				|

		52012PC0118

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a hajók újrafeldolgozásáról /* COM/2012/0118 final - 2012/0055 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
1.1.        Háttér-információk
és a javaslat okai
A hajók bontásának nem környezetkímélő és
nem biztonságos gyakorlatai továbbra is komoly aggodalomra adnak okot.
Üzemideje végén a legtöbb nagyobb tengerjáró kereskedelmi hajót olyan
létesítményekben bontják le, amelyek jelentős környezeti és egészségügyi
hatásokkal járó módszereket alkalmaznak. E kedvezőtlen hatások aláássák
annak lehetőségét, hogy a hajó-újrafeldolgozás megfelelően
fenntartható ágazattá váljon.
A helyzet előreláthatóan csak tovább
romlik, hiszen az elkövetkezendő években nagyszámú hajó bontására lehet
számítani, aminek hátterében az áll, hogy a világ hajóállományát túlzott
kapacitás jellemzi, és ez a helyzet a becslések szerint legalább 5-10 évig nem
is fog változni. Ráadásul a hajó-újrafeldolgozási kapacitás iránti igény
tetőzése idején – vagyis az egyhéjazatú tartályhajók forgalomból való
kivonásakor (2015) – várhatóan elsősorban a leginkább kifogásolható
színvonalú létesítmények járnak majd jól.
A veszélyes hulladékok országhatárokat
átlépő szállításának és ártalmatlanításának ellenőrzéséről szóló
Bázeli Egyezmény követelményeit az Európai Unióban a hulladékszállítási
rendelet[1]
hajtja végre. Ugyancsak ez a rendelet hajtja végre az egyezmény egy módosítását
is (ún. „tilalmi módosítás”), amely a veszélyes hulladékok OECD-országokon
kívülre való szállításának tilalmáról szól. Az említett módosítás a
ratifikációs folyamat lassú előrehaladása miatt egyelőre nem lépett
hatályba nemzetközi szinten.
A hulladékszállítási rendeletnek
megfelelően az uniós tagállami lobogót viselő, bontásra szánt hajók
veszélyes hulladéknak minősülnek, mivel veszélyes anyagokat tartalmaznak.
E minőségükben kizárólag az OECD-országok területén bonthatók. Az erre
vonatkozó szabályozást az EU-tagállamok lobogója alatt közlekedő hajók
azonban csaknem szisztematikusan megkerülik[2],
hatástalanítva ezzel mind a nemzetközi szabályokat, mind az uniós szabályozást.
A szabályoknak e széles körben elterjedt
megsértése először is az OECD területén belüli újrafeldolgozási kapacitás
hiányára vezethető vissza, különösen a legnagyobb hajók tekintetében. A
meglévő európai kapacitást nem a nagyméretű tengerjáró kereskedelmi
hajók újrafeldolgozására, hanem a kisméretű és az állami hajók bontására
használják. Gazdasági okok miatt (acél iránti kereslet, alacsony munkabérek, a
környezeti költségek internalizálásának hiánya) az utóbbi néhány évtized
fejleményeként a hajóépítéshez hasonlóan a hajóbontás fő helyszíne már nem
Európa, hanem az OECD-n kívüli országok. Ennek eredményképpen az európai
hajóbontási kapacitás bővítése gazdasági szempontból egy ideje már nem
lehetséges.
Az OECD-n kívül jelentős újrafeldolgozási
kapacitás áll rendelkezésre Kínában, Indiában, Pakisztánban és Bangladesben. A
várakozások szerint 2015-ig az OECD-beli, a kínai és egyes indiai létesítmények
képesek lesznek megfelelni a Hongkongi Egyezmény követelményeinek.
A Kínában jelenleg rendelkezésre álló
kapacitás (2,83 millió ltd[3]
2009-ben) valójában már önmagában bőven elegendő lenne ahhoz, hogy 2030-ig
lebontsák az összes, uniós tagállami lobogó alatt közlekedő hajót (a
legnagyobb éves kapacitás a 2012–2030-as időszakban 1,88 ltd lesz).
Hamarosan sor kerül egy új, 1 millió ltd kapacitású létesítmény beüzemelésére
is. Köszönhető ez egyfelől azoknak a hatósági intézkedéseknek,
amelyek kifejezetten elő kívánták mozdítani a környezetkímélő
hajó-újrafeldolgozási piacot, egyúttal az előírásoknak meg nem felelő
létesítmények bezárását célozták, másfelől azon felelősen cselekvő
európai hajótulajdonosoknak, akik biztonságos és környezetkímélő
létesítményekbe eszközöltek beruházásokat.
Másodszor, a hajó-újrafeldolgozási piac
jelenlegi helyzete kedvez a bangladesi, az indiai és (kisebb mértékben) a
pakisztáni létesítményeknek. A magasabb műszaki színvonalon működő
EU-beli, törökországi és kínai versenytársak ugyanakkor csak olyan kisebb piaci
szegmensekben tudnak érvényesülni, mint a kis hajóké, az állami hajóké
(ideértve a hadihajókat is) vagy az elkötelezett hajótulajdonosok flottáié.
Végül, a jelenlegi szabályozás nem veszi
figyelembe a hajók sajátosságait. Annak megállapítása, hogy egy hajó mikortól
minősül hulladéknak, nem egyszerű. Mielőtt egy hajótulajdonos
hajója újrafeldolgozó létesítménybe való küldéséről dönt, gazdaságossági
szempontú összevetést végez a hajó üzemeltetésével, illetve bontásával járó
költségekre és haszonra vonatkozóan.
Ha döntését akkor hozza meg, amikor a hajó
nemzetközi vizeken vagy az újrafeldolgozó állam felségterületén tartózkodik,
roppant nehéz, olykor lehetetlen a hulladékszállítási rendelet eljárásainak
alkalmazása. Ezenkívül az európai kikötőket és vizeket elhagyó
kereskedelmi hajók utolsó útjukat – közvetlenül bontásra kerülésük előtt –
rendszerint arra használják, hogy árut szállítsanak Ázsiába. Ha a
hajótulajdonos nem ad szándéknyilatkozatot arról, hogy a hajót bontásra szánja,
amikor az kifut az uniós kikötőből, az illetékes hatóságok általában
már nem tudnak beavatkozni. A hulladékszállítási rendelet jogokat és
kötelezettségeket ír elő az exportáló államnak, az importáló államnak és –
ha van ilyen – a tranzitállamnak. A kikötő szerinti államok azonban nem
szükségszerűen értesülnek a hajótulajdonos újrafeldolgoztatási
szándékáról. Végül nemegyszer előfordul az is, hogy a hajót egy másik
üzemeltetőnek adják el azzal az ürüggyel, hogy további kereskedelmi
célokra használják; innen azonban egy hajóbontó létesítménybe kerül.
A jelenlegi szabályozásnak való megfelelés és
különösen az elhasználódott hajók OECD-n kívülre való exportálása tilalmának
betartatása érdekében a tagállamoknak aránytalanul nagy erőfeszítéseket
kellene tenniük, mivel az OECD-n belül nincs megfelelő újrafeldolgozási
kapacitás, a hajók esetében pedig jogilag lehetséges a lajstromozó állam
(„lobogó szerinti állam“) megváltoztatása.
A helyzet javítása
érdekében a Bázeli Egyezmény részes felei 2004-ben kötelező
hajó-újrafeldolgozási követelmények kidolgozására kérték fel a Nemzetközi
Tengerészeti Szervezetet (IMO)[4].
2006-ban a Bázeli Egyezmény részes felei üdvözölték azokat a lépéseket,
amelyeket az IMO a hajók újrafeldolgozásáról szóló egyezmény tervezetének
kidolgozása érdekében tett, egyúttal elismerték, hogy nincs értelme két azonos
céllal létrehozott eszköz megtartásának. A felek felkérést kaptak, hogy
végezzék el egyfelől a Bázeli Egyezményben megállapított ellenőrzési
és végrehajtási szint, másfelől a hajók újrafeldolgozásáról szóló
egyezmény tervezete szerinti ellenőrzési és végrehajtási szint átfogó
értékelését külön-külön, majd hasonlítsák össze a két egyezményt[5].
2009 májusában az IMO elfogadta a hajók biztonságos
és környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló hongkongi nemzetközi
egyezményt (a továbbiakban: „a Hongkongi Egyezmény”). Hatálybalépését
követően ez az egyezmény kötelezni fogja a részes feleket (köztük az EU
tagállamait) arra, hogy nagy kereskedelmi hajóikat kizárólag olyan országban
bontassák le, amely részes fele az egyezménynek. Ide tartozhatnak azok az
ázsiai országok is, amelyeknek hajóbontó létesítményei megfelelnek a
nemzetközileg elfogadott – a mostaniaknál szigorúbb – normáknak. Ezeknek a létesítményeknek
egyformán kell kezelniük az egyezményhez nem csatlakozott országokból
érkező hajókat és az egyezmény részes feleinek lobogója alatt
közlekedő hajókat (a „kedvezőbb bánásmód tilalma”).
A Hongkongi
Egyezményt 2009-ben elfogadták, ám ahhoz, hogy hatályba léphessen és hatását
kifejthesse, megfelelő számú, lobogó szerinti és újrafeldolgozó államnak
kell ratifikálnia. Ez valószínűleg legkorábban 2020-ban fog bekövetkezni.
A szóban forgó egyezmény hatálybalépésére huszonnégy hónappal az alábbi feltételek
teljesülését követően fog sor kerülni:
–
az egyezményt legalább 15 állam megerősítésre,
elfogadásra vagy jóváhagyásra vonatkozó fenntartás nélkül aláírta, vagy letétbe
helyezte előírt megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy
csatlakozási okiratát,
–
az érintett államok kereskedelmi flottái összesítve
a világ kereskedelmi flottája bruttó űrtartalmának legalább 40%-át
képviselik, és
–
a megelőző 10 évre vonatkozóan az
érintett államok évi maximális újrafeldolgozási volumene összesítve ugyanezen
államok kereskedelmi flottája bruttó űrtartalmának legalább 3%-át
képviseli.
2010-ben a Bázeli
Egyezmény részes felei üdvözölték a Hongkongi Egyezmény elfogadását[6], és megkezdték annak
előzetes értékelését, hogy a Hongkongi Egyezmény szerinti ellenőrzési
és végrehajtási szint egyenértékű-e a Bázeli Egyezményben meghatározott
ellenőrzési és végrehajtási szinttel[7].
Az Európai Unió és
tagállamai 2010 áprilisában lezárták értékelésüket, és úgy találták, hogy a
Hongkongi Egyezmény szerinti ellenőrzési és végrehajtási szint a Bázeli
Egyezményben meghatározott ellenőrzési és végrehajtási szinttel legalább
egyenértékű azon hajókra nézve, amelyek a Bázeli Egyezmény értelmében
hulladéknak minősülnek[8].
2011 októberében a Bázeli Egyezmény részes
felei szorgalmazták a Hongkongi Egyezmény ratifikációját annak érdekében, hogy
előmozdítsák annak hatálybalépését[9].
A Bizottság 2007-ben
elfogadta a hajóbontás gyakorlatának javításáról szóló zöld könyvet, 2008-ban
pedig a hajóbontás gyakorlatának javítására irányuló uniós stratégiáról szóló
közleményt[10]. A hajóbontás körülményeinek mielőbbi – akár már a Hongkongi
Egyezmény hatálybalépését megelőző átmeneti időszakban
történő – javítása érdekében a stratégia olyan intézkedésekre
összpontosít, mint az egyezmény alapvető fontosságú rendelkezéseinek érvényesítése,
az ágazati szereplők önkéntes szerepvállalásának ösztönzése, a
fejlődő országok technikai segítése és támogatása, valamint a
meglévő szabályozás hatékonyabb végrehajtása. A stratégia révén sikerült
elérni a következőket:
–
egy olyan egyezmény elfogadása, amely a hajók
sajátosságaihoz igazodó eljárásaival és az újrafeldolgozó létesítményekben
alkalmazandó részletes követelményeivel előre fogja mozdítani a
hajó-újrafeldolgozás ügyét,
–
az ágazati szereplők olyan önkéntes
szerepvállalásainak ösztönzése az egyezmény hatálybalépését
megelőzően, mint:
·
az egyezmény követelményeinek és iránymutatásainak
önkéntes alkalmazása (például a veszélyes anyagok jegyzékeinek összeállítását
illetően),
·
környezetbarát értékesítési szerződések
megkötése,
·
biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozó
létesítményekbe való beruházások,
–
tanulmányok készítése, kutatási és kísérleti
projektek elvégzése az előrelépések értékelésére és a Hongkongi Egyezmény
alkalmazási körébe tartozó és egyéb hajókat érintő hajó-újrafeldolgozási technológiák
hatékonyságának előmozdítására,
–
a hulladékszállítási rendelet hatékonyabb
végrehajtását célzó intézkedések foganatosítása a Bizottság által olyan
esetekben, amikor bizonyos hajók tervezett bontásáról értesül,
–
segítségnyújtás a hajó-újrafeldolgozó államoknak a
környezetvédelemre, illetve a természetes erőforrásokkal és
energiaforrásokkal való fenntartható gazdálkodásra irányuló tematikus program
(ENRTP) szerint nyújtott támogatás révén, a Bázeli Egyezmény titkársága, az IMO
és a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) által közösen irányított „A hajók
fenntartható újrafeldolgozásának globális programja” keretében.
