               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2015.9.14.
            COM(2015) 435 final
            2015/0198(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Unió és a Kolumbiai Köztársaság közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásnak az Európai Unió részéről történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               Az 539/2001/EK tanácsi rendelet
                  1
                felsorolja a tagállamok külső határainak átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országait. Az 539/2001/EK rendeletet Írország és az Egyesült Királyság kivételével valamennyi tagállam alkalmazza.

               Az 509/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  2
                módosította az 539/2001/EK rendeletet, aminek következtében 19 országot átsoroltak a vízumkötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országait felsoroló II. mellékletbe. Ezek az országok a következők: Dominika, Egyesült Arab Emírségek, Grenada, Kelet-Timor, Kiribati, Kolumbia, Marshall-szigetek, Mikronézia, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent és Grenadine-szigetek, Salamon-szigetek, Szamoa, Tonga, Trinidad és Tobago, Tuvalu és Vanuatu. A II. mellékletben minden előbb felsorolt országra tett utaláshoz lábjegyzet tartozik, amely rögzíti, hogy „a vízumkötelezettség alóli mentességet az Európai Unióval kötendő vízummentességi megállapodás hatálybalépésének időpontjától kell alkalmazni”.

               Az 509/2014/EU rendeletet 2014. május 20-án fogadták el, és a rendelet 2014. június 9-én lépett hatályba. Vízummentességi megállapodásokat írtak alá 2015. május 6-án (Egyesült Arab Emírségek), 2015. május 26-án (Kelet-Timor) és 2015. május 28-án (Dominika, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent és Grenadine-szigetek, Szamoa, Trinidad és Tobago, Vanuatu), és ezeket a megállapodásokat aláírásuk napjától hatálybalépésükig ideiglenesen alkalmazzák.

               Az 509/2014/EU rendelet (5) preambulumbekezdése, valamint az elfogadáskor kiadott együttes nyilatkozat értelmében Kolumbiára és Perura külön eljárás vonatkozik, amely ezen országok további értékelését teszi szükségessé a meghatározott kritériumok tekintetében, mielőtt a Bizottság a Tanács elé terjeszthetné a vízummentességi megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésére adandó felhatalmazásra vonatkozó ajánlást a szóban forgó két ország tekintetében. 2014 októberében a Bizottság jelentést
                  3
                fogadott el, melyben értékelte Kolumbia általános helyzetét az 509/2014/EU rendelet által módosított 539/2001/EK rendelet 1. cikkében felsorolt kritériumok tekintetében; a Peruról szóló jelentést
                  4
                ezzel párhuzamosan fogadták el. A jelentés a következőkre vonatkozó adatokat és fejleményeket vizsgálta: migráció és mobilitás (schengeni vízumok, jogszerű migráció, illegális migráció, az úti okmányok biztonsága és hamisítása), bűnözés és biztonság, gazdaság, kereskedelem és turizmus, külkapcsolatokkal és emberi jogokkal kapcsolatos kérdések, regionális koherencia és viszonosság. A jelentés értékelte a vízumliberalizációból következő esetleges kockázatok forgatókönyveit is. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Kolumbia gazdasági, társadalmi és biztonsági helyzetében az elmúlt években tapasztalt jelentős javulás indokolttá teszi, hogy a kolumbiaiak vízummentesen léphessenek a tagállamok területére, a vízumliberalizációval járó kockázatokat pedig – többek közt a visszatéréssel kapcsolatos együttműködés megerősítése és a helyesen végrehajtott határellenőrzések útján – kezelhetőnek értékelte. Ezenkívül a vízummentességi megállapodás tartalmazza a szükséges biztosítékokat ahhoz, hogy a megállapodást felfüggesszék vagy felmondják, amennyiben erre lenne szükség az Uniót érő biztonsági vagy migrációs kockázatok elkerüléséhez.

               2015 márciusában a Bizottság ajánlást
                  5
                nyújtott be a Tanácsnak a Kolumbiával és Peruval kötendő vízummentességi megállapodásokról szóló tárgyalások megkezdésére adandó felhatalmazásról. 2015. május 19-én a Bizottság megkapta a Tanácstól a tárgyalási irányelveket. A Kolumbiával folytatott tárgyalásokra 2015. május 20-án került sor Brüsszelben. E találkozó alkalmával sikerült áttekinteni a teljes szövegtervezetet, javasoltak néhány módosítást, és minden kérdésről megállapodás született.

               A főtárgyalók 2015. június 9-én parafálták a megállapodást; és ezt hivatalosan a 2015. június 10-i EU–CELAC csúcstalálkozó alkalmával ünnepelték meg. A megállapodás szövegét 2015. május 27-én küldték meg a tagállamoknak, akik további tájékoztatást kaptak a Tanács vízum-munkacsoportjának 2015. június 15-i ülésén.

               2.JOGALAP

               Az Unió részéről a megállapodás jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 77. cikke (2) bekezdésének a) pontja, összefüggésben annak 218. cikkével.

               A mellékelt javaslat képezi a megállapodás aláírásának jogi eszközét. A Tanács minősített többséggel hoz határozatot.

               Figyelembe véve, hogy Kolumbia rövid időn belül be tudja fejezni belső ratifikációs eljárását, az aláírásról szóló határozatjavaslat az EUMSZ 218. cikkének (5) bekezdésével összhangban az aláírás napját követő naptól előírja a megállapodás ideiglenes alkalmazását. Tekintettel arra, hogy a megállapodás megkötéséhez az Európai Parlament előzetes egyetértése szükséges, a Bizottság tájékoztatja az Európai Parlamentet a megállapodás ideiglenes alkalmazásáról.

               3.A TÁRGYALÁSOK KIMENETELE

               A Bizottság véleménye szerint teljesültek a Tanács tárgyalási irányelveiben rögzített célkitűzések, és a vízummentességi megállapodás tervezete elfogadható az Unió számára.

               A megállapodás végleges tartalma a következőképpen foglalható össze:

               Cél

               A megállapodás vízummentes utazásról rendelkezik az Európai Unió polgárai, illetve Kolumbia állampolgárai számára bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén.

               Az uniós polgároknak biztosítandó egyenlő bánásmód érdekében a megállapodást egy olyan rendelkezéssel egészítették ki, amely szerint Kolumbia csakis az Európai Unió összes tagállamával szemben függesztheti fel vagy mondhatja fel a megállapodást, és ugyanígy az Unió is csak az összes tagállamára vonatkozóan függesztheti fel vagy mondhatja fel a megállapodást.

               Az Egyesült Királyság és Írország különleges helyzetét a preambulum említi.

               Alkalmazási kör

               A vízummentesség a személyek minden kategóriájára (magán-, diplomata-, szolgálati/hivatalos és különleges útlevelek tulajdonosaira egyaránt) és bármilyen célú utazásra vonatkozik, a kereső tevékenység folytatásán kívül. Ez utóbbi kategóriára vonatkozóan a hatályos uniós vagy nemzeti jogszabályokkal összhangban valamennyi tagállam, valamint Kolumbia is szabadon bevezetheti a vízumkötelezettséget a másik Fél állampolgáraival szemben. Az összehangolt végrehajtás biztosítása érdekében a megállapodáshoz együttes nyilatkozatot csatolnak a kereső tevékenység folytatása céljából utazó személyek kategóriájának értelmezéséről.

