Fontos jogi nyilatkozat

|

52005PC0381(01)

Javaslat az Európai parlament és a Tanács határozata a bizonyos dokumentumoknak a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia által a területükön történő átutazás céljából kiadott nemzeti vízumaikkal egyenértékűként való egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetéséről  /* COM/2005/0381 végleges - COD 2005/0158 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 22.8.2005COM(2005) 381 végleges2005/0158 (COD)2005/0159 (COD)JavaslatAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATAa bizonyos dokumentumoknak a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia által a területükön történő átutazás céljából kiadott nemzeti vízumaikkal egyenértékűként való egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetésérőlJavaslatAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATASvájc és Liechtenstein által a területükön történő átutazás céljából kiadott bizonyos tartózkodási engedélyeknek a tagállamok által történő egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetéséről(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁS1. BEVEZETÉSMás tagállam által kiadott útiokmányok kölcsönös elismerése a belső határok nélküli térség létrehozását alátámasztó alapelvek egyike. Ezen elv célja annak lehetővé tétele, hogy egy, a közös térségben teljes körűen részt vevő tagállam által kiadott bizonyos dokumentumokkal rendelkező, harmadik állam állampolgára szabadon beléphessen és mozoghasson a közös térség területén anélkül, hogy bármely további előírásoknak kellene megfelelnie. Ezen elv sikeres végrehajtásának előfeltétele a partnerek közötti, az okmányok biztonságára vonatkozó bizalom megléte, valamint a személyek közös követelményeken és eljárásokon alapuló megfelelő átvilágítása, a személyek e csoportjának mozgásával kapcsolatos bármely veszély elkerülése céljából.A jelenlegi schengeni vívmányok létrehozzák az 539/2001/EK rendelet[1] 2. cikke által megerősített, az egységes vízum kölcsönös elismerésének elvét (a Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. június 19-i egyezmény (a továbbiakban: Schengeni Egyezmény) 10. cikke)[2], amely szerint egy schengeni tagállam által kiadott vízum érvényes egy másik tagállam külső határainak rövid időtartamú tartózkodás vagy átutazás céljából történő átlépésére is. A jelenlegi schengeni előírások (a Schengeni Egyezmény 18. és 21. cikke) meghatározzák a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó tagállamok által kiadott hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumok vagy tartózkodási engedélyek kölcsönös elismerésének rendszerét. Ez a kölcsönös elismerési rendszer az átutazási (18. cikk), és a rövid távú tartózkodási (21. cikk) célokra terjed ki.Ami az új tagállamokat illeti, a csatlakozási okmány 3. cikkében meghatározott úgynevezett „schengeni kétlépcsős végrehajtási eljárás” a vízumrendelkezésekre tekintettel előírja, hogy – noha a csatlakozástól alkalmazniuk kell az 539/2001/EK rendelet rendelkezéseit, és ennek következtében vízumkötelezettség alá kell vetniük az 1. mellékletben felsorolt harmadik országbeli állampolgárokat –, folytatniuk kell nemzeti vízumaik kiadását a schengeni térségbe való teljes integrációjukat engedélyező tanácsi határozat elfogadásáig.Az 539/2001 rendelet 2. cikkében a schengeni vízum fogalommeghatározása kizárja annak a lehetőségét, hogy a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó állam által kiadott rövid távú tartózkodásra jogosító vízum egyenértékűként elismert legyen a közös térségbe nem teljesen integrálódott másik tagállam által kiadott vízummal, ezért ez utóbbi tagállam nem engedélyezheti a vízumkötelezettségnek alávetett harmadik államok állampolgárainak a területén történő átutazását és tartózkodását a saját nemzeti vízumának megkövetelése nélkül. Ezen túlmenően, a rendelet nem írja elő a tartózkodási engedélyek és a vízumok közötti egyenértékűséget.Továbbá az átutazási és a rövid távú tartózkodási célokra alkalmazandó schengeni elismerési szabályokat a régi és az új tagállamok közötti viszony tekintetében nem lehet alkalmazni a csatlakozástól. Következésképpen az új tagállamok a csatlakozástól kötelesek a területükre való belépésre vagy az azon történő átutazásra nemzeti vízumot kiadni az 539/2001/EK rendelet értelmében vízumkötelezettség alá tartozó harmadik államok állampolgárai számára akkor is, ha az érintett személyek schengeni tartózkodási engedéllyel vagy vízummal, vagy schengeni állam által kiadott hosszú távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkeznek.Bár a külső határokra vonatkozó schengeni vívmányok valamennyi rendelkezését – beleértve a Schengeni Egyezmény 5. cikkének (3) bekezdését – az új tagállamok által az egymás között, valamint az új és a régi tagállamok[3] között a csatlakozástól alkalmazandó schengeni rendelkezések csoportjába illesztették, ez nem tartalmazza automatikusan a külső határok átlépésére jogosító tartózkodási engedélyek kölcsönös elismerésének kötelező rendszerét, tekintve, hogy az ilyen kölcsönös elismerési rendszer nélkülözhetetlen alapelemét,– azaz a Közös Kézikönyv XI. mellékletében meghatározott és érintett tartózkodási engedélyek listáját tudatosan és kifejezetten kivették az I. csoportból (a csatlakozástól alkalmazandó rendelkezések). Ez teljes mértékben összhangban van azzal a ténnyel, hogy a dokumentumok (vízum, tartózkodási engedélyek,…) kölcsönös elismerésének rendszerét létrehozó schengeni vívmányok minden rendelkezését a II. csoportba (a Tanács által meghatározandó időponttól alkalmazandó rendelkezések) illesztették. Az 5. cikk (3) bekezdése csak a belépés azon feltételeit határozza meg és korlátozza, amelyeket ellenőrizni kell.Ugyanígy az 5. cikk (1) bekezdése a harmadik országbeli állampolgárok számára vízumot előíró belépési feltételekkel foglalkozik, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízum kölcsönös elismerésének a bevezetése nélkül. Az 5. cikk (1) bekezdése a Schengeni Egyezmény 10. cikke által létrehozott rövid távú tartózkodásra jogosító vízum kötelező kölcsönös elismerésének rendszerére épül. Az 5. cikk (1) bekezdése – amelyet a csatlakozástól szintén alkalmazni kell az új tagállamokban is – nem kötelezi a korábbi schengeni tagállamokat arra, hogy elismerjék az új tagállamok által kiadott vízumokat; és nem kötelezi az új tagállamokat arra, hogy elismerjék a schengeni vízumokat.Sőt, az 5. cikk (3) bekezdését csak azon, tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik állam állampolgáraira kell alkalmazni, akik át akarnak utazni egy másik tagállam területén, hogy visszatérjenek a tartózkodási helyükre; ez nem alkalmazandó azon személyekre, akik egy tagállam területén keresztül akarnak átutazni azért, hogy a tartózkodás helye szerinti tagállamból visszatérjenek egy harmadik országba. Az 5. cikk (3) bekezdése által meghatározott könnyítést különben sem kell alkalmazni a rövid távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkezőkre. Ennél fogva ez a rendelkezés nem jelent megfelelő megoldást a fent leírt problémák nagy részére.Az Európai Unióhoz történő csatlakozásuk előtt bizonyos új tagállamok – a fő tranzitútvonalakon való földrajzi elhelyezkedésük miatt – a gyakorlatban a nemzeti vízumaikkal egyenértékűnek ismerték el a schengeni államok által átutazásra és/vagy rövid távú tartózkodás céljára kiadott egységes rövid távú tartózkodásra jogosító vízumot, a hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumot és a tartózkodási engedélyeket. Az ilyen okmányok elismerése az új tagállamok és harmadik országok között megkötött, illetve egyoldalú nemzeti határozatokon[4] alapult. Az új tagállamok rámutattak azon közigazgatási nehézségekre, amelyekkel az Európai Unióhoz való csatlakozásuk óta szembesülnek, amikor a jelenlegi elismerési gyakorlatukat új rendszerrel helyettesítik, amely előírja számukra, hogy nemzeti vízumot állítsanak ki átutazásra vagy rövid távú tartózkodásra olyan harmadik országbeli állampolgároknak, akik a schengeni államok által kiadott schengeni vízummal vagy tartózkodási engedéllyel vagy hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízummal rendelkeznek. Különösen kiemelik a tagállamokban működő nagykövetségeik és konzuli hivatalaik jelentős adminisztrációs többletterheit. Azt is hangsúlyozták, hogy az ilyen könnyítésekkel érintett személyek nem jelentenek semmilyen kockázatot az új tagállamok számára, mivel őket a schengeni államok szigorú ellenőrzéseknek és átvilágításnak vetik alá a schengeni vízumok, tartózkodási engedélyek vagy nemzeti vízumok kiadása előtt.Továbbá a meglévő szabályok nem teszik lehetővé a schengeni országoknak, hogy elismerjék a harmadik országok tartózkodási engedélyeit – mint a Svájcban, vagy Liechtensteinben kiadott tartózkodási engedélyeket – a schengeni területen való átutazásra vagy rövid távú tartózkodásra. Ez magában foglalja azt, hogy harmadik államok azon állampolgárainak, akik Svájcban vagy Liechtensteinben kiadott tartózkodási engedéllyel rendelkeznek és vízumkötelezettség alá tartoznak, vízumot kell kérniük, amikor átutaznak a közös térségen a származási országukba visszatérve. Tekintve a jelentős szezonális mozgást (például a nyári szabadság időszaka alatt), bizonyos tagállamok svájci és liechtensteini konzuli képviseletei – amelyek a földrajzi elhelyezkedésük miatt különösen érintettek az ilyen mozgások által – komoly igazgatási terhekkel néznek szembe az említett időszakokban igényelt vízumok kiadásának szükségessége miatt. A svájci Külföldi Állampolgárok Központi Nyilvántartásának 2003. áprilisi felmérése szerint 514 250 személy érintett az ilyen szezonális átutazás által. Ugyanezek érvényesek a Liechtenstein által kiállított tartózkodási engedélyek birtokosaira is, bár a számuk kevesebb[5].Ami a svájci hatóságokat illeti, azok az Európai Unió tagállamai által kiadott tartózkodási engedélyek birtokosait jelenleg mentesítik a vízumkötelezettség alól (egy 2000 júliusában hatálybalépett jogszabály alapján). Az Európai Unióban kiadott tartózkodási engedélynek Svájc által a nemzeti vízummal azonosként történő egyoldalú elismerése az átutazásra és a rövid távú tartózkodásra vonatkozik. Hosszú távon a svájci tartózkodási engedélyek elismerésének kérdését a Svájcnak a schengeni vívmányokhoz való csatlakozása céljából 2004. október 10-én aláírt megállapodás fogja megoldani. Azonban az aláírás – és ebből következően – a ratifikáció időbe telik. Továbbá a megállapodás végrehajtásának minden szükséges előfeltételét értékelni kell, mielőtt Svájc teljes körűen csatlakozik a schengeni vívmányokhoz. A jelenlegi probléma azonban a tagállamok érdekében gyors megoldást igényel.A vívmányoknak a felvetett kérdésekre pozitív válasz adását lehetővé tévő különös rendelkezéseinek hiányában, és a tagállamok megfelelő megoldás iránti igényének kezelése céljából a Bizottság megvizsgálta az egyoldalú elismerés elvén alapuló egyedi rendszer elfogadásának lehetőségét.2. KÉT JAVASLATA fent leírt helyzet megoldása céljából a Bizottság figyelembe vette, hogy magas szintű biztonságot biztosító, valamint a lényeges elveket és a schengeni térség gördülékeny működését nem akadályozó megfelelő megoldás szülessen.Következésképpen a Bizottság két jogi eszközt javasol:Az új tagállamokra való tekintettel, a schengeni országok által kiadott bizonyos dokumentumoknak az átmeneti időszakban az új tagállamok által történő egyoldalú elismerési rendszerén alapuló, a személyek külső határokon való ellenőrzésének egyszerűsített rendszerét létrehozó európai parlamenti és tanácsi határozatot, amely az elismerési rendszernek más új tagállam(ok) által kiadott dokumentumokra történő kiterjesztésének lehetőségéről is rendelkezik (2.1 pont) .E célból a Bizottság az alábbiakat vette figyelembe:- az új tagállamok egyedi igényei a vízumokkal kapcsolatosan az átmeneti időszak alatt, a schengeni térségbe történő teljes integrálódásukig, amikortól a vívmányokban meghatározott kölcsönös elismerési szabályokat kell alkalmazni rájuk;- szigorú ellenőrzések és átvilágítások, amelyeknek a harmadik országbeli állampolgárokat alávetik a schengeni vagy a nemzeti dokumentumoknak a tagállamok illetékes hatóságai által történő kiadása előtt;- az alacsony kockázat, amelyet az e csoportba tartozó személyek jelentenek az új tagállamoknak.A Svájc, illetve Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedélyekre való tekintettel, a Svájc, illetve Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedélyeknek a tagállamok által a területükön való átutazás céljából kibocsátott vízummal egyenértékűként való egyoldalú elismerési rendszeren alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzésének egyszerűsített rendszerét létrehozó európai parlamenti és tanácsi határozatot (2.2 pont).Az egyedi rendszer meghatározása céljából a Bizottság az alábbiakat vette figyelembe:- a tagállamok egyes svájci és liechtensteini konzuli képviselete által jelentett, az ezen országokban jogszerűen élő és dolgozó harmadik országbeli állampolgárok számára kiadott vízumokkal kapcsolatos állandó igazgatási nehézségek;- az alacsony kockázat, amelyet a Svájc és Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedélyek birtokosainak a területükön történő átutazása a tagállamoknak jelent.2005/0158 (COD)JavaslatAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATAa bizonyos dokumentumoknak a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia által a területükön történő átutazás céljából kiadott nemzeti vízumaikkal egyenértékűként való egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetésérőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 62. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára[6],a Szerződés 251. cikkében meghatározott eljárással összhangban,Mivel:(1) A 2003-as csatlakozási okmány 3. cikkének (1) bekezdése szerint a 2004. május 1-jén az Unióhoz csatlakozott tagállamok ezen időponttól kötelesek a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló, 2001. március 15-i 539/2001/EK tanácsi rendelet[7] I. mellékletének listáján szereplő harmadik országok állampolgárait vízumkötelezettségnek alávetni.(2) A 2003-as csatlakozási okmány 3. cikkének (2) bekezdése szerint a schengeni vívmányoknak az egységes, rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok feltételeire és követelményeire, valamint a vízumok kölcsönös elismerésére és a tartózkodási engedélyek és vízumok közötti egyenértékűségre vonatkozó rendelkezéseit csak az ilyen hatályú tanácsi határozat elfogadása után kell az új tagállamokban alkalmazni. Mindazonáltal azok a csatlakozás időpontjától kötik azokat a tagállamokat.(3) Az új tagállamok ezért kötelesek belépésre vagy területükön történő átutazásra jogosító nemzeti vízumokat kiadni a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállam által kiadott egységes vízummal, hosszú távú tartózkodásra jogosító vízummal vagy tartózkodási engedéllyel, illetve más új tagállam által kiadott hasonló dokumentummal rendelkező harmadik országbeli állampolgárok számára.(4) A schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok és az új tagállamok által kiadott dokumentumok birtokosai nem jelentenek semmilyen kockázatot az új tagállamok számára, mivel alávetik őket más tagállamok által elvégzett valamennyi szükséges ellenőrzésnek. Az új tagállamokra háruló további indokolatlan igazgatási terhek elkerülésére közös szabályokat kell elfogadni, amelyek felhatalmazzák az új tagállamokat arra, hogy e dokumentumokat egyoldalúan a nemzeti vízumukkal egyenértékűnek ismerjék el, és ezen egyoldalú egyenértékűségen alapuló egyszerűsített rendszert hozzanak létre a személyek külső határokon történő ellenőrzése céljából.(5) A közös szabályokat egy átmeneti időszakban kell alkalmazni, a 2003-as csatlakozási okmány 3. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett tanácsi határozatban meghatározott időpontig.(6) Egy dokumentum elismerését egy vagy több új tagállam területén történő átutazás céljára kell korlátozni azon lehetőség sérelme nélkül, hogy az új tagállamok rövid távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízumot állítsanak ki. A közös rendszerben történő részvételnek választhatónak kell lennie, a 2003-a csatlakozási okmányban meghatározott, az új tagállamokra vonatkozó többletkötelezettségek megállapítása nélkül.(7) A közös szabályokat a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok által kiadott rövid távú tartózkodásra jogosító egységes vízumokra, a hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumokra és a tartózkodási engedélyekre, valamint a más új tagállamok által kiadott rövid távú tartózkodásra jogosító vízumokra, hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumokra és tartózkodási engedélyekre kell alkalmazni.(8) A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. június 19-i egyezmény[8] (a továbbiakban: Schengeni Egyezmény) 5. cikkének (1) bekezdésében meghatározott beutazási feltételeket teljesíteni kell, az 5. cikk (1) bekezdése b) pontjának kivételével úgy, hogy e határozat egyoldalú elismerési rendszert hoz létre az új tagállamok által kiadott nemzeti átutazóvízumok és a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok által kiadott bizonyos dokumentumok között, valamint más új tagállamok által kiadott hasonló dokumentumok között.(9) Mivel a javasolt elvégzendő tevékenységek célja – nevezetesen az új tagállamok által alkalmazandó egyoldalú elismerési rendszer bevezetése – tagállami szinten nem érhető el eléggé, és a fellépés aránya és hatásai miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban. Az arányosság elvével összhangban – ahogyan az az említett cikkben szerepel – ez a határozat nem lépheti túl a céljának eléréséhez szükséges mértéket.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkE határozat egyszerűsített rendszert vezet be a személyek külső határoknál történő ellenőrzése tekintetében, amely azon alapul, hogy lehetővé teszi a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia, Szlovákia (a továbbiakban: új tagállamok) számára, hogy átutazás céljából egyoldalúan a nemzeti vízumaikkal egyenértékűnek ismerjék el az 539/2001/EK rendelet szerint vízumkötelezettség alá tartozó harmadik országok állampolgárai számára a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok által kiadott bizonyos dokumentumokat és más új tagállamok által kiadott dokumentumokat.2. cikk(1) Az új tagállamok a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok által kiadott következő dokumentumokat tekinthetik átutazás céljából a saját nemzeti vízumukkal egyenértékűnek, a vízum birtokosának állampolgárságára való tekintet nélkül:i. a Schengeni Egyezmény 10. cikkében említett „egységes vízum”;ii. a Schengeni Egyezmény 18. cikkében említett „hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum";iii. a Közös Konzuli Utasítás IV. mellékletében szereplő „tartózkodási engedély”.(2) Amennyiben egy új tagállam e határozat alkalmazása mellett dönt, a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok által kiadott, a (2) bekezdésben említett minden dokumentumot el kell ismernie, függetlenül az azt kiadó államtól.3. cikkA 2. cikk rendelkezéseit alkalmazó új tagállam ezen túlmenően átutazás céljából a saját nemzeti vízumával egyenértékűnek ismerheti el az egy vagy több új tagállam által kiadott rövid távú tartózkodásra jogosító vízumokat, hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízumokat és tartózkodási engedélyeket.Az e határozat alapján elismerhető, az új tagállamok által kiadott dokumentumok a mellékletben vannak felsorolva.4. cikkA tagállamok csak akkor fogadhatják el átutazás céljából a nemzeti vízumukkal egyenértékűnek a dokumentumokat, ha a harmadik országbeli állampolgároknak az új tagállam(ok) területén történő átutazása nem haladja meg az öt napot.A 2. és a 3. cikkben említett dokumentumok érvényességi időtartamának le kell fednie az átutazás időtartamát.Az egyszeri beutazást engedélyező egységes vízum, amelyet a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamba történő beutazásra használnak fel, érvényes a birtokosának a visszaútjára is ugyanazon új tagállam területén át.5. cikkAz új tagállamok 10 napon belül értesítik a Bizottságot e határozat hatálybalépéséről, amennyiben e határozat alkalmazása mellett döntenek .A Bizottságnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetnie az új tagállam által közzétett értesítést.6. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetést követő huszadik napon lép hatályba.Ezt a határozatot a 2003-as csatlakozási okmány 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően elfogadott határozatban a Tanács által megállapítandó időpontig kell alkalmazni.7. cikkEnnek a határozatnak a Cseh Köztársaság, Ciprus, Észtország, Magyarország, Lettország, Litvánia, Málta, Lengyelország, Szlovákia, és Szlovénia a címzettjei.Kelt Brüsszelben,az Európai Parlament részéről a Tanács részérőlaz elnök az elnök MELLÉKLETAz új tagállamok által kiadott dokumentumok listájaCSEH KÖZTÁRSASÁGVízumok-  Vízum k pobytu do 90 dnů – ( rövid távú tartózkodásra jogosító vízum )-  Vízum za účelem převzetí povolení k pobytu VR – ( tartózkodási engedély megszerzésének céljára irányuló vízum )-  Vízum k pobytu nad 90 dnů – ( hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum )-  Diplomatické vízum – ( diplomata vízum )-  Zvláštní vízum – ( különleges vízum )-  Vízum za účelem strpění VS – ( kivételes tartózkodást engedélyező vízum )-  Vstupní vízum VV – ( beutazási vízum)-  Vízum za účelem dočasné ochrany VG – ( ideiglenes védelem céljára kiadott vízum )Tartózkodási engedélyek-  Prukaz o povoleki k pobytu pro statniko prislusnika ( tartózkodási engedély külföldiek számára )[9]-  Hosszú távú tartózkodási engedély (a lejárat napjáig legfeljebb 1 évig érvényes, meghosszabbítás lehetséges)-  Állandó tartózkodási engedély (A Cseh Köztársaság területén több mint 10 éve tartózkodó külföldiek számára. Az időbeli feltétel nem alkalmazandó, ha a külföldi személy egy cseh állampolgár közeli családtagja (családegyesítés), vagy ha a külföldi személy több min 8 évet töltött el a Cseh Köztársaság területén, és a törvény által előírt további feltételek is teljesülnek (a cseh külföldiekről szóló 326/1999. sz. törvény 66. cikke)CIPRUSVízumok-  Airport transit visas (repülőtéri tranzitvízumok)-  Transit visas (átutazóvízumok)-  Travel visas (turista vízumok) (egyszeri beutazásra, kétszeri beutazásra többszöri beutazásra)Tartózkodási engedélyek-  Temporary residence permit (ideiglenes tartózkodási engedély) (munkavállalói, látogatói, tanuló,)-  Entry permit (beutazási engedély) (munkavállalói, tanuló)-  Immigration permit (bevándorlási engedély) (állandó engedély)LETT KÖZTÁRSASÁGVízumok-  Latvijas vīza - Kategorija C ( rövid távú tartózkodásra jogosító vízum )-  Latvijas vīza - Kategorija D ( hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum )Tartózkodási engedélyek-  Pastāvīgās uzturēšanās atļauja ( állandó tartózkodási engedély ) [10]-  Termiņuzturēšanās atļauja ( ideiglenes tartózkodási engedély ; az érvényessége hat hónaptól tíz évig terjedhet )-  Uzturēšanās atļauja ( tartózkodási engedély )[11]-  Termiņa (ideiglenes tartózkodási engedély; az érvényessége hat hónaptól tíz évig terjedhet)-  Atļaujas veids – pastāvīgās (állandó tartózkodási engedély)LITVÁN KÖZTÁRSASÁGVízumok-  Trumpalaikė viza ( rövid távú tartózkodásra jogosító vízum)-  Ilgalaikė viza ( hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum )Tartózkodási engedélyek-  Leidimas laikinai gyventi Lietuvos Respublikoje (ideiglenes tartózkodási engedély; érvényessége egytől öt évig terjedhet)-  Leidimas nuolat gyventi Lietuvos Respublikoje (állandó tartózkodási engedély)MAGYARORSZÁGVízumok-  Rövid időtartamú beutazóvízum (Rövid távú tartózkodásra jogosító vízum)-  Tartózkodási vízum (Hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum)Tartózkodási engedélyek-  Tartózkodási engedély (érvényességi időtartama egytől négy évig terjedhet, hosszabbítás lehetséges)-  Letelepedési engedély (birtokosát a Magyarországon való határozatlan ideig történő tartózkodásra jogosítja fel, a dokumentum érvényességi időtartama 5 év)-  Bevándorlási engedély [12]MÁLTAVízumok-  Airport transit visas (repülőtéri tranzitvízum)-  Transit visas (átutazóvízumok) (nem haladja meg az 5 napot)-  Short-stay or Travel visas (rövid távú tartózkodásra jogosító vagy turista vízumok) (egyszeri vagy többszöri beutazásra szóló vízumok)-  Long-Stay Visas (hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumok) ( olyan harmadik országbeli állampolgároknak, akik Málta nemzeti területére nem bevándorlási célból utaznak 90 napot meghaladó időtartamra )-  Group visas (csoportos vízumok) (30 napig tartó tartózkodásra)LENGYELORSZÁGVízumok-  Wiza wjazdowa (Beutazási vízum, általában kéthetes tartózkodásra jogosít fel, legfeljebb egy évig érvényes)-  Wiza pobytowa krotkoterminowa (rövid távú tartózkodásra jogosító vízum, három hónapos tartózkodásra jogosít fel, legfeljebb öt évig érvényes, de általában egy évre szól)-  Wiza pobytowa dlugoterminowa (Hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum, egy éves tartózkodásra, öt évig érvényes, de általában egy évre szól)-  Wiza dyplomatyczna (Diplomata vízum, három hónapos tartózkodásra jogosít hat hónapon belül, öt évig érvényes, de általában hat hónapra szól)-  Wiza sluzbowa (Szolgálati vízum, három hónapos tartózkodásra jogosít hat hónapon belül, öt évig érvényes, de általában hat hónapra szól)-  Wiza kurierska (Diplomáciai-futár vízum, hat hónapig érvényes)Tartózkodási engedélyek-  Karta pobytu (Állandó tartózkodási igazolvány „PL” sorozat, 2001. július 1-jétől kiadva olyan külföldi számára, aki ideiglenes tartózkodási engedélyt, állandó tartózkodási engedélyt, menekült jogállást, a tartózkodáshoz való hozzájárulást kapott)-  Karta stalego pobytu (Állandó tartózkodási