               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.10.31.
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény 17. függelékének („Biztonság”) felülvizsgálata (17. módosítás) vonatkozásában képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               Ez a javaslat a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény (Chicagói Egyezmény) 17. függelékének („Biztonság”) egyes szabványok és ajánlott gyakorlatok tekintetében javasolt, 17. módosításának tervezett elfogadásával kapcsolatban a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezeten belül az Európai Unió által képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozatra vonatkozik.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény („Chicagói Egyezmény”)

               A Chicagói Egyezmény célja a nemzetközi légi közlekedés szabályozása. Az egyezmény 1947. április 4-jén lépett hatályba, és létrehozta a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet (ICAO).

               A Chicagói Egyezménynek valamennyi uniós tagállam részes fele.

               2.2.A Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet („ICAO”)

               Az ICAO az Egyesült Nemzetek szakosított intézménye. Az ICAO célja, hogy fejlessze a nemzetközi repülés elveit és műszaki színvonalát, valamint elősegítse a nemzetközi légi közlekedés tervezését és fejlesztését.

               Az ICAO Tanács az ICAO állandó szerve, amely az ICAO Közgyűlése által három éves időszakra választott 36 szerződő államból áll. A 2016–2019-es időszakban hét uniós tagállam képviseltette magát az ICAO Tanácsban.

               Az ICAO Tanácsnak a Chicagói Egyezmény 54. cikkében felsorolt kötelező feladatai közé tartozik a Chicagói Egyezmény mellékleteit képező nemzetközi szabványok és ajánlott gyakorlatok (SARP-ok) elfogadása.

               Az ICAO Tanácsa továbbá összehívja a Közgyűlést, az ICAO szuverén testületét. A Közgyűlés legalább háromévente ülésezik, és meghatározza az ICAO politikai irányvonalát a következő hároméves időszakra. Az ICAO Közgyűlésének 40. ülésszakára 2019. szeptember 24. és október 4. között került sor Montrealban, Kanadában.

               2.3.Az ICAO tervezett jogi aktusa

               A Chicagói Egyezmény 54. cikkének (l) pontjával összhangban az ICAO Tanácsa szabványokat és ajánlott gyakorlatokat fogad el. A biztonságról szóló 17. függeléket módosító szabványok és ajánlott gyakorlatok több cikk módosítására és javítására irányulnak, és több ajánlott gyakorlatot minősítenek át szabvánnyá.

               Az ICAO 2019. július 4-én az AS8/2.1-19/48 sz. körlevél útján tájékoztatta szerződő államait arról, hogy a 17. függelék 17. módosítására irányuló javaslatot az ICAO Tanács 218. (2019. november 18–29-i) ülésszakán fogják elfogadás céljából előterjeszteni, és a módosítás a tervek szerint 2020 júliusától lenne alkalmazandó. A módosítás többek között az alábbiakra vonatkozó új és/vagy felülvizsgált rendelkezésekre terjed ki: sebezhetőségi értékelések; az államok és az érdekelt felek közötti információmegosztás; képzési programok és tanúsítási rendszerek; a belépés ellenőrzése; a személyzet átvizsgálása; egyéb szerkesztési módosítások. A fent említett körlevéllel az ICAO elindította a 2019. október 4-ig tartó konzultációs szakaszt is.

               A 17. függelék módosításait az ICAO légiközlekedés-védelmi csoportja készítette elő, amelynek nyolc tagállami szakértő is aktív tagja (Belgium, az Egyesült Királyság, Franciaország, Görögország, Hollandia, Németország, Olaszország és Spanyolország képviseletében). A javasolt módosításokat az ICAO Tanács 217. ülésszakán nyújtották be jóváhagyásra. E változtatásokat a konzultációt követően az ICAO Tanács 218. ülésszakán minden valószínűség szerint jóvá fogják hagyni.

               Elfogadásuk után a tervezett változások az ICAO valamennyi államára nézve kötelezőek lesznek, beleértve az összes uniós tagállamot is, a Chicagói Egyezményben meghatározott feltételek között. A Chicagói Egyezmény 38. cikke előírja a szerződő államok számára, hogy valamely szabványtól való eltérés esetén értesítsék az ICAO-t a különbségek bejelentését célzó eljárás keretében.

               2.4.Az uniós jogi keret és a 17. függelék javasolt módosításai

               1.A védelmi háttérellenőrzés fogalommeghatározásának módosítása

               Eredeti szöveg:

               Védelmi háttérellenőrzés Egy személy személyazonosságának és korábbi tapasztalatainak vizsgálatát jelenti, ideértve – ha ez jogilag lehetséges – bűnügyi előéletének ellenőrzését is a védelmi ellenőrzésre való alkalmasság és/vagy a szigorított védelmi területekre kíséret nélküli belépésre való jogosultság megállapításának részeként.

               Új szöveg:

               Védelmi háttérellenőrzés Egy személy személyazonosságának és korábbi tapasztalatainak vizsgálatát jelenti, ideértve bűnügyi előéletének és bármely biztonsággal kapcsolatos egyéb információ ellenőrzését is, amely a nemzeti jogszabályokkal összhangban a személy alkalmasságának megállapítása érdekében releváns.

               Ez a javaslat arra az igényre reagál, hogy a védelmi háttérellenőrzésnek részeként vegyék figyelembe az összes biztonsági vonatkozású releváns információt. Az uniós védelmi háttérellenőrzési rendszert az (EU) 2015/1998 végrehajtási rendeletnek bizonyos egyedi légiközlekedés-védelmi intézkedések egyértelműsítése, harmonizálása, egyszerűsítése és megerősítése tekintetében történő módosításáról szóló, 2019. január 23-i (EU) 2019/103 bizottsági végrehajtási rendelet
                  1
                mellékletének 11.1.3. pontja révén erősítették meg.

               2.Magas kockázatú áru vagy postai küldemény

               Eredeti szöveg:

               Magas kockázatú áru vagy postai küldemény Ismeretlen eredetű vagy megbontás jeleit mutató áru vagy postai küldemény akkor minősül magas kockázatúnak, ha az alábbi kritériumok valamelyikének is megfelel:

               a) konkrét hírszerzési információk szerint az áru vagy postai küldemény fenyegetést jelent a polgári repülésre; vagy

               b) az áru vagy postai küldemény gyanúra okot adó rendellenességet mutat; vagy

               c) az áru vagy postai küldemény jellegéből adódóan az alapvető biztonsági intézkedések önmagukban vélhetően nem alkalmasak a légi járművet veszélyeztető tiltott tárgyak felderítésére.

               Új szöveg:

               Magas kockázatú áru vagy postai küldemény Áru vagy postai küldemény akkor minősül magas kockázatúnak, ha:

               a) konkrét hírszerzési információk szerint az áru vagy postai küldemény fenyegetést jelent a polgári repülésre; vagy

               b) az áru vagy postai küldemény olyan rendellenességeket vagy a megbontás jeleit mutatja, amelyek gyanúra adnak okot.

               Attól függetlenül, hogy az áru vagy postai küldemény eredete ismert vagy ismeretlen, az adott szállítmányra vonatkozó konkrét állami hírszerzési információk alapján magas kockázatúnak minősíthető.

               E javaslat célja, hogy pontosabban határozza meg a magas kockázatú áru vagy postai küldemény fogalmát, továbbá hogy azt összhangba hozza annak európai uniós fogalommeghatározásával.

               3.Általános elvek

               Eredeti szöveg:

               2.1 Célkitűzések

               2.1.4 Ajánlás – A szerződő állam gondoskodjon az érzékeny légiközlekedés-védelmi információk kellő mértékű védeleméről.

               Új szöveg:

               2.1 Célkitűzések

               2.1.4 A szerződő állam gondoskodik az érzékeny légiközlekedés-védelmi információk kellő mértékű védeleméről.

               E javaslat célja biztosítani, hogy megfelelő mechanizmusok álljanak rendelkezésre az érzékeny légiközlekedés-védelmi információk jogosulatlan nyilvánosságra hozatallal vagy hozzáféréssel szembeni védelmére, ideértve a bennfentesek védelmi információkhoz való jogosulatlan hozzáférése jelentette fenyegetést.

               Az érzékeny légiközlekedés-védelmi információk védelme (és terjesztése) a tagállamok felelőssége. Az uniós jogszabályokban foglalt nem nyilvános és minősített jogszabályi rendelkezésekről a polgári légi közlekedés védelmének közös szabályairól és a 2320/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. március 11-i 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  2
                18. cikke, valamint a 2015. március 15-i (EU, Euratom) 2015/444 bizottsági határozat rendelkezik.

               4.Nemzetközi együttműködés (2.4.1, 2.4.1 bis)

               Eredeti szöveg:

               2.4 Nemzetközi együttműködés

               2.4.1 A szerződő állam gondoskodik róla, hogy egy másik államtól az illető állam üzemeltetőjének egy adott járatára vagy járataira vonatkozó különleges biztonsági intézkedéseket igénylő kérését a gyakorlatilag megvalósítható mértékig teljesítsék. A kérelmező állam figyelembe veszi a másik állam alternatív intézkedéseit, ha azok az általa kérttel azonos szintűek.

               Új szöveg:

               2.4 Nemzetközi együttműködés

               2.4.1 Az egy adott járatra vagy járatokra különleges biztonsági intézkedéseket igénylő szerződő állam gondoskodik a megfelelő konzultációról és figyelembe veszi a másik állam alternatív intézkedéseit, ha azok az általa kérttel azonos szintűek.

               2.4.1 bis A szerződő állam gondoskodik róla, hogy egy másik államtól az illető állam üzemeltetőjének egy adott járatára vagy járataira vonatkozó különleges biztonsági intézkedéseket igénylő kérését a gyakorlatilag megvalósítható mértékig teljesítsék.

               A javaslat célja, hogy hangsúlyozza a megfelelő konzultáció jelentőségét abban az esetben, ha egy állam különleges biztonsági intézkedéseket kér egy másik államtól. A meglévő szabványt két külön szabványra osztották annak hangsúlyozása érdekében, hogy a különleges intézkedéseket igénylő államokra és az ilyen kéréseket fogadó államokra külön követelmények vonatkoznak.