               A tartózkodás időtartama

               A megállapodás vízummentes utazásról rendelkezik az Európai Unió polgárai, illetve Kolumbia állampolgárai számára bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén. A megállapodáshoz együttes nyilatkozatot csatolnak a bármely 180 napos időszakon belüli legfeljebb 90 napos időtartam értelmezéséről.

               A megállapodás figyelembe veszi a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállamok helyzetét. Mindaddig, amíg ezek a tagállamok nem részei a belső határok nélküli schengeni térségnek, a vízummentesség lehetővé teszi Kolumbia állampolgárai számára, hogy e tagállamok (jelenleg Bulgária, Ciprus, Horvátország és Románia) mindegyikének területén – a schengeni térség egészére számított időtartamtól függetlenül – bármely 180 napos időszakban 90 napot eltölthessenek.

               Területi hatály

               A megállapodás rendelkezéseket tartalmaz területi alkalmazásával kapcsolatban: Franciaország és Hollandia esetében Kolumbia állampolgárainak vízummentessége az említett tagállamok európai területén történő tartózkodásra korlátozódik.

               Nyilatkozatok

               A fent említett együttes nyilatkozatokon kívül további négy együttes nyilatkozatot csatolnak a megállapodáshoz:

               –Norvégiának, Izlandnak, Svájcnak és Liechtensteinnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló szoros társulásáról,

               –a vízummentességi megállapodás tartalmával és következményeivel, valamint a kapcsolódó kérdésekkel – például a beutazási feltételekkel – kapcsolatos információk teljes körű terjesztéséről,

               –a biometrikus útlevelek Kolumbiai Köztársaság általi bevezetéséről, amely kimondja, hogy Kolumbia vállalja, hogy legkésőbb 2015. augusztus 31-ig a biometrikus útleveleket bocsát ki; az együttes nyilatkozat kimondja továbbá, hogy a biometrikus útlevelek kibocsátásának 2015. december 31-ig történő elmaradása elegendő indokot szolgál a megállapodás felfüggesztéséhez, valamint

               –az illegális migrációval kapcsolatos együttműködésről. Ez a nyilatkozat emlékeztet az Unió és az Andok Közösség közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás 49. cikkének (3) bekezdése szerinti kötelezettségvállalásra az illegális migránsok visszafogadása tekintetében. A Felek szoros figyelemmel kísérik e kötelezettségvállalást és megállapodnak abban, hogy bármely Fél kérésére visszafogadási megállapodást kötnek, különösen az illegális migráció növekedése, valamint az illegális migránsok visszafogadásával kapcsolatban jelentkező problémák esetén. Amennyiben kérés esetén sem kerül sor visszafogadási megállapodás megkötésére, az elegendő okot szolgáltat a megállapodás felfüggesztésére.

               4.KÖVETKEZTETÉS

               A fenti eredmények fényében a Bizottság javasolja, hogy a Tanács:

               –határozzon a megállapodásnak az Unió nevében történő aláírásáról, és hatalmazza fel a Tanács elnökét az Unió nevében aláírásra jogosult személy(ek) kijelölésére;

               –hagyja jóvá a megállapodás ideiglenes alkalmazását annak hatálybalépéséig.

               2015/0198 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Unió és a Kolumbiai Köztársaság közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásnak az Európai Unió részéről történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének a) pontjára, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az 509/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  6
                átsorolta a Kolumbiára tett utalást az 539/2001/EK tanácsi rendelet
                  7
                I. mellékletéből a II. mellékletébe.

               (2)Az országra tett utaláshoz lábjegyzet tartozik, amely rögzíti, hogy a vízumkötelezettség alóli mentességet az Európai Unióval kötendő vízummentességi megállapodás hatálybalépésének időpontjától kell alkalmazni.

               (3)Az 509/2014/EU rendelet (5) preambulumbekezdése alapján a Bizottság értékelte Kolumbia helyzetét az említett rendeletben szereplő kritériumok tekintetében. 2014. október 29-én a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Kolumbia gazdasági, társadalmi és biztonsági helyzetében az elmúlt években tapasztalt jelentős javulás indokolttá teszi, hogy a kolumbiaiak vízummentesen léphessenek a tagállamok területére.

               (4)2015. május 19-i határozatával a Tanács felhatalmazta a Bizottságot arra, hogy tárgyalásokat folytasson az Európai Unió és Kolumbia közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásról. A megállapodással kapcsolatos tárgyalásokat 2015. május 20-án tartották.

               (5)A 2015. június 9-én parafált megállapodást alá kell írni, és a csatolt nyilatkozatokat jóvá kell hagyni. A megállapodás a hivatalos megkötésére vonatkozó eljárások lezárultáig ideiglenesen alkalmazandó.

               (6)Összhangban az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló jegyzőkönyvvel, valamint az Európai Unió keretébe beillesztett schengeni vívmányokról szóló jegyzőkönyvvel, és megerősítve, hogy e megállapodás rendelkezései az Egyesült Királyságra és Írországra nem alkalmazandók,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

               1. cikk

               Az Európai Unió és a Kolumbiai Köztársaság közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) aláírását az Európai Unió nevében a Tanács jóváhagyja, feltételezve a megállapodás megkötését.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               Az e határozathoz csatolt nyilatkozatokat az Unió nevében jóvá kell hagyni.

               3. cikk

               A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a megállapodásnak az Unió nevében történő aláírására jogosult személy(eke)t, feltételezve a megállapodás megkötését.

               4. cikk

               A megállapodás az aláírást követő naptól kezdődően ideiglenes jelleggel alkalmazandó a megkötésére vonatkozó eljárások lezárásáig.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról, HL L 81., 2001.3.21., 1. o.

                     (2)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 509/2014/EU rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendelet módosításáról, HL L 149., 2014.5.20., 67. o.

                     (3)
                  COM(2014) 665, 2014.10.29.

                     (4)
                  COM(2014) 663, 2014.10.29.

                     (5)
                  COM(2015) 119, 2015.3.11.

                     (6)
                  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 509/2014/EU rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendelet módosításáról, HL L 149., 2014.5.20., 67. o.

                     (7)
                  A Tanács 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról, HL L 81., 2001.3.21., 1. o.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2015.9.14.
            COM(2015) 435 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Javaslat – A Tanács határozata
            az Unió és a Kolumbiai Köztársaság közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásnak az Európai Unió részéről történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról

               MELLÉKLET

               a következőhöz:

               Javaslat – A Tanács határozata

               az Unió és a Kolumbiai Köztársaság közötti, a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről szóló megállapodásnak az Európai Unió részéről történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról

               MEGÁLLAPODÁS

               az Európai Unió és a Kolumbiai Köztársaság között a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességről

               AZ EURÓPAI UNIÓ (a továbbiakban: az Unió vagy az EU) és

               A KOLUMBIAI KÖZTÁRSASÁG (a továbbiakban: Kolumbia)

               a továbbiakban együtt: a Szerződő Felek,

               ABBÓL A CÉLBÓL, hogy továbbfejlesszék a Szerződő Felek közötti baráti kapcsolatokat, valamint azzal az óhajjal, hogy vízummentes beutazás és rövid távú tartózkodás biztosításával megkönnyítsék az utazást polgáraik számára;

