérben kötelező erejű határozatok elfogadására irányuló hatáskörről az EFTA Felügyeleti Hatóság rendelkezik.

               Az EGT-megállapodás 1. jegyzőkönyve (4) bekezdésének d) pontjával összhangban azonban a Bizottság feladatait az EFTA-államok által az EGT-megállapodásban foglalt szabályoknak való megfelelés ellenőrzésére vagy jóváhagyására szolgáló eljárásokkal összefüggésben az EFTA-pillérbe tartozó valamely jogalanynak kell ellátnia. A rendszerkockázati tőkepufferekkel kapcsolatos határozatok jelentőségének és összetettségének tekintetében ezt a hatáskört az EFTA-államokat illetően az EFTA-államok Állandó Bizottsága gyakorolja.

               Az n) kiigazítás ezért az egyértelműség érdekében megállapítja az EFTA-államok Állandó Bizottságának hatáskörét a vélemények vagy ajánlások kiadása tekintetében (mivel ezeket a hatásköröket az EGT-megállapodás 1. jegyzőkönyvének (4) bekezdése d) pontjának szövege nem tartalmazza egyértelműen), miközben biztosítja, hogy az ERKT és az EBH a CRD IV-csomag 133. cikkének (14) és (15) bekezdése szerinti értékeléseiket adott esetben továbbítja az említett Állandó Bizottságnak.

               A „lakóingatlan” fogalmának meghatározása Norvégiában (e) hozzáigazítás az 575/2013/EU rendelethez kapcsolódóan)

               A szövetkezeti lakások Norvégiában széles körben elterjedt lakhatási forma. A részvényesek részesedést szereznek egy lakásszövetkezetben, amely a lakhelyük szerinti épület(ek) és ingatlan tulajdonosa vagy ellenőrzése alatt áll. Minden részvényes jogosult egy meghatározott egység igénybevételére.

               Norvégiában a hitelezők egy lakásszövetkezethez kapcsolódó védelmét általában a közvetlen tulajdonrésszel egyenértékűnek tekintik. A jogbiztonság érdekében azonban egyértelművé kell tenni, hogy a tőkekövetelményekről szóló rendeletben a „lakóingatlan” fogalma magában foglalja a norvég lakásszövetkezetekben egy lakásban való lakhatás jogát. Ennélfogva az e) kiigazítás a Svédországot érintő 4. cikk (1) bekezdése 75. pontjának szövegét módosítja a norvég helyzet figyelembevétele érdekében.

               A Bizottság hatásköre a nagykockázat-vállalásokra vonatkozó korlátozások elfogadására, valamint a Tanács arra vonatkozó hatásköre, hogy a makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázat esetén szigorúbb nemzeti intézkedéseket engedélyezzen (az 575/2013/EU rendelethez való i) és j) hozzáigazítás)

               A tőkekövetelményekről szóló rendelet 395. cikke értelmében az unióbeli illetékes nemzeti hatóságoknak bizonyos esetekben meg kell szerezniük a Bizottság jóváhagyását, mielőtt az adott tagállamban engedélyezett hitelintézetek számára az egyes jogi személyekkel szembeni kitettségük csökkentését előíró strukturális intézkedéseket fogadnak el. A Bizottság az EBH véleménye alapján csak akkor utasíthat el nemzeti intézkedést, amikor az aránytalan mértékű negatív hatásokkal jár más tagállamok vagy az Unió pénzügyi rendszerére nézve.

               A tőkekövetelményekről szóló rendelet 458. cikke értelmében a tagállamoknak bizonyos esetekben meg kell szerezniük a Tanács engedélyét egyes szigorúbb nemzeti intézkedések elfogadása előtt, amelyek a nemzeti pénzügyi rendszert és a reálgazdaságot érintő makroprudenciális és rendszerszintű kockázatok kezelésére irányulnak. A Bizottság feladata, hogy a nemzeti intézkedés engedélyezésére vagy elutasítására vonatkozó intézkedéstervezetet a Tanács elé terjessze. A Tanács csak korlátozott számú esetben utasíthatja el a nemzeti intézkedéseket, figyelembe véve az ERKT és az EBH véleményét. Más tagállamok elismerhetik a tőkekövetelményekről szóló rendelet 458. cikke szerint elfogadott nemzeti intézkedéseket, és alkalmazhatják azokat az engedélyezett tagállamon belüli fióktelepekre.

               Az EGT-megállapodás IX. mellékletének 31f. és 31g. pontja által létrehozott rendszer alapján az ERKT és az EBH véleményt adhat ki az EFTA-államokban fennálló helyzetekre vonatkozóan.

               Az EGT-megállapodás 1. jegyzőkönyve (4) bekezdésének d) pontjával összhangban azonban a Bizottság feladatait az EFTA-államok által az EGT-megállapodásban foglalt szabályoknak való megfelelés ellenőrzésére vagy jóváhagyására szolgáló eljárásokkal összefüggésben az EFTA-pillérbe tartozó valamely jogalanynak kell ellátnia. A 395. cikk szerinti nagykockázat-vállalást korlátozó strukturális intézkedésekkel kapcsolatos határozatok jelentőségének és összetettségének tekintetében ezt a hatáskört az EFTA-államokat illetően az EFTA-államok Állandó Bizottsága gyakorolja.

               Hasonlóképpen, a tőkekövetelményekről szóló rendelet 458. cikke értelmében a Tanácsra ruházott feladatokat az EFTA-államok tekintetében az EFTA-államok Állandó Bizottsága látja el. E határozatnak azonban az EFTA Felügyeleti Hatóság javaslatán kell alapulnia, amely tükrözi az EU-ban alkalmazandó keretet.

               Az i) kiigazítás ii. pontja és a j) kiigazítás ii. pontja ezért az egyértelműség érdekében megállapítja az EFTA-államok Állandó Bizottságának az ilyen határozatok meghozatalára vonatkozó hatáskörét (mivel ezeket a hatásköröket az EFTA-pilléren belül az EGT-megállapodás 1. jegyzőkönyvének (4) bekezdése d) pontjának szövege nem tartalmazza egyértelműen), miközben biztosítja, hogy az EBH és adott esetben az ERKT a 395. cikk (8) vagy a 458. cikk (4) bekezdése szerinti értékeléseit továbbítja az EFTA-államok Állandó Bizottságának (az i) kiigazítás iii. pontja és a j) kiigazítás iii. pontja).