               A 300/2008/EK rendelet 7. cikke megállapítja, hogy a Bizottságot értesíteni kell a harmadik országok által megkövetelt intézkedésekről, amennyiben azok eltérnek a közös alapkövetelményektől. A konzultációs mechanizmust és az alternatív intézkedések alkalmazását az EU (vagy a tagállam) és a harmadik ország közötti kétoldalú légiközlekedési megállapodás szabályozhatja.

               5.A 3.1.4 szabvány az államok és az érdekelt felek közötti információmegosztásról

               Eredeti szöveg:

               3.1.4 A szerződő állam eljárásokat állapít meg és hajt végre a releváns információknak adott esetben a repülőtér-üzemeltetőivel, légijármű-üzembentartóival, légiforgalmi szolgáltatóival és egyéb érintett jogalanyokkal való gyakorlatias és kellő időben történő megosztására azzal a céllal, hogy e jogalanyok segítséget kapjanak a műveleteikkel kapcsolatosan elvégzendő hatékony biztonsági kockázatértékelésekhez.

               Új szöveg:

               3.1.4 A szerződő állam eljárásokat állapít meg és hajt végre a releváns információknak az érintett repülőtér-üzemeltetőkkel, légijármű-üzembentartókkal, légiforgalmi szolgáltatókkal és egyéb érintett jogalanyokkal való gyakorlatias és kellő időben történő megosztására azzal a céllal, hogy e jogalanyok segítséget kapjanak a műveleteikkel kapcsolatosan elvégzendő hatékony biztonsági kockázatértékelésekhez.

               E javaslat célja a szabvány pontosítása, hogy az államok rugalmasabban tudják meghatározni azokat az érintett üzemeltetőket, akikkel megosztják a műveleteikkel kapcsolatosan elvégzendő hatékony kockázatértékelések elősegítéséhez szükséges információkat.

               Ezt a szabványt a közös légiközlekedés-védelmi alapkövetelmények végrehajtásához szükséges részletes intézkedések meghatározásáról szóló (EU) 2015/1998 végrehajtási rendeletnek a kiberbiztonsági intézkedések tekintetében történő módosításáról szóló (EU) 2019/1583 bizottsági végrehajtási rendelet
                  3
                foglalta bele az uniós jogba.

               6.A 3.1.8 szabvány a képzési programok kidolgozásáról és végrehajtásáról

               Eredeti szöveg:

               3.1.8 A szerződő állam gondoskodik képzési programok és egy oktatói tanúsítási rendszer nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program szerinti kidolgozásáról és végrehajtásáról.

               Új szöveg:

               3.1.8 A szerződő állam gondoskodik képzési programok és egy olyan tanúsítási rendszer kidolgozásáról és végrehajtásáról, amely biztosítja, hogy az oktatók a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi programnak megfelelő képesítéssel rendelkezzenek az érintett szakterületeken.

               A javasolt módosítás célja, hogy egyetlen módszer helyett az elérni kívánt biztonsági eredményre összpontosítson. A módosítás értelmében a szakterületen képesítéssel rendelkező, egyrészt az oktatáshoz szükséges tudással és készségekkel, másrészt az oktatott szakterület alapos ismeretével rendelkező szakértők által nyújtott képzés „eredményeire” kell összpontosítani. A tanúsításnak – vagy az egyéb alkalmazott alternatív módszereknek – mindkét szükséges elemre hangsúlyt kell fektetnie.

               Az e módosítás révén érvényesítendő elveket (azaz hogy a képzését nyújtó oktatóknak képesítéssel kell rendelkezniük az érintett szakterületen) a 300/2008/EK rendelet I. mellékletének 11. pontja és az ahhoz kapcsolódó végrehajtási szabályok emelik be az uniós jogba.

               7.A 3.1.11 ajánlás szabvánnyá minősítése

               Eredeti szöveg:

               3.1.11 Ajánlás – A szerződő állam gondoskodjon arról, hogy a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program különböző aspektusaiban érintett, illetve azok végrehajtásáért felelős valamennyi jogalany személyzete, valamint azok a személyek, akik jogosultsággal rendelkeznek a légi oldalra való kíséret nélküli belépésre, időszakosan részesüljenek védelmi tudatosságnövelő képzésben.

               Új szöveg:

               3.1.11 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program különböző aspektusaiban érintett, illetve azok végrehajtásáért felelős valamennyi jogalany személyzete, valamint azok a személyek, akik jogosultsággal rendelkeznek a légi oldalra való kíséret nélküli belépésre, részesüljenek egy kezdeti, majd rendszeres időközönként további védelmi tudatosságnövelő képzésben.

               A 3.1.11 ajánlást szabvánnyá minősítették át, így jogilag kötelező erejűvé válik. A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program különböző aspektusaiban érintett, illetve azok végrehajtásáért felelős valamennyi jogalany személyzete, valamint azok a személyek, akik jogosultsággal rendelkeznek a légi oldalra való kíséret nélküli belépésre, részesüljenek időszakos, kezdeti, majd rendszeres időközönként további védelmi tudatosságnövelő képzésben. E javaslat amellett, hogy kiemeli a védelmi tudatosságnövelő képzés jelentőségét, felhívja a figyelmet mind a kezdeti, mind a rendszeres időközönként nyújtott védelmi tudatosságnövelő képzés szükségességére.

               A kezdeti és a rendszeres időközönként nyújtott képzésre vonatkozó kötelezettségeket az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 11.4.1. és 11.4.3. pontja emelte be az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályokba.

               8.3.4 Minőség-ellenőrzés és képesítések

               Eredeti szöveg:

               3.4.1 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a védelmi ellenőrzéseket végrehajtó személyeket védelmi háttérellenőrzésnek és kiválasztási eljárásnak vessék alá.

               Új szöveg:

               3.4.1 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy:

               a) a védelmi ellenőrzéseket végrehajtó, a szigorított védelmi területre kíséret nélküli belépésre való jogosultsággal rendelkező, valamint az érzékeny légiközlekedés-védelmi információkhoz hozzáféréssel rendelkező személyeket védelmi háttérellenőrzésnek vessék alá szolgálatuk megkezdése, az említett területekre való belépésük, illetve az említett információkhoz való hozzáférésük előtt;

               b) az említett személyeket az illetékes hatóság által meghatározottak szerinti rendszeres időközönként védelmi háttérellenőrzésnek vessék alá; valamint

               c) a valamely védelmi háttérellenőrzés során alkalmatlannak minősített személyektől haladéktalanul vonják vissza a védelmi ellenőrzések végrehajtására, a szigorított védelmi területre kíséret nélküli belépésre, illetve az érzékeny légiközlekedés-védelmi információkhoz való hozzáférésre való jogosultságukat.

               E javaslat célja, hogy pontosítsa, mely személyek esetében kell védelmi háttérellenőrzést végezni, a védelmi háttérellenőrzéseket milyen időközönként kell elvégezni, és mi a teendő, ha egy védelmi háttérellenőrzés során valaki alkalmatlannak minősül. Konkrétabban, a szabvány mostantól rendszeres időközönként végzendő védelmi háttérellenőrzéseket ír elő, és meghatározza a szükséges lépéseket, ha a védelmi háttérellenőrzés eredményeképpen egy személy adott feladatainak ellátására alkalmatlannak minősül. A „kiválasztási eljárásokra” való hivatkozás átkerült a 3.4.2 szabványba.

               A 2019. január 23-i (EU) 2019/103 rendelettel módosított (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 1.2.3.3., 1.2.3.5., 11.1., 11.5.1. és 11.6.3.5. a) pontja már az összes vonatkozó elvet beemelte az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályokba.

               Ez a javaslat a 3.4.1 szabvány módosítását egészíti ki. Az eredeti 3.4.1 szabvány mind a védelmi háttérellenőrzésekre, mind a kiválasztási eljárásokra való hivatkozásokat tartalmazta. Mivel a 3.4.1 szabványra irányuló javaslat a védelmi háttérellenőrzések hatályával és ütemezésével kapcsolatosan már tartalmaz további elemeket, ez a javaslat a kiválasztási eljárások integrálására irányul.

               A védelmi ellenőrzéseket és kapcsolódó feladatokat végrehajtó személyzetre vonatkozó kiválasztási kritériumokat az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 11.1.6. 11.1.7. és 11.1.8. pontja emelte be az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályokba.

               9.A 3.4.9 ajánlás szabvánnyá minősítése

               Eredeti szöveg:

               3.4.9 Ajánlás – A szerződő állam gondoskodjon arról, hogy a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program vonatkozó elemeinek végrehajtásáért felelős valamennyi jogalany rendszeres időközönként ellenőrizze, hogy a külső szolgáltatóknak kiszervezett biztonsági intézkedések végrehajtása megfelel-e a jogalany védelmi programjának.

               Új szöveg:

               3.4.9 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program vonatkozó elemeinek végrehajtásáért felelős valamennyi jogalany rendszeres időközönként ellenőrizze, hogy a külső szolgáltatóknak kiszervezett biztonsági intézkedések végrehajtása megfelel-e a jogalany védelmi programjának.

               Ezt az ajánlást jogilag kötelező erejű szabvánnyá minősítették át. A javaslat azt hivatott biztosítani, hogy a külső szolgáltatók megfeleljenek az állami légiközlekedés-védelmi rendelkezéseknek, és megfelelően kezelni lehessen a külső szolgáltatóktól esetlegesen eredő, bennfentesek jelentette fenyegetést.

               Az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályokkal összhangban, a 300/2008/EK rendeletben foglaltaknak megfelelően:

               –valamennyi tagállamnak ki kell dolgoznia, alkalmaznia kell és fenn kell tartania egy, a polgári légi közlekedés védelmét szolgáló nemzeti programot, amely meghatározza a közös alapkövetelmények végrehajtásával kapcsolatos hatásköröket és megállapítja az üzemeltetők és más jogalanyok részéről e célból szükséges intézkedéseket.

               –A nemzeti polgári légiközlekedés-védelmi program hatálya alá tartozó üzemeltetők, légitársaságok és jogalanyok kötelesek védelmi programot kidolgozni, alkalmazni és fenntartani az abban leírt rendelkezéseknek megfelelően.