igazolvány, „XS” sorozat, 2001. június 30. előtt kiadva olyan külföldi számára, aki állandó tartózkodási engedélyt kapott; tíz évre érvényes; az e sorozat utolsó igazolványa 2011. június 29-ig érvényes)-  Legitymacja dyplomatyczna (Diplomata igazolvány – bézs, akkreditált nagykövetek és a képviseletek diplomáciai személyzete számára kiadva)-  Legitymacja konsularna (zielona) (Konzuli igazolvány – zöld, a konzuli képviseletek vezetői és a konzuli személyzet tagjai számára kiadva)-  Legitymacja sluzbowa (Szolgálati igazolvány, a képviseletek igazgatási, műszaki és karbantartási személyzete számára kiadva)SZLOVÉNIAVízumok-  Vizum za vstop ( beutazási vízumok )-  Vizum za kratkoročno bivanje C – (rövid távú tartózkodásra jogosító vízum)-  Vizum za daljše bivanje D – (hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum)Tartózkodási engedélyek-  Dovoljenje za stalno prebivanje ( állandó tartózkodási engedély )-  Dovoljenje za začasno prebivanje ( ideiglenes tartózkodási engedély; érvényességi időtartama legfeljebb egy év, hacsak a szlovén külföldiekről szóló törvény másként nem rendelkezik )SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁGVízumok-  Krátkodobé vízum ( rövid távú tartózkodásra jogosító vízum )-  Dlhodobé vízum ( hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum )Tartózkodási engedélyek-  Prechodný pobyt (a Szlovák Köztársaság területén tartózkodó külföldiek számára kiadott ideiglenes tartózkodási engedély, legfeljebb egy évig érvényes és legfeljebb öt évre meghosszabbítható)-  Trvalý pobyt (állandó tartózkodási engedély, kezdetben három évre érvényes, majd állandó)2005/0159 (COD)JavaslatAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATASvájc és Liechtenstein által a területükön történő átutazás céljából kiadott bizonyos tartózkodási engedélyeknek a tagállamok által történő egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetésérőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 62. cikke (2) bekezdésének a) pontjára,tekintettel a Bizottság javaslatára[13],a Szerződés 251. cikkében meghatározott eljárással összhangbanMivel:(1) A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. június 19-i egyezmény[14] (a továbbiakban: Schengeni Egyezmény) 21. cikke meghatározza, hogy a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó tagállamok által kiadott tartózkodási engedélyeket az egységes vízummal kölcsönösen egyenértékűnek ismerik el.(2) A jelenlegi közösségi szabályok azonban nem rendelkeznek a személyek külső határokon történő egyszerűsített ellenőrzéséről, amely révén a harmadik országok által kiadott tartózkodási engedélyeket a közös térségen történő átutazás vagy rövid távú tartózkodási céljára kiadott egységes vízummal egyenértékűnek lehetne elismerni.(3) Harmadik országok állampolgárainak, akik Svájcban kiadott tartózkodási engedéllyel rendelkeznek, és akik a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló, 2001. március 15-i 539/2001/EK tanácsi rendelet[15] alapján vízumkötelezettség alá tartoznak, az származási országba történő visszatéréskor a közös térségen való átutazáshoz vízumot kell igényelniük. Ennek következményeként a tagállamok svájci konzuli képviseleteinek nagyszámú, az ilyen harmadik országbeli állampolgárok által benyújtott vízumigényléssel kell szembenézniük. Hasonló nehézségek jelentkeznek a Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedélyek birtokosainak vízumigénylései tekintetében.(4) A schengeni vívmányok két lépésben történő végrehajtásának eredményeként a 2004. május 1-jén az Európai Unióhoz csatlakozott új tagállamok ettől az időponttól kezdve kötelesek a Svájc és Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedéllyel rendelkező, az 539/2001/EK tanácsi rendelet értelmében vízumkötelezettség alá tartozó harmadik országok állampolgárai számára nemzeti vízumot kiadni. Néhány új tagállam aggodalmát fejezte ki az emiatt a svájci és a liechtensteini konzulátusaikra háruló igazgatási többletteher miatt.(5) A tagállamok számára nem tűnik szükségesnek, hogy a személyek e csoportja vízumkötelezettség alá tartozzon, mivel az illegális bevándorlás tekintetében alacsony kockázatot jelentenek a tagállamok számára.(6) Mind a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó, mind az új tagállamok svájci és liechtensteini konzuli képviseletei helyzetének megoldása céljából a svájci és a liechtensteini hatóságok által kiadott bizonyos tartózkodási engedélyeknek az egységes vagy a nemzeti vízummal egyenértékűként való elismerésén alapuló egyszerűsített rendszert kell bevezetni a személyek külső határoknál történő ellenőrzésére.(7) Az elismerést az átutazás céljára kell korlátozni, anélkül, hogy az érintené a tagállamok lehetőségét rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok kiadására.(8) Az elismerési rendszer alkalmazása a schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok számára kötelező, és választható azon új tagállamok számára, amelyek az átmeneti időszak alatt a Tanács által meghatározandó időpontig alkalmazzák a ….. határozatot, a 2003-as csatlakozási okmány 3. cikke (2) bekezdésének első albekezdésével összhangban.(9) A Schengeni Egyezmény 5. cikkének (1) bekezdésében meghatározott beutazási feltételeket az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontja kivételével teljesíteni kell, amennyiben e határozat egyenértékűségi rendszert hoz létre a Svájc és Liechtenstein által kiadott átutazóvízumok és tartózkodási engedélyek között.(10) Mivel a fellépés célkitűzése közvetlenül érinti a vízumokra vonatkozó közösségi vívmányokat és hatékonyan nem valósítható meg az egyes tagállamok szintjén, ezért – a fellépés mértéke és hatása miatt – jobban megvalósítható közösségi szinten, így a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az arányosság elvével összhangban – ahogyan az említett cikkben szerepel – e határozat nem lépheti túl az e cél megvalósításához szükséges mértéket.(11) Az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság tekintetében e határozat a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, és így az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról kötött megállapodás alkalmazását szolgáló egyes szabályokról szóló, 1999. május 17-i 1999/437/EK tanácsi határozat[16] 1. cikkének A. pontja által meghatározott területhez tartozik.(12) Az Európai Unióról szóló szerződéshez, és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia álláspontjáról szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt e határozatnak a Tanács által történő elfogadásában, és ezért ez rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mindazonáltal mivel e határozat az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik részének IV. címe értelmében schengeni vívmányokon alapul, Dánia a jegyzőkönyv 5. cikkével összhangban az e határozatnak a Tanács által történő elfogadásától számított hat hónapon belül határoz, hogy azt átülteti-e a nemzeti jogába vagy sem.(13) E határozat a schengeni vívmányok továbbfejlesztését jelenti, amelyben az Egyesült Királyság az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe illesztő jegyzőkönyv 4. és 5. cikkével összhangban nem vesz részt, így az Egyesült Királyság nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.(14) E határozat a schengeni vívmányok továbbfejlesztését jelenti, amelyben Írország az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe illesztő jegyzőkönyv 4. és 5. cikkével összhangban nem vesz részt, így Írország nem vesz részt e határozat elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkE határozat az 539/2001/EK rendelet értelmében vízumkötelezettség alá tartozó harmadik országbeli állampolgárok számára Svájc és Liechtenstein által kiadott tartózkodási engedélyek tagállamok által történő, a saját, átutazásra kiadott egységes vagy nemzeti vízumukkal egyenértékűként való egyoldalú elismerésén alapuló, a személyeknek a külső határokon történő ellenőrzésének egyszerűsített rendszerét vezeti be.2. cikkA schengeni vívmányokat teljes körűen végrehajtó tagállamok egyoldalúan elismerik a mellékletben felsorolt, Svájc és Liechtnstein által kiadott tartózkodási engedélyeket.Azon új tagállamok, amelyek alkalmazzák a bizonyos dokumentumoknak a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia által a területükön történő átutazás céljából kiadott nemzeti vízumaikkal egyenértékűként való egyoldalú elismerésén alapuló, a személyek külső határokon történő ellenőrzése egyszerűsített rendszerének bevezetéséről szóló …. határozatot, az e határozat mellékletében felsorolt tartózkodási engedélyeket a Tanács által meghatározott időpontig egyoldalúan a saját nemzeti átutazóvízumukkal egyenértékűnek ismerhetik el, a 2003-as csatlakozási okmány 3. cikkének (2) bekezdésével összhangban.3. cikkA harmadik ország állampolgárának a tagállam(ok) területén történő átutazásának időtartama nem haladhatja meg az öt napot.A mellékletben felsorolt dokumentumok érvényességi időtartamának magában kell foglalnia az átutazás tartamát is.4. cikkAz út tagállamok 10 napon belül értesítik a Bizottságot e határozat hatálybalépéséről, amennyiben e határozat alkalmazása mellett döntenek. A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában kihirdeti a tagállamok által közölt tájékoztatást.5. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.6. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben,az Európai Parlament részéről a Tanács részérőlaz elnök az elnök 1. MELLÉKLETA Svájci Államszövetség és Liechtenstein által kiadott, a 2. cikkben említett tartózkodási engedélyek listájaA. SVÁJC ÁLTAL KIADOTT TARTÓZKODÁSI ENGEDÉLYEK-  AUSLÄNDERAUSWEIS B / LIVRET POUR ÉTRANGERS B / LIBRETTO PER STRANIERI B / LEGITIMAZIUN D’ESTERS B(B típusú ideiglenes tartózkodási engedély. Kiadva három- vagy négynyelvű változatban)(szürke)-  Ausländerausweis C / Livret pour étrangers C / Libretto per stranieri C(C típusú állandó tartózkodási engedély) (zöld)-  Ausländerausweis Ci / Livret pour étrangers Ci / Libretto per stranieri Ci(Ci típusú tartózkodási engedély kormányközi szervezeteknél és a Svájci Államszövetségben található külképviseletek tisztviselőinek családtagjai számára. A kísérőre és a 21 év alatti gyermekekre vonatkozik. (piros)B. LIECHTENSTEIN ÁLTAL KIADOTT TARTÓZKODÁSI ENGEDÉLYEK-  JAHRESAUFENTHALTSBEWILLIGUNG ( Ideiglenes tartózkodási engedély)-  Niederlassungs bewilligung (Időbeli korlátok nélkül érvényes letelepedési engedély).GENERAL ANNEX1. LEGAL ANALYSIS:1.1 EP and Council Decision introducing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia, Slovakia of certain documents as equivalent to their national visas for the purposes of transit through their territories.The proposed Decision is based on Article 62(2) of the Treaty establishing the European Community and is addressed to the new Member States. According to Article 62 (2), the Community can adopt measures on the crossing of the external borders of the Member States: first of all (point 2a), measures establishing “standards and procedures to be followed by Member States in carrying out checks on persons at such borders”; these measures deal in particular with the conditions for entry in view of a short stay in or transit through the area without internal borders; secondly (point 2b), measures on rules on visas for intended stays of no more than three months – including transit – in the Schengen area, i.e. on the prior authorisation required or not for crossing the external borders.Article 62 (2) (a) deals with the procedures for the carrying out of checks on persons crossing the external borders. This includes the control on required visas and authorisations; Article 62 (2) (b) deals with the matter of the uniform visa. One of the basic principles underlying the creation of an area without internal borders is that an authorisation given by one Member State being part of this area is also valid for crossing the external borders of the other Member States that are part of that area without internal borders. In an area without internal frontiers, such a mutual recognition of visa is compulsory. This is also true for the principle of the equivalence between a residence permit issued by another Member State and a visa issued by national authorities.As long as some Member States are applying the Schengen provisions on the crossing of external borders (point 2a) and on the visa lists (point 2b(i)), without being part of the area without internal borders, the compulsory mutual recognition cannot be imposed. However, it can be envisaged that a simplified regime can be established as regards the controls by the new Member States on certain persons crossing the external borders. This is the case as regards those third country nationals who hold visas and residence permits issued by Schengen Member States or another new Member State. These third country nationals having gone through strict screening either by a Schengen Member State or