               A Bázel I-es alsó korlátra vonatkozó átmeneti rendelkezések alkalmazása (a preambulum (6) preambulumbekezdése az 575/2013/EU rendelethez kapcsolódóan)

               A tőkekövetelményekről szóló rendelet 500. cikke végrehajtja az úgynevezett „Bázel I-es alsó korlátot”, amelyet az Új Bázeli Tőkeegyezmény 2–1–C. része (45–47 bekezdés) állapított meg. A cikk 2017 végén hatályát vesztette. A 2006/48/EK irányelv 152. cikke, amely az 575/2013/EU rendelet 500. cikkében tovább folytatódott, korlátozta a belső modellek alkalmazásából eredő szavatoló tőke indokolatlan csökkentésének lehetőségét. Jóllehet az 500. cikk hatályát vesztette, az illetékes hatóságnak továbbra is foglalkoznia kell a modellkockázattal.

               A preambulum (6) preambulumbekezdése emlékeztet arra, hogy a keret több olyan rendelkezést is tartalmaz, amelyek lehetővé teszik az illetékes hatóságok számára, hogy ugyanezzel a kérdéssel foglalkozzanak, beleértve a kockázattal súlyozott kitettségértékek indokolatlan csökkentésének ellensúlyozását, valamint a belső modellek kalibrálásában prudens biztonsági különbözet bevezetését célzó intézkedések lehetőségét.

               2019/0018 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az EGT-megállapodás IX. mellékletének (Pénzügyi szolgáltatások) módosításával kapcsolatban az EGT Vegyes Bizottságban képviselendő álláspontról

                  [A tőkekövetelményekről szóló 575/2013/EU rendelet (CRR) és a 2013/36/EU irányelv (CRDIV)]

               (EGT-vonatkozású szöveg)

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás végrehajtására vonatkozó rendelkezésekről szóló, 1994. november 28-i 2894/94/EK tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 1. cikke (3) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás
                  3
                (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) 1994. január 1-jén hatályba lépett.

               (2)Az EGT-megállapodás 98. cikke alapján az EGT Vegyes Bizottság határozhat – többek között – az EGT-megállapodás IX. mellékletének módosításáról, amely a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.

               (3)Az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet
                  4
                és a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet
                  5
                bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.

               (4)Az EGT-megállapodás IX. mellékletét ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (5)Az Unió által az EGT Vegyes Bizottságban képviselendő álláspontnak a csatolt határozattervezeten kell alapulnia,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által az EGT-megállapodás IX. mellékletének (Pénzügyi szolgáltatások) javasolt módosítására vonatkozóan az EGT Vegyes Bizottságban képviselendő álláspont az EGT Vegyes Bizottság határozatának az e határozathoz csatolt tervezetén alapul.

               2. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A HL L 208., 2013.8.2., 68. o. és a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. által helyesbített, a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet.A HL L 208., 2013.8.2., 73. o. által helyesbített, a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv.

                     (2)

                        HL L 305., 1994.11.30., 6. o.

                     (3)

                        HL L 1., 1994.1.3., 3. o.

                     (4)

                        A HL L 208., 2013.8.2., 68. o., a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 2. o. által helyesbített, a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

                     (5)

                        A HL L 208., 2013.8.2., 73. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 1. o. által helyesbített, a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.4.
            COM(2019) 39 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az EGT-megállapodás IX. mellékletének (Pénzügyi szolgáltatások) módosításával kapcsolatban az EGT Vegyes Bizottságban képviselendő álláspontról[A tőkekövetelményekről szóló 575/2013/EU rendelet (CRR) és a 2013/36/EU irányelv (CRDIV)]

               MELLÉKLET

               AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG
                  […] HATÁROZATA

               (XXX)

               az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás IX. mellékletének (Pénzügyi szolgáltatások) módosításáról

               AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,

               tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,

               mivel:

               (1)A HL L 208., 2013.8.2., 68. o., a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 2. o. által helyesbített, a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet
                  1
                bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.

               (2)Az 575/2013/EU rendeletnek az IFRS 9 nemzetközi pénzügyi beszámolási standard bevezetése által a szavatolótőkére gyakorolt hatás enyhítésére, valamint egyes, a közszektorral szembeni, bármely tagállam pénznemében denominált kitettségek nagykockázat-vállalásként való kezelésére szolgáló átmeneti intézkedések tekintetében történő módosításáról szóló, 2017. december 12-i (EU) 2017/2395 európai parlamenti és a tanácsi rendeletet
                  2
                bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.

               (3)A HL L 208., 2013.8.2., 73. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 1. o. által helyesbített, a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet
                  3
                bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.

               (4)Az 575/2013/EU rendelet és a 2013/36/EU irányelv az „EU-szintű anyaintézményekre”, az „EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalatokra” és az „EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság anyavállalatokra” hivatkozik, amelyek az EGT-megállapodás összefüggésében úgy értendők, hogy azokra a szervezetekre utalnak, amelyek megfelelnek a rendeletben meghatározott vonatkozó fogalommeghatározásoknak, amelyek valamely EGT-Szerződő Fél területén telepedtek le, és nem leányvállalatai valamely más EGT-Szerződő Fél területén létrehozott intézménynek.

               (5)A 2013/36/EU irányelv hatályon kívül helyezi az EGT-megállapodásba belefoglalt 2006/48/EK
                  4
                és a 2006/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet
                  5
               , amelyeket ezért el kell hagyni az EGT-megállapodásból.

               (6)A belső modellek alkalmazásából eredő szavatolótőke-követelmények indokolatlan csökkentésének lehetőségét többek között a 2006/48/EK irányelv 152. cikkét végrehajtó nemzeti jogszabályok korlátozzák; e cikket 2017 végén felváltotta az 575/2013/EU rendelet 500. cikke. Az 575/2013/EU rendelet és a 2013/36/EU irányelv azonban továbbra is több olyan rendelkezést tartalmaz, amelyek lehetővé teszik az illetékes hatóságok számára, hogy ugyanezzel a kérdéssel foglalkozzanak, beleértve a kockázattal súlyozott kitettségértékek indokolatlan csökkentésének ellensúlyozását (lásd például a 2013/36/EU irányelv 104. cikkét) és a belső modellek kalibrálásában prudens biztonsági különbözet bevezetését célzó intézkedések lehetőségét (lásd például az 575/2013/EU rendelet 144. cikkét és a 2013/36/EU irányelv 101. cikkét).