1.2.        A javaslat célja
A hajó-újrafeldolgozási rendelet célja az
uniós tagállami lobogók alatt közlekedő hajók újrafeldolgozásával kapcsolatos
jelentős kedvezőtlen hatások mérséklése (különösen Dél-Ázsiában) a
gazdaság szükségtelen megterhelése nélkül. A javasolt rendelet előzetesen
végrehajtja a Hongkongi Egyezmény követelményeit, és ezzel meggyorsítja az
egyezmény globális szinten való hatálybalépését.
1.3.        Meglévő rendelkezések a
javaslat által érintett területen
A javaslat tárgya egy, a hajók -újrafeldolgozását
szabályozó rendelet elfogadása. Az új rendelet a Hongkongi Egyezmény hatálya
alá tartozó hajók tekintetében fel kívánja váltani a meglévő 1013/2006/EK[11] rendeletet.
2.           AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK
EREDMÉNYEI; HATÁSVIZSGÁLAT
2.1.        Konzultáció az érdekeltekkel
Az e jogalkotási javaslatot támogató
hatásvizsgálat kidolgozása érdekében a Bizottság egy 2009 áprilisától júniusáig
tartó nyilvános konzultáció, valamint négy szakértői munkaértekezlet
keretében egyeztetést folytatott az érdekeltekkel és igénybe vette külső
szakértők segítségét.
Az érdekeltek legtöbbje egyértelműen
támogatta a Hongkongi Egyezmény EU-tagállamok általi azonnali ratifikációját a
mielőbbi hatálybalépés elérése és a többi állam részéről történő
ratifikáció ösztönzése érdekében. Számos érdekelt szorgalmazza az egyezmény EU
általi előzetes végrehajtását, mivel úgy véli, elfogadhatatlan a hatálybalépésére
várni egy olyan helyzetben, amikor a hajóbontásban részt vevő
munkavállalók életüket vesztik vagy sérüléseket szenvednek munkájuk során,
illetve jelentős környezeti károk keletkeznek. Egyes hozzászólók szerint
az EU-nak nem szabad meghatároznia további, az egyezményen túlmutató
követelményeket. A nyilvános konzultációhoz való hozzászólások, a válaszok
összefoglalása, valamint az érdekeltek munkaértekezleteiről szóló
jelentések elérhetők az interneten[12].
Az Európai Parlament, az Európai Gazdasági és
Szociális Bizottság és a Tanács megvitatta a közleményt, és 2009. március 26-án
állásfoglalást[13],
2009. május 13-án véleményt[14],
illetve 2010. október 21-én következtetéseket[15]
fogadott el a hajóbontás gyakorlatának javítására irányuló uniós stratégiáról.
2.2.        Hatásvizsgálat
A
Bizottság hatásvizsgálatot végzett egy eredményesen betartatható
hajó-újrafeldolgozási rendszer opcióira vonatkozóan. Az elemzés során
megvizsgálta a különböző opciók gazdasági, társadalmi és környezeti
hatásait.
A hatásvizsgálati testület ajánlásai
figyelembevételre kerültek, így a főbb módosítások a következők
szükségességét érintették: a probléma egyértelműbb meghatározása; az
újrafeldolgozó országokban már meghozott intézkedések egyértelműbb
ismertetése az alapforgatókönyvben; a beavatkozási logika következetesebbé
tétele: szorosabb összefüggés megteremtése a különös és az operatív célok,
illetve a problémák és azok kiváltó okai között; valamint a szakpolitikai
opciók alaposabb értékelése, különös tekintettel azok esetleges jövőbeli
végrehajtására és az előírások betartatásával kapcsolatos nehézségekre.
A hatásvizsgálatban beazonosított céloknak
csak a D szakpolitikai csomag felel meg.
Ez az opció ad hoc rendelet bevezetéséről
szól a Hongkongi Egyezmény hatálya alá tartozó hajókra (nagy tengerjáró
kereskedelmi hajók) vonatkozóan. A szóban forgó rendelet az uniós tagállami
lobogók alatt közlekedő hajók teljes életciklusát érintené,
előzetesen végrehajtaná a Hongkongi Egyezmény követelményeit, és – amint
arra az egyezmény lehetőséget kínál – szigorúbb környezetvédelmi
követelményeket írna elő a hajó-újrafeldolgozó létesítmények számára.
Uniós tagállami lobogó alatt közlekedő hajót csak olyan létesítményekben
lehetne újrafeldolgozni, amelyek megfelelnek a követelményeknek.
Ha a hajótulajdonos hajója újrafeldolgozása
mellett dönt, erről az EU-tagállamoknak írásban és kellő időben
értesítést kell majd kapniuk. Ez a követelmény, valamint azoknak a szankcióknak
a bevezetése, amelyek legalább egyenértékűek lesznek a jelenlegi
szabályozás szerinti szankciókkal, biztosítani fogják az előírások
betartását. Nem várható el, hogy a „partra futtatás“ (beaching) jelenlegi
gyakorlata képes lesz összhangba kerülni ezekkel a követelményekkel, az azonban
lehetséges, hogy a jövőben a korszerűbb létesítmények teljesítik a
szóban forgó kritériumokat. A félreértések, átfedések és adminisztratív terhek
elkerülése érdekében az új szabályozás hatálya alá tartozó hajókra már nem
vonatkozna a hulladékszállítási rendelet.
E javaslat alapját a szóban forgó
szakpolitikai csomag képezi.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
3.1.        A javaslat összefoglalása
Ez a jogalkotási javaslat egy új ad hoc
rendelet révén a Hongkongi Egyezmény alkalmazási körébe tartozó hajókkal (nagy
tengerjáró kereskedelmi hajók) foglalkozik. A rendelet az uniós tagállami
lobogók alatt közlekedő hajók teljes életciklusát érinti, átveszi a
Hongkongi Egyezmény bizonyos követelményeit (veszélyes anyagok jegyzékének
összeállítása, kötelezettség a hajók biztonságos és környezetkímélő
létesítményekben való újrafeldolgozására, hajókra vonatkozó általános
követelmények az újrafeldolgozást megelőzően), és – mivel erre az
egyezmény lehetőséget kínál – olyan szigorúbb környezetvédelmi
rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket már az egyezmény hatálybalépését megelőzően
szükséges érvényesíteni (hajó-újrafeldolgozó létesítményekkel szemben
támasztott követelmények, a hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai
jegyzékének összeállítása, szerződés a hajótulajdonos és a
hajó-újrafeldolgozó létesítmény között).
Kötelezettség a hajón lévő veszélyes
anyagok jegyzékének összeállítására és gondozására
Az uniós tagállami lobogók alatt
közlekedő hajók tekintetében kötelező lesz összeállítani és a hajó
teljes üzemideje alatt gondozni egy jegyzéket a hajón lévő veszélyes
anyagokról. Míg a tagállami lobogók alatt közlekedő új hajók tekintetében
a jegyzék összeállítását haladéktalanul el kell végezni, a meglévő hajók
esetében erre öt év áll rendelkezésre, kivéve, ha már ennél korábban bontásra
ítélik őket.
A hajó újrafeldolgozását megelőzően
el kell végezni a jegyzék aktualizálását és lezárását, és meg kell
győződni arról, hogy a kiválasztott újrafeldolgozó létesítmény képes
és jogosult a hajón lévő valamennyi veszélyes anyag és hulladék
kezelésére.
A tagállami lobogók alatt közlekedő
hajókat a jövőben biztonságos és környezetkímélő hajó-újrafeldolgozó
létesítményekben kell lebontani
A Hongkongi Egyezmény műszaki
követelményei alapján kidolgozásra kerültek a hajó-újrafeldolgozó létesítmények
által teljesítendő követelményeket meghatározó szempontok.
Figyelembevételre kerültek további szempontok is, amelyek az emberi egészség és
a környezet hatékonyabb védelmét szolgálják, illetve különösen az összes
veszélyes hulladék környezetkímélő kezelését biztosítják mind a
hajó-újrafeldolgozó létesítményben, mind pedig akkor, ha a hulladékot
hulladékkezelő létesítménybe szállítják.
Az e követelményeket teljesítő
újrafeldolgozó létesítmények egyedileg kérhetik felvételüket a
hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékébe. Uniós tagállami lobogók
alatt közlekedő hajókat csak olyan létesítményekben lehet majd újrafeldolgozni,
amelyek szerepelnek az európai jegyzékben.
Amint hatályba lép a Hongkongi Egyezmény, a
feleknek össze kell állítaniuk és meg kell küldeniük az általuk az egyezménnyel
összhangban engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmények listáját. Ezek a
listák megfelelő körben történő terjesztés céljából megküldésre
kerülnek az IMO részére. Amikor e létesítménylisták nemzetközi szinten
elérhetőkké válnak, felül kell vizsgálni a hajó-újrafeldolgozási
rendeletet annak érdekében, hogy – figyelemmel a hajó-újrafeldolgozó
létesítmények európai jegyzékére – el lehessen kerülni a felesleges
adminisztratív terheket és párhuzamos munkavégzést. Érdemes volna bevezetni
például egy kölcsönös elismerési mechanizmust.
Különös követelmények az újrafeldolgozást
megelőzően
A tagállami lobogók alatt közlekedő
hajóknak, mielőtt a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe szállítják
őket, minimálisra kell majd csökkenteniük a rajtuk lévő veszélyes
anyagok mennyiségét (ezek jelen lehetnek a rakománymaradványokban, az
üzemanyagban stb. is).
A tartályhajók esetében a hajótulajdonosoknak
biztosítaniuk kell majd, hogy a hajók olyan állapotban érkezzenek meg a
hajó-újrafeldolgozó létesítménybe, hogy jogosultak legyenek a „belépésre
alkalmas” és a „magas hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas”
tanúsításra, és ezzel a szóban forgó létesítményben dolgozó munkavállalók
körében elkerülhetők legyenek a robbanások és a (halálos kimenetelű)
balesetek.
Az uniós szabályozásnak való jobb
megfelelés
A meglévő szabályozással szemben a
javasolt rendelet a Hongkongi Egyezmény ellenőrzési és végrehajtási
rendszerére épül, melyet kifejezetten a hajók és a nemzetközi hajózás
sajátosságainak figyelembevételével hoztak létre (tanúsítványok, vizsgálatok, a
lobogó szerinti állam különös kötelezettségei stb.).
A rendelet kezelni kívánja a hajótulajdonosok
számára jogszerűen elérhető újrafeldolgozási kapacitás hiányával
összefüggő jelenlegi problémát is oly módon, hogy engedélyezi a hajók
újrafeldolgozását azokban a létesítményekben, amelyek nem valamely
OECD-tagországban találhatók ugyan, de megfelelnek a követelményeknek és
szerepelnek az európai jegyzékben.
Ezen túlmenően mivel az EU-tagállamok
írásban és kellő időben értesítést fognak kapni arról, ha egy
hajótulajdonos a hajó újrafeldolgozása mellett dönt, megszűnik az azzal
kapcsolatos gond, hogy egy hajó mikortól tekintendő hulladéknak. A
tagállamok tájékoztatást fognak kapni az újrafeldolgozás tervezett
megkezdéséről, illetve a lezárultáról. Ha azon hajók listáját, amelyek rendelkeznek
veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvánnyal, összevetik azokéval,
amelyeket az engedéllyel rendelkező létesítményekben bontottak, könnyebben
fel fogják tudni tárni a jogosulatlan újrafeldolgozási tevékenységeket.
Egyszersmind a jelenlegi szabályozásban előírtaknál testre szabottabb és
pontosabb szankciók kerülnek bevezetésre. Ha mindez kiegészül az elegendő
és jogszerű biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozási
lehetőséghez és a hajók sajátosságait megfelelően figyelembe
vevő ellenőrzési rendszerhez való hozzáféréssel, az biztosítani fogja
a szabályozásnak való jobb megfelelést.
Végül pedig, a félreértések, átfedések és
adminisztratív terhek elkerülése érdekében az új szabályozás hatálya alá
tartozó hajók többé nem tartoznának a hulladékszállítási rendelet hatálya alá.
3.2.        Jogalap
A javaslat az Európai Unió
működéséről szóló szerződés 192. cikkének (1) bekezdésén alapul.
3.3.        A szubszidiaritás elve
Mivel a javaslat
nem tartozik az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe, a szubszidiaritás elve
érvényesül.
A hajók
újrafeldolgozását már szabályozza az európai jog, nevesül a hulladékszállítási
rendelet.
Az Európai Unió
nem válhat a Hongkongi Egyezmény részes felévé, mivel ez a lehetőség csak
a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet tagországai számára áll nyitva. Az EU
tagállamai ezért kulcsszerepet játszanak – mindenekelőtt mint lobogó
szerinti államok – a szóban forgó egyezmény ratifikációjában és rendelkezései
hatálybalépésének elérésében.
A tagállamok egyéni fellépése nem
elegendő, mivel a Hongkongi Egyezmény ratifikációját nem minden tagállam
tekinti kiemelt fontosságú ügynek. Egyértelmű kockázatot jelentene, ha az
uniós tagállami lobogók alatt közlekedő nagy kereskedelmi hajókra
tagállamonként eltérő jogi követelmények vonatkoznának. Ez a helyzet
könnyen vezethetne lobogócserékhez, illetve tisztességtelen verseny
kialakulásához a tagállamok mint lobogó szerinti államok között.