by another new Member State are not considered to present a threat to public policy or to represent a risk of illegal immigration. This being so, Member States not yet participating in the area without internal borders should be allowed to unilaterally recognise visa and residence permits issued by Schengen states or by another new Member State. -The regime will thus allow new Member States to simplify the control at the external borders by unilaterally recognising certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis as well as similar national documents issued by other new Member States. The regime will be applicable till the end of the transitory period and the full participation of the new Member States in the area without internal borders, date from which the mutual recognition of such documents becomes compulsory.The recognition regime would be limited to the purpose of transit through the territory of new Member States. Such a limitation is necessary in order to avoid any risk of confusion or bad implementation of the current Schengen rules on visa which define the state responsible for a visa application (it is the State in whose territory is located the main destination of the visit or the State of the first entry). In fact, the correct implementation of the Schengen rules regarding the State responsible for issuing a visa could be challenged if, on the basis of a visa issued by a Schengen State, a third country national was authorized to enter the territory of a new Member State for a short stay of up to 90 days.The documents selected for the recognition regime are:- the uniform visa issued by a Schengen State in compliance with the common rules laid down in the Common Consular instructions (transit, short term or travel, group visa);- national long stay visas issued by a Schengen State according to their national legislation;- residence permits issued by a Schengen State and which are included in Annex IV of the Common Consular Instructions which lists the documents entitling their holders to enter the Schengen area without a visa ;- the national short term and long term visas as well as the residence permits issued by another new Member State.Taking into account the existing rules on transit visas in the Common Consular Instructions as well as the geographical situation of new Member States, the duration of the transit period may not exceed five days. The introduction of a unilateral recognition regime by a Community instrument would not impose any new obligations to new Member States in addition to those listed in the 2003 Act of Accession and would thus not constitute a derogation from the 2003 Act of Accession. The purpose of the proposed rules is to allow unilateral recognition of certain documents (issued by Member States fully implementing the Schengen acquis or new Member States) by new Member States keen to avoid administrative difficulties that would accompany the issue of national visas for third country nationals, holders of such documents. The proposed regime will be implemented on an optional basis: new Member States have the possibility either to implement the new instrument or to continue issuing national visas as required by the Accession Act.Should they opt for the implementation of the common regime, new Member States will have to accept all documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis, thus avoiding any distinction as regards the issuing Authority. The extension of the recognition rules to the documents issued by other new Member States is possible for new Member States participating in the unilateral recognition regime of Schengen documents.New Member States have to communicate their decision to the Commission. The Commission will publish this information and ensure in this way that the whole system is transparent. A new Member State could nevertheless refuse entry to third country nationals whose names are on its national list of alerts.The proposed system is limited to the transit purpose. Thus, it is not aimed at replacing the issuing of national visas by new Member States for short stay. Consequently, in compliance with the existing rules, new Member States have the possibility to issue multi-entry national visas for short stay which could be valid for one or more years in order to facilitate the mobility of third country nationals, holders of Schengen documents, who need to travel frequently to a new Member State.This instrument will be adopted by co-decision.1.2. EP and Council Decision establishing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by the Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein for the purpose of transit through their territory.The Decision proposed is based on Article 62(2) (a) of the Treaty establishing the European Community. As stated above, Article 62 (2) (a) deals with measures establishing “standards and procedures to be followed by Member States in carrying out checks on persons at such borders. The introduction of a simplified regime for the control of persons at the external borders is based on the compulsory unilateral recognition of residence permits issued by a third country as a valid authorisation to cross the external borders of the Member States. Again as regards a third country national who is in possession of a resident permit from Switzerland or Liechtenstein, it is to be considered that such a person would not be a threat to public policy or would not represent a risk of illegal immigration.The proposed Decision thus foreseeing the establishment of a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition regime by Member States fully participating in the common area and by new Member States for which the Schengen acquis is legally binding upon accession. The recognition is limited to the transit purpose. The implementation of the recognition regime is mandatory for Member States fully participating in the common area. For new Member States participating in the EP and Council Decision allowing the unilateral recognition by them of documents issued by Schengen States and other new Member States as equivalent to national visa for the transit purpose, the implementation of the present instrument is optional during the transitory period till the date to be decided by the Council for their full integration into the Schengen area. This distinction is necessary in order to avoid imposing upon new Member States additional obligations during this period.Prior to their full integration within the common area, new Member States have the possibility to decide whether they will participate in the recognition regime and they have to notify their decision to the European Commission. The Commission will ensure the publication of the relevant information. The recognition regime will be applicable to all third country nationals, submitted to a visa obligation according to Annex 1 of Regulation 539/2001, who are holders of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein. A list of these documents is annexed to the Decision. The system proposed does not in any way affect the rules of the Schengen acquis as regards procedures and verifications required for crossing the external borders.As the proposed system is limited to transit, it does not affect the possibility of Member States to issue multi-entry visas for short stay, valid for one or more years in order to facilitate the mobility of third country nationals, holders of residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein.Pursuant to Council Decision (EC) 2004/927 this instrument will be adopted by co-decision.2. SUBSIDIARITY AND PROPORTIONALITYArticle 5 of the EC Treaty provides that “action by the Community shall not go beyond what is necessary to achieve the objectives of this Treaty”. Action taken by the Community must be the simplest form of action possible that enables the proposal to attain its objective and to be implemented as efficiently as possible. In this spirit the proposed legal instruments chosen to establish common principles for the introduction of a unilateral recognition regime are:- A Decision allowing new Member States to recognise unilaterally certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis as well as similar national documents issued by other new Member States during the transitory period till the full integration of new Member States into the common area. Participation in the regime is optional.- A Decision on the unilateral recognition by Member States of the certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to visa for the transit purpose. The aim is to facilitate transit via the territory of the Member States by forgoing the need for transit visas for the holders of such residence permits issued by these two countries. The proposed regime is mandatory for Member States fully implementing the Schengen acquis. Participation in the recognition regime is optional for new Member States during the transitory period till the date of their full integration into the common area, date from which the recognition regime becomes compulsory.The objective pursued by the above mentioned proposals, that is the introduction on a temporary basis of common rules on unilateral recognition of certain documents by new Member States as well as the introduction of a common regime for unilateral recognition by Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein, can only be attained through action at the Community level, as no Member State would have the possibility to adopt purely national measures achieving the desired effect.The Community action has opted for measures that would allow the proposal to attain its objective and be implemented as efficiently as possible. In this spirit, two different legal instruments have been chosen taking into account the objectives foreseen. For the first proposal, an EP and Council Decision is the appropriate legal instrument for the optional implementation by new Member States of common unilateral recognition rules which constitute a temporary derogation of the existing rules for mutual recognition. For the second proposal, an EP and Council Decision is chosen in view of the fact that the proposed provisions foresee the setting up of a permanent regime of derogation from the current mutual recognition rules, allowing the unilateral recognition by all Member States fully implementing the Schengen acquis of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein.3. CONSEQUENCES IN RELATION TO THE VARIOUS PROTOCOLS ANNEXED TO THE TREATYThe first proposed EP and Council Decision is addressed exclusively to new Member States introducing a specific transitory regime allowing them to unilaterally recognise certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis and similar documents issued by other new Member State(s). The proposed Decision is optional and would be applicable by a new Member State till the date to be decided by the Council in compliance with Article 3 paragraph 2 of the 2003 Act of Accession. By its own nature, the regime established by this proposal can not imply the variable situation as laid down by the protocols on the position of the United Kingdom, Ireland and Denmark.The proposed EP and Council Decision concerning the unilateral recognition by Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to the transit visa falls within Title IV of the Treaty and is therefore affected by the “variable geometry” arising from the Protocols on the positions of the United Kingdom, Ireland and Denmark. The proposal for a Decision builds upon the Schengen acquis . Consideration must therefore be given to certain consequences arising from the various Protocols:United Kingdom and IrelandPursuant to Articles 4 and 5 of the Protocol integrating the Schengen acquis into the framework of the European Union, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, which are not bound by the Schengen acquis , “may at any time request to take part in some or all of the provisions of the acquis ”. The proposal for a Decision constitutes a development of a part of the Schengen acquis , in which the United Kingdom and Ireland do not take part, in accordance with Council Decision 2000/365/EC of 29 May 2000 concerning the request of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, and Council Decision 2002/192/EC of 28 February 2002 concerning Ireland's request to take part in some of the provisions of the Schengen acquis . The United Kingdom and Ireland are therefore not taking part in its adoption and are not bound by it or subject to its application.DenmarkUnder the Protocol on the position of Denmark annexed to the EC Treaty, Denmark does not take part in the adoption by the Council of measures pursuant to Title IV of the EC Treaty, with the exception of “measures determining the third countries whose nationals must be in possession of a visa when crossing the external borders of the Member States” or “measures relating to a uniform format for visas” (former Article 100c). Where, however, as in this case, the proposals constitute a development of the Schengen acquis , Article 5 of the Protocol states that, “Denmark shall decide within a period of six months after the Council has decided on a proposal or initiative to build upon the Schengen acquis under the provisions of Title IV of the Treaty establishing the European Community, whether it will implement this decision in its national law”.Norway and IcelandPursuant to the first paragraph of Article 6 of the Protocol integrating the Schengen acquis , an Agreement was signed on 18 May 1999 between the Council, Norway and Iceland in order to associate these two countries with the implementation, application and development of the Schengen acquis .