               (7)Az EGT-megállapodás IX. mellékletét ezért ennek megfelelően módosítani kell,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az EGT-megállapodás IX. melléklete a következőképpen módosul:

               (1)A 14. pont (2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) helyébe a következő szöveg lép:

               „32013 L 0036: A HL L 208., 2013.8.2., 73. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 1. o. által helyesbített, az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

               Az irányelv rendelkezései e megállapodás alkalmazásában a következő kiigazításokkal értendők:

               a)A megállapodás 1. jegyzőkönyvének rendelkezései ellenére és e megállapodás eltérő rendelkezése hiányában a »tagállam(ok)« és az »illetékes hatóságok« kifejezések úgy értendők, hogy az irányelvben szereplő jelentésük mellett az EFTA-államokat és azok illetékes hatóságait is magukban foglalják.

               b)A »KBER központi bankjaira« vagy a »központi bankokra« való hivatkozások – az irányelvbeli értelmezésen túlmenően – az EFTA-államok nemzeti központi bankjait is magukban foglalják.

               c)Az irányelvben említett más jogi aktusokra történő hivatkozásokat olyan mértékben és formában kell alkalmazni, amilyen mértékben és formában a hivatkozott jogi aktusokat e megállapodásba beépítették.

               d)Az EBH-nak az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 19. cikke szerinti hatásköreire történő hivatkozásokat az irányelvben az e melléklet 31g. pontjában meghatározott esetekben és az e melléklet 31g. pontja értelmében az EFTA-államok tekintetében az EFTA Felügyeleti Hatóságra való hivatkozásként kell értelmezni.

               e)A 2. cikk (5) bekezdése a következő ponttal egészül ki:

               „11a.Izlandon a »Byggðastofnun«, az »Íbúðalánasjóður« és a »Lánasjóður sveitarfélaga ohf.«;”

               f)A 6. cikk a) pontja a következő albekezdéssel egészül ki:

               »Az EFTA-államok illetékes hatóságai a bizalmon és a teljes körű kölcsönös tiszteleten alapuló együttműködést alakítanak ki, különösen az egymás közötti és a PFER tagjaira, valamint az EFTA Felügyeleti Hatóságra is kiterjedő megfelelő és megbízható információáramlás biztosítása terén. Az uniós tagállamok illetékes hatóságai ugyanilyen módon együttműködnek az EFTA-államok illetékes hatóságaival.«

               g)A 47. cikk (3) bekezdése nem alkalmazandó az EFTA-államokra. Valamely EFTA-állam egy vagy több harmadik országgal kötött megállapodásokban hozzájárulhat olyan rendelkezések alkalmazásához, amelyek harmadik országban központi irodával rendelkező valamely hitelintézet fióktelepei számára azonos bánásmódot biztosítanak az EFTA-állam területén.

               A Szerződő Felek a 47. cikk (3) bekezdése vagy adott esetben e pont első bekezdése alapján tájékoztatják egymást és konzultálnak egymással a harmadik országokkal létrejövő megállapodások megkötése előtt.

               Amennyiben az Európai Unió a 47. cikk (3) bekezdése alapján egy vagy több harmadik országgal tárgyalást folytat egy megállapodás megkötéséről, és e megállapodás nemzeti elbánásra vagy az érintett harmadik országban hatékony piaci hozzáférésre vonatkozik azon hitelintézetek fióktelepei számára, amelyek központi irodája az Európai Unió valamely tagállamában található, úgy az Európai Unió törekszik arra, hogy egyenlő bánásmódot biztosítson az EFTA-államban központi irodával rendelkező hitelintézetek fióktelepei számára.

               h)A 48. cikk nem alkalmazandó. Amennyiben egy EFTA-állam megállapodást köt egy vagy több harmadik országgal az összevont alapú felügyelet gyakorlásának módját illetően azon intézmények felett, amelyek anyavállalatai harmadik országban rendelkeznek központi irodával és olyan harmadik országbeli intézmények felett, amelyek anyavállalatai – intézmények, pénzügyi holdingtársaságok vagy vegyes pénzügyi holdingtársaságok – a szóban forgó EFTA-államban rendelkeznek központi irodával, úgy az említett megállapodás célja annak biztosítása, hogy az EBH az említett EFTA-állam illetékes hatóságától az 1093/2010/EU rendelet 35. cikkének megfelelően hozzájuthasson a harmadik országok nemzeti hatóságaitól kapott információkhoz.

               i)Az 53. cikk (2) bekezdésében a szöveg az »ezen irányelvnek megfelelően« szövegrész után a »vagy adott esetben az EFTA Felügyeleti Hatóság« szövegrésszel egészül ki.

               j)Az 58. cikk (1) bekezdésének d) pontjában a szöveg az »ESMA« szó után a »vagy adott esetben az EFTA Felügyeleti Hatóság« szövegrésszel egészül ki.

               k)A 89. cikk (5) bekezdésében a »jelentéstételi kötelezettségeket a jövőbeli uniós jogalkotási aktusok« szövegrész helyébe a »jelentéstételi kötelezettségeket az EGT-megállapodás értelmében alkalmazandó jövőbeli jogalkotási aktusok« szövegrész lép.

               l)A 114. cikk (1) bekezdésében Liechtenstein tekintetében a »KBER központi bank« helyébe az »illetékes hatóság« szövegrész lép.

               m)A 117. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében az »EBH-val« szó után a »vagy adott esetben az EFTA Felügyeleti Hatósággal« szövegrészt kell beilleszteni.

               n)A 133. cikk (14) és (15) bekezdésében a szöveg a »Bizottság« szó után a »vagy az EFTA-államok tekintetében az EFTA-államok Állandó Bizottsága« szövegrésszel egészül ki.

               o)A 151. cikk (1) bekezdése helyébe az EFTA-államok tekintetében a következő szöveg lép: »A 40., 41., 43., 49., 50. és 51. cikk helyett e fejezet rendelkezései alkalmazandók mindaddig, amíg az 575/2013/EU rendelet 460. cikke szerint elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusnak megfelelően alkalmazandóvá válik a likviditásfedezeti követelmény.»

               (2)A melléklet a 14. pont (2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv) után a következő szöveggel egészül ki:

               „14a.32013 R 0575: A HL L 208., 2013.8.2., 68. o., a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 2. o. által helyesbített, az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.), amelyet a következő rendelet módosított:

               –32017 R 2395: Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/2395 rendelete (2017. december 12.) (HL L 345., 2017.12.27., 27. o.).