               TEKINTETTEL a 2014. május 15-i 509/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  1
               , amely többek között azzal módosította a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendeletet, hogy 19 harmadik országot – köztük Kolumbiát – átsorolt azon harmadik országok listájára, amelyek állampolgárai a tagállamokban való rövid távú tartózkodás esetén mentesülnek a vízumkötelezettség alól;

               SZEM ELŐTT TARTVA, hogy az 509/2014/EU rendelet 1. cikke kimondja, hogy a vízumkötelezettség alóli mentesség e 19 országra az Unió és az érintett ország között kötendő vízummentességi megállapodás hatálybalépésének időpontjától alkalmazandó;

               AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy megőrizzék minden uniós polgár egyenlő bánásmódban részesítésének elvét;

               FIGYELEMMEL arra, hogy e megállapodás nem vonatkozik azon személyekre, akik rövid távú tartózkodásuk ideje alatt kereső tevékenységet kívánnak folytatni, ezért erre a kategóriára – a vízumkötelezettség vagy -mentesség és a munkavállalás tekintetében – továbbra is a vonatkozó uniós jogszabályok és a tagállamok vonatkozó nemzeti jogszabályai, valamint Kolumbia nemzeti jogszabályai alkalmazandók;

               FIGYELEMMEL az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló jegyzőkönyvre, valamint az Európai Unió keretébe beillesztett schengeni vívmányokról szóló jegyzőkönyvre, és megerősítve, hogy e megállapodás rendelkezései az Egyesült Királyságra és Írországra nem alkalmazandók,

               A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

               1. CIKK

               Cél

               E megállapodás szerint az Unió polgárai és Kolumbia polgárai vízummentesen utazhatnak bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartó, a másik Szerződő Fél területére történő utazás esetén.

               2. CIKK

               Fogalommeghatározások

               E megállapodás alkalmazásában:

               a)
                     „tagállam”: az Unió bármely tagállama, az Egyesült Királyság és Írország kivételével;

               b)
                     „az Unió polgára”: az a) pontban meghatározott tagállam állampolgára;

               c)
                     „Kolumbia polgára”: Kolumbia állampolgára;

               d)
                     „schengeni térség”: a schengeni vívmányokat teljeskörűen alkalmazó, az a) pontban meghatározott tagállamok területéből álló, belső határok nélküli térség.

               e)
                     „schengeni vívmányok”: azon intézkedések, amelyek célja a személyek belső határok nélküli térségen belüli szabad mozgásának biztosítása, a külső határellenőrzésekre, menekültügyre és bevándorlásra vonatkozó közvetlenül kapcsolódó kísérő intézkedésekkel együtt, valamint a bűncselekmények megelőzésére és leküzdésére irányuló intézkedések.

               3. CIKK

               Hatály

               1.
                     Az Unió azon polgárai, akik egy tagállam által kiállított, érvényes magán-, diplomata-, szolgálati, hivatalos vagy különleges útlevéllel rendelkeznek, vízum nélkül beléphetnek Kolumbia területére és ott tartózkodhatnak a 4. cikk (1) bekezdésében meghatározott időtartam alatt.

               Kolumbia azon polgárai, akik Kolumbia által kiállított, érvényes magán-, diplomata-, szolgálati, hivatalos vagy különleges útlevéllel rendelkeznek, vízum nélkül beléphetnek a tagállamok területére és ott tartózkodhatnak a 4. cikk (2) bekezdésében meghatározott időtartam alatt.

               2.
                     E cikk (1) bekezdése a kereső tevékenység folytatása céljából beutazó személyekre nem alkalmazandó.

               A személyek e kategóriájára vonatkozóan az 539/2001/EK tanácsi rendelet
                  2
                4. cikke (3) bekezdésének értelmében minden tagállam egyénileg határozhat arról, hogy Kolumbia polgáraira vízumkötelezettséget vet-e ki, avagy visszavonja azt.

               A személyek e kategóriájára vonatkozóan Kolumbia minden egyes tagállam állampolgárai esetében egyénileg határozhat a vízumkötelezettségről vagy a vízummentességről nemzeti jogának megfelelően.

               3.
                     Az e megállapodás által biztosított vízummentesség a Szerződő Felek beutazásra és rövid távú tartózkodásra vonatkozó feltételekkel kapcsolatos jogszabályainak sérelme nélkül alkalmazandó. A tagállamok és Kolumbia fenntartják a jogot a beutazás vagy a rövid távú tartózkodás megtagadására, ha a szóban forgó feltételek közül egy vagy több nem teljesül.

               4.
                     A vízummentesség a Szerződő Felek határain való átkelésre használt közlekedési módtól függetlenül érvényes.

               5.
                     Az e megállapodás által nem szabályozott kérdésekben az uniós jog, a tagállamok nemzeti joga, illetve Kolumbia nemzeti joga az irányadó.

               4. CIKK

               A tartózkodás időtartama

               1.
                     Az Unió polgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak Kolumbia területén.

               2.
                     Kolumbia polgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak a schengeni vívmányokat teljes körűen alkalmazó tagállamok területén. Ezen időtartam a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállamok területén történő tartózkodástól függetlenül számítandó.

               Kolumbia polgárai bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napig tartózkodhatnak minden egyes, a schengeni vívmányokat még nem teljes körűen alkalmazó tagállam területén, a schengeni vívmányokat teljes körűen alkalmazó tagállamok területén való tartózkodásra számított időtartamtól függetlenül.

               3.
                     E megállapodás nem érinti Kolumbia, valamint a tagállamok azon lehetőségét, hogy a vonatkozó nemzeti joguknak és az uniós jognak megfelelően a tartózkodást 90 napot meghaladó időtartamra meghosszabbítsák.

               5. CIKK

               Területi hatály

               1.
                     A Francia Köztársaság tekintetében e megállapodás csak a Francia Köztársaság európai területére vonatkozik.

               2.
                     A Holland Királyság tekintetében e megállapodás csak a Holland Királyság európai területére vonatkozik.

               6. CIKK

               A megállapodás igazgatására felállított vegyes bizottság

               1.
                     A Szerződő Felek az Unió képviselőiből és Kolumbia képviselőiből álló szakértői vegyes bizottságot (a továbbiakban: a bizottság) hoznak létre. Az Uniót az Európai Bizottság képviseli.

               2.
                     A bizottság az alábbi feladatokat látja el:

               a)
                     felügyeli e megállapodás végrehajtását;

               b)
                     javaslatot tesz e megállapodás módosítására vagy kiegészítésére;

               c)
                     rendezi az e megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos vitákat;

               d)
                     ellát bármilyen egyéb, a Szerződő Felek megállapodása szerinti feladatot.

               3.
                     A bizottságot szükség szerint, a Szerződő Felek valamelyikének kérésére kell összehívni.

               4.
                     A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.

               7. CIKK

               E megállapodás kapcsolata a tagállamok és
                  Kolumbia közötti meglévő kétoldalú vízummentességi megállapodásokkal

               E megállapodás elsőbbséget élvez az egyes tagállamok és Kolumbia közötti bármely kétoldalú megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben azok e megállapodás hatálya alá tartozó kérdésekre vonatkoznak.