               –A program meghatározza azokat a módszereket és eljárásokat, amelyeket az üzemeltetőnek, légitársaságnak vagy jogalanynak követnie kell ahhoz, hogy megfeleljen a vonatkozó jogszabályoknak és magának a védelmi programnak, ideértve a belső minőségbiztosítást is.

               –A fent említett üzemeltető, légitársaság vagy jogalany védelmi programjának ki kell terjednie a külső szolgáltatók által végrehajtott védelmi intézkedésekre és műveletekre, amelyekért az üzemeltető, légitársaság vagy jogalany tartozik felelősséggel, kivéve azokat az eseteket, amikor a szolgáltató az általa nyújtott szolgáltatások tekintetében maga is szabályozott vagy jóváhagyott jogalany, következésképpen saját kidolgozott védelmi programmal rendelkezik.

               Ezt a szabványt a 300/2008/EK rendelet 10. cikke (1) bekezdése, 12. cikke (1) bekezdése, 13. cikke (1) bekezdése és 14. cikke (1) bekezdése, valamint az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 1.0.1., 3.0.1., 4.0.1., 5.0.1., 6.0.1., 7.0., 8.0.1., 9.0.1., 11.0.1. és 12.0.1. pontja emelte be az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályokba. Az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 6.3.1.1., 6.3.1.2. a), 6.4.1.2., 6.6.1.1. c), 6.8.5.1. a), 8.1.3.2. a), 8.1.4.1., 8.1.4.2., 8.1.4.3., 8.1.4.5., 8.1.4.6., 8.1.5.2., 9.1.3.1., 9.1.3.2., 9.1.3.3., 9.1.3.5., 9.1.3.6. és 9.1.4.2. pontja, valamint 6-E. függeléke további vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.

               10.A 4.1.2 ajánlás szabvánnyá minősítése

               Eredeti szöveg:

               4.1.2 Ajánlás A szerződő állam mozdítsa elő a véletlenszerű és előre nem kiszámítható biztonsági intézkedések alkalmazását. Az előre nem kiszámítható intézkedések hozzájárulhatnak a biztonsági intézkedések visszatartó erejéhez.

               Új szöveg:

               4.1.2 A szerződő állam a biztonsági intézkedések végrehajtása során adott esetben gondoskodik azok véletlenszerű és előre nem kiszámítható jellegéről.

               A véletlenszerű és előre nem kiszámítható intézkedések alkalmazásával kapcsolatos 4.1.2 ajánlást jogilag kötelező erejű szabvánnyá minősítették át. Az új 4.1.2 szabvány biztonsági célkitűzése, amely fokozni hivatott a bennfentesek jelentette fenyegetésből adódó károk csökkentését, az alábbi területek tekintetében összhangban áll az uniós szakpolitikával:

               –az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálása;

               –a járművek átvizsgálása;

               –megfigyelés és őrjárat a földi oldalon, a légi oldalon és a szigorított védelmi területeken, valamint a kapcsolódó intézkedések;

               –az ellátmány átvizsgálása.

               Ezt az elvet a C(2015) 8005 bizottsági végrehajtási határozat mellékletének 1.3.1., 1.4.1., 1.4.2., 8.1.6. és 9.1.5. pontja emelte be az uniós szintű jogszabályokba.

               11.4.2.3 A belépés ellenőrzésére vonatkozó intézkedések

               Eredeti szöveg:

               4.2.3 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a személyek és járművek tekintetében azonosító rendszereket hozzanak létre annak érdekében, hogy megakadályozzák az illetéktelenek belépését a légi oldalra és a szigorított védelmi területekre. A légi oldalra és a szigorított védelmi területekre történő belépés engedélyezése előtt a személyazonosságot ellenőrizni kell a kijelölt ellenőrző pontoknál.

               Új szöveg:

               4.2.3 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy a személyek és járművek tekintetében azonosító rendszereket hozzanak létre és alkalmazzanak annak érdekében, hogy megakadályozzák az illetéktelenek belépését a légi oldalra és a szigorított védelmi területekre. Belépés csak akkor engedélyezhető, ha arra üzemeltetési szempontból szükség van, vagy az ott-tartózkodás indokolt. A légi oldalra és a szigorított védelmi területekre történő belépés engedélyezése előtt a személyazonosságot és a jogosultságot ellenőrizni kell a kijelölt ellenőrző pontoknál.

               A 4.2.3 „A belépés ellenőrzésére vonatkozó intézkedések” szabvány célja, hogy korlátozás bevezetése révén megerősítse a szigorított védelmi területekre való belépés ellenőrzésével kapcsolatos intézkedéseket, csak azoknak a személyeknek engedélyezve a belépést, akiknek az ott-tartózkodása üzemeltetési vagy egyéb indokolt szempontból szükséges, továbbá a belépési pontokon végzett ellenőrzések körét kiterjeszti a személyazonosságon kívül a jogosultságra is.

               Az uniós szintű jogszabályoknak megfelelően a szigorított védelmi területekre csak akkor engedélyezhető egy adott személy vagy jármű belépése, ha ott-tartózkodása indokolt. A belépés engedélyezése előtt a repülőtéri azonosító kártyát ellenőrizni kell annak érdekében, hogy meg lehessen bizonyosodni annak érvényességéről, valamint használata jogosultságáról. Járművek behajtásának engedélyezése előtt a behajtási engedélyt ellenőrizni kell annak érdekében, hogy meg lehessen bizonyosodni annak érvényességéről és használata jogosultságáról. Ezt az elvet az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 1.2.2.1., 1.2.2.4., 1.2.2.5., 1.2.2.6. és 1.2.6.1. pontja emelte be az uniós szintű jogszabályokba.

               12.A 4.2.6 szabvány („Az utasoktól különböző személyek teljes körű (100 %-os) átvizsgálása”)

               Eredeti szöveg:

               4.2.6 A szerződő állam intézkedéseket állapít meg annak biztosítására, hogy az utasoktól különböző személyeket és személyes tárgyaikat a repülőtér nemzetközi polgári repülési tevékenységekre szolgáló szigorított védelmi területeire való belépést megelőzően átvizsgálják és védelmi ellenőrzésnek vessék alá.

               Új szöveg:

               4.2.6 A szerződő állam intézkedéseket állapít meg annak biztosítására, hogy az utasoktól különböző személyeket és személyes tárgyaikat a repülőtér szigorított védelmi területeire való belépést megelőzően átvizsgálják.

               E javaslat célja, hogy az egyértelműség érdekében tisztázza, hogy a bennfentesek jelentette fenyegetés kezelése érdekében az utasoktól különböző valamennyi személyt át kell vizsgálni a szigorított védelmi területekre való belépés előtt.

               Az uniós szintű jogszabályok teljes mértékben megfelelnek a 4.2.6 szabvány új megfogalmazásának, az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 1.3. pontja, valamint a C(2015) 8005 bizottsági végrehajtási határozat mellékletének 1.3. pontja révén.

               13.Új, 4.2.6 bis új szabvány a robbanóanyag-felderítési képességről

               A 4.2.6 pont a következő új szövegrésszel egészül ki:

               4.2.6 bis A szerződő állam gondoskodik megfelelő átvizsgálási módszer alkalmazásáról, amely alkalmas az utasoktól különböző személyeknél vagy személyes tárgyaik között található robbanóanyagok és robbanószerkezetek felderítésére. Ha az ilyen módszereket nem folyamatosan alkalmazzák, akkor azokat előre nem kiszámítható módon kell alkalmazni.

               E javaslat kiemeli, hogy a bennfentesek jelentette fenyegetés mérséklése érdekében kiegyensúlyozott és összehangolt megközelítésre van szükség a védelmi háttérellenőrzési eljárások és a fizikai biztonsági intézkedések között, továbbá foglalkozik az utasoktól különböző személyeknél található robbanóanyagok felderítésére alkalmas megfelelő átvizsgálási módszerekre való igénnyel.

               Az uniós szintű jogszabályok további véletlenszerű és előre nem kiszámítható átvizsgálást írnak elő az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyainak egy részére vonatkozóan, attól függetlenül, hogy okoznak-e riasztást. E kiegészítő átvizsgálás biztonsági célja a robbanóanyagok és robbanószerkezetek felderítése. Az ilyen átvizsgálására a robbanóanyagok azonosítására jellegüknél fogva alkalmas módszerek használandók (robbanóanyag-kereső kutyák, robbanóanyagnyom-felderítő eszközök, lábbelibe rejtett robbanóanyagokat felderítő eszközök, biztonsági szkennerek), illetve kézzel történő átvizsgálás is lehetséges. Az EU-ban jelenleg előírt, személyek és személyes tárgyak kézzel történő átvizsgálására szolgáló módszer kellően alkalmasnak tekinthető az emberi testhez erősített és a személyes tárgyak között rejtett robbanószerkezetek felderítésére. A kézzel történő átvizsgálás ezenfelül növeli a nem fémanyagú (és nem robbanásveszélyes) egyéb tiltott tárgyak felderítésének valószínűségét. Ezt az elvet a C(2015) 8005 bizottsági végrehajtási határozat mellékletének 1.3. pontja emelte be az uniós szintű jogszabályokba.

               14.A 4.6.5 szabvány – ismert szállítóra a védett szállítási lánc tagjaként való hivatkozás

               Eredeti szöveg:

               4.6.5 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy az üzemeltető csak olyan árut vagy postai küldeményt fogadhat el kereskedelmi célú légi fuvarozásban részt vevő légi járművön való szállításra, amelynek átvizsgálását vagy egyéb védelmi ellenőrzését meghatalmazott ügynök vagy az illetékes hatóság által jóváhagyott jogalany igazolja és felelősséget vállal érte. Az olyan árut vagy postai küldeményt át kell vizsgálni, amelyet meghatalmazott ügynök vagy az illetékes hatóság által jóváhagyott jogalany nem tud igazolni, és amelyért nem tud felelősséget vállalni.