               A rendelet rendelkezéseit e megállapodás alkalmazásában a következő kiigazításokkal kell értelmezni:

               a)A megállapodás 1. jegyzőkönyvének rendelkezései ellenére és e megállapodás eltérő rendelkezése hiányában a »tagállam(ok)« és a »hatáskörrel rendelkező hatóságok« kifejezések úgy értendők, hogy a rendeletben szereplő jelentésük mellett az EFTA-államokat és azok hatáskörrel rendelkező hatóságait is magukban foglalják.

               b)A »KBER központi bankjaira« vagy a »központi bankokra« való hivatkozások – a rendeletbeli értelmezésen túlmenően – az EFTA-államok nemzeti központi bankjait is magukban foglalják.

               c)A rendeletben említett más jogi aktusokra történő hivatkozásokat olyan mértékben és formában kell alkalmazni, amilyen mértékben és formában a hivatkozott jogi aktusokat e megállapodásba beépítették.

               d)Az EBH-nak az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 19. cikke szerinti hatásköreire történő hivatkozásokat a rendeletben az e melléklet 31g. pontjában meghatározott esetekben és az e melléklet 31g. pontja értelmében az EFTA-államok tekintetében az EFTA Felügyeleti Hatóságra való hivatkozásként kell értelmezni.

               e)A 4. cikk (1) bekezdése (75) pontjának szövege a »Svédország« szó előtt a »Norvégia és« szövegrésszel egészül ki.

               f)A 31. cikk (1) bekezdésének b) pontjában »a Bizottság« szövegrész helyébe az »EFTA Felügyeleti Hatóság« szövegrész lép.

               g)A 80. cikk (1) és (2) bekezdésében »a Bizottság« szövegrész után a »vagy az EFTA-állam érintettsége esetén az EFTA Felügyeleti Hatóság« szövegrészt kell beilleszteni.

               h)A 329. cikk (4) bekezdésében, a 344. cikk (2) bekezdésében, a 352. cikk (6) bekezdésében, a 358. cikk (4) bekezdésében és a 416. cikk (5) bekezdésében az EFTA-államok tekintetében a »standardokat tartalmazó EGT vegyes bizottsági határozatok« szövegrészt a »hatálybalépése« szövegrész elé kell beilleszteni.

               i)A 395. cikkben:

               i.a (7) és (8) bekezdésben az EFTA-államok tekintetében a »Tanács« szó nem alkalmazandó;

               ii.a (8) bekezdés első albekezdése az EFTA-államok tekintetében a következőképpen módosul:

               »A (7) bekezdésben említett javasolt nemzeti intézkedés elfogadására vagy elutasítására vonatkozó határozat elfogadására az EFTA-államok Állandó Bizottsága kap felhatalmazást.«

               iii.A (8) bekezdés második albekezdésének első mondata helyébe a következő szöveg lép:

               »Az EBH a (7) bekezdésben említett értesítés kézhezvételétől számított egy hónapon belül eljuttatja a Tanács, a Bizottság és az érintett tagállam számára a (7) bekezdésben említett szempontokkal kapcsolatos véleményét, vagy amennyiben véleménye az EFTA-állam által javasolt nemzeti intézkedésekre vonatkozik, az EFTA-államok Állandó Bizottságának és az érintett EFTA-államnak.«

               j)A 458. cikkben:

               i.a (2) bekezdés első albekezdése az EFTA-államok tekintetében a következőképpen módosul:

               »Amikor az (1) bekezdésnek megfelelően meghatározott hatóság olyan változást észlel a pénzügyi rendszerbeli makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok intenzitásában, amely jelentős negatív következményekkel járhat az adott EFTA-állam pénzügyi rendszerére és reálgazdaságára nézve, és amely az említett hatóság megítélése szerint szigorúbb nemzeti intézkedésekkel jobban kezelhető, akkor erről értesítenie kell az EFTA-államok Állandó Bizottságát, az EFTA Felügyeleti Hatóságot, az ERKT-t és az EBH-t, valamint be kell nyújtania részükre az alábbiak mindegyikére vonatkozó releváns mennyiségi vagy minőségi bizonyítékokat:«

               ii.a (4) bekezdés első albekezdése az EFTA-államok tekintetében a következőképpen módosul:

               »A (2) bekezdés d) pontjában említett nemzeti intézkedéstervezeteket elutasító végrehajtási jogi aktus elfogadására vonatkozó hatáskört az EFTA-államok Állandó Bizottságára kell ruházni, amely az EFTA Felügyeleti Hatóság javaslata alapján jár el.«;

               iii.a (4) bekezdés második albekezdése a következő szöveggel egészül ki:

               »Amennyiben véleményük valamely EFTA-állam nemzeti intézkedéstervezeteire vonatkozik, az ERKT és az EBH eljuttatja véleményét az EFTA-államok Állandó Bizottságának, az EFTA Felügyeleti Hatóságnak és az érintett EFTA-államnak.«

               iv.a (4) bekezdés harmadik–nyolcadik albekezdése az EFTA-államok tekintetében a következőképpen módosul:

               »A második albekezdésben említett véleményeknek a lehető legnagyobb mértékben történő figyelembevétele mellett, valamint ha szilárd, meggyőző és részletes bizonyítékok állnak rendelkezésre azt illetően, hogy az intézkedés olyan negatív hatást fog gyakorolni a belső piacra, amely meghaladja a feltárt makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok csökkentéséből eredő pénzügyi stabilitás előnyeit, akkor az EFTA Felügyeleti Hatóság egy hónapon belül javasolhatja az EFTA-államok Állandó Bizottságának a nemzeti intézkedéstervezetek elutasítását.

               Ha azonban az EFTA Felügyeleti Hatóság az említett egy hónapos határidőn belül nem terjeszt elő ilyen javaslatot, akkor az érintett EFTA-állam azonnali hatállyal elfogadhatja a legfeljebb két éves időtartamra vagy a makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok megszűnéséig – amennyiben ez következik be korábban – szóló intézkedéstervezeteket.

               Az EFTA-államok Állandó Bizottsága a javaslat kézhezvételétől számított egy hónapon belül határoz az EFTA Felügyeleti Hatóság javaslatáról, és megadja a nemzeti intézkedéstervezetek elutasítására, illetve jóváhagyására vonatkozó indokait.

               Az EFTA-államok Állandó Bizottsága csak abban az esetben utasíthatja el a nemzeti intézkedéstervezeteket, ha úgy ítéli meg, hogy az alábbi feltételek közül egy vagy több nem teljesül:

               a)a makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok intenzitásában bekövetkezett változások jellegüknél fogva nemzeti szinten fenyegetést jelentenek a pénzügyi stabilitásra nézve;

               b)e rendelet 124. és 164. cikke, illetve a 2013/36/EU irányelv 101., 103., 104., 105., 133. és 136. cikke – ezen intézkedések relatív hatékonyságát is figyelembe véve – nem jelent megfelelő megoldást a feltárt makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok kezelésére;

               c)a nemzeti intézkedéstervezetek alkalmasabbak a feltárt makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázat kezelésére, és nem járnak aránytalan mértékű negatív hatásokkal más Szerződő Felek vagy az EGT egészében a pénzügyi rendszer egészére vagy egy részére nézve, akadályt képezve ezáltal a belső piac működése szempontjából;

               d)a szóban forgó probléma csak egy EFTA-államban merült fel; valamint

               e)a kockázatokat nem kezelték más, e rendeletben vagy a 2013/36/EU irányelvben foglalt intézkedésekkel.