[17] Article 1 of this Agreement states that Norway and Iceland are associated with the activities of the EC and the EU in the fields covered by the provisions referred to in Annexes A (provisions of the Schengen acquis ) and B (provisions of European Community acts which have replaced corresponding provisions of — or were adopted pursuant to — the Schengen Convention) to the Agreement, and their further development. Under Article 2 of the Agreement, Norway and Iceland implement and apply the provisions of all acts or measures taken by the European Union amending or building upon the integrated Schengen acquis (Annexes A and B).The present proposal builds upon the Schengen acquis as defined in Annex A to the Agreement. The matter must therefore be discussed in the "Mixed Committee" provided for in Article 4 of the Agreement to allow Norway and Iceland "to explain the problems they encounter in respect of" the measure and "to express themselves on any questions concerning the development of provisions of concern to them or the implementation thereof".4. ARTICLE-BY-ARTICLE COMMENTARY4.1 EP and Council Decision (EU) No ….. introducing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia, Slovakia of certain documents as equivalent to their national visas for the purposes of transit through their territoriesArticle 1The Article specifies the purpose of the Decision, which is to introduce a simplified regime for the control of persons at the external borders based on allowing the new Member States to recognise unilaterally, as equivalent to their national visas, documents issued by Member States fully participating in the common area and documents issued by other new Member States. This derogation from the current recognition rules in the acquis is limited to transit through the territory of the new Member States. The regime is applicable to all third country nationals submitted to the visa requirement according to Regulation 539/2001. Family Members of citizens of the Union who have exercised their right to free movement within the EU are also beneficiaries of the common rules .Article 2The proposal follows an optional approach allowing the new Member States to decide whether they use the derogation regime or continue implementing the current rules. New Member States opting for the implementation of the common rules unilaterally recognize certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis. The list of documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis covers the uniform visa and the long term national visa as described in the Articles 10 and 18 of the Schengen Implementation Convention respectively, and all the residence permits issued by these countries listed in the Annex IV of the Common Consular Instructions. All documents issued by all Member States fully implementing the Schengen acquis without any distinction as regards the issuing Member State are covered by the recognition regime. The objective pursued is to preserve the equal value of all documents issued by the Schengen States.Article 3New Member States that have decided to implement the common rules recognizing the documents issued by the Schengen States may, in addition, opt for the recognition of documents issued by other new Member State(s). In an Annex to this Decision there is a list of the documents issued by the new Member States which could be subject of such recognition.Article 4Inspired by the duration of the transit mentioned in the Common Consular Instructions, the proposed duration of the transit period has been set at five days. This period should be sufficient for covering any transit requirement through the territory of a new Member State. Since the recognition regime concerns different categories of Schengen and national documents of varying lengths of validity, the proposed system opts for a general framework defining the minimum acceptable length of validity of the documents concerned. Consequently, the period of validity has to exceed five days from the day of entry into the territory of the new Member State. As concerns the uniform visa allowing one entry (and short stay), it is foreseen that once used for entry to the common area, it can be used again as valid authorisation for purposes of transit through the territory of a new Member State on the return-trip of the holder back to the country of origin.Article 5New Member States have the obligation to communicate to the Commission, within a specific time period, their position concerning their eventual participation in the common recognition regime. All relevant information submitted by the new Member States, will be published by the Commission in the Official Journal of the European Union.Article 6Standard provisionTaking account of the “two step Schengen implementation procedure”, the proposed recognition regime will cover the whole transitory period until the date specified in the Council Decision which will be adopted in conformity with Article 3(2) of the 2003 Act of Accession.Article 7Standard provision.4.2. EP and Council Decision (EU) No ….. establishing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by the Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein for the purpose of transit through their territoryArticle 1The Article specifies the purpose of the Decision, which is to establish a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition of residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to their visa. The purpose of this recognition is limited to the transit through the Schengen territory or the territory of the new Member States.Article 2The proposal follows two different implementation mechanisms:(a) Member States that have fully implemented the Schengen acquis are obliged to unilaterally recognise all residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein which are listed in the Annex;(b) New Member States that have decided to implement the Decision … and recognised unilaterally the documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis, may chose to participate during the transitory period till their full integration into the Schengen area (“optional participation”). In particular, new Member States that have already opted for the unilateral recognition of the documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis and documents issued by other new Member State(s), could in addition decide to recognise all the residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein which are listed in the Annex. The common recognition rules will become mandatory for them after their full integration into the common area.Article 3Inspired by the duration of the transit mentioned in the Common Consular Instructions, the proposed duration of the transit period has been set at five days. This period should be sufficient for covering any transit requirement through the territory of Member State(s). The validity of the documents listed in the annex has to exceed five days from the moment of entry, thus covering the whole period afforded for transit.Article 4New Member States have the obligation to communicate to the Commission, within a specific time period, their position concerning their eventual participation in the common recognition regime. All relevant information submitted by the new Member States will be published by the Commission in the Official Journal of the European Community.Articles 5 and 6Standard provision[1] A legutóbb a 851/2005/EK rendelettel módosított (HL L 141., 2005.6.4, 3. o.), a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló, 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelet (HL L 81., 2001.3.21., 1. o.)[2] HL L 239., 2000.9.22., 19. o.[3] Az 5. cikk (3) bekezdése szerint: „Átutazás céljából engedélyt kapnak a beutazásra azok a külföldi személyek, akik rendelkeznek a Szerződő Felek egyike által kiadott tartózkodási engedéllyel […] kivéve ha nevük szerepel annak a Szerződő Félnek a nemzeti figyelmeztető jelzésekről vezetett listáján, amelynek külső határát átlépni kívánják.”[4] Jelenleg a Lengyelország által Ukrajnával, Fehéroroszországgal és Oroszországgal egymást követően aláírt kétoldalú egyezményekben rendelkezés teszi lehetővé a schengeni vízummal vagy tartózkodási engedéllyel rendelkező ezen országok állampolgárainak, hogy Lengyelországon keresztül lengyel átutazóvízum nélkül utazzanak át. Szlovénia esetében az ilyen átutazó- vagy rövid távú tartózkodásra vonatkozó dokumentumok elismerésének jogalapja kormányhatározat formájában jött létre, amely informális kétoldalú megállapodásokon alapul Törökországgal, MK-val, Bosznia és Hercegovinával, Szerbia és Montenegróval és Oroszországgal. Magyarország hasonló rendelkezéseket tartalmazó kétoldalú megállapodást írt alá Szerbia és Montenegróval és Ukrajnával.[5] A megfelelő tanácsi munkacsoportban az e tárgyról folytatott tárgyalások első fordulója után a tagállamok megpróbálták az átutazóvízumra vonatkozó meglévő rendelkezések keretén belül megoldani a problémát (Közös Konzuli Utasítás 1.2.1.2 pont), kihasználva azt a lehetőséget, hogy hosszú érvényességi időtartamú vízumokat állítsanak ki (egy vagy két év), és egynél több átutazást engedélyezzenek. Azonban ez a gyakorlati rendelkezés nem eredményezett megfelelő megoldást. Különösen az érintett tagállamok nem rendszeres és összefüggő módon hajtották végre, és annak hatása a vízumkérelmek számának csökkenése révén korlátozott volt. Valójában az érintett személyek évente egyszer utaznak, tehát a több belépésre jogosító, egy évre érvényes vízum nem lenne a mozgásukat megfelelően megkönnyítő legalkalmasabb jogi eszköz. A svájci tartózkodási engedélyek időtartamának köszönhetően – amelyek érvényessége egy év, és megújíthatók – a helyi konzuli hivatalok nem állíthatnának ki hosszabb időtartamú átutazóvízumokat. Az így nyert tapasztalatokkal a tagállamok a hosszú távú megoldás mellett foglaltak állást e kérdésben, számításba véve azt, hogy a könnyítéssel érintett személyek nem jelentenek kockázatot, minthogy jogszerűen élnek és dolgoznak Svájc, illetve Liechtenstein területén.[6] HL C […], […], […]. o.[7] HL L 81., 2001.3.21., 1. o. A legutóbb a 851/2005/EK rendelettel (HL L 141., 2005.6.4, 3. o.) módosított rendelet.[8] HL L 239., 2000.9.22., 19. o.[9] Ugyanazon dokumentumtípus minden változatra, a vízumbélyegen jelzett érvényességgel[10] 2004. május 1-je előtt kiadott[11] 2004. május 1-je után kiadott[12] Ezt az engedélyt 2002. január 1-je óta nem állítják ki, a korábban kiadott engedélyek azonban még érvényesek, e külföldieknek személyazonosító igazolványuk van.[13] HL C […], […], […]. o.[14] HL L 239., 2000.9.22., 19. o.[15] HL L 81., 2001.3.21., 1. o. A legutóbb a 851/2005/EK rendelettel (HL L 141., 2005.6.4, 3. o.) módosított rendelet.[16] HL L 176., 1999.7.10., 31. o.[17] OJ L 176, 10.7.99, p. 35.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.9.14.
            COM(2016) 579 final
            2016/0273(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) keretében szavazásra bocsátandó egyes állásfoglalások tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspont kialakításáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               A Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) a szőlészet és a borászat, a boralapú italok, a csemegeszőlő, a mazsola és az egyéb szőlészeti és borászati termékek ágazatában tevékenykedő tudományos és szakmai kormányközi szervezet. Az OIV célkitűzései a következők: i. tájékoztatás nyújtása azon intézkedésekről, amelyek révén a termelők, a fogyasztók, valamint a szőlészeti és borászati termékek ágazatában tevékenykedő egyéb szereplők érdekei figyelembe vehetők, ii. segítségnyújtás a szabványosításra irányuló tevékenységekben részt vevő egyéb nemzetközi szervezeteknek, valamint iii. hozzájárulás a meglévő gyakorlatok és szabványok nemzetközi harmonizációjához. Az OIV-nek jelenleg 46 állam, köztük 21 uniós tagállam a tagja. Az Európai Unió jelenleg nem tagja az OIV-nek.