               Új szöveg:

               4.6.5 A szerződő állam gondoskodik arról, hogy az üzemeltető csak olyan árut vagy postai küldeményt fogadhat el kereskedelmi célú légi fuvarozásban részt vevő légi járművön való szállításra, amelynek átvizsgálását vagy egyéb védelmi ellenőrzését meghatalmazott ügynök, ismert szállító vagy az illetékes hatóság által jóváhagyott jogalany igazolja és felelősséget vállal érte. Az olyan árut vagy postai küldeményt át kell vizsgálni, amelyet meghatalmazott ügynök, ismert szállító vagy az illetékes hatóság által jóváhagyott jogalany nem tud igazolni, és amelyért nem tud felelősséget vállalni.

               A javaslat célja, hogy e szabványt hozzáigazítsa a 4.6.2 szabványhoz, és biztosítsa, hogy mindkét szabvány az ismert szállítókra egyértelműen a védett szállítási lánc tagjaiként hivatkozzon.

               Az uniós szintű jogszabályok teljes mértékben megfelelnek a 4.6.5 szabvány új megfogalmazásának, a 300/2008/EK rendelet mellékletének 6.1.1. pontjára, valamint az (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelet mellékletének 6.1.1. pontjára való hivatkozás révén.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A tervezett jogi aktus tárgya olyan területet érint, amelyre az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az Unió kizárólagos külső hatáskörrel rendelkezik, mivel a tervezett jogi aktus „a közös szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja” a lent hivatkozott, légiközlekedés-védelmi uniós jogi keret tekintetében. Ezért meg kell határozni az Unió által képviselendő álláspontot.

               E tekintetben elengedhetetlen annak elismerése, hogy a 17. függelék ICAO szerződő államainak előterjesztendő és az ICAO Tanácsnak a 218. ülésszakán jóváhagyásra benyújtandó 17. módosítása jelenlegi formájában már teljes mértékben az uniós szintű légiközlekedés-védelmi jogszabályok részét képezi. Ugyanakkor kívánatos, hogy ezeket a megerősített szabványokat világszerte alkalmazzák.

               Az Unió álláspontját az alkalmazandó légiközlekedés-védelmi uniós jogi kerettel – azaz a polgári légi közlekedés védelmének közös szabályairól és a 2320/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. március 11-i 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel, valamint a közös légiközlekedés-védelmi alapkövetelmények végrehajtásához szükséges részletes intézkedések meghatározásáról szóló 2015. november 5-i (EU) 2015/1998 bizottsági végrehajtási rendelettel – összhangban kell meghatározni.

               3.1.Eljárási jogalap

               3.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat.”

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  4
               .

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a kérdéses szervre irányadó nemzetközi jog szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  5
               .

               3.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               Az ICAO-t megállapodás, nevezetesen a Chicagói Egyezmény hozta létre.

               A Chicagói Egyezmény 17. függelékének bármely módosítása joghatással bíró jogi aktusnak minősül.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               3.2.Anyagi jogalap

               3.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont kialakításra kerül.

               3.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus olyan célkitűzéseket állapít meg és olyan légiközlekedés-védelmi vonatkozású szakpolitikai összetevői vannak, amelyeket egy nemzetközi szervezet fogadott el, amely hatással van az uniós légiközlekedés-védelmi szakpolitikára.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 100. cikkének (2) bekezdése.

               3.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja az EUMSZ 100. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2019/0249 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény 17. függelékének („Biztonság”) felülvizsgálata (17. módosítás) vonatkozásában képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikkének (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény (a továbbiakban: Chicagói Egyezmény), amely a nemzetközi légi közlekedés szabályozását célozza, 1947. április 4-én lépett hatályba. Az egyezmény létrehozta a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet (ICAO).

               (2)Az uniós tagállamok a Chicagói Egyezmény szerződő államai és az ICAO tagjai, míg az Unió megfigyelői státusszal rendelkezik bizonyos ICAO testületekben, többek között a Közgyűlésben és más technikai testületekben.

               (3)A Chicagói Egyezmény 54. cikkének (1) pontja értelmében az ICAO Tanács nemzetközi szabványokat és ajánlott gyakorlatokat fogadhat el.

               (4)Az ICAO 2019. július 4-én az AS8/2.1-19/48 sz. körlevél útján tájékoztatta szerződő államait arról, hogy a 17. függelék 17. módosítására irányuló javaslatot az ICAO Tanács 218. (2019. november 18–29-i) ülésszakán fogják elfogadás céljából előterjeszteni, és a módosítás a tervek szerint 2020 júliusától lenne alkalmazandó. A módosítás többek között az alábbiakra vonatkozó új és/vagy felülvizsgált rendelkezésekre terjed ki: sebezhetőségi értékelések; az államok és az érdekelt felek közötti információmegosztás; képzési programok és tanúsítási rendszerek; a belépés ellenőrzése; a személyzet átvizsgálása; egyéb szerkesztési módosítások. Az említett körlevéllel az ICAO elindította a 2019. október 4-ével lezárult konzultációs szakaszt is.

               (5)A 17. függelék módosításait az ICAO légiközlekedés-védelmi csoportja készítette elő, amelynek nyolc tagállami szakértő is aktív tagja. A javasolt módosításokat az ICAO Tanács 217. ülésszakán nyújtották be jóváhagyásra. E változtatásokat a konzultáció lezárultával az ICAO Tanács 218. ülésszakán minden valószínűség szerint jóvá fogják hagyni.

               (6)Elfogadásuk után a tervezett módosítások az ICAO valamennyi államára nézve kötelezőek lesznek, beleértve az összes uniós tagállamot is, a Chicagói Egyezményben meghatározott feltételek között. A Chicagói Egyezmény 38. cikke előírja a szerződő államok számára, hogy valamely szabványtól való eltérés esetén értesítsék az ICAO-t a különbségek bejelentését célzó eljárás keretében,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben a Chicagói Egyezmény 17. függelékének („Biztonság”) 17. módosítása vonatkozásában képviselendő álláspontról a melléklet rendelkezik.

               2. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik együttesen eljárva, amelyek tagjai a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetnek.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 21., 2019.1.24.

                     (2)

                        HL L 97., 2008.4.9., 72. o.

                     (3)

                        [OJ L, 2019.9.26., 15. o.]

                     (4)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (5)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.10.31.
            COM(2019) 577 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény 17. függelékének („Biztonság”) felülvizsgálata (17. módosítás) vonatkozásában képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               Az Európai Unió által a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény (Chicagói Egyezmény) 17. függelékének („Biztonság”) felülvizsgálata (17. módosítás) vonatkozásában képviselendő álláspont

               Általános elvek

               A Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) tevékenységeinek keretében a Chicagói Egyezmény 17. függelékének („Biztonság”) szabványok és ajánlott gyakorlatok kidolgozásával járó felülvizsgálata (17. módosítás) tekintetében a tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva:

               a)az Unió légiközlekedés-védelmi szakpolitikája keretében kitűzött célokkal összhangban, nevezetesen a személyek és az áruk Európai Unión belüli védelme, valamint a polgári légi járművek elleni jogellenes, a polgári légi közlekedés védelmét veszélyeztető cselekmények megakadályozása érdekében járnak el;

               b)a polgári légi közlekedés jogellenes cselekményekkel szembeni védelmét szolgáló közös szabályok alkalmazásával és érvényesítésével globális szinten hozzájárulnak a légi közlekedés fokozott védelméhez;

               c)az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának 2016. szeptember 22-i 2309 sz. határozatával
                  1
                összhangban továbbra is támogatják az ICAO-nak a polgári légi közlekedés jogellenes cselekményekkel szembeni védelmét szolgáló szabványok kidolgozására irányuló tevékenységét.

               A 17. függelék („Biztonság”) felülvizsgálata (17. módosítás) vonatkozásában képviselendő álláspont) A tagállamok, az Unió érdekében együttesen eljárva, támogatják a 17. függelékkel kapcsolatban javasolt 17. módosítást.

                     (1)

                        A Biztonsági Tanács 2016. szeptember 22-i 7775. ülésén elfogadott 2309 (2016) sz. határozat: A nemzetközi békét és biztonságot veszélyeztető terrorista cselekmények által okozott fenyegetések: a légi közlekedés védelme


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.1.8.
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által a CETA Vegyes Bizottságban a megállapodás 29.8. cikke szerinti választottbírói jegyzék elfogadása tekintetében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió által a CETA Vegyes Bizottságban a megállapodás 29. fejezete szerinti választottbírói jegyzék tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               A Felek 2016. október 30-án aláírták az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodást (CETA, a továbbiakban: a megállapodás). Az (EU) 2017/38 tanácsi határozattal összhangban a megállapodás egyes részeit 2017. szeptember 21-e óta ideiglenesen alkalmazzák.

               A megállapodás 26.1. cikke létrehozta a két Fél képviselőiből álló CETA Vegyes Bizottságot. A CETA Vegyes Bizottság hatáskörébe tartozik, hogy kölcsönös egyetértéssel határozatot hozzon minden olyan kérdésben, amellyel kapcsolatosan a megállapodás így rendelkezik.

               A 29. fejezet vonatkozik minden, a megállapodás rendelkezéseinek értelmezésére vagy alkalmazására vonatkozó vitára, kivéve, ha a megállapodás másképpen rendelkezik.

               A 29.8. cikk (1) bekezdése szerint a CETA Vegyes Bizottság legalább 15 főt tartalmazó jegyzéket dolgoz ki, amelynek tagjai hajlandóak és képesek a 29. fejezet szerinti vitákban választottbíróként dolgozni (a továbbiakban: a tervezett jogi aktus). A jegyzéknek három aljegyzékből kell állnia: egy-egy aljegyzék a két Fél számára és egy aljegyzék azon személyek számára, akik egyik Félnek sem állampolgárai, és akik elnöki tisztséget tölthetnek be.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A Felek elkészítették a 29.8. cikk előírásainak megfelelő választottbírák jegyzékének tervezetét.

               A választottbírák említett jegyzékének létrehozásáról szóló határozatot a CETA Vegyes Bizottság első ülésén kellett volna elfogadni, és most ezt minél előbb meg kell tenni annak érdekében, hogy teljes mértékben végre lehessen hajtani a megállapodás vitarendezésről szóló 29. fejezetét.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  1
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A CETA Vegyes Bizottságot megállapodás, nevezetesen az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodás hozta létre.