               Az EFTA-államok Állandó Bizottsága értékelésének figyelembe kell vennie az ERKT és az EBH véleményét, és az (1) bekezdésnek megfelelően kijelölt hatóság által a (2) bekezdéssel összhangban benyújtott bizonyítékokon kell alapulnia.

               Ha azonban az EFTA-államok Állandó Bizottsága az EFTA Felügyeleti Hatóság javaslatának kézhezvételétől számított egy hónapon belül nem hoz határozatot a nemzeti intézkedéstervezetek elutasításáról, akkor az érintett EFTA-állam elfogadhatja és alkalmazhatja a legfeljebb két éves időtartamra vagy a makroprudenciális vagy rendszerszintű kockázatok megszűnéséig – amennyiben ez következik be korábban – szóló intézkedéstervezeteket.«

               v)az EFTA-államok tekintetében a (6) bekezdés a következőképpen módosul:

               »Amikor egy EFTA-állam elismeri az ezzel a cikkel összhangban meghatározott intézkedéseket, akkor erről értesíti az EFTA-államok Állandó Bizottságát, az EFTA Felügyeleti Hatóságot, az EBH-t, az ERKT-t és az EGT-megállapodás intézkedéseinek alkalmazására felhatalmazott Szerződő Felet.«

               k)A 467. cikk (2) bekezdésében az EFTA-államok tekintetében »a Bizottság az 1606/2002/EK rendelet alapján elfogad egy rendeletet« szövegrész helyébe a »az elfogadott rendeletet tartalmazó EGT vegyes bizottsági határozat hatályba lép« szövegrész lép.

               l)A 497. cikkben az EFTA-államok tekintetében:

               i.az (1) és (2) bekezdésben a »legutolsónak a hatálybalépésétől« szövegrész előtt a »standardot tartalmazó EGT vegyes bizottsági határozatok közül« szövegrésszel egészül ki;

               ii.az (1) bekezdésben az »elfogadását megelőzően« szövegrész helyébe a »az EGT területén alkalmazandók« szövegrész lép.

               (3)A 31bc. pontban (Az Európai Parlament és a Tanács 648/2012/EU rendelete):

               a)a szöveg az alábbi franciabekezdéssel egészül ki:

               „–32013 R 0575: Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.), amelyet a HL L 208., 2013.8.2., 68. o., a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 2. o. számában helyesbítettek.”

               b)a zh) kiigazítás a következő szöveggel egészül ki:

               „v)az (5a) bekezdésben az EFTA-államok tekintetében a »standard közül a legutolsónak a hatálybalépésétől« szövegrész után a »standardot tartalmazó EGT vegyes bizottsági határozatok« szövegrészt kell beilleszteni.”

               (4)A 31ea. pont (2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) a következő franciabekezdéssel egészül ki:

               „–32013 L 0036: Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.), amelyet a HL L 208., 2013.8.2., 73. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 1. o. számában helyesbítettek.”

               (5)A 31. pont (2006/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) szövegét el kell hagyni.

               2. cikk

               Az 575/2013/EU rendeletnek, amelynek helyesbített szövegváltozatát a HL L 208., 2013.8.2., 68. o., a HL L 321., 2013.11.30., 6. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 2. o. tartalmazza, valamint az (EU) 2017/2395 rendeletnek és a 2013/36/EU irányelvnek, amelynek helyesbített szövegváltozatát a HL L 208., 2013.8.2., 73. o. és a HL L 20., 2017.1.25., 1. o. tartalmazza, az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.

               3. cikk

               Ez a határozat […]-án/-én lép hatályba, feltéve, hogy az EGT-megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megtették*.

                  6
                cikk

               Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     az EGT Vegyes Bizottság részéről

                     az elnök

                     az EGT Vegyes Bizottság
                     titkárai

               A Szerződő Felek együttes nyilatkozata

               a 2013/36/EU irányelvet az EGT-megállapodásba befoglaló [...] határozathoz

               [a határozattal együtt elfogadandó és a HL-ban közzéteendő]

               A Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az EGT-megállapodásba való belefoglalása nem érinti a közvetlen külföldi tőkebefektetés biztonsági vagy közrendi átvilágítására vonatkozó, általánosan alkalmazandó nemzeti szabályokat.

                     (1)

                        HL L 176., 2013.6.27., 1. o.

                     (2)

                        HL L 345., 2017.12.27., 27. o.

                     (3)

                        HL L 176., 2013.6.27., 338. o.

                     (4)

                        HL L 177., 2006.6.30., 1. o.

                     (5)

                        HL L 177., 2006.6.30., 201. o.

                     (6)

                        *
                        [Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.] [Alkotmányos követelmények fennállását jelezték.]


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.5.17.
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az AKCS–EU Miniszterek Tanácsában az AKCS–EU partnerségi megállapodás meghosszabbítását célzó átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházása tekintetében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               Az EU és az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (a továbbiakban: AKCS-államok) csoportja közötti, 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodás
                  1
                2020. február 29-én lejár. E bizottsági javaslat tárgya az AKCS–EU partnerségi megállapodás meghosszabbítását célzó átmeneti intézkedések lehetséges alkalmazására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházásáról szóló határozat tervezett elfogadásával kapcsolatban az Unió által az AKCS–EU Miniszterek Tanácsában képviselendő álláspontról szóló tanácsi határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A Cotonoui Partnerségi Megállapodás

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás (a továbbiakban: a megállapodás) 2000 óta biztosít keretet az EU 79 AKCS-országgal fenntartott kapcsolataihoz. A megállapodást 20 éves időtartamra kötötték meg, mely 2000. március 1-jétől 2020. február 29-ig tart. A megállapodást ezt követően 2005-ben és 2010-ben felülvizsgálták.

               2.2.Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa

               Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa a megállapodás által létrehozott miniszteri szintű szerv (a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikke). A Miniszterek Tanácsa egyrészről az Európai Unió Tanácsának és az Európai Bizottság tagjaiból, másrészről pedig minden egyes AKCS-állam kormányának egy-egy tagjából áll.

               A Miniszterek Tanácsa elnökének tisztségét az Európai Unió Tanácsának egy tagja és valamely AKCS-állam kormányának egy tagja felváltva tölti be. A Miniszterek Tanácsa főszabály szerint évente egyszer ülésezik az elnök kezdeményezésére és amikor csak szükségesnek tűnik, a megvitatandó kérdéseknek megfelelő formában és földrajzi összetételben.

               A Miniszterek Tanácsának feladata többek között
                  2
                a Cotonoui Partnerségi Megállapodás végrehajtásához és alkalmazásához szükséges határozatok meghozatala.