A követelményeknek megfelelő
hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzéke segítségével
elkerülhető lesz az EU-tagállamok párhuzamos munkavégzése, illetve egyszerűsödnek
a lobogó szerinti államként végzendő ellenőrzési feladataik.
A Hongkongi Egyezmény beépülése az európai
szabályozásba előmozdítaná az összehangolt döntéshozatalt és felgyorsítaná
a ratifikációs folyamatot a tagállamok körében. Ezenkívül az EU előzetes
fellépése sokkal jelentősebb befolyást gyakorolna a harmadik országokra a
tagállamok egyéni fellépéseinél, azaz nagyobb valószínűséggel vezetne a
Hongkongi Egyezmény mielőbbi hatálybalépéséhez. Ezért a Bizottság e
rendelettervezettel párhuzamosan egy tanácsi határozat elfogadására irányuló
javaslatot is előterjeszt, amely az Európai Unió érdekében felhatalmazza a
tagállamokat a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozásáról
szóló hongkongi nemzetközi egyezmény (2009) ratifikálására, illetve a hozzá
való csatlakozásra.
3.4.        Az arányosság elve
A javaslat megfelel az arányosság elvének. A
gazdasági szereplők és a nemzeti hatóságok többletterhei nem haladják meg
az ahhoz szükséges mértéket, hogy a hajók újrafeldolgozására biztonságos és
környezetkímélő módon kerüljön sor. Noha a javaslat a hajótulajdonosok
számára többletköltségekkel jár (a veszélyes anyagok jegyzékének összeállítása,
vizsgálatok), ezeket várhatóan kiegyenlítik a keletkező jelentős
társadalmi és környezeti előnyök.
3.5.        A jogi aktus típusának
megválasztása
Javasolt aktus: rendelet.
Ahhoz, hogy az egész Unióban rövid időn
belül és egységes módon lehessen közvetlenül és rövid időn belül pontosan
meghatározott követelményeket előírni a hajótulajdonosok és a tagállamok
számára, a legmegfelelőbb jogi aktus a rendelet. A Hongkongi Egyezmény
egységes végrehajtását mindenekelőtt a biztonságos és környezetkímélő
hajó-újrafeldolgozó létesítményekre vonatkozó követelmények kidolgozása és a
hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének összeállítása
biztosítaná.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK
A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést
érintő vonzatai.
2012/0055 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
a hajók újrafeldolgozásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke
(1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére,
a rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       A hulladéknak
minősülő és újrafeldolgozás céljából országhatárokat átlépő
szállításban részt vevő hajók tekintetében a veszélyes hulladékok országhatárokat
átlépő szállításának ellenőrzéséről és ártalmatlanításáról szóló
bázeli egyezmény (a Bázeli Egyezmény) és a hulladékszállításról szóló, 2006.
június 14-i 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[16] az irányadó. Az 1013/2006/EK
rendelet végrehajtja a Bázeli Egyezményt, valamint annak 1995-ben elfogadott,
nemzetközi szinten még hatályba nem lépett módosítását[17], amely tiltja a veszélyes
hulladékok kivitelét olyan országokba, amelyek nem tagjai a Gazdasági
Együttműködési és Fejlesztési Szervezetnek (OECD). Mivel a hajók veszélyes
anyagokat tartalmaznak, általában véve veszélyes hulladéknak minősülnek,
ezért újrafeldolgozás céljából tilos kivinni őket olyan országok
létesítményeibe, amelyek nem tagjai az OECD-nek.
(2)       Nemzetközi és európai szinten
a jelenlegi szabályozás ellenőrzésére és végrehajtására szolgáló
mechanizmusok nem igazodnak a hajók és a nemzetközi vízi közlekedés
sajátosságaihoz, egyszersmind hatástalannak bizonyultak a hajó-újrafeldolgozás
nem környezetkímélő és nem biztonságos gyakorlatainak megakadályozása
terén.
(3)       Az OECD-országok
hajó-újrafeldolgozási kapacitása, amely a tagállami lobogók alatt
közlekedő hajók tekintetében jelenleg jogszerűen rendelkezésre áll,
nem elegendő. A nem OECD-országokban már meglévő biztonságos és környezetkímélő
újrafeldolgozási kapacitás nemcsak elegendő az uniós tagállami lobogók
alatt közlekedő hajók kezeléséhez, de az újrafeldolgozó országok által a
Hongkongi Egyezmény követelményeinek való megfelelés érdekében hozott intézkedéseknek
köszönhetően 2015-ig várhatóan még bővülni is fog.
(4)       A hajók biztonságos és
környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló hongkongi nemzetközi egyezményt
(a Hongkongi Egyezmény) 2009. május 15-én fogadták el a Nemzetközi Tengerészeti
Szervezet (IMO) égisze alatt, a Bázeli Egyezmény részes feleinek kérésére. A
Hongkongi Egyezmény hatálybalépésére huszonnégy hónappal azt az időpontot
követően fog sor kerülni, amikor az egyezményt legalább 15 olyan állam
ratifikálta, amelynek kereskedelmi flottája összesítve a világ kereskedelmi
flottája bruttó űrtartalmának legalább 40%-át képviseli, és amelynek évi
maximális újrafeldolgozási volumene a megelőző 10 évre vonatkozóan
összesítve ugyanezen államok kereskedelmi flottái bruttó űrtartalmának
legalább 3%-át teszi ki. Célszerű volna, ha a tagállamok mielőbb
ratifikálnák az egyezményt annak mihamarabbi hatálybalépése érdekében. Az
egyezmény hatálya kiterjed a hajók tervezésére, megépítésére, üzemeltetésére és
előkészítésére olyan mértékben, hogy az elősegítse a biztonságos és
környezetkímélő újrafeldolgozást, nem érint azonban hajóbiztonsági és
üzemeltetéshatékonysági vonatkozásokat; kiterjed továbbá a hajó-újrafeldolgozó
létesítmények biztonságos és környezetkímélő módon való üzemelésére,
illetve a hajó-újrafeldolgozás megfelelő végrehajtási mechanizmusainak
létrehozására.
(5)       A Hongkongi Egyezmény
kifejezetten lehetővé teszi részes felei számára, hogy a nemzetközi joggal
összeegyeztethető, szigorúbb intézkedéseket hozzanak a hajók biztonságos
és környezetkímélő újrafeldolgozására vonatkozóan annak érdekében, hogy
megelőzzék, mérsékeljék vagy minimalizálják az emberi egészségre és a
környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat. Ehhez a célhoz hozzájárulna
az e rendeletben meghatározott követelményeknek megfelelő hajó-újrafeldolgozó
létesítmények európai jegyzékének összeállítása is; a jegyzék – azzal, hogy a
lobogó szerinti állam számára megkönnyíti az újrafeldolgozásra szánt hajók
ellenőrzését – segítene az előírások hatékonyabb végrehajtásában is.
A hajó-újrafeldolgozó létesítményekkel szembeni követelményeket a Hongkongi
Egyezmény követelményei alapján indokolt megállapítani.
(6)       A lobogó szerinti államoknak,
melyek hajóikat a Hongkongi Egyezmény követelményeit teljesítő,
korszerűsített újrafeldolgozó létesítményekbe küldik, gazdasági érdekük
fűződik ahhoz, hogy a Hongkongi Egyezmény mihamarabb hatályba lépjen,
és világszerte azonos versenyfeltételeket biztosítson.
(7)       A Hongkongi Egyezmény és e
rendelet alkalmazási körébe nem tartózó hajók bontását továbbra is az 1013/2006/EK
rendelet és a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül
helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv[18]
rendelkezései szerint kell végezni.
(8)       Az azonos célokat
kitűző szabályozási eszközök megkettőzésének elkerülése végett
szükséges egyértelművé tenni, mire terjed ki e rendelet, az 1013/2006/EK
rendelet, illetve a 2008/98/EK irányelv alkalmazási köre.
(9)       E rendelet rendelkezéseinek
értelmezésekor figyelembe kell venni az IMO által a Hongkongi Egyezményhez
kidolgozott iránymutatásokat.
(10)     Helyénvaló, hogy a tagállamok
intézkedéseket hozzanak a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülésének
megelőzésére és a hajó-újrafeldolgozás átláthatóságának növelésére. Amint
azt a Hongkongi Egyezmény előírja, a tagállamoknak be kell jelenteniük, ha
egy hajó részére veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt
bocsátottak ki, vagy ha megkapták a hajó újrafeldolgozásának lezárultáról szóló
igazolást; a tagállamoknak közölniük kell továbbá a jogosulatlan
újrafeldolgozásra és az általuk hozott utóintézkedésekre vonatkozó
információkat is.
(11)     Helyénvaló, hogy a tagállamok
szabályokat határozzanak meg az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó
szankciókkal kapcsolatban, és biztosítsák, hogy e szankciók alkalmazásra
kerüljenek, megakadályozva a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülését. A
szankcióknak, amelyek lehetnek polgári jogi vagy közigazgatási jellegűek,
hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(12)     A releváns nemzetközi
egyezményekkel kapcsolatos fejlemények figyelembevétele érdekében az Európai
Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban fel
kell hatalmazni a Bizottságot az e rendelethez tartozó mellékletek naprakésszé
tételét célzó jogi aktusok elfogadására. Különösen fontos, hogy a Bizottság
megfelelő konzultációkat folytasson az előkészítő munka során,
többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus
elkészítésekor és megszövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó
dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére egyidejűleg,
időben és megfelelő módon történő továbbításáról.
(13)     Az e rendelet végrehajtására
vonatkozó egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási
hatáskörökkel kell felruházni. E hatásköröket a Bizottság végrehajtási
hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok
szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU
európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[19]
megfelelően kell gyakorolni.
(14)     Mivel a tagállami lobogók
alatt közlekedő hajók újrafeldolgozása, üzemeltetése és fenntartása által
okozott, az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen
hatások megelőzése, mérséklése vagy megszüntetése a hajózás és a hajó-újrafeldolgozás
nemzetközi jellege miatt tagállami szinten nem biztosítható kellő
mértékben, uniós szinten azonban jobban megvalósítható, az Unió – összhangban a
Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritási elvvel –
intézkedéseket fogadhat el. Az ugyanezen cikkben meghatározott arányossági
elvnek megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges
mértéket,
ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:
I. cím – Alkalmazási kör és fogalommeghatározások
1. cikk
Célkitűzés
E rendelet célja a tagállami lobogók alatt
közlekedő hajók újrafeldolgozása, üzemeltetése és fenntartása által
okozott, az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen
hatások megelőzése, mérséklése vagy megszüntetése.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1)
E rendelet alkalmazásában:
1.           „hajó”: bármilyen típusú vízi
jármű, amely tengeri környezetben üzemel vagy üzemelt, ideértve a felszín
alatti vízi járműveket, a felszínen úszó járműveket és platformokat,
az önemelő platformokat, az úszó tárolóegységeket, az úszó terméktároló és
-kirakodó egységeket, valamint a felszereléseitől megfosztott és a
vontatott vízi járművet is;
2.           „új hajó”: az alábbiak valamelyike:
a)      az a hajó, amelynek építési
szerződése e rendelet hatálybalépésének napján vagy azt követően jön
létre;
b)      építési szerződés hiányában az a
hajó, amelynek gerincét e rendelet hatálybalépésének napján vagy az azt
követő hat hónapon belül fektetik le, vagy amely az említett
időszakban hasonló építési fázisban van;
c)      az a hajó, amelynek leszállítására e
rendelet hatálybalépésének napján vagy az azt követő harminc hónapon belül
kerül sor;
3.           „tartályhajó”: a hajókról
történő szennyezés megelőzéséről szóló egyezmény (MARPOL) I.