               Az EU szintjén a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a közös piacszervezésről szóló rendelet, HL L 347., 671. o.) értelmében az OIV által elfogadott és közzétett egyes állásfoglalások hatással vannak az uniós jogra. A közös piacszervezésről szóló rendelet az alábbi rendelkezések kapcsán hivatkozik az OIV állásfoglalásaira:

               –a szőlő- és borágazati termékek összetételének meghatározására szolgáló, az OIV által elfogadott és közzétett egyes vizsgálati módszerek vonatkozásában, amelyekből a Bizottságnak ki kell indulnia, kivéve, ha e módszerek az Unió által elérni kívánt cél szempontjából nem hatékony vagy nem megfelelő eszköznek minősülnek (a közös piacszervezésről szóló rendelet 80. cikkének (5) bekezdése);

               –a borászati eljárások során alkalmazott anyagokra vonatkozó egyes tisztasági és azonosítási előírások vonatkozásában oly módon, hogy az OIV által e tekintetben elfogadott és közzétett szabályok az Unióban automatikusan kötelező erejűvé válnak (a 479/2008/EK tanácsi rendeletnek a szőlőből készült termékek kategóriái, a borászati eljárások és az azokhoz kapcsolódó korlátozások tekintetében történő végrehajtására vonatkozó egyes szabályok megállapításáról szóló, 2009. július 10-i 606/2009/EK bizottsági rendelet (HL L 193., 1. o.) 9. cikke);