               8. CIKK

               Záró rendelkezések

               1.
                     E megállapodást a Szerződő Feleknek belső eljárásaikkal összhangban meg kell erősíteniük vagy jóvá kell hagyniuk; e megállapodás azon értesítés időpontját követő második hónap első napján lép hatályba, amely a Szerződő Felek által egymásnak küldött, az említett eljárások befejezéséről szóló értesítések közül a későbbi.

               A megállapodás hatálybalépéséig a megállapodást az aláírását követő naptól kezdve alkalmazzák.

               2.
                     E megállapodás határozatlan időre jön létre, azzal, hogy az az (5) bekezdéssel összhangban felmondható.

               3.
                     E megállapodás a Szerződő Felek írásbeli megállapodása útján módosítható. A módosítások azt követően lépnek hatályba, hogy a Szerződő Felek értesítették egymást az ehhez szükséges belső eljárások befejezéséről.

               4.
                     E megállapodást részben vagy egészben bármelyik Szerződő Fél felfüggesztheti, különösen a közrenddel, a nemzetbiztonság védelmével, a közegészség védelmével vagy az illegális bevándorlással összefüggő okokból, vagy a vízumkötelezettség bármelyik Szerződő Fél általi újbóli bevezetésekor. A felfüggesztési határozatról legalább két hónappal annak tervezett hatálybalépése előtt értesíteni kell a másik Szerződő Felet. Az e megállapodás alkalmazását felfüggesztő Szerződő Fél haladéktalanul tájékoztatja a másik Szerződő Felet, ha a felfüggesztés okai megszűntek, valamint megszünteti a felfüggesztést.

               5.
                     E megállapodást bármelyik Szerződő Fél felmondhatja a másik Félhez intézett írásbeli értesítés útján. E megállapodás az ezt követő 90 nap elteltével hatályát veszti.

               6.
                     Kolumbia csakis az összes tagállammal szemben függesztheti fel vagy mondhatja fel e megállapodást.

               7.
                     Az Unió csakis az összes tagállamára vonatkozóan függesztheti fel vagy mondhatja fel e megállapodást.

               Ez a megállapodás két-két példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, valamint szlovén nyelven, a szövegek mindegyike egyaránt hiteles.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT IZLANDRA, NORVÉGIÁRA, SVÁJCRA ÉS
                  LIECHTENSTEINRE VONATKOZÓAN

               A Szerződő Felek tudomásul veszik az Európai Unió, valamint Norvégia, Izland, Svájc és Liechtenstein között fennálló szoros kapcsolatot, különös tekintettel az említett országoknak a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és továbbfejlesztéséhez történő társulásáról szóló, 1999. május 18-i és 2004. október 26-i megállapodására.

               Ilyen körülmények között kívánatos, hogy egyfelől Norvégia, Izland, Svájc és Liechtenstein, másfelől Kolumbia hatóságai a jelen megállapodás feltételeihez hasonló feltételekkel haladéktalanul kétoldalú megállapodásokat kössenek a rövid távú tartózkodásra vonatkozó vízumok alóli mentességről.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT AZ E MEGÁLLAPODÁS 3. CIKKÉNEK (2) BEKEZDÉSÉBEN MEGHATÁROZOTT, KERESŐ TEVÉKENYSÉG FOLYTATÁSA CÉLJÁBÓL UTAZÓ SZEMÉLYEK KATEGÓRIÁJÁNAK
                  ÉRTELMEZÉSÉRŐL

               Az egységes értelmezés biztosítása érdekében a Szerződő Felek megállapodnak, hogy e megállapodás alkalmazásában a kereső tevékenységet folytató személyek kategóriájába azon személyek tartoznak, akik a célból lépnek be a másik Szerződő Fél területére, hogy ott alkalmazottként vagy szolgáltatásnyújtóként jövedelemszerző munkát vagy díjazással járó tevékenységet folytassanak.

               E kategória nem terjed ki az alábbiakra:

               –
                     üzletemberek, tehát üzleti megfontolásból utazó (de a másik Szerződő Fél országában alkalmazásban nem álló) személyek,

               –
                     sportolók vagy művészek, akik alkalmi jelleggel folytatnak valamilyen tevékenységet,

               –
                     újságírók, akiket a lakóhelyük szerinti ország médiája küldött ki, valamint

               –
                     vállalaton belüli gyakornokok.

               E nyilatkozat végrehajtását az e megállapodás 6. cikkében foglalt feladatkörén belül a vegyes bizottság felügyeli, és módosításokat javasolhat, ha a Szerződő Felek tapasztalatai alapján azt szükségesnek ítéli.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT AZ E MEGÁLLAPODÁS 4. CIKKÉBEN RÖGZÍTETT, BÁRMELY 180 NAPOS IDŐSZAKON BELÜLI
                  LEGFELJEBB 90 NAPOS IDŐTARTAM ÉRTELMEZÉSÉRŐL

               A Szerződő Felek egyetértenek abban, hogy az e megállapodás 4. cikkében rögzített, bármely 180 napos időszakon belül legfeljebb 90 napos időtartam folyamatos tartózkodást vagy több egymást követő látogatást jelent, amelyek teljes időtartama bármely 180 napos időszakon belül nem haladja meg a 90 napot.

               A „bármely” kifejezés folyamatosan aktualizált 180 napos referencia-időszak alkalmazására utal: a tartózkodás minden napján a megelőző 180 napos időszakra tekintenek vissza annak ellenőrzése céljából, hogy továbbra is teljesül-e a bármely 180 napos időszakon belüli 90 napra vonatkozó követelmény. Ez többek között azt jelenti, hogy egy megszakítás nélküli 90 napos távollét legfeljebb 90 napos új tartózkodást tesz lehetővé.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT A POLGÁROK VÍZUMMENTESSÉGI
                  MEGÁLLAPODÁSRÓL TÖRTÉNŐ TÁJÉKOZTATÁSÁRÓL

               Elismerve az átláthatóság jelentőségét az Európai Unió polgárai és Kolumbia polgárai számára, a Szerződő Felek megállapodnak abban, hogy a vízummentességi megállapodás tartalmáról és következményeiről, valamint a kapcsolódó kérdésekről – így például a beutazási feltételekről – teljes körű tájékoztatást biztosítanak.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT A BIOMETRIKUS ÚTLEVELEK KOLUMBIAI KÖZTÁRSASÁG ÁLTALI BEVEZETÉSÉRŐL

               A Kolumbiai Köztársaság mint Szerződő Fél kijelenti, hogy biometrikus útlevelek gyártására vonatkozó szerződést kötött, és vállalja, hogy legkésőbb 2015. augusztus 31-ig megkezdi a biometrikus útlevelek kibocsátását állampolgárai részére. Ezek az útlevelek teljes mértékben meg fognak felelni a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) 9303. sz. dokumentumában foglalt előírásoknak.

               A Szerződő Felek megállapodnak abban, hogy a biometrikus útlevek kibocsátásának 2015. december 31-ig történő elmaradása elegendő indokul szolgál e megállapodás 8. cikk (4) bekezdésében szereplő eljárások szerinti felfüggesztéséhez.

               EGYÜTTES NYILATKOZAT AZ ILLEGÁLIS MIGRÁCIÓVAL KAPCSOLATBAN FOLYTATOTT EGYÜTTMŰKÖDÉSRŐL

               A Szerződő Felek emlékeztetnek az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről az Andok Közösség és tagországai közötti (2003-ban aláírt) politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás 49. cikkének (3) bekezdése szerinti, saját illegális migránsaik visszafogadása tekintetében fennálló kötelezettségeikre.