melléklete szerinti tartályhajó vagy az említett egyezmény II. melléklete
szerinti, ömlesztett ártalmas folyékony anyagokat szállító tartályhajó
(NLS-tartályhajó);
4.           „veszélyes anyag”: az emberi egészségre vagy a környezetre
potenciálisan ártalmas bármely anyag, ideértve minden, a 67/548/EGK tanácsi
irányelv[20]
és az 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[21] értelmében veszélyesnek
minősülő anyagot is;
5.           „hajó-újrafeldolgozás”: valamely
hajó hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett teljes vagy részleges bontása
az erre alkalmas alkotóelemek és anyagok hasznosítása vagy újrahasználata,
valamint a veszélyes és egyéb anyagok sorsának egyidejű rendezése
céljából, beleértve olyan kapcsolódó intézkedéseket is, mint az alkatrészek és
anyagok helyszínen történő tárolása és kezelése, nem beleértve azonban
azok egyéb létesítményekben való további feldolgozását vagy ártalmatlanítását;
6.           „hajó-újrafeldolgozó létesítmény”:
egy tagállamban vagy harmadik országban hajók újrafeldolgozására használt,
telephelynek, bontóudvarnak vagy üzemnek minősülő, meghatározott
terület;
7.           „újrafeldolgozó társaság” a
hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosa vagy más olyan szervezet vagy
személy, amely/aki a hajó-újrafeldolgozási tevékenységért viselt
felelősséget a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosától átvállalta;
8.           „szakhatóság”: valamely állam által
kijelölt kormányzati hatóság, amely egy meghatározott földrajzi vagy
szakterületen az adott állam lobogója alatt közlekedő vagy annak
joghatósága alatt üzemelő hajókkal kapcsolatos feladatokért felel;
9.           „illetékes hatóság”: valamely állam
által kijelölt kormányzati hatóság, amely egy meghatározott földrajzi vagy
szakterületen az adott állam joghatósága alatt üzemelő hajó-újrafeldolgozó
létesítményekkel kapcsolatos feladatokért felel;
10.         „bruttó űrtartalom”: a hajók
köbözéséről szóló nemzetközi egyezmény I. mellékletében vagy bármely
utódegyezményben meghatározott köbözési szabályok szerint számított bruttó
űrtartalom;
11.         „képesített személy”: az adott munka
elvégzéséhez megfelelő képesítéssel, képzéssel, kellő ismeretekkel,
tapasztalatokkal és kompetenciával rendelkező személy;
12.         „munkáltató”: hajó-újrafeldolgozási
feladatokra egy vagy több munkavállalót alkalmazó természetes vagy jogi
személy;
13.         „hajótulajdonos”: a hajó
tulajdonosaként bejegyzett természetes vagy jogi személy, ideértve a hajót
annak eladásáig vagy egy hajó-újrafeldolgozó létesítménynek való átadásáig
átmenetileg tulajdonló természetes vagy jogi személyt is, továbbá – bejegyzés
hiányában – a hajót tulajdonló természetes vagy jogi személy vagy egyéb olyan
szervezet vagy személy, amely/aki a hajó üzemeltetéséért viselt
felelősséget a hajó tulajdonosától átvállalta, valamint az állami
tulajdonú hajó üzemeltetője;
14.         „újonnan történő beépítés”:
rendszerek, felszerelések, szigetelés vagy egyéb anyag hajóba történő
beépítése e rendelet hatálybalépésének napját követően;
15.         „belépésre alkalmas terület”: bármely
olyan tér a hajón, ahol:
a)      a légkör oxigéntartalma és a légnemű
gyúlékony anyagok koncentrációja biztonságos határokon belül van;
b)      a légkörben lévő esetleges
mérgező anyagok legfeljebb a megengedett koncentrációban fordulnak
elő;
c)      a képesített személy által engedélyezett
munkával kapcsolatos esetleges maradványok és anyagok nem okozzák mérgező
anyagok ellenőrizetlen kiszökését vagy gyúlékony gázok veszélyes
koncentrációját az adott, utasítások szerint fenntartott légköri viszonyok
között;
16.         „magas hőmérséklettel járó munka
végzésére alkalmas terület”: bármely olyan tér a hajón, amely:
a)      biztonságos, nem robbanásveszélyes
(többek között gázoktól mentes) terület, amely alkalmas arra, hogy ott villamos
ívhegesztő vagy gázhegesztő készüléket, égető- vagy
vágóberendezést üzemeltessenek vagy egyéb formában nyílt lángot használjanak,
illetve hevítési, köszörülési vagy szikraképződéssel járó műveletet
végezzenek;
b)      a belépésre alkalmas területre vonatkozó,
a 15. pontban meghatározott kritériumoknak megfelel;
c)      olyan terület, ahol a légköri viszonyok
nem változnak meg a magas hőmérséklettel járó munka végzése következtében;
d)      olyan terület, amelynek szomszédos tereit
megfelelő tisztítás és kezelés alá vonták annak megelőzésére, hogy
azokban tűz keletkezzen vagy terjedjen;
17.         „helyszíni szemle”:
hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett szemle a hitelesített
dokumentumokban megadott információk valódiságának ellenőrzésére;
18.         „az újrafeldolgozás lezárultáról szóló
igazolás”: hajó-újrafeldolgozó létesítmény által kiállított igazolás arról,
hogy a hajó újrafeldolgozása e rendelet rendelkezéseivel összhangban lezárult;
19.         „munkavállaló”: minden olyan személy,
aki munkaviszony keretében állandó vagy átmeneti jelleggel munkát végez,
ideértve az alvállalkozók által alkalmazott személyeket is;
20.         „elismert szervezet”: a 391/2009/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelet[22]
értelmében elismert szervezet.
(2)
Az (1) bekezdés 11. pontja alkalmazásában
képesített személy különösen az a képzett munkavállaló vagy vezető
beosztású alkalmazott, aki egy hajó-újrafeldolgozó létesítményben képes
felismerni és felmérni a foglalkozási ártalmakat, veszélyeket, valamint az
alkalmazottak potenciálisan veszélyes anyagoknak vagy nem biztonságos
feltételeknek való kitettségét, és aki képes meghatározni az ártalmak, a
veszélyek vagy a kitettség megszüntetéséhez vagy csökkentéséhez szükséges
védelmi vagy elővigyázatossági intézkedéseket.
A 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelv[23]
sérelme nélkül az illetékes hatóság meghatározhatja az ilyen személyek
kijelölésével kapcsolatos megfelelő kritériumokat, valamint a rájuk
ruházott feladatok körét.
3. cikk
Alkalmazási kör
(1)          E rendelet olyan hajókra
alkalmazandó, amelyek jogosultak valamely tagállam lobogója alatt közlekedni
vagy annak joghatósága alatt üzemelnek.
(2)          E rendelet nem alkalmazandó a
következőkre:
a)      bármely hadihajó, haditengerészeti
segédhajó vagy egyéb, valamely tagállam tulajdonában álló vagy általa
üzemeltetett, és az adott időpontban kizárólag állami, nem kereskedelmi
célra használt hajó;
b)      az 500 tonna bruttó űrtartalmat el
nem érő hajók;
c)      a teljes élettartamuk alatt annak az
államnak a felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken üzemelő
hajók, amelynek lobogója alatt közlekedni jogosultak.
II. cím – Hajók
4. cikk
A veszélyes anyagok ellenőrzése
(1)          A 96/59/EK tanácsi irányelvnek[24] megfelelően minden hajó
esetében tilos az azbesztet és a poliklórozott bifenileket tartalmazó anyagok
újonnan történő beépítése.
(2)          Minden hajó esetében tilos az 1005/2009/EK
európai parlamenti és tanácsi rendeletben[25]
meghatározott szabályozott anyagok újonnan történő beépítése.
(3)          A 757/2010/EK európai parlamenti és
tanácsi rendeletnek[26]
megfelelően minden hajó esetében tilos a perfluoroktán-szulfonsavat és az
annak származékait (PFOS) tartalmazó anyagok újonnan történő beépítése.
(4)          A tagállamok kötelesek meghozni
valamennyi alábbi intézkedést:
a)      az (1)–(3) bekezdésben említett veszélyes
anyagok beépítésének és használatának megtiltása vagy korlátozása a lobogóik
alatt közlekedő és a joghatóságuk alatt üzemelő hajókon;
b)      az ilyen anyagok beépítésének és
használatának megtiltása vagy korlátozása kikötőikben, hajógyáraikban,
hajójavító üzemeikben és tengeri termináljaikon;
c)      hatékony gondoskodás arról, hogy hajóik
megfeleljenek az a) és a b) pontban meghatározott követelményeknek.
5. cikk
A veszélyes anyagok jegyzéke
(1)          Minden egyes új hajón kötelező
a fedélzeten tartani a veszélyes anyagok jegyzékét.
(2)          Mielőtt egy hajó újrafeldolgozásra
kerülne, össze kell állítani a veszélyes anyagok jegyzékét, és azt a hajó
fedélzetén kell tartani.
(3)          A harmadik országok lobogója alatt
közlekedő és valamely tagállam lobogója alatt való lajstromozást
kérelmező meglévő hajó köteles biztosítani, hogy a veszélyes anyagok
jegyzéke el legyen helyezve a fedélzeten.
(4)          A veszélyes anyagok jegyzékének:
a)      kifejezetten az adott hajóra kell
vonatkoznia;
b)      tanúsítania kell, hogy a hajó betartja a
veszélyes anyagok beépítésére és használatára vonatkozó, a 4. cikk szerinti
tiltásokat és korlátozásokat;
c)      meg kell jelölnie legalább az I.
mellékletben felsorolt, a hajó szerkezetében vagy felszerelésében
előforduló veszélyes anyagokat, valamint azok helyét és
megközelítőleges mennyiségét.
(5)          A (4) bekezdésen túlmenően a
meglévő hajók esetében tervet kell készíteni a veszélyes anyagok
jegyzékének összeállításához alkalmazott szemrevételezéses ellenőrzések,
illetve mintavételezések végrehajtásának módjáról.
(6)          A veszélyes anyagok jegyzékének
három részből kell állnia:
a)      az I. mellékletben felsorolt, a hajó szerkezetében
vagy felszerelésében előforduló veszélyes anyagok listája, amely
tartalmazza ezen anyagok helyét és megközelítőleges mennyiségét is (I.
rész);
b)      a hajón lévő hulladékok listája,
ideértve a hajó üzemeltetése során keletkezett hulladékot is (II. rész);
c)      az újrafeldolgozásról szóló döntés
meghozatala idején a hajón lévő készletek listája (III. rész).
(7)          A veszélyes anyagok jegyzékének I.
részét a hajó teljes üzemideje alatt megfelelően gondozni és aktualizálni
kell, figyelemmel az I. mellékletben meghatározott veszélyes anyagok újonnan
történő beépítésére, valamint a hajó szerkezetében vagy felszerelésében
történő érdemi változásokra.
(8)          Az újrafeldolgozást
megelőzően a jegyzéket – a megfelelően gondozott és aktualizált
I. részen túlmenően – ki kell egészíteni a üzemeltetés során
keletkező hulladékokról szóló II. résszel és a készletekről szóló
III. résszel; a jegyzéket ezt követően a lobogó szerinti tagállam
hitelesíti.
(9)          A Bizottság felhatalmazást kap, hogy
a 26. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a
veszélyes anyagok jegyzékének tartalmát illetően az I. mellékletben
található felsorolás aktualizálásával kapcsolatban.
6. cikk
Az újrafeldolgozás előkészítése: általános
követelmények
(1)          A hajótulajdonosok gondoskodnak
arról, hogy a hajók:
a)      a hajó-újrafeldolgozó létesítmények
európai jegyzékének közzétételét megelőzően kizárólag olyan
hajó-újrafeldolgozó létesítményekben kerüljenek újrafeldolgozásra, amelyek az
Unió vagy valamely OECD-tagország területén találhatók;
b)      a hajó-újrafeldolgozó létesítmények
európai jegyzékének közzétételét követően kizárólag olyan
hajó-újrafeldolgozó létesítményekben kerüljenek újrafeldolgozásra, amelyek
szerepelnek az európai jegyzékben;
c)      a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkezést
megelőző időszakban olyan módon végezzék műveleteiket, hogy
fedélzetükön minél kevesebb rakománymaradvány, megmaradó üzemanyag és üzemelés
során keletkezett hulladék maradjon;
d)      az 5. cikknek megfelelően
aktualizálják és kiegészítsék a veszélyes anyagok jegyzékét;
e)      az újrafeldolgozási tevékenység
megkezdése előtt fedélzetükön tartsák az újrafeldolgozásra való
alkalmasságot igazoló, azon tagállam által kibocsátott tanúsítványt, amelynek
lobogója alatt az adott hajó közlekedik.
(2)          A hajótulajdonosok gondoskodnak
arról is, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkező tartályhajók
rakománytartályai és rakományszivattyú-terei olyan állapotban legyenek, hogy
jogosulttá váljanak a „belépésre alkalmas” és a „magas hőmérséklettel járó
munka végzésére alkalmas” tanúsításra.
7. cikk
Hajó-újrafeldolgozási terv
(1)          A hajó újrafeldolgozásának
megkezdése előtt egy kifejezetten az adott hajóra vonatkozó
hajó-újrafeldolgozási tervet kell kidolgozni.
(2)          A hajó-újrafeldolgozási tervre
vonatkozóan a következő feltételeknek kell teljesíteniük:
a)      A tervet a hajó-újrafeldolgozó
létesítmény dolgozza ki a hajótulajdonos által a 9. cikk (3) bekezdésének b)
pontjával összhangban nyújtott információk figyelembevételével.
b)      A terv a hajó-újrafeldolgozó létesítményt
engedélyező hatóság szerinti ország valamely hivatalos nyelvén készül el,
és amennyiben az az angoltól, a franciától és a spanyoltól eltérő nyelv, a
hajó-újrafeldolgozási tervet le kell fordítani az említett nyelvek egyikére.
c)      A terv információkat tartalmaz a belépésre
való alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való
alkalmassággal összefüggő követelmények megállapítására, naprakészen
tartására és nyomon követésére vonatkozóan.
d)      A terv tartalmazza a veszélyes anyagok és
a hajó újrafeldolgozása során keletkező hulladékok – köztük a veszélyes
anyagok jegyzékében szereplő anyagok – típusára és mennyiségére, valamint
az arra vonatkozó információkat, hogy hogyan kezelik ezeket az anyagokat és
hulladékokat a létesítményben, illetve – a munkafolyamat későbbi
szakaszaiban – a hulladékkezelő létesítményekben.
e)      Több hajó-újrafeldolgozó létesítmény
igénybevétele esetén a terv megjelöli az igénybe vett hajó-újrafeldolgozó
létesítményeket, továbbá meghatározza az újrafeldolgozási tevékenységeket, valamint
azt, hogy ezek a tevékenységek az egyes hajó-újrafeldolgozó létesítményekben
milyen sorrendben követik egymást.