               A Miniszterek Tanácsa a felek közös megállapodásával hozza meg határozatait. A határozatképességhez szükséges

               –az Európai Unió Tanácsa tagjai felének (vagyis 14 uniós tagállam miniszterének),

               –a Bizottság egy tagjának, valamint

               –az AKCS-államok kormányait képviselő tagok kétharmadának (vagyis 55 különböző AKCS-állam kormánytagjának)

               jelenléte. Akadályoztatás esetén a Miniszterek Tanácsának bármely tagja képviseltetheti magát. A képviselő a helyettesített tag minden jogát gyakorolja (a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikkének (3) bekezdése).

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikkének (4) bekezdése értelmében a Miniszterek Tanácsa hatásköreit átruházhatja a Nagykövetek Bizottságára. A Miniszterek Tanácsa átruházhatja a felekre kötelező érvényű határozatok meghozatalára vonatkozó hatáskört. A hatáskörök átruházása a Miniszterek Tanácsának határozata formájában történik.

               2.3.Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága

               Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságát a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 16. cikke hozza létre. A Nagykövetek Bizottsága egyrészről az EU minden egyes tagállamának állandó képviselőjéből és a Bizottság egy képviselőjéből, és másrészről minden egyes AKCS-állam európai unióbeli képviseletének vezetőjéből áll. A Nagykövetek Bizottsága elnöki tisztét felváltva tölti be az Unió által kijelölt tagállam állandó képviselője és az AKCS-államok által kijelölt AKCS-államot képviselő misszió vezetője.

               A Nagykövetek Bizottsága segíti a Miniszterek Tanácsát feladatai ellátásában, és végrehajtja a tanács által ráruházott megbízatásokat (a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 16. cikkének (2) bekezdése). Ebben az összefüggésben a Nagykövetek Bizottsága a felekre kötelező érvényű határozatokat fogadhat el a Miniszterek Tanácsa által ráruházott megbízatáson belül.

               A Nagykövetek Bizottsága továbbá figyelemmel kíséri e megállapodás végrehajtását és a benne foglalt célkitűzések megvalósítása terén elért eredményeket. A Nagykövetek Bizottsága rendszeresen ülésezik, különösen a tanács üléseinek előkészítése érdekében, valamint akkor, amikor az szükségesnek bizonyul.

               2.4.Átmeneti intézkedések

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 2020. február 29-én jár le. A megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének első albekezdésével összhangban 2018 szeptemberében elindították az új AKCS–EU partnerségi megállapodásról szóló tárgyalásokat. Amennyiben az új megállapodás nem válik alkalmazandóvá a fenti lejárati nap előtt, intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy ne alakuljon ki jogi vákuum az EU-AKCS kapcsolatokban.

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése kimondja: „A Miniszterek Tanácsa elfogad minden átmeneti intézkedést, amelyre szükség lehet az új megállapodás hatálybalépéséig.” A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében átmeneti intézkedések alkalmazhatók a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egésze vagy részei alkalmazhatóságának meghosszabbítása céljából, az új megállapodás alkalmazásának kezdőnapjáig (ideiglenes alkalmazás vagy hatályba lépés az összes fél általi megerősítést követően).

               A jogfolytonosság AKCS-vel fenntartott kapcsolatokban való megőrzése érdekében, amennyiben az új megállapodás nem válik alkalmazandóvá a hatályos jogi keret lejárta előtt, szükséges átmeneti intézkedéseket elfogadni a hatályos megállapodás alkalmazásának meghosszabbítása céljából.

               Az átmeneti intézkedésekről szóló határozatot (mely megállapítja, hogy a megállapodás mely része(i) alkalmazandó(k) átmenetileg és meddig) vagy maga a Miniszterek Tanácsa hozza meg, vagy átruházhatja a határozat elfogadására vonatkozó hatáskört a Nagykövetek Bizottságára.

               2.5.A Miniszterek Tanácsa tervezett jogi aktusa

               Eljárási szabályzata szerint a Miniszterek Tanácsa évente egyszer ülésezik. A Miniszterek Tanácsának 44. ülésére 2019. május 23–24. között kerül sor Brüsszelben. Mivel az átmeneti intézkedések tartalmát és időtartamát nem vitatták meg az AKCS-féllel, a Miniszterek Tanácsa fogadhatja el az átmeneti intézkedéseket.

               Mivel a Miniszterek Tanácsa nem tervez további üléseket a megállapodás lejárta előtt, szükséges átruházni az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára az átmeneti intézkedéseknek a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti elfogadására vonatkozó hatáskört. A Nagykövetek Bizottsága biztosíthatja az átmeneti intézkedésekről szóló határozat időben történő elfogadását.

               Ezért az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa a 44. ülésén határozatot fogad el az átmeneti intézkedések elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházásáról (a továbbiakban: a tervezett jogi aktus).

               A tervezett jogi aktus célja az átmeneti intézkedések alkalmazásáról szóló határozat elfogadására vonatkozó hatáskörök átruházása az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára, összhangban a megállapodás 15. cikkének (4) bekezdésével, mely kimondja: „A Miniszterek Tanácsa hatásköreit átruházhatja a Nagykövetek Bizottságára”. A tervezett jogi aktus kötelező lesz a felekre nézve.

               Miután a felek meghatározták az átmeneti intézkedések tartalmát és időtartamát, a Nagykövetek Bizottsága gyakorolni fogja a ráruházott hatásköreit és elfogadja az átmeneti intézkedésekről szóló határozatot a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikkének (4) bekezdésében foglaltak szerint. Az e határozat Nagykövetek Bizottsága általi előkészítése érdekében az Unió által képviselendő álláspont meghatározásához a Tanács további határozatára lenne szükség az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése értelmében.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A fentiek alapján az Unió javasolt álláspontja az AKCS–EU Miniszterek Tanácsának 44. ülésén a tervezett jogi aktus elfogadása és az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának megbízása az átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadásával a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikkének (4) bekezdésével összhangban.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Alapelvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervre irányadó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom kiterjed azokra az eszközökre is, amelyek a nemzetközi jog értelmében nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  3
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa a megállapodás által, nevezetesen a Cotonouban 2000. június 23-án aláírt AKCS–EU partnerségi megállapodás 15. cikkének (1) bekezdésével létrehozott szerv.

               Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa által elfogadandó jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A megállapodás 15. cikke (3) bekezdésének megfelelően a tervezett jogi aktus a nemzetközi jog szerint kötelező érvényű lesz.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Alapelvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus fő célkitűzése és tartalma általánosságban a Cotonoui Partnerségi Megállapodás alapján létrehozott nemzetközi szervezetek működéséhez és a Cotonoui Partnerségi Megállapodásnak mint egész érvényesüléséhez kapcsolódik (az előirányzott lejárati nap utáni alkalmazásának lehetséges meghosszabbítása). A Tanács határozatának anyagi jogalapját a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egésze fényében kell meghatározni
                  4
               .