               A Szerződő Felek szoros figyelemmel követik e kötelezettségvállalást. Megállapodnak abban, hogy az egyik fél kérésére, és különösen abban az esetben, ha a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok alóli mentességre vonatkozó megállapodás hatályba lépését követően növekedne az illegális migráció, és problémák jelentkeznének az illegális migránsok visszafogadása tekintetében, külön megállapodást kötnek, amely a felek visszafogadással kapcsolatos konkrét kötelezettségeit szabályozza.

               A Szerződő Felek megállapodnak abban, hogy egy ilyen visszafogadási megállapodás fontos eleme lenne a jelen megállapodásban vállalt kölcsönös kötelezettségek megerősítésének, és hogy az ilyen visszafogadási megállapodás kérésre történő megkötésének elmaradása elegendő indokul szolgál e megállapodás 8. cikk (4) bekezdésében szereplő eljárások szerinti felfüggesztéséhez.

               _________________

                     (1)
                  EUHL L 149., 2014.5.20, 67. o.

                     (2)
                  A Tanács 2001. március 15-i 539/2001/EK rendelete a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról (EUHL L 81., 2001.3.21., 1. o.).


Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0244

Javaslat: a Tanács határozata a triazoxidnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásáról  /* COM/2009/0244 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 25.5.2009COM(2009) 244 véglegesJavaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa triazoxidnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásárólINDOKLÁSA tanácsi határozatra irányuló javaslat mellékelt tervezete a triazoxidnak mint hatóanyagnak a 91/414/EGK tanácsi irányelvben szereplő engedélyező jegyzékre (I. melléklet) történő felvételének megtagadását és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek piacról való kivonását érinti. A felvétel megtagadására irányuló javaslat a hatóanyag értékelése során felmerült aggályokon alapul.A 91/414/EGK tanácsi irányelv harmonizálja a növényvédő szerek engedélyezésének és forgalomba hozatalának jogi keretét. A növényvédő szerként használandó hatóanyagok értékelése és engedélyezése közösségi szinten történik, és ezeket az anyagokat az irányelv I. melléklete sorolja fel. A hatóanyagot tartalmazó egyes növényvédő szereket a tagállamok értékelik és engedélyezik harmonizált jogszabályok alapján.Az iparág által benyújtott adatokat először egy referens tagállam – ez esetben az Egyesült Királyság – értékelte, majd benyújtotta az értékelő jelentés tervezetét. Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság szakértői értékelésnek vetette alá a referens tagállam értékelését, és a triazoxidra vonatkozó kockázatértékelésből levont EFSA-következtetést 2009. szeptember 26-án eljuttatta a Bizottságnak.E hatóanyag értékelése során több aggály is felmerült. Mindenekelőtt nem volt lehetséges megbízható fogyasztói kockázatértékelést készíteni, mivel hiányoznak egyes, a növényekben megtalálható szermaradványok jellegének, valamint az állatokban lévő szermaradványok esetleges átvitelének meghatározásához szükséges adatok. A rendelkezésre álló adatokból továbbá nem derült ki, hogy az emlősökre, madarakra, halakra és földigilisztákra gyakorolt hosszú távú kockázat elfogadható-e.A mellékletbe történő feltétel megtagadásáról szóló határozat tervezetét 2009. február 26-án terjesztették az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság elé, ahol:-  17 tagállam (186 szavazat) a tervezet mellett szavazott-  8 tagállam (137 szavazat) nem támogatta a tervezetet-  2 tagállam (22 szavazat) tartózkodott.Az állandó bizottság nem nyilvánított véleményt. Ezért a 91/414/EGK irányelv 19. cikke értelmében és az 1999/468/EK tanácsi határozat 5. cikkével összhangban a Bizottság köteles javaslatot benyújtani a Tanácsnak a meghozandó intézkedésekről, a Tanácsnak pedig három hónap áll rendelkezésére, hogy minősített többséggel döntést hozzon.A határozat tervezetére nem vonatkozik az Európai Parlament ellenőrzési joga (1999/468/EK tanácsi határozat 8. cikke).Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa triazoxidnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról és az e hatóanyagot tartalmazó növényvédő szerek engedélyének visszavonásáról(EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre[1] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,mivel:1.  A 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a tagállamok az irányelvről szóló értesítést követő 12 éves időszakon belül engedélyezhetik olyan növényvédő szerek forgalomba hozatalát, amelyek az irányelv I. mellékletében nem szereplő hatóanyagokat tartalmaznak, és amelyek az irányelvről szóló értesítés időpontja után két évvel már forgalomban voltak, miközben e hatóanyagokat munkaprogram keretében fokozatosan vizsgálják.2.  A 451/2000/EK[2] és az 1490/2002/EK[3] bizottsági rendelet megállapítja a 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében említett munkaprogram harmadik szakaszának végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, és létrehozza azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő lehetséges felvétel céljából értékelni kell. E jegyzék tartalmazza a triazoxidot is.3.  A triazoxid esetében a bejelentő által javasolt felhasználási kört illetően megtörtént az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatásoknak a 451/2000/EK és az 1490/2002/EK rendelet rendelkezései szerinti értékelése. Az említett rendeletek kijelölik továbbá a referens tagállamokat, melyek az 1490/2002/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdésével összhangban a releváns értékelő jelentéseket és ajánlásokat benyújtják az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósághoz (EFSA). A triazoxid esetében a referens tagállam az Egyesült Királyság volt, amely 2007. június 25-én minden releváns információt benyújtott.4.  Értékelő munkacsoportja keretében az EFSA, valamint a tagállamok az értékelő jelentést szakmai vizsgálatnak vetették alá, majd 2008. szeptember 30-án a triazoxid hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok értékelésének szakmai vizsgálatából levont EFSA-következtetés[4] formájában benyújtották a Bizottsághoz. A jelentést a Bizottság a tagállamokkal közösen az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság keretében megvizsgálta, majd a triazoxidról szóló bizottsági vizsgálati jelentésként 2009. február 26-án véglegesítette.5.  A hatóanyag értékelése során számos aggály merült fel. Mindenekelőtt lehetetlen volt megbízható fogyasztói kockázatértékelést készíteni, mivel hiányoznak egyes, a növényekben megtalálható szermaradványok jellegének, valamint az állatokban lévő szermaradványok esetleges átvitelének meghatározásához szükséges adatok. A rendelkezésre álló adatokból továbbá nem derült ki, hogy az emlősökre, madarakra, halakra és földigilisztákra gyakorolt hosszú távú kockázat elfogadható-e. A rendelkezésre álló információk alapján ezért nem lehetett azt a következtetést levonni, hogy a triazoxid megfelel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő felvétel kritériumainak.6.  A Bizottság felkérte a bejelentőt, nyújtsa be a szakmai vizsgálat eredményeire vonatkozó észrevételeit, és jelezze, hogy kívánja-e továbbra is támogatni a hatóanyag felvételét. A bejelentő benyújtotta észrevételeit, amelyeket körültekintően megvizsgáltak. A fenti aggályokat azonban a bejelentő által felhozott érvek ellenére sem sikerült eloszlatni, és a benyújtott és az EFSA szakértői ülésein elemzett információk alapján végzett értékelések sem támasztották alá azt, hogy a javasolt felhasználási körülmények között a triazoxidot tartalmazó növényvédő szerek általában megfelelnének a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt követelményeknek.7.  A triazoxid ebből következően nem vehető fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.8.  Intézkedéseket kell hozni annak biztosítására, hogy a triazoxidot tartalmazó növényvédő szerek engedélyét meghatározott határidőn belül visszavonják, megújításukra ne kerüljön sor, és az ilyen termékekre ne adjanak ki új engedélyeket.9.  A triazoxidot tartalmazó növényvédő szerek meglévő készleteinek ártalmatlanítására, tárolására, forgalomba hozatalára és felhasználására a tagállamok által megszabható türelmi idő legfeljebb tizenkét hónap lehet, hogy a meglévő készleteket még egy vegetációs időszakban fel lehessen használni, ami biztosítja, hogy a triazoxidot tartalmazó növényvédő szerek a mezőgazdasági termelők számára e határozat elfogadásától számított 18 hónapig elérhetők maradjanak.10.  Ez a határozat nem korlátozza azt a jogot, hogy a 91/414/EGK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének rendelkezései és a 33/2008/EK bizottsági rendeletben[5] foglalt részletes végrehajtási szabályok szerint a triazoxidnak a fenti irányelv I. mellékletébe történő felvételére kérelmet lehessen benyújtani.11.  Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság nem nyilvánított véleményt az elnöke által kitűzött határidőn belül,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA triazoxid hatóanyag nem vehető fel a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe.2. cikkA tagállamok gondoskodnak arról, hogy:a) a triazoxidot tartalmazó növényvédő szerek engedélyét [ E HATÁROZAT ELFOGADÁSÁTÓL SZÁMÍTOTT 6 HÓNAP ]-ig visszavonják;b) a triazoxidot tartalmazó növényvédő szerekre e határozat kihirdetését követően ne adjanak ki engedélyeket, illetve a már meglévő engedélyeket ne újítsák meg.3. cikkA tagállamok által a 91/414/EGK irányelv 4. cikkének (6) bekezdése értelmében biztosított türelmi idő a lehető legrövidebb, és legkésőbb [ E HATÁROZAT ELFOGADÁSÁTÓL SZÁMÍTOTT 18 HÓNAP ]-án/-én lejár.4. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, […]-án/-éna Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 230., 1991.8.19., 1. o.[2] HL L 55., 2000.2.29., 25. o.[3] HL L 224., 2002.8.21., 23. o.[4] Az EFSA 193. tudományos jelentése (2008), A triazoxid hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok felméréséről szóló szakértői értékelésből levont következtetések (2008. szeptember 26-án véglegesítve).[5] HL L 15., 2008.1.18., 5–12. o.