8. cikk
Vizsgálatok
(1)          A vizsgálatokat a szakhatóság vagy
az annak nevében eljáró elismert szervezet tisztviselői végzik.
(2)          A hajókat a következő
vizsgálatoknak kell alávetni:
a)      előzetes vizsgálat;
b)      megújító vizsgálat;
c)      kiegészítő vizsgálat;
d)      végső vizsgálat.
(3)          Az előzetes vizsgálatot a hajó
használatba vétele vagy a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány
kiállítása előtt kell elvégezni. E vizsgálat keretében a tisztviselők
ellenőrzik, hogy a veszélyes anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az
ebben a rendeletben foglalt követelményeknek.
(4)          A megújító vizsgálatot a szakhatóság
által megállapított, öt évet meg nem haladó időközönként kell elvégezni. E
vizsgálat keretében a tisztviselők ellenőrzik, hogy a veszélyes
anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az ebben a rendeletben foglalt
követelményeknek.
(5)          A kiegészítő vizsgálat
elvégzését – általános vagy részleges kiegészítő vizsgálat formájában – a
hajótulajdonos kérheti azt követően, hogy a hajó szerkezetét,
felszerelését, rendszereit, szerelvényeit, elrendezését és anyagait
érintően változtatásra, cserére vagy jelentősebb javításra került
sor. E vizsgálat keretében a tisztviselők meggyőződnek arról,
hogy bármely ilyen változtatás, csere vagy jelentősebb javítás olyan módon
történt-e, amely lehetővé teszi, hogy a hajó megfeleljen az ebben a rendeletben
foglalt követelményeknek, és ellenőrzik, hogy a változásokkal összhangban
megtörtént-e a veszélyes anyagok jegyzéke I. részének módosítása.
(6)          A végső vizsgálatot a hajó
használatból való kivonása és újrafeldolgozásának megkezdése előtt kell
elvégezni.
            E vizsgálat keretében a
tisztviselők ellenőrzik, hogy:
a)      a veszélyes anyagok jegyzéke megfelel-e
az ebben a rendeletben foglalt követelményeknek;
b)      a hajó-újrafeldolgozási terv kellő
összhangban van-e a veszélyes anyagok jegyzékében szereplő adatokkal;
c)      a hajó-újrafeldolgozási terv
tartalmazza-e:
1)      a belépésre való alkalmassággal és a
magas hőmérséklettel járó munka végzésére való alkalmassággal
összefüggő követelmények megállapítására, naprakészen tartására és nyomon
követésére vonatkozó információkat;
2)      a veszélyes anyagok és az újrafeldolgozó
létesítményben, illetve bármely engedélyezett hulladékkezelő
létesítményben az adott hajó újrafeldolgozása során keletkező hulladék
kezelésére vonatkozó információkat;
d)      a hajótulajdonos és a hajó-újrafeldolgozó
létesítmény megkötötte-e egymással a 9. cikkben előírt szerződést;
e)      szerepel-e a hajó-újrafeldolgozó
létesítmények európai jegyzékében az a létesítmény, amelyben sor fog kerülni az
adott hajó újrafeldolgozására.
(7)          A bontásra szánt meglévő hajók
esetében az előzetes vizsgálatot és a végső vizsgálatot egy
időben kell elvégezni.
9. cikk
Szerződés a hajótulajdonos és a
hajó-újrafeldolgozó létesítmény között
(1)          A hajótulajdonos és a 12. cikkben
meghatározott követelményeket teljesítő hajó-újrafeldolgozó létesítmény
szerződést köt egymással minden újrafeldolgozandó hajóra vonatkozóan.
(2)          A szerződés hatályának legalább
a 8. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti végső vizsgálatra vonatkozó
kérés időpontjától az újrafeldolgozás lezárultáig kell tartania.
(3)          A szerződésnek rögzítenie kell
a hajótulajdonos alábbi kötelezettségeit:
a)      az újrafeldolgozás előkészítésére
vonatkozó, a 6. cikk szerinti általános követelmények teljesítése;
b)      a 7. cikk szerinti hajó-újrafeldolgozási
terv kidolgozásához szükséges, az adott hajóra vonatkozó valamennyi információ
átadása a hajó-újrafeldolgozó létesítménynek;
c)      a hajó visszavétele az újrafeldolgozás
megkezdése előtt vagy – amennyiben műszakilag kivitelezhető – az
újrafeldolgozás megkezdése után abban az esetben, ha a hajón lévő veszélyesanyag-tartalom
lényegesen eltér a veszélyes anyagok jegyzékében megadottaktól, és ez a
körülmény lehetetlenné teszi a hajó megfelelő újrafeldolgozását.
(4)          A szerződésnek rögzítenie kell
a hajó-újrafeldolgozó létesítmény alábbi kötelezettségeit:
a)      egy kifejezetten az adott hajóra
vonatkozó hajó-újrafeldolgozási terv kidolgozása a hajótulajdonossal
együttműködésben, a 7. cikknek megfelelően;
b)      jelentés küldése a hajótulajdonos részére
a hajó-újrafeldolgozás tervezett megkezdéséről a II. mellékletben meghatározott
minta szerint;
c)      bármiféle újrafeldolgozási tevékenység
megtiltása mindaddig, amíg a b) pontban említett jelentés elküldésre nem
került;
d)      az újrafeldolgozásra váró hajó
érkezésének előkészítésekor az illetékes hatóság írásban való értesítése az
adott hajóra vonatkozó újrafeldolgozási szándékról legalább 14 nappal az
újrafeldolgozás tervezett megkezdése előtt, megadva:
i. azon tagállam nevét, amelynek lobogója alatt a
hajó közlekedni jogosult;
ii. azt az időpontot, amikor a hajó a szóban
forgó államban lajstromozásra került;
iii. a hajó IMO-azonosítószámát;
iv. újonnan épült hajó esetében a hajótesten
feltüntetett lajstromozási számot;
v. a hajó nevét és típusát;
vi. a lajstromozás szerinti kikötőt;
vii. a hajótulajdonos nevét és címét, valamint a
bejegyzett tulajdonos IMO-azonosítószámát;
viiii. a társaság nevét és címét, valamint
IMO-azonosítószámát;
ix. a hajót osztályozó valamennyi hajóosztályozó
társaság nevét;
x. a hajó fő adatait (teljes hossz, bordákon
mért szélesség, oldalmagasság, üres vízkiszorítás, bruttó és nettó
űrtartalom, a motor típusa és teljesítménye);
xi. a veszélyes anyagok jegyzékét;
xii. a hajó-újrafeldolgozási terv tervezetét;
e)      a hajó-újrafeldolgozó létesítményben
keletkezett valamennyi hulladék elszállítása kizárólag olyan
hulladékkezelő létesítménybe, amely az illetékes hatóság által kiadott
engedéllyel rendelkezik az ilyen hulladék biztonságos és környezetkímélő
módon való kezelésére és ártalmatlanítására;
f)       a hajó e rendeletnek megfelelően
végzett részleges vagy teljes újrafeldolgozását követően jelentés küldése
a hajótulajdonos részére a hajó újrafeldolgozásának lezárultáról a III.
mellékletben meghatározott minta szerint.
(5)          A Bizottság felhatalmazást kap, hogy
a 26. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a
hajó-újrafeldolgozás tervezett megkezdéséről szóló jelentés II. melléklet
szerinti mintájának aktualizálásával kapcsolatban.
(6)          A Bizottság felhatalmazást kap, hogy
a 26. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a
hajó-újrafeldolgozás lezárultáról szóló igazolás III. melléklet szerinti
mintájának aktualizálásával kapcsolatban.
10. cikk
Tanúsítványok kiállítása és bejegyzéssel
való ellátása
(1)          Az előzetes vizsgálat, a
megújító vizsgálat és a hajótulajdonos kérésére elvégzett kiegészítő
vizsgálat lezárultát követően a tagállam a IV. melléklet szerinti mintának
megfelelően kiállítja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó
tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a veszélyes anyagok jegyzékének I.
részét.
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 26. cikkel
összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a veszélyes
anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány IV. melléklet szerinti mintájának
aktualizálásával kapcsolatban.
(2)          A 8. cikk (6) bekezdése szerinti
végső vizsgálat sikeres lezárultát követően a szakhatóság az V.
melléklet szerinti mintának megfelelően kiállítja az újrafeldolgozásra
való alkalmasságot igazoló tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a
veszélyes anyagok jegyzékét és a hajó-újrafeldolgozási tervet.
(3)          A Bizottság felhatalmazást kap, hogy
a 26. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az
újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány V. melléklet szerinti
mintájának aktualizálásával kapcsolatban. A többi tagállam elfogadja a
vizsgálat lezárultát követően a (2) bekezdéssel összhangban kiállított, az
újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt, és azt e rendelet
alkalmazásában ugyanolyan érvényűnek tekinti, mint az általuk kiállított
tanúsítványokat.
(4)          A újrafeldolgozásra való
alkalmasságot igazoló tanúsítványt vagy a szakhatóság, vagy az annak nevében
eljáró elismert szervezet állítja ki, illetve látja el bejegyzéssel.
11. cikk
A tanúsítványok időbeli hatálya és
érvényessége
(1)          A veszélyes anyagok jegyzékére
vonatkozó tanúsítvány kiállítása a szakhatóság által meghatározott, öt évet meg
nem haladó időtartamra történik.
(2)          Az e rendelet 10. cikke szerint
kiállított, a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány nem érvényes a
következő esetekben:
a)      ha a hajó állapota lényegesen eltér a
tanúsítványban megadottaktól, ideértve azt az esetet is, ha a veszélyes anyagok
jegyzékének I. részét nem gondozzák vagy aktualizálják megfelelően a hajó
szerkezetében és felszerelésében bekövetkező változások nyomán;
b)      ha a megújító vizsgálat nem kerül
elvégzésre a szakhatóság által megállapított, öt évet meg nem haladó
időközönként;
c)      ha a tanúsítványt nem e rendelet 10.
cikkének megfelelően állították ki, illetve látták el bejegyzéssel.
(3)          Az e rendelet 10. cikke szerint
kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány nem
érvényes, ha a hajó állapota lényegesen eltér a tanúsítványban megadottaktól.
(4)          Az újrafeldolgozásra való
alkalmasságot igazoló tanúsítványt a szakhatóság állítja ki három hónapot meg
nem haladó időtartamra. Az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló
tanúsítvány időbeli hatályát a szakhatóság vagy az annak nevében eljáró
elismert szervezet meghosszabbíthatja oly módon, hogy abba beleessen a hajónak
közvetlenül az újrafeldolgozó létesítménybe vezető egyszeri útja.
III. cím – Hajó-újrafeldolgozó
létesítmények
12. cikk
A hajó-újrafeldolgozó létesítményekre
vonatkozó követelmények
A hajók újrafeldolgozása kizárólag a
hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékébe felvett létesítményekben
végezhető.
Annak érdekében, hogy valamely
hajó-újrafeldolgozó létesítményt az európai jegyzékbe felvegyék, teljesítenie
kell az alábbi követelményeket:
a)           tervezésének, megépítésének és
üzemeltetésének biztonságos és környezetkímélő módon kell történnie;
b)           olyan irányítási és nyomonkövetési
rendszereket, eljárásokat és technikákat kell alkalmaznia, amelyek nem
veszélyeztetik a munkavállalók és a létesítmény közelében élő lakosság
egészségét, illetve amelyek megelőzik, mérsékelik, minimalizálják és
lehetőség szerint kizárják a hajó-újrafeldolgozás kedvezőtlen
környezeti hatásait;
c)           meg kell előznie az emberi
egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat;
d)           ki kell dolgoznia és jóvá kell
hagynia egy hajó-újrafeldolgozó létesítményi tervet;
e)           ki kell dolgoznia és gondoznia kell
egy vészhelyzeti készültségi és reagálási tervet;
f)            gondoskodnia kell a munkavállalók
biztonságáról és képzéséről, ideértve az egyéni védőeszközök
használatának biztosítását is az ezt igénylő műveletek esetében;
g)           nyilvántartásokat kell vezetnie az
eseményekről, balesetekről, foglalkozási megbetegedésekről és
krónikus hatásokról, valamint – ha az illetékes hatóság úgy kívánja – jelentést
kell tennie valamennyi, a munkavállalók biztonságát, az emberi egészséget és a
környezetet veszélyeztető vagy potenciálisan veszélyeztető
eseményről, balesetről, foglalkozási megbetegedésről és krónikus
hatásról;
h)           gondoskodnia kell a veszélyes
anyagok biztonságos és környezetkímélő kezeléséről;
i)            tevékenységeinek végzése az
illetékes hatóságainak engedélyéhez kötött;
j)            a létesítmény minden részéhez
hozzáférést kell biztosítania olyan vészhelyzeti reagálási eszközök számára,
mint a tűzoltó felszerelések és járművek, a mentőautók és a
mentődaruk;
k)           az újrafeldolgozási folyamat során
gondoskodnia kell a hajókon lévő veszélyes anyagok elszigeteléséről,
megakadályozva azok kiszökését a környezetbe, különös tekintettel a dagálykor
víz alá kerülő területre;
l)            bizonyítania kell, hogy képes féken
tartani a szivárgásokat, különösen a dagálykor vízzel borított területet
érintően;
m)          a veszélyes anyagok és hulladékok
kezelését kizárólag hatékony folyadékelvezető rendszerekkel ellátott
vízhatlan padlózaton végezheti;
n)           gondoskodnia kell arról, hogy az
újrafeldolgozási tevékenység során keletkező hulladékokat kizárólag olyan
hulladékkezelő létesítménybe szállítsák, amely engedéllyel rendelkezik az
ilyen hulladékoknak az emberi egészséget nem veszélyeztető és környezetkímélő
módon való kezelésére és ártalmatlanítására.