               –az OIV által elfogadott és közzétett borászati eljárások vonatkozásában, amelyeket a Bizottságnak az ilyen eljárások engedélyezésekor figyelembe kell vennie (a közös piacszervezésről szóló rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja); valamint

               –ugyanezen borászati eljárások vonatkozásában, amennyiben azokat a közös piacszervezésről szóló rendelet 80. cikkének (3) bekezdése szerinti engedélyezésüket megelőzően harmadik országokban bor előállítása céljából alkalmazzák (a közös piacszervezésről szóló rendelet 90. cikkének (2) bekezdése).

               A szeszes italok elemzésére vonatkozó közösségi referenciamódszerek megállapításáról szóló, 2000. december 19-i 2870/2000/EK bizottsági rendeletből (HL L 333., 20. o.) ugyancsak következik, hogy az OIV által elfogadott és közzétett egyes állásfoglalások hatással vannak az uniós jogra. A 2870/2000/EK rendelet 3. cikke hivatkozik az OIV állásfoglalásaira azon esetek vonatkozásában, amikor egy adott szeszes italban található anyagok kimutatására és mérésére nem állapítottak meg közösségi elemzési referenciamódszert.

               Az OIV közgyűlésének előkészítése céljából a szakértői csoportok keretében tartott megbeszélések alapján várhatóan a következő – az uniós vívmányokra jogi hatással bíró – állásfoglalások kerülnek fel a közgyűlés napirendjére elfogadás céljából:

               –Az OENO-TECHNO 10-444, 14-543, 14-545A, 14-545B, 14-567A, az OENO-MICRO 14-546 és az ECO-DROCON 13-523 jelzetű állásfoglalás-tervezetek új borászati eljárásokat állapítanak meg. Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és 90. cikkének (2) bekezdése értelmében hatással lesznek az uniós vívmányokra.

               –Az OENO-SPECIF 12-506 és 15-757 jelzetű állásfoglalás-tervezetek megállapítják a tisztasági és azonosítási előírásokat egy adott borászati eljárás során alkalmazott anyagra vonatkozóan. E borászati eljárásokat az OIV azzal a feltétellel tette közzé és ajánlotta, hogy az alkalmazott anyagra vonatkozó előírásokat el kell fogadni (az OIV által kiadott, a borászati eljárásokra vonatkozó nemzetközi kódex 2.1.20. és 3.4.14. szakasza). Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és ugyanazon rendelet 90. cikkének (2) bekezdése, valamint a 606/2009/EK bizottsági rendelet 9. cikke értelmében hatással lesznek az uniós vívmányokra.

               –Az OENO-SCMA 13-526, 14-552, 14-553 és 14-566 jelzetű állásfoglalás-tervezetek vizsgálati módszereket állapítanak meg. Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és ugyanazon cikk (5) bekezdése értelmében hatással lesznek az uniós vívmányokra.

               A fent említett állásfoglalásokat a borágazat tudományos és technikai kérdésekkel foglalkozó szakértői részletesen megvitatták. Az állásfoglalások hozzájárulnak a borokra vonatkozó szabványok nemzetközi szintű harmonizációjához, és olyan keretet teremtenek, amely tisztességes versenyt biztosít a borágazat termékeivel folytatott kereskedelemben. Következésképpen helyénvaló támogatni őket.

               Az eddigiekhez hasonlóan most is számítani lehet arra, hogy az OIV Közgyűlésének ülésére összeállított napirend még módosul és további, az uniós vívmányokra hatással bíró állásfoglalásokkal egészül ki. A Közgyűlés által elvégzendő munka hatékonyságának biztosítása és egyúttal a Szerződésekben foglalt szabályok tiszteletben tartása érdekében a Bizottság kellő időben kiegészíti és/vagy módosítja e javaslatot, lehetővé téve ezáltal a Tanács számára, hogy az érintett állásfoglalásokra vonatkozóan is elfogadja a képviselendő álláspontot.