title: Javaslat: a Tanács határozata a külső tengeri határoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében történő őrizete tekintetében a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex kiegészítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0658

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 2009.11.27.COM(2009)658 véglegesJavaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa külső tengeri határoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében történő őrizete tekintetében a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex kiegészítésérőlINDOKOLÁSA JAVASLAT HÁTTEREElőzmények2007-ben a Bizottság tanulmányban elemezte a külső tengeri határok őrizetének nemzetközi jogi kereteit és a külső tengeri határőrizet hatékony megvalósítását akadályozó tényezőket. Ezt követően egy, a tagállamok, a Frontex, az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága és a Nemzetközi Migrációs Szervezet szakértőiből álló informális csoportot bízott meg azzal, hogy állítson össze iránymutatást a Frontex tengeri műveleteire vonatkozóan.A Bel- és Igazságügyi Tanács 2007 szeptemberében támogatásáról biztosította a csoportot. A Tanács felkérte „a Bizottságot, a Frontexet és a tagállamokat, hogy kiemelt kérdésként fejezzék be a Frontex közös műveleteire nézve releváns tengerjogi jogszabályok elemzését”, és arra kérte a Bizottságot, „hogy az év vége előtt tegyen jelentést a Tanácsnak”.A csoport 2007 júliusa és 2008 áprilisa között öt alkalommal találkozott. A találkozók eredményeként iránymutatás-tervezet született a Frontex tengeri műveleteiről. A résztvevőknek nem sikerült megegyezniük olyan kérdésekben, mint az emberi jogokból és a menekültek jogaiból fakadó következmények, a Frontex szerepe és a migránsok partra szállítási helyének előzetes kijelölése.Mivel a Bizottság úgy véli, hogy a tagállamok véleménykülönbségei miatt nem lesz lehetséges iránymutatást kidolgozni, az informális csoport munkájának eredményeire támaszkodva határozattervezetet készített. A határozattervezet a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex 12. cikkén alapul, amely lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy a határőrizetről szabályokat fogadjon el a komitológiai eljárással összhangban (szabályozási bizottság az Európai Parlament ellenőrzési joga mellett).A Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex bizottságaA határozattervezetet a Bizottság 2009. február 23–24-én a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex bizottsága elé terjesztette. A határozattervezetet több tagállam erősen ellenezte, jórészt arra hivatkozva, hogy abban a Bizottság túllép a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódexben ráruházott hatáskörökön. Más tagállamok viszont határozottan támogatták a javaslatot, különösen az emberi jogok és a menekültek jogainak védelme tekintetében. Egyes tagállamok még nem fejezték be a belső egyeztetést, ám ugyancsak fenntartásokat fogalmaztak meg a tervezet kapcsán.Az Európai Tanács 2009. júliusi ülésén elfogadott következtetések fényében – amelyek hangsúlyozzák, hogy „szükség van a Frontex által koordinált határ-ellenőrzési műveletek megerősítésére, a közös járőrözésben való szerepvállalást és a megmentett személyek partra szállítását illetően egyértelmű szabályokra” – a Bizottság úgy döntött, hogy folytatja a komitológiai eljárást. A határozattervezet módosított változatát, amely több, a tagállamok által hangoztatott aggályt is figyelembe vesz, október 19-én terjesztették a bizottság elé. A fontosabb változtatások a következők voltak:-  Az iránymutatás teljes egészében átkerült egy mellékletbe, amely a részt vevő tagállamok és a Frontex által kidolgozott műveleti terv részét képezi majd.-  A visszaküldés tilalmának elvét újrafogalmazta a Bizottság, így az olyan esetekre vonatkozik, ahol alapos okkal feltételezhető, hogy az illető üldöztetésnek, illetve embertelen vagy megalázó bánásmód más formáinak lenne kitéve.-  Egyszerűsödött a feltartóztatásra és a határőrizeti művelet keretében folytatott kutatásra és mentésre vonatkozó rendelkezés.-  A tervezet elsőbbséget biztosít a harmadik országokban történő partra szállításnak (a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv tiszteletben tartása mellett); úgy rendelkezik, hogy a földrajzilag legközelebb eső helyen történő partra szállításra akkor kerülhet sor, amennyiben a harmadik országban történő partra szállítás nem lehetséges.Október 19-i ülésén a bizottság hivatalosan is véleményt nyilvánított a határozattervezetről. Nyolc tagállam támogatta a tervezetet, ez 67 szavazatot jelentett. Hét tagállam a tervezet ellen szavazott, összesen 116 szavazattal. Négy tagállam tartózkodott, öt tagállam pedig nem képviseltette magát. A bizottsági vélemény kibocsátásához szükséges küszöböt (223 szavazat) nem sikerült elérni.OKOK ÉS CÉLOKA javaslat benyújtása a komitológiai eljárás következő szakaszát jelenti. Ennek során a Bizottságnak a bizottságban szavazásra bocsátott tervezet szövegét tartalmazó, tanácsi határozat elfogadására irányuló javaslatot kell késedelem nélkül benyújtania a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek.A javaslat célja annak biztosítása, hogy a műveletekben részt vevő tagállamok egységesen alkalmazzák a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végrehajtott tengeri határőrizeti műveletekre vonatkozó nemzetközi szabályokat (ENSZ Tengerjogi Egyezmény, a tengeri életbiztonságra, illetve a tengeri felkutatásra és mentésre vonatkozó egyezmények, a menekültekre és az alapvető jogokra vonatkozó nemzetközi jog). A javaslat egyúttal jogalapot kíván biztosítani arra, hogy egy tagállam határőrizeti tevékenységet végezhessen egy másik tagállam tengeri határain.A közös tengeri műveletekben való szerepvállalásra vonatkozó, a vegyes összetételű migránscsoportokban utazó, védelemre szoruló személyek védelmének a nemzetközi joggal összhangban történő biztosítására kellő figyelmet fordító világos szabályok szükségességét újólag említik az Európai Tanács 2009. október 29–30-i ülésén elfogadott következtetések.A tervezet különösen a következő problémákra kíván választ adni:-  Egyes tagállamok, európai parlamenti képviselők, egyetemi oktatók és szervezetek aggályokat fogalmaztak meg azzal kapcsolatban, tiszteletben tartják-e az alapvető jogokat és a menekültek jogait a Frontex műveletek során (különösen a visszaküldés tilalma és a menekültügyi eljáráshoz való hozzáférés tekintetében). Felteszik a kérdést, melyik jog irányadó e helyzetekben és különösen a nyílt tengeren, illetve milyen garanciák biztosítják e jogok tényleges tiszteletben tartását. Az alapvető jogok tiszteletben tartása valóban kötelező a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex végrehajtása során, ám ez a kötelesség a határőrizeti műveletek vonatkozásában nem kerül kifejezetten említésre. Ami a visszaküldés tilalmát illeti, a tagállamok eltérően értelmezik a nemzetközi jog ezen elvét; egyes tagállamok például nem fogadják el, hogy a visszaküldés tilalma nemzetközi vizeken is alkalmazható.