               A tervezett jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A megállapodás 26.3. cikke (2) bekezdésének megfelelően a tervezett jogi aktus a nemzetközi jog értelmében kötelező érvényű lesz.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a közös kereskedelempolitikával kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 207. cikke.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az EUMSZ 207. cikke, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2019/0270 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által a CETA Vegyes Bizottságban a megállapodás 29.8. cikke szerinti választottbírói jegyzék elfogadása tekintetében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdésére, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A Felek 2016. október 30-án aláírták az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodást (CETA, a továbbiakban: a megállapodás).

               (2)Az (EU) 2017/38 tanácsi határozattal
                  2
                összhangban a megállapodás egyes részeit 2017. szeptember 21-e óta ideiglenesen alkalmazzák.

               (3)A megállapodás 29.8. cikkének (1) bekezdése szerint a CETA Vegyes Bizottság legalább 15 főt tartalmazó jegyzéket dolgoz ki, amelynek tagjai hajlandóak és képesek választottbíróként dolgozni.

               (4)Helyénvaló meghatározni az Unió által a CETA Vegyes Bizottságban képviselendő álláspontot, mivel a tervezett határozat kötelező érvényű lesz az Unióra nézve,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodás által létrehozott CETA Vegyes Bizottságban az Unió által a megállapodás 29.8. cikke szerinti választottbírói jegyzék elfogadása tekintetében képviselendő álláspont a CETA Vegyes Bizottság határozatának az e határozathoz csatolt tervezetén alapul.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               3. cikk

               A CETA Vegyes Bizottság határozatát annak elfogadását követően közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (2)

                        HL L 11., 2017.1.14., 1080. o.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.1.8.
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA Tanács határozata
            az Európai Unió által a CETA Vegyes Bizottságban a megállapodás 29.8. cikke szerinti választottbírói jegyzék elfogadása tekintetében képviselendő álláspontról

               CSATOLMÁNY

               A CETA VEGYES BIZOTTSÁG

                  [X /2019.] SZ. HATÁROZATA

                  (xxx)

               a megállapodás 29.8. cikke szerinti
                  választottbírói jegyzék megállapításáról

               A CETA VEGYES BIZOTTSÁG,

               tekintettel az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás vagy CETA) és különösen annak 29.8. cikkére,

               mivel:

               (1)A megállapodás 30.7. cikke (3) bekezdésének megfelelően a megállapodás egyes részeit 2017. szeptember 21. óta ideiglenesen alkalmazzák;

               (2)A megállapodás 29.8. cikkének (1) bekezdése szerint a CETA Vegyes Bizottság legalább 15 főt tartalmazó jegyzéket dolgoz ki, amelynek tagjai hajlandóak és képesek választottbíróként dolgozni. A választottbírák jegyzékének három aljegyzékből kell állnia: egy-egy aljegyzék a két Fél számára és egy aljegyzék azon személyek számára, akik egyik Félnek sem állampolgárai, és akik elnöki tisztséget tölthetnek be,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

               1.A megállapodás 29.8. cikke alkalmazásában létrejön a választottbírák mellékletben található jegyzéke.

               2.Ez a határozat a CETA Vegyes Bizottság általi elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt ...-ban/-ben, ...-án/-én

               a CETA Vegyes Bizottság részéről

               Melléklet a CETA Vegyes Bizottság [X/2019.] sz. határozatához

               A megállapodás 29.8. cikke szerinti választottbírói jegyzék

               Kanada aljegyzéke:

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               Az EU aljegyzéke:

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Az elnökök aljegyzéke:

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.1.13.
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió nevében a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésén a részes felektől származó, az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló javaslatok tekintetében képviselendő álláspontról és egy, az egyezményhez kapcsolódóan bejelentett fenntartás visszavonásáról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió nevében a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) részes felei tizenharmadik konferenciáján az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló határozatok tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról, továbbá egy, az egyezményre vonatkozóan érvényben lévő fenntartás visszavonásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény

               A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény célja, hogy a vándorló szárazföldi és tengeri állatfajok és madárfajok számára teljes elterjedési területükön védelmet biztosítson.  Az egyezmény az ENSZ Környezetvédelmi Programjának keretében államközi szerződés formájában jött létre, célja a vadon élő állatok és az élőhelyek globális szintű védelme. A védelmet igénylő vándorló állatfajokat az egyezmény I. függeléke (veszélyeztetett fajok) és II. függeléke (azon fajok, melyek védelmére megállapodásokat kell kötni) sorolja fel. A megállapodás 1983. november 1-jén lépett hatályba.

               Az Európai Unió a megállapodás részes fele
                  1
               . Valamennyi tagállam a megállapodás részes fele.

               2.2.A részes felek konferenciája

               A részes felek konferenciája az egyezmény legfőbb döntéshozó szerve. Az egyezmény VII. cikke sorolja fel a feladatait, amelyek közé tartozik a vándorló fajok természetvédelmi helyzetének felmérése, majd ennek megfelelően az egyezmény függelékeinek módosítása. A részes felek konferenciájának ülésein a határozathozatalhoz a jelen lévő és szavazó részes felek kétharmados többsége szükséges, kivéve, ha az egyezmény mást ír elő.

               Az Uniónak a függelékek módosításaival kapcsolatos álláspontját a Tanács határozza meg a Bizottság javaslata alapján meghozott határozat útján. Az egyéb határozattervezetekkel és állásfoglalás-tervezetekkel kapcsolatos közös uniós álláspontról az érintett tanácsi munkacsoport előzetes ülésein, illetve a helyszíni uniós koordinációs üléseken születik megállapodás.

               Az egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésére az indiai Gandhinagarban, 2020. február 15. és 22. között kerül sor.

               A részes felek konferenciájának 2005. november 20. és 25. között Nairobiban (Kenya) tartott nyolcadik ülésén határozatot fogadtak el a Cetorhinus maximus fajnak az egyezmény I. függelékébe történő felvételéről.

               2.3.A részes felek konferenciájának tervezett jogi aktusai

               A 2020. február 15. és 22. között megrendezésre kerülő tizenharmadik ülésén a részes felek konferenciája határozatokat tervez elfogadni az egyezmény függelékeinek módosításáról (a továbbiakban: tervezett jogi aktusok).

               A tervezett jogi aktusok célja az egyezmény I. és II. függelékének az egyezmény XI. cikke szerinti módosítása.

               Az egyezmény III. cikkével összhangban az egyezmény I. függelékében kell szerepeltetni a veszélyeztetett vándorló fajokat, és az azok elterjedési területén található részes feleknek (államoknak) különféle védelmi intézkedésekre kell törekedniük, valamint meg kell tiltaniuk az adott fajokhoz tartozó példányok zsákmányolását.

               Az egyezmény IV. cikkének megfelelően a II. függelék tartalmazza mindazokat a vándorló fajokat, amelyek természetvédelmi helyzete kedvezőtlen, és amelyek megóvása és kezelése érdekében nemzetközi megállapodásra van szükség, valamint azon fajokat is, amelyek természetvédelmi helyzetére jelentős kedvező hatást gyakorolna a nemzetközi megállapodások által elérhető együttműködés.  Ha a körülmények indokolják, ugyanaz a vándorló faj felvehető mind az I., mind a II. függelékbe.

               Az egyezmény XI. cikkének megfelelően bármelyik részes fél tehet javaslatot az egyezmény módosítására.  Az egyezmény függelékeinek módosítása valamennyi részes fél vonatkozásában 90 nappal az után lép hatályba, hogy a részes felek konferenciája a módosítást elfogadta, de nem lép hatályba azon részes felek vonatkozásában, amelyek fenntartással élnek.

               Az egyezmény XI. cikkének megfelelően egy módosításra vonatkozó fenntartás a letéteményeshez intézett írásbeli értesítéssel visszavonható, és ezt követően a módosítás az adott fél számára a fenntartás visszavonását követő kilencven nap elteltével lép hatályba.

               3.Az Unió nevében képviselendő álláspont

               Az egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésére tekintettel és a 2019. szeptember 16-i 2019/1581 tanácsi határozattal összhangban az Unió az egyezmény alábbiak szerinti módosítását javasolta:

                a)
                     az egyezmény I. függelékének módosítása a Tetrax tetrax faj felvétele céljából;

               b)
                     az egyezmény II. függelékének módosítása a Tetrax tetrax, a Galeorhinus galeus és a Sphyrna zygaena fajok felvétele céljából.

               Az egyezmény más részes felei is nyújtottak be javaslatokat az I. függelék módosítására a következő fajok felvétele céljából: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis és Carcharhinus longimanus.

               Az egyezmény más részes felei javaslatokat nyújtottak be a II. függelék módosítására a következő fajok felvétele céljából: Panthera onca, Ovis vignei és Sphyrna zygaena (a Brazília, Uruguay és Argentína kizárólagos gazdasági övezeteiben és a szomszédos nemzetközi vizekben élő regionális populáció).

               A fentiek fényében a Tanácsnak határoznia kell az Unió nevében a részes felek konferenciájának tizenharmadik ülésén az összes módosítási javaslat kapcsán képviselendő álláspontról.

               Az Uniónak elvben indokolt támogatnia valamennyi javaslatot, mivel azok tudományos szempontból megalapozottak, összhangban vannak az uniós jogszabályokkal és az Unió azon kötelezettségvállalásával is, hogy nemzetközi szinten együttműködik a biológiai sokféleség védelme érdekében, beleértve annak mérlegelését is, hogy miként lehet a lehető legjobban felhasználni a biológiai sajátosságokra és halászati biológiai referenciapontokra vonatkozóan rendelkezésre álló tudományos információkat.

               Amennyiben e fajok a javaslatoknak megfelelően felvételre kerülnek az I. vagy a II. függelékbe, az nem teszi szükségessé az uniós jog módosítását.