               2016/0273 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) keretében szavazásra bocsátandó egyes állásfoglalások tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspont kialakításáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)2016. október XX-án/-én megtartandó következő közgyűlésén a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) az uniós jogra hatást gyakorló állásfoglalásokat fog megvitatni és – várhatóan – elfogadni.

               (2)Az Európai Unió jelenleg nem tagja az OIV-nek. Az OIV-nek 21 uniós tagállam a tagja. E tagállamoknak lehetőségük van módosításokat javasolni az OIV állásfoglalás-tervezeteit illetően, és az OIV legközelebbi, 2016. október XX-án/-én megtartandó közgyűlésén több ilyen állásfoglalás-tervezet elfogadásában részt fognak venni.

               (3)Ezért indokolt, hogy a szóban forgó állásfoglalások tekintetében az Unió hatáskörébe tartozó kérdésekre vonatkozó uniós álláspontot a Tanács határozza meg és azt az OIV ülésein a szervezetben tagsággal rendelkező uniós tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva képviseljék.

               (4)Az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  1
                és a 606/2009/EK bizottsági rendelet
                  2
                értelmében egyes, az OIV által elfogadott és közzétett állásfoglalások hatással vannak az uniós jogra.

               (5)Az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja értelmében a Bizottságnak borászati eljárások engedélyezésekor figyelembe kell vennie az OIV által elfogadott és közzétett borászati eljárásokat és vizsgálati módszereket.

               (6)Az 1308/2013/EU rendelet 80. cikkének (5) bekezdése értelmében a Bizottságnak a szőlő- és borágazati termékek összetételének meghatározására szolgáló vizsgálati módszereket az OIV által ajánlott és közzétett vonatkozó módszerekből kiindulva kell meghatároznia, kivéve, ha e módszerek az Unió által elérni kívánt cél szempontjából nem hatékony vagy nem megfelelő eszköznek minősülnek.

               (7)Az 1308/2013/EU rendelet 90. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy az Unióba behozott borágazati termékeket az Unió által a szóban forgó rendelettel összhangban engedélyezett borászati eljárások szerint, illetve ezen engedély megadása előtt az OIV által ajánlott és közzétett borászati eljárások szerint kell előállítani.

               (8)A 606/2009/EK rendelet 9. cikke úgy rendelkezik, hogy amennyiben a Bizottság nem határoz meg a borászati eljárások során alkalmazott anyagokra vonatkozó tisztasági és azonosítási előírásokat, akkor az OIV által megállapított és közzétett előírások érvényesek.

               (9)Az OENO-TECHNO 10-444, 14-543, 14-545A, 14-545B, 14-567A, OENO-MICRO 14-546 és ECO-DROCON 13-523 jelzetű állásfoglalás-tervezetek új borászati eljárásokat állapítanak meg. Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és 90. cikkének (2) bekezdése értelmében hatással lesznek az uniós jogra.

               (10)Az OENO-SPECIF 12-506 és 15-575 jelzetű állásfoglalás-tervezetek megállapítják a tisztasági és azonosítási előírásokat egy adott borászati eljárás során alkalmazott anyagra vonatkozóan. E borászati eljárásokat az OIV azzal a feltétellel tette közzé és ajánlotta, hogy az alkalmazott anyagra vonatkozó előírásokat el kell fogadni (az OIV által kiadott, a borászati eljárásokra vonatkozó nemzetközi kódex 2.1.20. és 3.4.14. szakasza). Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és 90. cikkének (2) bekezdése, valamint a 606/2009/EK rendelet 9. cikke értelmében hatással lesznek az uniós jogra.

               (11)Az OENO-SCMA 13-526, 14-552, 14-553 és 14-566 jelzetű állásfoglalás-tervezetek vizsgálati módszereket állapítanak meg. Ezek az állásfoglalások az 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (3) bekezdésének a) pontja és 80. cikkének (5) bekezdése értelmében hatással lesznek az uniós jogra.

               (12)Az említett állásfoglalásokat a borágazat tudományos és technikai kérdéseivel foglalkozó szakértők részletesen megvitatták. Ezek az állásfoglalások hozzájárulnak a borokra vonatkozó szabványok nemzetközi szintű harmonizációjához, és olyan keretet teremtenek, amely tisztességes versenyt biztosít a borágazat termékeivel folytatott kereskedelemben. Következésképpen helyénvaló támogatni őket.

               (13)Annak biztosítása érdekében, hogy az OIV Közgyűlésének ülését megelőző tárgyalásokon az OIV-ben tagsággal rendelkező tagállamok rendelkezhessenek a szükséges rugalmassággal, felhatalmazást kell kapniuk az álláspontokra vonatkozó, ám azok lényegét nem érintő módosítások elfogadására,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) Közgyűlésének 2016. évi ülésén képviselendő uniós álláspont megfelel az e határozat mellékletében foglaltaknak; az álláspontot az említett szervezetben tagsággal rendelkező uniós tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva képviselik.

               2. cikk

               (1)Ha az 1. cikkben említett álláspontot vélhetően befolyásolják az OIV ülései előtt vagy alatt ismertetett új tudományos vagy műszaki információk, akkor az OIV-ben tagsággal rendelkező uniós tagállamok kérelmezik, hogy az OIV közgyűlésében halasszák el a szavazást addig az időpontig, amíg az Unió az új szempontok alapján kialakítja álláspontját.

               (2)Az OIV-ben tagsággal rendelkező tagállamok – különösen a helyszínen tartandó koordinációt követően és az Unió álláspontjának kialakításáról szóló további tanácsi határozat nélkül – az Unió érdekében együttesen eljárva elfogadhatnak az e határozat mellékletében említett álláspontok tervezeteire vonatkozó olyan módosításokat, amelyek azok lényegét nem érintik.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1308/2013/EU rendelete a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 671. o.).

                     (2)
                  A Bizottság 2009. július 10-i 606/2009/EK rendelete a 479/2008/EK tanácsi rendeletnek a szőlőből készült termékek kategóriái, a borászati eljárások és az azokhoz kapcsolódó korlátozások tekintetében történő végrehajtására vonatkozó egyes szabályok megállapításáról (HL L 193., 2009.7.24., 1. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.9.14.
            COM(2016) 579 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Javaslat a Tanács rendelete
            a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) keretében szavazásra bocsátandó egyes állásfoglalások tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspont kialakításáról

               MELLÉKLET

               A tagállamok az Unió érdekében együttesen eljárva kizárólag az alábbi, a szőlő- és borágazati termékek összetételének meghatározására szolgáló vizsgálati módszerekkel, a borászati eljárások során alkalmazott anyagokra vonatkozó egyes tisztasági és azonosítási előírásokkal, valamint bizonyos borászati eljárásokkal kapcsolatos, a 7. szakaszban lévő állásfoglalás-tervezeteket támogatják, fenntartva a jogot arra, hogy ezeket az állásfoglalásokat az új fejlemények alapján a jövőben esetleg felülvizsgálják:

               OENO-MICRO 14-546, Nem saccharomyces jellegű élesztők alkalmazása – a borászati eljárásokra vonatkozó nemzetközi kódex vonatkozó dokumentációjának felülvizsgálata

               OENO-SPECIF 12-506, A szelektív zeolitokról szóló monográfia (faujasit)

               OENO-SPECIF 15-575, A növényi eredetű fehérjékről szóló monográfia – a vasra és egyéb fémekre vonatkozó előírások naprakésszé tétele

               OENO-TECHNO 10-444, Szelektív zeolitokat tartalmazó szűrőlap alkalmazása a klór-anizolok felszívása érdekében

               OENO-TECHNO 14-543, Borok poliaszpartátokkal történő kezelése

               OENO-TECHNO 14-545 A, A mustok esetében alkalmazott oxigenizációra vonatkozó dokumentumok naprakésszé tétele

               OENO-TECHNO 14-545 B, A borok esetében alkalmazott oxigenizációra vonatkozó dokumentumok naprakésszé tétele

               OENO-TECHNO 14-567 A, Az adalékanyagok és a technológiai segédanyagok közötti különbségtétel – 1. rész

               ECO-DROCON 13-523, Alkoholmentesítés útján módosított alkoholtartalmú borok

               OENO-SCMA 13-526, A szabadalmaztatott módszerek használatára vonatkozóan az OIV által elfogadandó rendelkezések

               OENO-SCMA 14-553, A borokban található illékony vegyületek elemzése gázkromatográfiával

               OENO-SCMA 14-552, Cukrok mérése borok esetében nagy teljesítményű folyadék-kromatográfia alkalmazásával – az OIV-MA-AS311-03 módszer naprakésszé tétele

               OENO-SCMA 14-566, Alacsony alkoholtartalmú italok – az OIV-MA-AS312-01A módszer naprakésszé tétele