-  A javaslat célul tűzi ki, hogy a Frontex által koordinált határőrizeti műveletekkel összefüggésben kifejezetten utaljon az alapvető jogok és a menekültjogok tiszteletben tartásának követelményére. Végül a javaslat rendelkezik azon személyek visszaküldésének tilalmáról, akik üldöztetésnek, illetve egyéb embertelen vagy megalázó bánásmód veszélyének vannak kitéve. Ez a tilalom attól függetlenül érvényes, hogy az illető személyekre milyen státuszú tengeri területen találtak rá.-  A határozati javaslat jogalapot hoz létre a közösségi jogban számos olyan hatáskör gyakorlására, amelyre a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex 12. cikkének hatékony alkalmazása érdekében van szükség. Ilyen például a vízi járművek átkutatása vagy feltartóztatása. Megállapítja továbbá azokat a feltételeket is, amelyek mellett ezen intézkedések végrehajthatók a különböző tengeri területeken, ideértve a nemzetközi vizeket is. Ezek a feltételek magukban foglalják a nemzetközi jog vonatkozó szabályait, és ezáltal hozzájárulnak e szabályok tényleges és egységes alkalmazásához a Frontex műveletei során (a parti állam engedélye, a hajó lobogójának ellenőrzése, a lobogó államának engedélye, lobogó nélkül közlekedő hajók stb.).-  A Frontex által koordinált tengeri műveletek legtöbbje kutatási-mentési műveletté alakul. A Frontex mindazonáltal nem kutatási-mentési ügynökség: feladata a határellenőrzési szabályok végrehajtásának elősegítése. Az a tény, hogy a műveletek kutatási és mentési műveletekké alakulnak, gyakorlatilag kivonja e műveleteket a Frontex által végzett koordináció és a közösségi jog hatálya alól. A tengeri segítségnyújtás kötelezettségét és a kutatási-mentési hatóságok feladatait a nemzetközi jog szabályozza, ám a tagállamok nem egyöntetűen értelmezik vagy alkalmazzák ezeket a szabályokat.-  A határozattervezet célja az is, hogy biztosítsa a segítségnyújtásra vonatkozó nemzetközi kötelezettség tiszteletben tartását és a kutatási-mentési rendszer alkalmazását. Bevezeti azt az elvet, hogy a művelet résztvevőinek már a művelet megkezdése előtt meg kell kezdeniük az együttműködést a kutatási-mentési hatóságokkal. Meghatározza azt is, mely kutatási-mentési hatósággal kell felvenni a kapcsolatot akkor, ha az illetékes hatóság nem válaszol, biztosítva ezzel, hogy a műveletben részt vevő egységek ugyanazzal a kutatási-mentési hatósággal lépjenek érintkezésbe.-  Eltérés van a tagállamok gyakorlatában a tekintetben is, hogy mit minősítenek segítségnyújtást igénylő helyzetnek: egyes tagállamok szerint akkor áll fenn ilyen helyzet, ha a szóban forgó vízi jármű süllyed; más tagállamok szerint akkor, ha a jármű hajózásra alkalmatlan; egyes tagállamok szerint csak akkor kell segítséget nyújtani, ha a fedélzeten lévők ezt kifejezetten kérik, míg más tagállamok ezt nem tartják szükséges feltételnek. A javaslat a kutatási-mentési rendszer működésén alapul, és úgy rendelkezik, hogy amint kétség merül fel valamely vízi jármű vagy személy biztonságával kapcsolatban, fel kell venni a kapcsolatot a kutatási-mentési hatóságokkal, és minden olyan információt közölni kell velük, amelyre annak eldöntéséhez van szükségük, hogy az adott helyzet kutatási-mentési helyzetnek minősül-e.-  Annak eldöntése, hogy a megmentett személyeket hol szállítsák partra, nehéz kérdés, és a kutatási-mentési rendszer egyik gyenge pontja. A 2004. évi módosítások úgy rendelkeznek, hogy a kutatási-mentési helyzetek megoldásában minden államnak együtt kell működnie; a partra szállítás helyéről az adott kutatási-mentési régióért felelős államnak kell döntenie a többi állam együttműködése mellett. Egy tagállam nem fogadta el ezeket a módosításokat. Az egyik vitatott pont az volt, hogy hol kell partra szállítani a megmentett személyeket, ha a kutatási-mentési régióért felelős tagállam nem teljesíti ez irányú kötelezettségeit. Egyes tagállamok vonakodnak részt venni a műveletekben, mert attól tartanak, hogy a megmentett személyeket végül a saját területükre kell szállítaniuk. A határozati javaslat úgy kívánja megoldani ezt a helyzetet, hogy előírja, amennyiben nem lehetséges a megmentetteket harmadik országban partra szállítani, akkor a műveletnek otthont adó országban kell partra tenni őket.A JAVASLAT JOGI ELEMEIJogalapA javaslat jogalapja a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[1] 12. cikkének (5) bekezdése, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy az Európai Parlament ellenőrzési joga melletti szabályozási eljárás keretében a határőrizetre irányadó további szabályokat fogadjon el.A javaslat a Frontex műveleteinek keretében végzett tengeri határőrizetre vonatkozik; a Frontex többek között jogosult arra, hogy a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex végrehajtása során elősegítse a tagállamok közötti műveleti együttműködést. Olyan műveletekről van szó, amelyek a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex hatálya alá tartoznak, amelyeket a közösségi ügynökség koordinál, és a közösségi költségvetés finanszíroz. A kódex 12. cikke kifejezetten rendelkezik arról, hogy a Bizottság a határőrizetre irányadó további szabályokat fogadhat el a komitológiai eljárásnak megfelelően. A tengeri határok őrizete esetében magától értetődő, hogy a nemzetközi tengerjog szabályait tiszteletben kell tartani. Az is egyértelmű, hogy – amint erről egyébként a kódex is rendelkezik – a tengeri határőrizeti műveletek során nem sérülhetnek az emberi jogok, ideértve a menekültek jogait is. A javaslat szigorúan betartja a nemzetközi jog