               A Panthera onca vadászatát, amely az Európai Unióban csak Francia Guyanában van jelen, ahol az uniós természetvédelmi jogszabályok nem alkalmazandók, tiltja egy olyan rendelet, amely a fajra vonatkozóan nulla kvótát határoz meg. Ez alól kivétel az egyezmény III. cikke (5) bekezdése c) és d) pontjának megfelelően csak a hagyományosan önellátó felhasználók kapcsán és rendkívüli körülmények esetén tehető.

               A Brazília, Uruguay és Argentína kizárólagos gazdasági övezeteiben és a szomszédos nemzetközi vizekben élő Sphyrna zygaena regionális populációjának a II. függelékbe történő felvételére irányuló javaslat tekintetében az uniós – és nem a másik fél által benyújtott – javaslatot kell támogatni, mivel ez lényegében átfedésben van az Unió azon javaslatával, hogy e faj teljes, globális populációját vegyék fel a II. függelékbe.  Minden egyéb javaslatot feltétel nélkül támogatni kell.

               Továbbá, ami a részes felek konferenciájának nyolcadik ülésén hozott, a Cetorhinus maximus fajnak az egyezmény I. függelékébe való felvételéről szóló határozatot illeti, a Cetorhinus maximus I. függelékbe való felvételével kapcsolatos hatályos uniós fenntartást
                  2
                vissza kell vonni, mivel az uniós jog most már eleget tesz a fajnak az I. függelékbe való felvétele következtében az egyezményből fakadó azon kötelezettségnek, hogy a szóban forgó faj védelméről az elterjedési terület szerinti államok gondoskodjanak.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, amelyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által elfogadott szabályozás tartalmát”
                  3
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A részes felek konferenciája egy megállapodás – nevezetesen a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény – útján létrehozott szerv.

               A részes felek konferenciája által elfogadandó jogi aktusok joghatással bíró jogi aktusok. A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény XI. cikkének megfelelően a tervezett jogi aktusok a nemzetközi jog szerint kötelező érvényűek lesznek.

               A tervezett jogi aktusok nem egészítik ki és nem módosítják az egyezmény intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktusok elsődleges célkitűzése és tartalma a környezettel kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 192. cikkének (1) bekezdése.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja az EUMSZ 192. cikkének (1) bekezdése, összefüggésben 218. cikkének (9) bekezdésével.

               5.A tervezett jogi aktus kihirdetése

               Mivel a részes felek konferenciájának jogi aktusai módosítani fogják a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény I. és II. függelékét, elfogadásukat követően helyénvaló közzétenni őket az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               2020/0005 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió nevében a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény részes felei konferenciájának tizenharmadik ülésén a részes felektől származó, az egyezmény függelékeinek módosítására irányuló javaslatok tekintetében képviselendő álláspontról és egy, az egyezményhez kapcsolódóan bejelentett fenntartás visszavonásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezményt (a továbbiakban: egyezmény) az Unió az 1982. június 24-i 82/461/EGK tanácsi határozattal
                  4
                kötötte meg, és az 1983. november 1-jén lépett hatályba.

               (2)Az egyezmény XI. cikke értelmében a részes felek konferenciája határozatokat fogadhat el az egyezmény függelékeinek módosításáról.

               (3)A 2020. február 15. és 22. között megrendezésre kerülő tizenharmadik ülésén a részes felek konferenciája határozatokat tervez elfogadni az egyezmény függelékeinek módosításáról.

               (4)Helyénvaló meghatározni az Unió nevében a részes felek konferenciáján képviselendő álláspontot, mivel annak határozatai kötelező érvényűek lesznek az Unióra nézve.

               (5)Az Unió javaslatokat nyújtott be a Galeorhinus galeus, a Tetrax tetrax és a Sphyrna zygaena fajoknak az egyezmény II. függelékébe, valamint a Tetrax tetrax fajnak az egyezmény I. függelékébe történő felvételére vonatkozóan, amely módosítások közül egyik sem teszi szükségessé az uniós jog módosítását.

               (6)Más részes felek az Elephas maximus indicus, a Panthera onca, az Ardeotis nigriceps, a Houbaropsis bengalensis bengalensis, a Diomedea antipodensis és a Carcharhinus longimanus I. függelékbe való felvételét, valamint a Panthera onca, az Ovis vignei és a Sphyrna zygaena (Brazília, Uruguay és Argentína kizárólagos gazdasági övezeteiben és a szomszédos nemzetközi vizekben élő regionális populációjának) II. függelékbe való felvételét javasolták.

               (7)Az Uniónak a Sphyrna zygaena kapcsán saját javaslatát kell előnyben részesítenie és támogatnia, amely a faj globális populációjának az egyezmény II. függelékébe történő felvételére vonatkozik, szemben a másik fél által benyújtott javaslattal, amely csak a Brazília, Uruguay és Argentína kizárólagos gazdasági övezeteiben és a szomszédos nemzetközi vizekben élő regionális populáció felvételére irányul.

               (8)Az Uniónak indokolt támogatnia minden egyéb javaslatot, mivel azok tudományos szempontból megalapozottak, összhangban vannak az Unió azon kötelezettségvállalásával, hogy a biológiai sokféleségről szóló ENSZ-egyezmény 5. cikkének megfelelően nemzetközi szinten együttműködik a biológiai sokféleség védelme érdekében, valamint az utóbbi egyezmény részes feleinek konferenciáján meghozott határozatokkal.

               (9)Az Elephas maximus indicus, az Ardeotis nigriceps és a Houbaropsis bengalensis bengalensis esetében elterjedési terület szerinti államként egyetlen uniós ország sem érintett, ezért e fajoknak az egyezmény I. függelékébe történő felvétele nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               (10)Az Ovis vignei esetében egyik uniós tagállam sem a faj elterjedési terület szerinti országa, ezért e faj felvétele az egyezmény II. függelékébe nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               (11)A Panthera onca faj az EU-ban kizárólag Francia Guyanában fordul elő, amely nem tartozik a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv
                  5
                hatálya alá, hiszen az csak a tagállamoknak a Szerződés hatálya alá tartozó európai területére vonatkozik.  A Francia guyanai fajok – köztük a Panthera onca – védelmét ezért nemzeti jogszabályok biztosítják.  Így e fajoknak az egyezmény I. függelékébe történő felvétele nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               (12)A Diomedea antipodensis madárfaj nem fordul elő az Unióban. Az Unió közös halászati politikája és a halászatnak az érintett regionális halászati gazdálkodási szervezetek általi szabályozása megfelelő eszközöket kínál az Unió számára ahhoz, hogy hozzájáruljon e faj védelmének biztosításához, ezért annak felvétele az egyezmény I. függelékébe nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               (13)Az Unió közös halászati politikája és a halászatnak az érintett regionális halászati gazdálkodási szervezetek általi szabályozása megfelelő eszközöket kínál az Unió számára ahhoz, hogy hozzájáruljon a Carcharhinus longimanus halfaj védelmének biztosításához.  Emellett a faj halászata és fedélzeten tartása a 2019/124/EK tanácsi rendelet értelmében tilos.  Így e faj felvétele az egyezmény I. függelékébe nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               (14)Az egyezmény I. függelékében szereplő Cetorhinus maximus faj halászata és fedélzeten tartása a 2019/124/EK tanácsi rendelet értelmében tilos, e fajra vonatkozóan azonban az Unió jelenleg fenntartással él.  Ugyanakkor az említett fenntartás visszavonása nem tenné szükségessé az uniós jog módosítását.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A részes felek konferenciájának tizenharmadik találkozóján az Unió által képviselendő álláspont a következő:

               (1)támogatni kell az alábbi fajok I. függelékbe történő felvételét:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Elephas maximus indicus

               (3)Panthera onca

               (4)Ardeotis nigriceps

               (5)Houbaropsis bengalensis bengalensis

               (6)Diomedea antipodensis

               (7)Carcharhinus longimanus

               (2)támogatni kell az alábbi fajok II. függelékbe történő felvételét:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Galeorhinus galeus

               (3)Sphyrna zygaena (globális állomány)

               (4)Panthera onca

               (5)Ovis vignei

               2. cikk

               A Bizottság az Unió nevében tájékoztatja a letéteményest a Cetorhinus maximus fajnak az egyezmény I. függelékébe való felvételével kapcsolatos fenntartása visszavonásáról.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács 82/461/EGK határozata (1982. június 24.) a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény megkötéséről (HL L 210., 1982.6.24., 10. o.).

                     (2)

                        A fenntartás 2006 óta van érvényben a vándorló, vadon élő állatfajok védelméről szóló egyezmény I. függelékének a Cetorhinus maximus faj felvétele tekintetében történő, a részes felek konferenciájának nyolcadik ülésén elfogadott módosítására vonatkozó, 2006. február 21-i tanácsi határozat alapján.

                     (3)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (4)

                        HL L 210., 1982.7.19., 10. o.

                     (5)

                        HL L 206., 1992.7.22., 7. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.1.17.
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni ENSZ-egyezmény I. táblázatában található anyagjegyzék kiegészítése tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               Ennek a javaslatnak a tárgya az Unió által a Kábítószer-bizottságban képviselendő álláspont meghatározása a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni, 1988. évi ENSZ-egyezmény táblázatainak a Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szerv (INCB) ajánlásai alapján tervezett változtatásaival összefüggésben.

               2.A javaslat háttere

               2.1.Az Egyesült Nemzetek (ENSZ) 1988. évi egyezménye a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme ellen

               A kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelméről szóló, 1988. évi ENSZ-egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) célja, hogy előmozdítsa a felek közötti együttműködést, hogy azok hatékonyabban tudjanak fellépni a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott nemzetközi kereskedelmének különféle vonatkozásaival szemben. Az egyezmény szerinti kötelezettségeik teljesítése során a felek – az adott nemzeti jogalkotási rendszerük alapvető rendelkezéseivel összhangban – meghozzák a szükséges intézkedéseket, beleértve a jogalkotási és közigazgatási intézkedéseket is. Az egyezmény 1990. november 11-én lépett hatályba. Az egyezménynek az Európai Unió
                  1
                és annak tagállamai a részes felei.