Az n) pont
alkalmazásában a hulladékhasznosítási vagy -ártalmatlanítási művelet
tekintetében vélelmezhető a környezetvédelmi szempontból megfelelő
gazdálkodás, ha a hajó-újrafeldolgozó létesítmény képes bizonyítani, hogy a
hulladékot átvevő hulladékkezelő létesítmény működése az uniós
szabályozásban foglalt előírásokkal egyenértékű egészség- és
környezetvédelmi normáknak felel meg.
13. cikk
A hajó-újrafeldolgozó létesítmény igazolási
kötelezettsége
A hajó-újrafeldolgozó létesítmény köteles
igazolni a 12. cikkben meghatározott követelményeknek való megfelelését annak
érdekében, hogy hajó-újrafeldolgozást végezhessen és felvételre kerüljön az
európai jegyzékbe.
A hajó-újrafeldolgozó létesítmény köteles
különösen:
1)           megnevezni az illetékes hatóság
által számára a hajó-újrafeldolgozás végzésére kiadott jogosítványt,
felhatalmazást vagy engedélyt, és megadja az azon hajók méretére (teljes hossz,
szélesség és üres vízkiszorítás) vonatkozó korlátozásokat, amelyek
újrafeldolgozására jogosult, illetve az egyéb alkalmazandó korlátozásokat;
2)           tanúsítani, hogy az uniós tagállami
lobogó alatt közlekedő hajókat kizárólag e rendelet rendelkezéseivel
összhangban veszi át újrafeldolgozásra;
3)           igazolni, hogy a
hajó-újrafeldolgozás egész folyamata során képes a belépésre való
alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való
alkalmassággal összefüggő követelmények megállapítására, naprakészen
tartására és nyomon követésére;
4)           rendelkezésre bocsátani a
létesítmény határait és az egyes újrafeldolgozási tevékenységek végzésének
azokon belüli helyszíneit jelölő térképet;
5)           az I. mellékletben említett
anyagokra és további olyan veszélyes anyagokra vonatkozóan, amelyek a hajó
szerkezetében előfordulhatnak, megadni:
a)      hogy rendelkezik-e engedéllyel az adott
veszélyes anyag eltávolítására. Ha igen, meg kell adnia az eltávolításra
jogosult felelős személyeket, valamint igazolnia kell azok szakmai
alkalmasságát;
b)      mely hulladékkezelési eljárást fogja
alkalmazni (égetés, hulladéklerakóban történő elhelyezés vagy egyéb), és
igazolnia kell, hogy az alkalmazott eljárás nem veszélyezteti az emberi
egyészséget, nem károsítja a környezetet, és különösen:
i.           nem jelent kockázatot a víz, a
levegő, a talaj, a növény- és állatvilág szempontjából;
ii.          nem okoz kellemetlen zajt vagy
szagot;
iii.         nem befolyásolja hátrányosan a tájat
vagy a különleges érdeklődésre számot tartó helyeket;
c)      mely hulladékkezelési eljárást fogják
alkalmazni, ha a veszélyes anyagokat egy, a hajó-újrafeldolgozó létesítményen
kívüli hulladékkezelő létesítménybe kívánja szállítani. Az egyes
hulladékkezelő létesítmények tekintetében a következő információkat
kell megadnia:
i.           a hulladékkezelő létesítmény
neve és címe;
ii.          bizonyíték arra vonatkozóan, hogy a
hulladékkezelő létesítmény jogosult a veszélyes anyagok kezelésére;
iii.         a hulladékkezelési eljárás
ismertetése;
iv.         bizonyíték arra vonatkozóan, hogy a
hulladékkezelési eljárás nem veszélyezteti az emberi egyészséget, nem károsítja
a környezet, és különösen:
–
nem jelent kockázatot a víz, a levegő, a
talaj, a növény- és állatvilág szempontjából;
–
nem okoz kellemetlen zajt vagy szagot;
–
nem befolyásolja hátrányosan a tájat vagy a
különleges érdeklődésre számot tartó helyeket.
14. cikk
Tagállami területen lévő
hajó-újrafeldolgozó létesítmények engedélyezése
(1)          Az illetékes hatóságok engedélyezik
a hajó-újrafeldolgozás végzését a területükön lévő azon
hajó-újrafeldolgozó létesítmények számára, amelyek megfelelnek a 12. cikkben
meghatározott követelményeknek. Ez az engedély az egyes hajó-újrafeldolgozó
létesítményeknek legfeljebb ötéves időszakra adható.
(2)          A tagállamok összeállítják és
aktualizálják az általuk az (1) bekezdésnek megfelelően engedélyezett
hajó-újrafeldolgozó létesítmények listáját.
(3)          A (2) bekezdésben említett listát
haladéktalanul, legkésőbb azonban egy évvel e rendelet hatálybalépése után
meg kell küldeni a Bizottságnak.
(4)          Ha valamely hajó-újrafeldolgozó
létesítmény többé nem felel meg a 12. cikkben meghatározott követelményeknek, a
tagállam visszavonja az érintett létesítménynek adott engedélyt, és erről
haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
(5)          Ha az (1) bekezdésnek
megfelelően új hajó-újrafeldolgozó létesítményt engedélyezett, a tagállam
erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
15. cikk
Az Unió területén kívüli
hajó-újrafeldolgozó létesítmények
(1)          Ha valamely, az Unió területén
kívüli újrafeldolgozó társaság tagállami lobogó alatt közlekedő hajókat
kíván újrafeldolgozni, kérelmet kell benyújtania a Bizottsághoz arra
irányulóan, hogy hajó-újrafeldolgozó létesítményét felvegyék az európai
jegyzékbe.
(2)          A kérelemhez csatolnia kell a 13.
cikk és a VI. melléklet szerinti, arra vonatkozó információkat és kísérő
bizonyítékokat, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény megfelel a 12. cikkben
meghatározott követelményeknek.
A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 26. cikkel
összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a
hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosítására vonatkozó, a VI. melléklet
szerinti minta aktualizálásával kapcsolatban.
(3)          Az európai jegyzékbe való felvételre
vonatkozó kérelem benyújtásával a hajó-újrafeldolgozó létesítmény elfogadja
annak lehetőségét, hogy a Bizottság vagy a nevében eljáró személyek az
európai jegyzékbe való felvételt megelőzően vagy azt követően
helyszíni szemlét végezzenek a szóban forgó létesítményben annak
ellenőrzésére, hogy megfelel-e a 12. cikkben meghatározott
követelményeknek.
(4)          A (2) bekezdéssel összhangban
nyújtott információk és kísérő bizonyítékok értékelése alapján a Bizottság
végrehajtási jogi aktus útján dönt arról, hogy az Unió területén kívüli
hajó-újrafeldolgozó létesítményt felveszi-e az európai jegyzékbe. Az említett
végrehajtási jogi aktust a 27. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárással
összhangban kell elfogadni.
16. cikk
A hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai
jegyzékének összeállítása és aktualizálása
(1)          A Bizottság végrehajtási jogi aktus
útján, a 27. cikk szerinti vizsgálóbizottsági eljárással összhangban létrehozza
azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékét, amelyek:
a)      az Unió területén találhatók és
szerepelnek valamely, a 14. cikk (3) bekezdésének megfelelően elküldött
tagállami értesítésben;
b)      az Unió területén kívül találhatók és a 15.
cikk (4) bekezdésének megfelelő döntés szerint belekerültek az európai
jegyzékbe.
(2)          Az európai jegyzéket legkésőbb
e rendelet hatálybalépésének napja után harminchat hónappal közzé kell tenni az
Európai Unió Hivatalos Lapjában és a Bizottság internetes oldalain.
(3)          Elfogadása után a Bizottság
végrehajtási jogi aktusok útján, a 27. cikk szerinti vizsgálóbizottsági
eljárással összhangban rendszeresen aktualizálja az európai jegyzéket annak
érdekében, hogy:
a)      abba felvegye azokat a
hajó-újrafeldolgozó létesítményeket, amelyek tekintetében az alábbi feltételek
közül valamelyik fennáll:
i. a létesítményt a 13. cikknek megfelelően
engedélyezték;
ii. a létesítmény felvételéről az európai
jegyzékbe a 15. cikk (4) bekezdésének megfelelően döntést hozott;
b)      abból törölje azokat a
hajó-újrafeldolgozó létesítményeket, amelyek tekintetében az alábbi feltételek
közül valamelyik fennáll:
1)      a létesítmény többé nem felel meg a 12.
cikkben meghatározott követelményeknek;
2)      a létesítményt öt évnél régebben vették
fel a jegyzékbe, és nem igazolta hogy továbbra is megfelel a 12. cikkben meghatározott
követelményeknek.
(4)          A tagállamok minden olyan
tájékoztatást megadnak a Bizottságnak, amely releváns lehet az európai jegyzék
aktualizálása szempontjából. A releváns információkat a Bizottság továbbítja a
többi tagállam felé.
IV. cím – Általános igazgatási rendelkezések
17. cikk
Nyelv
A veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó
tanúsítványt és az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt a
kiállító tagállam valamely hivatalos nyelvén kell elkészíteni, és amennyiben az
az angoltól, a franciától és a spanyoltól eltérő nyelv, le kell fordítani
az említett nyelvek egyikére.
18. cikk
Az
illetékes hatóságok kijelölése
A tagállamok kijelölik az e rendelet
végrehajtásáért felelős illetékes hatóságokat és erről értesítést
küldenek a Bizottságnak.
19. cikk
Kapcsolattartók kijelölése
(1)          A tagállamok és
a Bizottság kijelölnek egy-egy vagy több kapcsolattartó személyt, akik az
érdeklődő természetes vagy jogi személyek tájékoztatásáért és
tanácsokkal való ellátásáért felelnek. A Bizottság által kijelölt
kapcsolattartó továbbít a tagállami kapcsolattartók felé minden olyan kérdést,
amely az utóbbiak illetékességi körébe tartozik, és viszont.
(2)          A tagállamok értesítik
a Bizottságot a kapcsolattartó személyek kijelöléséről.
20. cikk
A kapcsolattartók ülése
A Bizottság – a tagállamok kérésére
vagy amikor azt indokoltnak látja – rendszeres időközönként megszervezi
a kapcsolattartók ülését, hogy megvitassa velük az e rendelet
végrehajtása során felmerült kérdéseket. Ha annak célszerűségében
valamennyi tagállam és a Bizottság egyetért, a Bizottság ezekre az
ülésekre vagy azok egyes részeire az érdekelteket is meghívhatja.
V. cím – Jelentéstétel és
végrehajtás
21. cikk
A hajótulajdonosokra vonatkozó értesítési
és jelentéstételi követelmények
A hajótulajdonos köteles:
a)           legalább 14 nappal az
újrafeldolgozás tervezett megkezdése előtt írásban értesíteni a
szakhatóságot az adott hajó újrafeldolgoztatására vonatkozó szándékáról annak
érdekében, hogy a szakhatóság felkészülhessen az e rendelet által előírt
vizsgálatra és tanúsításra;
b)           az újrafeldolgozás tervezett
megkezdéséről szóló, a hajó-újrafeldolgozó létesítmény által a 9. cikk (4)
bekezdése b) pontjának megfelelően elkészített jelentést továbbítani a
szakhatóság felé;
c)           az újrafeldolgozás lezárultáról szóló,
a hajó-újrafeldolgozó létesítmény által a 9. cikk (4) bekezdése f) pontjának
megfelelően elkészített jelentést továbbítani a szakhatóság felé.
22. cikk
A tagállamok jelentései
(1)          Az egyes tagállamok jelentést
küldenek a Bizottságnak a következő információk megadásával:
a)      a lobogójuk alatt közlekedő azon
hajók listája, amelyek részére veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó
tanúsítványt állítottak ki, valamint az újrafeldolgozó társaság neve és a
hajó-újrafeldolgozó létesítmény telephelye az újrafeldolgozásra való
alkalmasságot igazoló tanúsítványban feltüntetettek szerint;
b)      a lobogójuk alatt közlekedő azon
hajók listája, amelyek tekintetében az újrafeldolgozás lezárultáról igazolást
kaptak;
c)      tájékoztatás a jogosulatlan
újrafeldolgozásról és az általuk hozott intézkedésekről.
(2)          A jelentést az egyes tagállamok 2015.
december 31-ig, majd ezt követően kétévente küldik meg.
(3)          A jelentéseket elektronikus formában
kell megküldeni a Bizottságnak.