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodást társulási megállapodásként kötötték meg és ezért az Európai Közösséget létrehozó szerződés 310. cikkén alapult, mely az EUMSZ 217. cikkének felel meg. Következésképpen a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 217. cikke.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja az EUMSZ 217. cikke, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2019/0116 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az AKCS–EU Miniszterek Tanácsában az AKCS–EU partnerségi megállapodás meghosszabbítását célzó átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházása tekintetében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (a továbbiakban: AKCS-államok) csoportja, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodást (a továbbiakban: AKCS–EU partnerségi megállapodás)
                  5
                2000. június 23-án Cotonouban aláírták. Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 2003. április 1-jén hatályba lépett és 2020. február 29-ig alkalmazandó.

               (2)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének első albekezdésével összhangban 2018 szeptemberében elindították az új AKCS–EU partnerségi megállapodásról szóló tárgyalásokat. Amennyiben az új megállapodás nem válik alkalmazandóvá a hatályos jogi keret lejártának napja előtt, szükséges átmeneti intézkedéseket elfogadni a hatályos megállapodás alkalmazásának meghosszabbítása céljából.

               (3)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében a Miniszterek Tanácsa átmeneti intézkedéseket fogadhat el az AKCS–EU partnerségi megállapodás egésze vagy részei alkalmazhatóságának meghosszabbítása céljából, az új megállapodás ideiglenes alkalmazásáig vagy hatályba lépéséig.

               (4)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 15. cikkének (4) bekezdése szerint az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa határozatot fogadhat el a hatásköreinek AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházásáról, ideértve az átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadására vonatkozó hatáskört.

               (5)Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa az éves rendes ülését 2019. május 23-24. között tartja meg Brüsszelben. Az átmeneti intézkedésekről nem egyeztek meg, ezért azokat az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa nem fogadhatja el a rendes ülésén. Mivel az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa nem tervez további üléseket az AKCS–EU partnerségi megállapodás lejárta előtt, annak érdekében, hogy biztosítani lehessen az átmeneti intézkedésekről szóló határozat időben történő elfogadását, szükséges az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára átruházni az átmeneti intézkedéseknek az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti elfogadásáról szóló határozatra vonatkozó hatáskört.

               (6)Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa a 44. ülésén határozatot fogad el az átmeneti intézkedések elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházásáról (a továbbiakban: a tervezett jogi aktus).

               (7)Helyénvaló meghatározni az Unió által az AKCS–EU Miniszterek Tanácsában képviselendő álláspontot, mivel a határozat kötelező érvényű lesz az Unióra nézve.

               (8)A tervezett jogi aktus AKCS–EU Miniszterek Tanácsában való jóváhagyásáról szóló uniós álláspontot ez a határozat tartalmazza.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által az AKCS–EU Miniszterek Tanácsának 44. ülésén képviselendő álláspont az új megállapodás hatályba lépéséig esetlegesen szükségessé váló átmeneti intézkedésekről szóló határozatnak az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára az AKCS–EU partnerségi megállapodás 15. cikkének (4) bekezdésével összhangban történő átruházásának jóváhagyása.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács határozata (2002. december 19.) a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt, egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportja, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között létrejött partnerségi megállapodás elfogadásáról (HL L 65., 2003.3.8., 27. o.).

                     (2)

                        A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikkének (2) bekezdése szerint az AKCS–EU Miniszterek Tanácsának feladatai a) a politikai párbeszéd folytatása; b) az e megállapodás rendelkezéseinek végrehajtásához szükséges politikai irányvonalak elfogadása és határozatok meghozatala, különösen az e megállapodásban előírt meghatározott területek vagy bármely más releváns terület fejlesztési stratégiái, illetve az eljárások tekintetében; c) minden olyan ügy megvizsgálása és megoldása, amely hátráltathatja e megállapodás eredményes és hatékony végrehajtását, vagy akadályt jelenthet célkitűzéseinek elérésében; d) a konzultációs mechanizmusok zökkenőmentes működésének biztosítása.”

                     (3)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (4)

                        Lásd a C-244/17. sz., Bizottság kontra Tanács (Kazahsztán) ügyben hozott bírósági ítéletet [ECLI:EU:C:2018:662], 40. o., és az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

                     (5)

                        A Luxembourgban 2005. június 25-én aláírt (HL L 209., 2005.8.11., 27. o.) és Ouagadougouban 2010. június 22-én aláírt (HL L 287., 2010.11.4., 3. o.) megállapodások által módosított megállapodás (HL L 317., 2000.12.15., 3. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.7.5.
            COM(2019) 321 final
            2019/0148(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésén az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló javaslatok tekintetében képviselendő álláspont meghatározásáról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió által a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény keretében az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló, a részes felek konferenciájának tizenharmadik ülésén határozati javaslatok benyújtásával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény

               A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) célja, hogy a vándorló szárazföldi és tengeri állatfajok és madárfajok számára teljes elterjedési területükön védelmet biztosítson.  Az egyezmény az ENSZ Környezetvédelmi Programjának keretében államközi szerződés formájában jött létre, célja a vadon élő állatok és az élőhelyek globális szintű védelme. A védelmet igénylő vándorló állatfajokat az egyezmény I. függeléke (veszélyeztetett fajok) és II. függeléke (azon fajok, melyek védelmére megállapodásokat kell kötni) sorolja fel. Az egyezmény 1983. november 1-jén hatályba lépett.

               Az Európai Unió a megállapodás részes fele
                  1
               .

               2.2.A részes felek konferenciája

               Az egyezmény döntéshozó szerve a részes felek konferenciája, amelynek hatáskörébe tartozik a vándorló fajok védettségi helyzetének értékelése, és ennek alapján az egyezmény I. és II. függelékének módosítása. Az egyezmény XI. cikkének megfelelően bármelyik részes fél tehet javaslatot az egyezmény módosítására, és e módosítások elfogadásához a jelen lévő és szavazó részes felek kétharmados többsége szükséges.

               Az egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésére az indiai Gandhinagarban, 2020. február 15. és 22. között kerül sor. Az egyezmény XI. cikke (3) bekezdésének megfelelően a módosítási javaslatoknak 2019. szeptember 19-ig kell beérkezniük az egyezmény titkárságához. A fentiek fényében a Tanácsnak határoznia kell az Unió által a részes felek konferenciájának tizenharmadik ülésén a módosítási javaslatok kapcsán képviselendő álláspontról.

               Elképzelhető, hogy az egyezmény titkársága a részes felek konferenciájának tizenharmadik ülését megelőzően tájékoztatja az Uniót az egyezmény I. és II. függelékének módosítására irányuló, más felek által tett javaslatokról. Ez esetben határozni kell az Unió által e módosításokkal kapcsolatban képviselendő álláspontról is.