               2.2.A Kábítószer-bizottság

               A Kábítószer-bizottság az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsának (ECOSOC) egyik bizottsága, amelynek feladat- és jogkörét többek között az egyezmény határozza meg. A bizottságot a Gazdasági és Szociális Tanács által beválasztott 53 ENSZ-tagállam alkotja. Jelenleg 13 EU-tagállam
                  2
                rendelkezik szavazati joggal a Kábítószer-bizottságban, ahol az Uniónak megfigyelői státusza van.

               A Kábítószer-bizottság, figyelembe véve a felek által benyújtott észrevételeket és az – értékelési szempontból tudományos kérdésekben meghatározó – INCB által megfogalmazott észrevételeket és ajánlásokat, valamint az egyéb releváns tényezőket, tagjainak kétharmados többségével úgy határozhat, hogy egy anyagot felvesz az egyezmény táblázataiba.

               2.3.A Kábítószer-bizottság tervezett jogi aktusa

               A 2020. március 2–6-án tartandó 63. ülésén a Kábítószer-bizottságnak egy anyagnak, nevezetesen a metil-alfa-fenil-acetoacetátnak (MAPA) az egyezmény táblázataiba való felvételéről szóló jegyzékbevételi határozatot (a továbbiakban: tervezett jogi aktus) kell elfogadnia.

               A tervezett jogi aktus célja a metil-alfa-fenil-acetoacetátnak (MAPA) az egyezmény táblázataiban a jegyzékben szereplő anyagok listájára való felvétele annak előírása érdekében, hogy az országok a metil-alfa-fenil-acetoacetát (MAPA) jogszerű kereskedelmének ellenőrzésére és nyomon követésére irányuló intézkedéseket hajtsanak végre, amelyek elengedhetetlenek az anyag eltérítésének megakadályozásához.

               Az egyezmény szerint a Kábítószer-bizottság határozatai kötelező érvényűvé válnak, amennyiben valamelyik fél a vonatkozó határidőn belül nem nyújt be a határozat felülvizsgálata iránti kérelmet a Gazdasági és Szociális Tanácshoz
                  3
               . A Gazdasági és Szociális Tanácsnak az ügyre vonatkozó határozatai jogerősek. A tervezett jogi aktusok kötelezőek lesznek a felekre nézve az egyezmény erre vonatkozóan a következőképpen rendelkező 12. cikkének megfelelően:

               „A Főtitkár a Bizottság e cikk alapján hozott határozatát közli mindegyik Állammal és más fennhatóságokkal, amelyek ezen Egyezmény részes Felei, vagy amelyek jogosultak arra, hogy az Egyezmény részes Felei legyenek, valamint a Szervvel. A határozat minden Fél tekintetében a közlést követő 180. napon lép hatályba.

               Ha valamely Fél az értesítés keltét követő 180 napon belül kéri, a Bizottság e cikk alapján elfogadott határozatát felülvizsgálat céljából meg kell küldeni a Tanácsnak. A kérelmet a Főtitkárhoz kell benyújtani valamennyi azt alátámasztó szükséges adattal együtt.

               A Főtitkár a kérelem másolatait a szükséges adatokkal megküldi a Bizottságnak, a Szervnek és minden Félnek, felkérve őket, hogy észrevételeikről 90 napon belül tájékoztassák. Minden beérkezett észrevételt a Tanácsnak kell átadni, megfontolás céljára.

               A Tanács megerősítheti, vagy hatályon kívül helyezheti a Bizottság határozatát. A Tanács a határozatot megküldi minden államnak és más jogi személynek, amelyek az Egyezmény részes Felei, vagy jogosultak arra, hogy részes Felei legyenek az Egyezménynek, a Bizottságnak és a Szervnek.”

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A Bizottságot 2019. november 15-én arról tájékoztatták, hogy az INCB javasolja egy anyag, nevezetesen a metil-alfa-fenil-acetoacetát (MAPA) felvételét az egyezmény I. táblázatába.

               Az INCB értékelése szerint a metil-alfa-fenil-acetoacetátot (MAPA) gyakran használják az amfetamin és a metamfetamin tiltott előállításához. A rendelkezésre álló bizonyítékok azt mutatják, hogy ezen kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott gyártása olyan nagyságrendű és annyira elterjedt, hogy az már komoly közegészségügyi és társadalmi problémának minősül, ami indokolttá teszi ezen anyagok nemzetközi ellenőrzés alá vonását. Ezenkívül a metil-alfa-fenil-acetoacetátnak (MAPA) nincs ismert jogszerű felhasználása, kivéve kis mennyiségben kutatásra, fejlesztésre és laboratóriumi vizsgálatra.

               Az amfetamin és a metamfetamin illegális előállítása komoly problémát jelent az Unióban. Ezek az illegálisan előállított kábítószerek és pszichotrop anyagok jelentős közegészségügyi és szociális problémák forrásai az Unióban. Emellett szervezett uniós bűnözői csoportok harmadik országokba illegálisan exportálják ezeket a kábítószereket és pszichotrop anyagokat.

               Meg kell jegyezni, hogy a Bizottság ezzel párhuzamosan – az EU kábítószer-prekurzorokkal foglalkozó szakértői csoportjával 2019 májusában folytatott megbeszéléseket követően – jelenleg egy felhatalmazáson alapuló rendelet előkészítésén dolgozik, amely a kábítószer-prekurzorokról szóló, 2004. február 11-i 273/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. mellékletét, valamint a kábítószer-prekurzoroknak az Unió és harmadik országok közötti kereskedelme nyomon követésére vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2004. december 22-i 111/2005/EK tanácsi rendelet mellékletét számos anyaggal, többek között metil-alfa-fenil-acetoacetáttal (MAPA) egészíti ki.
                  4

               Az Unió tagállamainak ezért a Kábítószer-bizottságban a metil-alfa-fenil-acetoacetátnak (MAPA) az egyezmény I. táblázatába történő felvétele mellett kell állást foglalniuk.

               Az egyezmény táblázatainak változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-prekurzorok ellenőrzésével kapcsolatos uniós jog tárgyi hatályára, mivel az egyezmény táblázataiba felvett új anyagokat az uniós jogban is rögzíteni kell. A Bizottság e célra felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Alapelvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat.”

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  5
               .

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, amelyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”.
                  6

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A Kábítószer-bizottság egy, nevezetesen az Egyesült Nemzetek kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni egyezménye által megállapodással létrehozott szerv.

               A Kábítószer-bizottság által elfogadandó határozatok joghatással bíró jogi aktusok. A tervezett jogi aktus a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni ENSZ-egyezmény 12. cikkével összhangban a nemzetközi jog szerint kötelező érvényű lesz. A tervezett jogi aktus joghatással bír és meghatározó módon befolyásolja az uniós jogszabályok tartalmát, nevezetesen a következőkét: A Tanács 111/2005/EK rendelete (2004. december 22.) a kábítószer-prekurzoroknak az Unió és harmadik országok közötti kereskedelme nyomon követésére vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint az Európai Parlament és a Tanács 273/2004/EK rendelete (2004. február 11.) a kábítószer-prekurzorokról. Ennek oka az, hogy az egyezmény táblázatainak változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-prekurzorok ellenőrzésével kapcsolatos uniós jog tárgyi hatályára, mivel az egyezmény táblázataiba felvett új anyagokat az uniós jogban is rögzíteni kell.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem is módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Alapelvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik csak járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen anyagi jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt anyagi jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a közös kereskedelempolitikával kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 207. cikke.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az EUMSZ 207. cikke, összefüggésben a 218. cikkének (9) bekezdésével.

               5.A tervezett jogi aktus kihirdetése

               Mivel a Kábítószer-bizottság jogi aktusa módosítja a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni ENSZ-egyezmény táblázatait, elfogadását követően helyénvaló kihirdetni azt az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               2020/0007 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni ENSZ-egyezmény I. táblázatában található anyagjegyzék kiegészítése tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni 1988. évi ENSZ-egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) 1990. november 11-jén lépett hatályba, melyet a Tanács az Európai Gazdasági Közösség nevében a 90/611/EGK tanácsi határozattal
                  7
               .  kötött meg.

               (2)Az egyezmény 12. cikkének (2)–(7) bekezdése alapján az egyezmény azon táblázatai, amelyek a kábítószer-prekurzorokat tartalmazzák, további anyagokkal egészíthetők ki.

               (3)A Kábítószer-bizottság a 2020. március 2–6. között Bécsben megrendezésre kerülő 63. ülésszakán várhatóan az egyezmény táblázatainak egy új anyaggal való kiegészítéséről fog határozni.

               (4)Helyénvaló meghatározni az Unió által a Kábítószer-bizottságban képviselendő álláspontot, mivel a határozat kötelező erővel fog bírni az Unióra nézve, és meghatározó módon befolyásolhatja az uniós jog tartalmát, nevezetesen a kábítószer-prekurzoroknak az Unió és harmadik országok közötti kereskedelme nyomon követésére vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2004. december 22-i 111/2005/EK tanácsi rendeletet
                  8
               , valamint a kábítószer-prekurzorokról szóló, 2004. február 11-i 273/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet
                  9
               .

               (5)A Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szerv értékelése szerint a metil-alfa-fenil-acetoacetát (MAPA) anyagot gyakran használják az amfetamin és a metamfetamin tiltott előállításához. A rendelkezésre álló bizonyítékok azt mutatják, hogy ezen kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott gyártása olyan nagyságrendű és annyira elterjedt, hogy az már komoly közegészségügyi és társadalmi problémának minősül, ami indokolttá teszi ezen anyagok nemzetközi ellenőrzés alá vonását. Az illegálisan előállított amfetamin és a metamfetamin jelentős közegészségügyi és szociális problémák forrása az Unióban. A metil-alfa-fenil-acetoacetát (MAPA) kereskedelmével kapcsolatos incidensek száma és gyakorisága növekszik, és az Unióban szervezett bűnözői csoportok illegálisan exportálnak is amfetamint és metamfetamint harmadik országokba.

               (6)Az Unió álláspontját az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán képviselendő álláspont a következő:

               – a metil-alfa-fenil-acetoacetátot (MAPA) fel kell venni az egyezmény I. táblázatába

               2. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács határozata (1990. október 22.) az Egyesült Nemzetek Szervezete keretében a kábítószerek és pszichotrop anyagok tiltott kereskedelme elleni egyezménynek az Európai Gazdasági Közösség részéről történő megkötéséről (HL L 326., 1990.11.24., 56. o.).