23. cikk
Végrehajtás a tagállamokban
(1)          A tagállamok hatékony, arányos és
visszatartó erejű szankciók alkalmazásáról gondoskodnak azon hajók
esetében:
a)      amelyek nem tartják a fedélzetükön az 5.
cikkben és a 28. cikkben előírt veszélyes anyagok jegyzékét;
b)      amelyeket anélkül küldtek
újrafeldolgozásra, hogy megfeleltek volna a 6. cikkben előírt, az
újrafeldolgozás előkészítésére vonatkozó általános követelményeknek;
c)      amelyeket a 6. cikkben előírt, a
veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány nélkül küldtek
újrafeldolgozásra;
d)      amelyeket a 6. cikkben előírt, az
újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány nélkül küldtek
újrafeldolgozásra;
e)      amelyeket a szakhatóságnak a 21. cikkben
előírt, írásban való értesítése nélkül küldtek újrafeldolgozásra;
f)       amelyek újrafeldolgozására nem a 7.
cikkben előírt hajó-újrafeldolgozási tervvel összhangban került sor.
(2)          A szankcióknak hatékonyaknak,
arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. Ezen belül különösen
ha az adott hajót olyan létesítménybe küldték újrafeldolgozásra, amely nem
szerepel a hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékében, a szankciót
legalább annak az árnak megfelelő összegben kell kiszabni, amelyet a
hajótulajdonosnak a hajóért fizettek.
(3)          A tagállamok két- vagy többoldalú
együttműködés útján előmozdítják e rendelet esetleges megkerülésének
és megsértésének megelőzését és feltárását.
(4)          A tagállamok megnevezik állandó
személyzetük azon tagjait, akik felelősek a (3) bekezdésben említett
együttműködésért. Az erről szóló információkat megküldik a
Bizottságnak, a Bizottság pedig eljuttatja az érintett személyeknek a tagállami
felelősök egységes szerkezetbe foglalt jegyzékét.
(5)          Ha egy hajót eladtak és az eladást
követő hat hónapon belül újrafeldolgozásra küldtek egy olyan
létesítménybe, amely nem szerepel a hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai
jegyzékében, a szankciókat:
a)      az utolsó és az utolsó előtti
tulajdonosra együttesen kell kiszabni, amennyiben a hajó továbbra is valamely
EU-tagállam lobogóját viseli;
b)      az utolsó előtti tulajdonosra kell
kiszabni, amennyiben a hajó már nem viseli valamely EU-tagállam lobogóját.
(6)          A tagállamok mentességeket
állapíthatnak meg az (5) bekezdésben említett szankciók tekintetében abban az
esetben, ha a hajótulajdonos nem újrafeldolgoztatási szándékkal adta el
hajóját. Ilyenkor a tagállamok megkövetelik, hogy a hajótulajdonos
bizonyítékokkal – köztük az adásvételi szerződés egy példányával –
igazolja állítását.
(7)          A tagállamok rendszeresen értesítik
a Bizottságot az e rendelet végrehajtását érintő és az alkalmazandó
szankciókra vonatkozó nemzeti szabályozásukról.
24. cikk
Intézkedés iránti kérelem
(1)          Az e rendelet megsértése által
érintett vagy vélhetően érintett, vagy az e rendelet megsértésével
kapcsolatos környezetvédelmi döntéshozatalban kellő érdekeltséggel
rendelkező, vagy – alternatív lehetőségként – azon természetes vagy
jogi személyek, akik jogaik sérelmére hivatkoznak, amennyiben azt az adott
tagállam közigazgatási eljárási jogszabályai előfeltételként szabják,
jogosultak arra, hogy a tagállami kapcsolattartóknál megtegyenek bármely, az e
rendelet megsértésének tudomásukra jutott eseteire vagy e rendelet
megsértésének közvetlen veszélyére vonatkozó észrevételt, valamint jogosultak
arra, hogy az illetékes hatóságnál e rendelet alapján intézkedés megtételét
kérelmezzék.
Az e rendelet megsértésével kapcsolatos
környezetvédelmi döntéshozatalban kellő érdekeltségnek minősül
bármely, a környezet védelmét támogató és a nemzeti jog szerinti
követelményeknek megfelelő nem kormányzati szerv érdekeltsége. Az ilyen szervezetek
jogait a jogsérelemre hivatkozás szempontjából, amennyiben azt az adott
tagállam közigazgatási eljárási jogszabályai előfeltételként szabják,
szintén olyan jogoknak kell tekinteni, amelyek sérülhetnek.
(2)          Az intézkedés iránti kérelemhez
mellékelni kell az e rendelet szóban forgó megsértésével kapcsolatban
benyújtott észrevételeket alátámasztó megfelelő információkat és adatokat.
(3)          Amennyiben az intézkedés iránti
kérelem és a mellékelt észrevételek valószínűsítik a rendelet
megsértésének megtörténtét, az illetékes hatóság megvizsgálja az észrevételeket
és az intézkedés iránti kérelmet. Ilyen esetben az illetékes hatóság
lehetőséget ad az újrafeldolgozó társaságnak az intézkedés iránti
kérelemmel és a mellékelt észrevételekkel kapcsolatos álláspontjának kifejtésére.
(4)          Az illetékes hatóság haladéktalanul
és minden esetben a nemzeti jog megfelelő rendelkezéseivel összhangban
tájékoztatja az (1) bekezdésben említett személyeket, akik a hatóságnál az
észrevételeket tették, arról, hogy az intézkedés iránti kérelem nyomán
született döntés értelmében intézkedik-e, vagy elutasítja az intézkedés iránti
kérelmet, valamint tájékoztatást ad a döntés okairól.
(5)          E rendelet megsértésének közvetlen
veszélye esetén a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák az (1) és a (4)
bekezdés rendelkezéseit.
25. cikk
Hozzáférés a
jogszolgáltatáshoz
(1)          A tagállamok biztosítják, hogy a 24.
cikk (1) bekezdésében említett személyek bírósághoz vagy olyan más független és
pártatlan köztestülethez fordulhatnak, amely e rendelet alkalmazásában
hatáskörrel rendelkezik az illetékes hatóság határozatainak, eljárásainak és
mulasztásainak eljárásjogi és anyagi jogi szempontból történő
felülvizsgálatára.
(2)          E rendelet nem sérti a nemzeti jog
azon rendelkezéseit, amelyek a jogszolgáltatáshoz való hozzáférést
szabályozzák, valamint amelyek értelmében a bírósági eljárás kezdeményezését
megelőzően ki kell meríteni a közigazgatási felülvizsgálati
eljárásokat.
VI. cím – Záró rendelkezések
26. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)          A felhatalmazáson alapuló jogi
aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazások az e
cikkben meghatározott feltételekkel gyakorolhatók.
(2)          A Bizottság e rendelet
hatálybalépésétől kezdődően, határozatlan időre
felhatalmazást kap az 5., a 9., a 10. és a 15. cikkben említett felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok elfogadására.
(3)          Az Európai Parlament vagy a Tanács
bármikor visszavonhatja a (2) bekezdésben említett felhatalmazásokat. A
visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást.
A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését
követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép
hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló
jogi aktusok érvényességét.
(4)          A Bizottság a felhatalmazáson
alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg
értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5)          A (2) bekezdés alapján elfogadott
felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az aktusról szóló
értesítést követő két hónapos időtartamon belül sem az Európai
Parlament, sem a Tanács nem emel ellene kifogást, vagy ha az említett
időtartam leteltét megelőzően az Európai Parlament és a Tanács
egyaránt tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy nem emel kifogást. Az Európai
Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal
meghosszabbodik.
27. cikk
Bizottsági eljárás
(1)          A Bizottság munkáját egy bizottság
segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottság.
(2)          E bekezdésre történő
hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
28. cikk
Átmeneti
rendelkezések
(1)          A veszélyes anyagok jegyzékét
legfeljebb öt évvel e rendelet hatálybalépését követően valamennyi hajóra
vonatkozóan össze kell állítani.
(2)          Az európai jegyzék közzététele
előtt a tagállamok engedélyezhetik a hajó-újrafeldolgozást az Unió
területén kívüli létesítményekben, feltéve, hogy az adott hajó-újrafeldolgozó
létesítményt a 12. cikkben meghatározott követelményeknek való megfelelés
tekintetében ellenőrzik a hajótulajdonosoktól, a hajó-újrafeldolgozó
létesítményektől vagy más forrásból származó információk alapján.
29. cikk
Az 1013/2006/EK rendelet módosítása
Az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3)
bekezdése a következő ponttal egészül ki:
„i)         a(z) [a
rendelet teljes címe] szóló XX/XX/EU rendelet(*) alkalmazási körébe tartozó
hajók.
________________
(*) HL L […],
[…], [..] o.”
30. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság legfeljebb két évvel a Hongkongi
Egyezmény hatálybalépésének időpontja után felülvizsgálja ezt a
rendeletet. E felülvizsgálat keretében megfontolja a Hongkongi Egyezmény részes
felei által engedélyezett létesítmények felvételét a hajó-újrafeldolgozó
létesítmények európai jegyzékébe annak érdekében, hogy el lehessen kerülni a
párhuzamos munkavégzést és a felesleges adminisztratív terheket.
31. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő 365. napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében
kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben,
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
I. MELLÉKLET
A VESZÉLYES ANYAGOK JEGYZÉKÉBEN FIGYELEMBE VEENDŐ ANYAGOK
1.           Azbesztet tartalmazó anyagok
2.           Ózonréteget lebontó anyagok:
az ózonréteget lebontó anyagokról szóló Montreali Jegyzőkönyv e melléklet
alkalmazásakor vagy értelmezésekor hatályos változata 1. cikkének 4. pontjában
meghatározott és A., B., C. vagy E. függelékében felsorolt szabályozott
anyagok. A hajón fellelhető ózonlebontó anyagok közé – nem kizárólagosan –
a következők tartoznak:
·
halon 1211 bróm-klór-difluor-metán
·
halon 1301 bróm-trifluor-metán, halon 2402 1,2-dibróm-1,1,2,2-tetrafluor-etán
(más néven halon 114B2)
·
CFC-11 triklór-fluor-metán, CFC-12
diklór-difluor-metán, CFC-113 1,1,2-triklór-1,2,2-trifluor-etán
·
CFC-114 1,2-diklór-1,1,2,2-tetrafluor-etán, CFC-115
klór-pentafluor-etán
3.           Poliklórozott bifenileket
(PCB) tartalmazó anyagok
4.           A hajókon alkalmazott káros
lerakódásgátló rendszerek tilalmáról, illetve korlátozásáról szóló nemzetközi
egyezmény (AFS-egyezmény) I. melléklete által szabályozott lerakódásgátló
vegyületek és rendszerek
5.           Perfluoroktán-szulfonsavat és
származékait (PFOS) tartalmazó anyagok
6.           Kadmium és vegyületei
7.           Hat vegyértékű króm és
vegyületei
8.           Ólom és vegyületei
9.           Higany és vegyületei
10.         Polibrómozott bifenilek
(PBB-k)
11.         Polibrómozott difenil-éterek
(PBDE-k)
12.         Poliklórozott naftalinok
(háromnál több klóratom)
13.         Radioaktív anyagok
14.         Egyes rövid láncú klórozott
paraffinok (alkánok, C10–C13, klór-)
15.         Brómozott égésgátló (HBCDD)
II. MELLÉKLET
JELENTÉS A HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÁS TERVEZETT MEGKEZDÉSÉRŐL (MINTA)
A(z)
………………………….. (a hajó-újrafeldolgozó
létesítmény neve)
telephelye:
………………………….. (a hajó-újrafeldolgozó
létesítmény teljes címe)
mely felvételre került a hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek a hajók
újrafeldolgozásáról szóló XXXX/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel
létrehozott európai jegyzékébe,
………………………….. (engedélyező
ország) kormányának felügyelete alatt
a(z)………………………….. (az illetékes hatóság teljes neve) engedélyével
....................................................................... (az
engedély kiállításának dátuma: éééé/hh/nn)-tól/-től
hajó-újrafeldolgozás végzésére jogosult.
Fent nevezett hajó-újrafeldolgozó létesítmény kijelenti, hogy minden
tekintetben felkészült
a(z)
…………………………….(IMO-szám) számú hajó újrafeldolgozásának megkezdésére.
A hajók újrafeldolgozásáról szóló XXXX/EU európai parlamenti és tanácsi
rendelet rendelkezései értelmében
………………………….. (engedélyező
ország teljes neve) kormányának felügyelete alatt
…………………………..
(a(z) XXXX/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet által feljogosított
személy vagy szervezet teljes neve) engedélyével
....................................................................... (a
kiállítás dátuma: éééé/hh/nn)-án/-én kiállított, az
újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány mellékelve található.
Aláírás:
………….
III. MELLÉKLET
IGAZOLÁS A HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÁS LEZÁRULTÁRÓL (MINTA)
Igazolás
a(z): ………………………….. (a hajó neve az újrafeldolgozó létesítménybe való
érkezésekor / a lajstromból való törlésekor) hajó
újrafeldolgozásának lezárultáról
Az újrafeldolgozásra átvett hajó adatai
 Megkülönböztető szám vagy betűjel ||
 Lajstromozás szerinti kikötő ||
 Bruttó űrtartalom ||
 IMO-szám ||
 A hajótulajdonos neve és címe ||
 A bejegyzett tulajdonos IMO-azonosítószáma ||
 A társaság IMO-azonosítószáma ||
 A hajó építésének időpontja ||
IGAZOLJUK,
HOGY
fent nevezett hajó a
hajó-újrafeldolgozási tervnek megfelelően és a hajók újrafeldolgozásáról
szóló XX/XX/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban
újrafeldolgozásra került
………………………………………………….. (az
engedéllyel rendelkező hajó-újrafeldolgozó létesítmény neve és telephelye)-ban/-ben,
és a
hajó újrafeldolgozása …………………………………………………..