               2.3.A részes felek konferenciájának tervezett jogi aktusa

               A részes felek konferenciájának tizenharmadik ülése kapcsán a Bizottság javasolja, hogy az Unió nyújtson be javaslatot az egyezmény I. függelékének módosítására annak érdekében, hogy az egyik madárfaj (Tetrax tetrax) fokozott védelemben részesüljön, valamint az egyezmény II. függelékének módosítására, hogy ugyanaz a madárfaj (Tetrax tetrax) és két cápafaj (Galeorhinus galeus és Sphyrna zygaena) a teljes elterjedési területén, így az Unión kívül is fokozott védelemben részesüljön.

               Elfogadása esetén a tervezett jogi aktus az egyezmény XI. cikkének megfelelően kötelező érvényű lesz a részes felekre nézve. Az említett XI. cikk kimondja, hogy egyezmény függelékeinek módosítása valamennyi részes fél vonatkozásában kilencven nappal az után lép hatályba, hogy a részes felek konferenciája a módosítást elfogadta, de nem lép hatályba azon részes felek vonatkozásában, amelyek fenntartással élnek.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               Az Uniónak a függelék módosítására irányuló javaslatait a következő megfontolások indokolják: 1. e fajok felvétele tudományosan megalapozott; 2. e fajok felvétele összhangban áll az uniós joggal; valamint 3. az Unió elkötelezett a biológiai sokféleség védelmét szolgáló nemzetközi együttműködés mellett.

               A javaslat összhangban áll a hetedik környezetvédelmi cselekvési programmal
                  2
                és a biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégiával
                  3
               , különösen annak 6. céljával (hozzájárulás a biológiai sokféleség globális csökkenésének megelőzéséhez). E javaslat nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását, mivel olyan fajokra vonatkozik, amelyek az uniós jog értelmében már megfelelő védelemben részesülnek, nevezetesen a madárvédelmi irányelv
                  4
                és az uniós közös halászati politika
                  5
                keretében.

               A javaslat nem határoz meg új nyomonkövetési vagy jelentéstételi követelményeket. A végrehajtással kapcsolatos minden tervezési és nyomonkövetési tevékenység az egyezmény szerinti rendszeres tervezés és jelentéstétel körébe tartozna. A javaslatnak ezenkívül nincsenek költségvetési vonzatai.

               A biológiai sokféleséggel és a természettel foglalkozó koordinációs csoport (CGBN) és a madárvédelmi és az élőhelyvédelmi irányelvvel foglalkozó szakértői csoport (NADEG) tagjait alkotó tagállamokkal folytatott írásbeli konzultáció formájában előzetes informális véleménycserére került sor a tagállamokkal.

               Az Unió által képviselendő álláspontnak tehát fel kell hatalmaznia a Bizottságot arra, hogy az említett javaslatokat benyújtsa az egyezmény titkárságának.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat.”

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog értelmében nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  6
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A részes felek konferenciáját megállapodás, nevezetesen a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény hozta létre.

               A részes felek konferenciája által elfogadandó jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény XI. cikkének megfelelően a tervezett jogi aktus a nemzetközi jog szerint kötelező érvényű lesz.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen anyagi jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt anyagi jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a környezettel kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja a 192. cikk (1) bekezdése.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az EUMSZ 192. cikkének (1) bekezdése, összefüggésben 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2019/0148 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésén az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló javaslatok tekintetében képviselendő álláspont meghatározásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezményt (a továbbiakban: egyezmény) az Unió a 82/461/EGK tanácsi határozat
                  7
                révén megkötötte, és a megállapodás 1983. november 1-jén hatályba lépett.

               (2)Az egyezmény XI. cikke szerint a részes felek konferenciája határozatot fogadhat el az egyezmény I. és II. függelékének módosításáról.

               (3)A részes felek konferenciája 2020. február 15. és 20. között tartandó tizenharmadik ülésén elfogadhat ilyen módosításokat. Az egyezmény titkársága tájékoztatta az egyezmény részes feleit, hogy az egyezmény XI. cikke (3) bekezdésének megfelelően a módosítási javaslatoknak 2019. szeptember 19-ig kell beérkezniük az egyezmény titkárságához. Az Unió az egyezmény részes feleként tehet ilyen javaslatokat.

               (4)Helyénvaló meghatározni az Unió által az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló javaslatok benyújtásával kapcsolatban képviselendő álláspontot, mivel e módosítások kötelezőek lesznek az Unióra nézve.

               (5)A Tetrax tetrax fajnak az egyezmény I. mellékletébe, valamint a Tetrax tetrax, a Galeorhinus galeus és a Sphyrna zygaena fajoknak a II. mellékletébe történő felvétele tudományosan megalapozott és az uniós joggal összhangban álló volna, és megfelelne az Unió azon kötelezettségvállalásának, hogy nemzetközi szinten együttműködik a biológiai sokféleség védelme érdekében. Fel kell tehát hatalmazni a Bizottságot, hogy e célból módosításokat javasoljon.

               (6)A Bizottság az említett javaslatokat elküldi az egyezmény titkárságának,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               (1)
                     A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésére tekintettel a Bizottság ezennel engedélyt kap arra, hogy az Unió nevében javaslatot tegyen a következő módosításokra:

               a)
                     az egyezmény I. függelékének egy módosítása a Tetrax tetrax faj felvétele céljából;

               b)
                     az egyezmény II. függelékének módosításai a Tetrax tetrax, a Galeorhinus galeus és a Sphyrna zygaena fajok felvétele céljából.

               (2)
                     A Bizottság az (1) bekezdésben említett javaslatokat elküldi az egyezmény titkárságának.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács 1982. június 24-i 82/461/EGK határozata a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény megkötéséről (HL L 210., 1982.6.24., 10. o.).

                     (2)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1386/2013/EU határozata (2013. november 20.) a „Jólét bolygónk felélése nélkül” című, a 2020-ig tartó időszakra szóló általános uniós környezetvédelmi cselekvési programról (HL L 354., 2013.12.28., 171. o.).

                     (3)

                        COM(2011) 244 végleges, „Életbiztosításunk, természeti tőkénk: a biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégia”.

                     (4)

                        A Tanács 79/409/EGK irányelve (1979. április 2.) a vadon élő madarak védelméről (HL L 103., 1979.4.25., 1. o.)

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1380/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a közös halászati politikáról (HL L 354., 2013.12.28., 22. o.).

                     (6)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (7)

                        A Tanács 82/461/EGK határozata (1982. június 24.) a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény megkötéséről (HL L 210., 1982.6.24., 10. o.).