                     (2)

                        Ausztria, Belgium, a Cseh Köztársaság, az Egyesült Királyság, Franciaország, Hollandia, Horvátország, Lengyelország, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország. Az Egyesült Királyság tagsága változhat annak következtében, hogy az Egyesült Királyság kérelmezte az uniós tagságának megszüntetését.

                     (3)

                        Az 1988. évi ENSZ-egyezmény 12. cikkének (7) bekezdése.

                     (4)

                        A TANÁCS 111/2005/EK RENDELETE (2004. december 22.) a kábítószer-prekurzoroknak az Unió és harmadik országok közötti kereskedelme nyomon követésére vonatkozó szabályok megállapításáról (HL L 22., 2005.1.26., 1. o.), valamint az EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 273/2004/EK RENDELETE (2004. február 11.) a kábítószer-prekurzorokról (HL L 47., 2004.2.18., 1. o.).

                     (5)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (6)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (7)

                        HL L 326., 1990.11.24., 56. o.

                     (8)

                        HL L 22., 2005.1.26., 1. o.

                     (9)

                        HL L 47., 2004.2.18., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2020.1.17.
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Európai Atomenergia-közösség nevében történő aláírásáról szóló (EU) 2019/274 határozat módosításáról
            (EGT-vonatkozású szöveg)

               INDOKOLÁS

                  2017. március 29-én az Egyesült Királyság az Európai Unióról szóló szerződés (a továbbiakban: az EUSZ) 50. cikkének megfelelően bejelentette az Európai Tanácsnak az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből való kilépésre irányuló szándékát. Az említett rendelkezéssel összhangban az Európai Unió tárgyalásokat folytatott és megállapodást kötött az Egyesült Királysággal, amelyben az Unióval való jövőbeli kapcsolataira tekintettel meghatározzák az Egyesült Királyság kilépésének részletes szabályait (a továbbiakban: a kilépésről rendelkező megállapodás).

                  2019. január 11-én a Tanács elfogadta a kilépésről rendelkező megállapodás aláírására való felhatalmazásra vonatkozó (EU) 2019/274 határozatot
                     1
                  , és továbbította a kilépésről rendelkező megállapodás megkötéséről szóló tanácsi határozattervezetet az Európai Parlamentnek jóváhagyásra.

               Az Egyesült Királyság kormánya azonban nem szerezte meg a szükséges támogatást a Parlamentje részéről a kilépésről rendelkező megállapodás aláírásához és megerősítéséhez, és az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbítását kérte az Európai Tanácstól. Az Európai Tanács eredetileg 2019. április 12-ig hosszabbította meg a határidőt
                  2
               . Ezt az időszakot a későbbiekben 2019. október 31-ig
                  3
               , majd ezt követően 2020. január 31-ig
                  4
                hosszabbította meg.

               A kilépésről rendelkező megállapodás 185. cikkének harmadik bekezdése úgy rendelkezik, hogy a szükséges belső eljárásai lezárásáról szóló írásbeli értesítés megtételekor az Unió bármely olyan tagállam tekintetében, amely nemzeti joga alapvető elveivel kapcsolatos indokokra hivatkozott, kijelentheti, hogy az átmeneti időszak alatt az európai elfogatóparancs végrehajtása mellőzésének a 2002/584/IB tanácsi kerethatározatban
                  5
                említett indokain túlmenően, az említett tagállam végrehajtó igazságügyi hatóságai megtagadhatják saját állampolgáraiknak az európai elfogatóparancs alapján történő átadását az Egyesült Királyság részére. Az (EU) 2019/274 határozat 4. cikke úgy rendelkezik, hogy azok a tagállamok, amelyek élni kívánnak a kilépésről rendelkező megállapodás 185. cikkének második bekezdésében biztosított lehetőséggel, ezen szándékukról 2019. február 15. előtt értesítik a Bizottságot és a Tanács Főtitkárságát
                  6
               .

               Tekintettel az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő több alkalommal történt meghosszabbítására, helyénvaló olyan új határidőt megállapítani, amelyen belül az említett lehetőséggel élni kívánó tagállamoknak erről értesíteniük kell a Bizottságot és a Tanács Főtitkárságát.

                  Ezért ennek megfelelően módosítani szükséges a kilépésről rendelkező megállapodás aláírásáról szóló (EU) 2019/274 határozatot.

               2020/0012 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Európai Atomenergia-közösség nevében történő aláírásáról szóló (EU) 2019/274 határozat módosításáról

               (EGT-vonatkozású szöveg)

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 50. cikkére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)2019. január 11-én a Tanács elfogadta a kilépésről rendelkező megállapodás aláírásáról szóló (EU) 2019/274 határozatot
                  7
               .

               (2)Az Európai Tanács az (EU) 2019/476 határozattal
                  8
                – az Egyesült Királysággal egyetértésben – az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidőt először 2019. április 12-ig hosszabbította meg. Ezt a határidőt az Európai Tanácsnak – az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott – (EU) 2019/584 határozata
                  9
                2019. október 31-ig, majd ezt követően az Európai Tanácsnak – az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott – (EU) 2019/1810 határozata
                  10
                2020. január 31-ig újra meghosszabbította.

               (3)A kilépésről rendelkező kiigazított
                  11
                megállapodás 185. cikkének harmadik bekezdése úgy rendelkezik, hogy a szükséges belső eljárásai lezárásáról szóló írásbeli értesítés megtételekor az Unió bármely olyan tagállam tekintetében, amely nemzeti joga alapvető elveivel kapcsolatos indokokra hivatkozott, kijelentheti, hogy az átmeneti időszak alatt az európai elfogatóparancs végrehajtása mellőzésének a 2002/584/IB tanácsi kerethatározatban
                  12
                említett indokain túlmenően, az említett tagállam végrehajtó igazságügyi hatóságai megtagadhatják saját állampolgáraiknak az európai elfogatóparancs alapján történő átadását az Egyesült Királyság részére. Az (EU) 2019/274 határozat 4. cikke szerint azoknak a tagállamoknak, amelyek élni kívánnak a kilépésről rendelkező megállapodás 185. cikkének harmadik bekezdésében biztosított lehetőséggel, ezen szándékukról 2019. február 15. előtt értesíteniük kell a Bizottságot és a Tanács Főtitkárságát.

               (4)Tekintettel az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő több alkalommal történt meghosszabbítására, helyénvaló módosítani az (EU) 2019/274 határozatot olyan új határidő megállapítása érdekében, amelyen belül a 185. cikk harmadik bekezdésében biztosított lehetőséggel élni kívánó tagállamoknak erről értesíteniük kell a Bizottságot és a Tanács Főtitkárságát. Ez alkalommal helyénvaló kiigazítani a kilépésről rendelkező megállapodás 185. cikkének vonatkozó bekezdésére való hivatkozást.

               (5)Az (EU) 2019/274 határozatot ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (6)Az EUSZ 50. cikkének (4) bekezdésében meghatározottak szerint az Egyesült Királyság nem vett részt a Tanács e határozattal kapcsolatos tanácskozásain, sem annak elfogadásában,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az (EU) 2019/274 határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:

               „4. cikk

               Azok a tagállamok, amelyek élni kívánnak a megállapodás 185. cikkének harmadik bekezdésében biztosított lehetőséggel, ezen szándékukról 2020. január 28. előtt értesítik a Bizottságot és a Tanács Főtitkárságát.”

               2. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács (EU) 2019/274 határozata (2019. január 11.) a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Európai Atomenergia-közösség nevében történő aláírásáról (HL L 47I., 2019.2.19., 1. o.). A kilépésről rendelkező megállapodás szövegét csatolták az (EU) 2019/274 határozathoz, és az Európai Unió Hivatalos Lapjának C 66I. számában hirdették ki (HL C 66I., 2019.2.19., 1. o.).

                     (2)

                        Az Európai Tanács az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/476 határozata (2019. március 22.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 80I., 2019.3.22., 1. o.).

                     (3)

                        Az Európai Tanács az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/584 határozata (2019. április 11.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 101., 2019.4.11., 1. o.).

                     (4)

                        Az Európai Tanácsnak az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/1810 határozata (2019. október 29.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 278I., 2019.10.30., 1. o.).

                     (5)

                        A Tanács 2002/584/IB kerethatározata (2002. június 13.) az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról (HL L 190., 2002.7.18., 1. o.).

                     (6)

                        Az (EU) 2019/274 határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjának C 66I. számában kihirdetett (HL C 66I., 2019.2.19., 1. o.), a kilépésről rendelkező megállapodás 185. cikkének második bekezdésére hivatkozik. Az Európai Unió Hivatalos Lapjának C 384I. számában kihirdetett (HL C 384I., 2019.11.12., 1. o.), a kilépésről rendelkező kiigazított megállapodásban azonban a második bekezdés harmadik bekezdéssé vált.

                     (7)

                        A Tanács (EU) 2019/274 határozata (2019. január 11.) a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Európai Atomenergia-közösség nevében történő aláírásáról (HL L 47I., 2019.2.19., 1. o.).

                     (8)

                        Az Európai Tanács az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/476 határozata (2019. március 22.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 80I., 2019.3.22., 1. o.).

                     (9)

                        Az Európai Tanács az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/584 határozata (2019. április 11.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 101., 2019.4.11., 1. o.).

                     (10)

                        Az Európai Tanácsnak az Egyesült Királysággal egyetértésben hozott (EU) 2019/1810 határozata (2019. október 29.) az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése szerinti határidő meghosszabbításáról (HL L 278I., 2019.10.30., 1. o.).

                     (11)

                        A kilépésről rendelkező megállapodás kiigazított változatát az Európai Unió Hivatalos Lapjának C 384I. számában hirdették ki (HL C 384I., 2019.11.12., 1. o.).

                     (12)

                        A Tanács 2002/584/IB kerethatározata (2002. június 13.) az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról (HL L 190., 2002.7.18., 1. o.).