(az újrafeldolgozás lezárultának dátuma:
éééé/hh/nn)-án/-én lezárult.
Kelt …………………………..(az igazolás kiállításának helye)-ban/-ben,
………………………………………… (az igazolás kiállításának dátuma)-án/-én.
(a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosának
vagy az annak nevében eljáró képviselőnek az aláírása)
IV. MELLÉKLET
TANÚSÍTVÁNY A VESZÉLYES ANYAGOK JEGYZÉKÉRŐL (MINTA)
(hivatalos bélyegző)(állam)
Kiállítva a hajók újrafeldolgozásáról szóló XX/XX/EU európai parlamenti
és tanácsi rendelet (a továbbiakban: „a rendelet”) rendelkezései értelmében
……………………………………………………………………………(az
állam teljes neve)
kormánya felügyelete
alatt
…………………………..………………………………(a
rendelet által feljogosított személy vagy szervezet teljes neve) engedélyével
A hajó adatai
 A hajó neve ||
 Megkülönböztető szám vagy betűjel ||
 Lajstromozás szerinti kikötő ||
 Bruttó űrtartalom ||
 IMO-szám ||
 A hajótulajdonos neve és címe ||
 A bejegyzett tulajdonos IMO-azonosítószáma ||
 A társaság IMO-azonosítószáma ||
 A hajó építésének időpontja ||
A veszélyes
anyagok jegyzéke I. részének adatai
A
veszélyes anyagok jegyzéke I. részének azonosító/hitelesítési száma: ………………………………………………………….
IGAZOLJUK,
HOGY
1.           a rendelet 8. cikkének
értelmében a hajó vizsgálata megtörtént,
2.           a vizsgálat kimutatta, hogy a
veszélyes anyagok jegyzékének I. része teljes mértékben megfelel a rendelet
vonatkozó rendelkezéseinek.
A tanúsítvány
alapjául szolgáló vizsgálat elvégzésre került: ………………………………………………………...(éééé/hh/nn)-án/-én.
A tanúsítvány
érvényes: ………………………………...(éééé/hh/nn)-ig.
Kelt ………………………………(a tanúsítvány
kiállításának helye)-ban/-ben,
…………………………. (a tanúsítvány kiállításának dátuma:
éééé/hh/nn)-án/-én.
(a tanúsítványt
kiállító, aláírásra jogosult tisztviselő aláírása)
(a hatóság
bélyegzője vagy pecsétje)
BEJEGYZÉS AZ ÖT ÉVNÉL RÖVIDEBB IDEIG ÉRVÉNYES TANÚSÍTVÁNY
ÉRVÉNYESSÉGÉNEK MEGHOSSZABBÍTÁSÁRÓL[27]
A hajó megfelel a
rendelet vonatkozó rendelkezéseinek, ezért a tanúsítvány a rendelet 10. cikke
értelmében ……… (éééé/hh/nn)-ig
érvényesnek tekintendő.
Aláírás:............................................................ (az aláírásra jogosult tisztviselő aláírása)
Hely: ……………….
Dátum:............................................................ (éééé/hh/nn)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
BEJEGYZÉS A MEGÚJÍTÓ VIZSGÁLAT
LEZÁRULTÁRÓL[28]
A hajó megfelel a
rendelet vonatkozó rendelkezéseinek, ezért a tanúsítvány a rendelet 10. cikke
értelmében....................................................................... ................(éééé/hh/nn)-ig
érvényesnek tekintendő.
Aláírás:............................................................ (az aláírásra jogosult tisztviselő aláírása)
Hely:...............................................................
Dátum:............................................................ (éééé/hh/nn)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
BEJEGYZÉS A TANÚSÍTVÁNY ÉRVÉNYESSÉGÉNEK A VIZSGÁLATI KIKÖTŐ
ELÉRÉSÉIG TARTÓ VAGY EGY TÜRELMI IDŐRE SZÓLÓ MEGHOSSZABBÍTÁSÁRÓL[29]
A tanúsítvány a rendelet 10. cikke értelmében………………................(éééé.hh.nn)-ig
érvényesnek tekintendő.
Aláírás: ………………………….. (az aláírásra jogosult tisztviselő
aláírása)
Hely:……………………………………………………………………..……………………..
Dátum: ………………………………………………………………………….. (éééé/hh/nn)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
BEJEGYZÉS A KIEGÉSZÍTŐ VIZSGÁLATRÓL[30]
A rendelet 8. cikkével összhangban elvégzett kiegészítő vizsgálat megállapította,
hogy a hajó megfelel a rendelet vonatkozó rendelkezéseinek.
Aláírás: ………………………….. (az aláírásra jogosult
tisztviselő aláírása)
Hely:...................................................................................................................................................
Dátum: ……………………………………………………………………………(éééé/hh/nn)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
V. MELLÉKLET
TANÚSÍTVÁNY AZ ÚJRAFELDOLGOZÁSRA VALÓ ALKALMASSÁGRÓL (MINTA)
(hivatalos bélyegző)    (állam)
Kiállítva a hajók újrafeldolgozásáról szóló
XX/XX/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: „a rendelet”)
rendelkezései értelmében
……………………..……………………..(az állam teljes neve) kormányának felügyelete alatt
…………………………..……………(a rendelet alapján
feljogosított személy vagy szervezet teljes neve) engedélyével
A hajó adatai
 A hajó neve ||
 Megkülönböztető szám vagy betűjel ||
 Lajstromozás szerinti kikötő ||
 Bruttó űrtartalom ||
 IMO-szám ||
 A hajótulajdonos neve és címe ||
 A bejegyzett tulajdonos IMO-azonosítószáma ||
 A társaság IMO-azonosítószáma ||
 A hajó építésének időpontja ||
A hajó-újrafeldolgozó létesítmény adatai
 A hajó-újrafeldolgozó létesítmény neve ||
 Az újrafeldolgozó társaság azonosító száma[31] ||
 Teljes cím ||
 A rendeletnek való megfelelést igazoló dokumentum lejárata ||
A veszélyes anyagok jegyzékének adatai
A
veszélyes anyagok jegyzékének azonosító/hitelesítési száma:……………
A hajó-újrafeldolgozási terv
adatai
A hajó-újrafeldolgozási terv azonosító/hitelesítési száma:……………
Megjegyzés: A rendelet 7. cikkében
előírt hajó-újrafeldolgozási terv az újrafeldolgozásra való alkalmasságot
igazoló tanúsítvány lényeges részét képezi, ezért azt csatolni kell a
tanúsítványhoz.
IGAZOLJUK,
HOGY
1.           a rendelet 8. cikkének
értelmében a hajó vizsgálata elvégzésre került;
2.           a hajó rendelkezik a
veszélyes anyagoknak a rendelet 5. cikke szerinti érvényes jegyzékével;
3.           a 7. cikkben előírt
hajó-újrafeldolgozási terv kellő összhangban van a veszélyes anyagoknak a
rendelet 5. cikke szerinti jegyzékében szereplő adatokkal, és
információkat tartalmaz a belépésre alkalmas területtel és a magas
hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas területtel szemben támasztott
követelmények megállapítására, naprakészen tartására és nyomon követésére
vonatkozóan;
4.           az a hajó-újrafeldolgozó
létesítmény, amelyben a hajó újrafeldolgozására sor kerül, szerepel a rendelet 16.
cikke szerinti európai jegyzékben.
A tanúsítvány
érvényes: ………………………………...(dátum:
éééé/hh/nn)-ig.
Kelt …………………………………………(a tanúsítvány
kiállításának helye)-ban/-ben,
…………………………………………………… (a
kiállítás dátuma: éééé/hh/nn)-án/-én
(a tanúsítványt kiállító, aláírásra jogosult tisztviselő aláírása)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
BEJEGYZÉS A TANÚSÍTVÁNY ÉRVÉNYESSÉGÉNEK A HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÓ
LÉTESÍTMÉNY KIKÖTŐJÉNEK ELÉRÉSÉIG TARTÓ VAGY EGY TÜRELMI IDŐRE SZÓLÓ
MEGHOSSZABBÍTÁSÁRÓL[32]
A tanúsítvány a rendelet 8. cikke értelmében érvényesnek
tekintendő az alábbi pontok közötti közvetlen egyszeri út idejére:
…………………………. kikötőtől
………………………….
kikötőig.
Aláírás: ………………………….. (az aláírásra jogosult
tisztviselő aláírása)
Hely:…………………………………………………..
Dátum: …………………………………………………..(éééé/hh/nn)
(a hatóság bélyegzője vagy pecsétje)
VI. MELLÉKLET
A HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÓ LÉTESÍTMÉNY AZONOSÍTÁSA (MINTA)
A
hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosítása
 A hajó-újrafeldolgozó létesítmény neve ||
 Az újrafeldolgozó társaság azonosító száma ||
 A hajó-újrafeldolgozó létesítmény teljes címe ||
 Fő kapcsolattartó ||
 Telefonszám ||
 E-mail cím ||
 Az újrafeldolgozó társaság neve, címe és elérhetőségi adatai ||
 Munkanyelv(ek) ||
[1]               Az Európai Parlament és a Tanács 1013/2006/EK rendelete
(2006. június 14.) a hulladékszállításról.
[2]               2009-ben az EU-tagállamok lobogója alatt közlekedő
hajók több mint 90%-át az OECD-államok területén kívül, többnyire Dél-Ázsiában
bontották.
[3]               A hulladéknak minősülő hajók tömegét gyakran
az üres hajó által kiszorított vízmennyiség tonnájában (ldt) fejezik ki, melyet
rakomány, üzemanyag, ballasztvíz stb. nélkül kell számítani, és amely nagyjából
a hajó acéltömegének felel meg.
[4]               A Bázeli Egyezmény részes feleinek 7. konferenciáján
elfogadott, a hajók környezetvédelmi szempontból megfelelő bontásáról
szóló VII/26 számú határozat.
[5]               Lásd a VIII/11 számú határozatot, http://archive.basel.int/meetings/cop/cop8/docs/16eREISSUED.pdf
[6]               A hajók környezetvédelmi szempontból megfelelő
bontásáról szóló OEWG-VII/12 számú határozat.
[7]               Lásd az OEWG-VII/12 számú határozatot, http://archive.basel.int/meetings/oewg/oewg7/docs/21e.pdf.
[8]               Az Európai Unió és tagállamai előterjesztése;
elérhető a következő címen: http://archive.basel.int/ships/oewg-vii12-comments/comments/eu.doc
[9]               A Bázeli Egyezmény részes feleinek 10. konferenciáján
elfogadott, a hajók környezetvédelmi szempontból megfelelő bontásáról szóló
X/AA jelzetű határozat.
[10]             A hajóbontás gyakorlatának javítására irányuló uniós
stratégiáról szóló, 2008. november 19-i közlemény (COM(2008) 767 végleges) és a
hozzá tartozó hatásvizsgálat a SEC(2008) 2846 bizottsági szolgálati
munkadokumentumban.
[11]             Az Európai Parlament és a Tanács 1013/2006/EK rendelete
(2006. június 14.) a hulladékszállításról.
[12]             http://ec.europa.eu/environment/waste/ships/index.htm
[13]             http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2009-0195+0+DOC+XML
+V0//HU
[14]             http://eescopinions.eesc.europa.eu/EESCopinionDocument.aspx?identifier=ces%5Cnat%5Cnat425%5Cces877-2009_ac.doc&language=HU
[15]             http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/envir/110626.pdf
[16]             HL L 190., 2006.7.12., 1. o.
[17]             A Bázeli Egyezménynek az egyezmény részes felei által a
III/1 számú határozattal elfogadott módosítása („tilalmi módosítás”).
[18]             HL L 312., 2008.11.22., 3. o.
[19]             HL L 55., 2011.2.28., 13. o.
[20]             HL L 196., 1967.8.16., 1. o.
[21]             HL L 353., 2008.12.31., 1. o.
[22]             HL L 131., 2009.5.28., 11. o.
[23]             HL L 255., 2005.9.30., 22. o.
[24]             HL L 243., 1996.9.24., 31. o.
[25]             HL L 286., 2009.10.31., 1. o.
[26]             HL L 223., 2010.8.25., 29. o.
[27]             Amennyiben a szakhatóság azt szükségesnek ítéli, a
vizsgálatkor ezt a bejegyzési oldalt csatolni kell a tanúsítványhoz.
[28]             Amennyiben a szakhatóság azt szükségesnek ítéli, a
vizsgálatkor ezt a bejegyzési oldalt csatolni kell a tanúsítványhoz.
[29]             Amennyiben a szakhatóság azt szükségesnek ítéli, a
vizsgálatkor ezt a bejegyzési oldalt csatolni kell a tanúsítványhoz.
[30]             Amennyiben a szakhatóság azt szükségesnek ítéli, a
vizsgálatkor ezt a bejegyzési oldalt csatolni kell a tanúsítványhoz.
[31]             A hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékében
szereplő azonosító szám.
[32]             Amennyiben a szakhatóság azt szükségesnek ítéli, ezt a
bejegyzési oldalt csatolni kell a tanúsítványhoz.