e szabályait. Célja, hogy erősítse ezen elvek tiszteletben tartását a műveletek során, és bizonyos mértékű egységességet teremtsen a jogi kereteknek a műveletekben részt vevő valamennyi egység által történő alkalmazásában.Szubszidiaritás és arányosságA határozati javaslat olyan témára vonatkozik, amely nem tartozik a Közösség kizárólagos hatáskörébe, ezért a szubszidiaritás elve érvényesül. A javaslatnak meg kell felelnie az arányosság elvének is.A javaslat célkitűzéseit a tagállamok külön-külön fellépve nem tudják megvalósítani, ezért közösségi szabályok elfogadására van szükség.A javaslat a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végzett tengeri határőrizetre vonatkozik, és nem érinti sem az egyes tagállamok által végzett határőrizeti tevékenységeket, sem a más keretek között folytatott együttműködés során végzett határőrizeti tevékenységeket.A jogi aktus típusának megválasztásaJavasolt aktus: tanácsi határozat.Azért javasoljuk tanácsi határozat elfogadását, mert a javaslat célja, hogy a címzett tagállamok számára kötelezettségeket állapítson meg, különösen abban az esetben, amikor a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végeznek külső határőrizeti tevékenységet.A javaslat tartalmaAz 1. cikk úgy rendelkezik, hogy a Frontex által koordinált tengeri határőrizeti tevékenységet a mellékletben meghatározott iránymutatásnak megfelelően kell végrehajtani, mely iránymutatást minden művelet esetében be kell illeszteni a műveleti tervbe.-  A melléklet tartalmát a 2. részben foglaltuk össze.ÖSSZHANG AZ UNIÓ EGYÉB SZAKPOLITIKÁIVALA javaslat összhangban áll az Unió egyéb szakpolitikáival, különösen az Unió külpolitikájával és a közös közlekedéspolitikával. Ugyancsak összhangban áll a javaslat az Európai Unió integrált tengerpolitikájával.KONZULTÁCIÓ ÉS HATÁSVIZSGÁLATKülső konzultációkA határozati javaslat nagyrészt a Bizottság által szervezett – a tagállamok, a Frontex, az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága és a Nemzetközi Migrációs Szervezet szakértőiből álló – informális csoport 2007-ben és 2008-ban végzett munkájának eredményein alapul.HatásvizsgálatHatásvizsgálatra nem került sor, mivel a javaslat jórészt már létező nemzetközi és közösségi szabályokat reprodukál és tesz egyértelműbbé.ÉRTÉKELÉSA Bizottság nem tervezi a határozat végrehajtásának értékelését.PÉNZÜGYI KIMUTATÁS ÉS A CSALÁS KOCKÁZATÁNAK MÉRLEGELÉSEAz intézkedés nem ró a Közösségre pénzügyi vagy adminisztratív terheket. A javaslatnak ezért nincsenek a közösségi költségvetést érintő vonzatai.EGYES TAGÁLLAMOK ÉS TÁRSULT ORSZÁGOK KÜLÖNLEGES HELYZETEA javaslat a schengeni vívmányokra épül, ezért a különböző jegyzőkönyvekkel kapcsolatban figyelembe kell venni az alábbi következményeket:-  Egyesült Királyság és Írország: a javaslat a schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányul, amelyekben az Egyesült Királyság és Írország nem vesz részt a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozat, illetve Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozat értelmében. Ezek a tagállamok nem vesznek részt e határozat elfogadásában, és az rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.-  Dánia: a javaslat az 562/2006/EK rendelet helyébe lép. Mivel a rendelet az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik részének negyedik címében meghatározott rendelkezések alapján a schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányul, Dánia, az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 5. cikkének megfelelően 2006. június 8-án levélben küldött értesítést arról, hogy a rendeletet átültette nemzeti jogszabályai közé. Ebből következően a nemzetközi jog kötelezi e határozat végrehajtására.-  Norvégia és Izland: a javaslat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[2] értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.-  Svájc: a javaslat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[3] értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.-  Liechtenstein: a javaslat az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.JavaslatA TANÁCS HATÁROZATAa Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex kiegészítéséről a külső tengeri határoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében történő őrizete tekintetébenAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a továbbiakban: Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex)[4] és különösen annak 12. cikke (5) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel:1.  A határőrizet célja a jogellenes határátlépések megakadályozása, a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem, valamint a határt illegálisan átlépő személyek őrizetbe vétele vagy ellenük más intézkedések meghozatala. A határőrizetet oly módon kell végrehajtani, hogy az megakadályozza a személyeket a határátkelőhelyeken történő ellenőrzés megkerülésében, visszatartsa őket ettől, és felderítse a külső határok jogosulatlan átlépését.2.  Az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) feladata a tagállamok közötti operatív együttműködés összehangolása a közösségi jog alkalmazása, ezen belül a határőrizet tekintetében. Kiegészítő szabályokra van szükség azokra az esetekre, amikor a határőrizeti tevékenységeket az ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében egy tagállam tengeri vagy légi egységei valamely másik tagállam tengeri határain végzik, illetve ezen együttműködés további megerősítésére.3.  Az 562/2006/EK rendelettel és a közösségi jog alapelveivel összhangban a határőrizeti művelet során hozott intézkedéseknek a kitűzött célokkal arányosaknak kell lenniük, és maradéktalanul tiszteletben kell tartaniuk az alapvető jogokat és a menekültek és menedékkérők jogait, különösen a visszaküldési tilalmat illetően. A tagállamok kötelesek betartani a menekültügyi vívmányok, és különösen a menekültstátusz megadására és visszavonására vonatkozó tagállami eljárások minimumszabályairól szóló, 2005. december 1-jei 2005/85/EK tanácsi irányelv[5] rendelkezéseit a tagállamok területén benyújtott menedékkérelmek tekintetében, ideértve a tagállamok határait vagy tranzitzónáit is.4.  A 2009. június 18–19-i és október 29–30-i ülésén az Európai Tanács hangsúlyozta, hogy szükség van az ügynökség által koordinált határ-ellenőrzési műveletek megerősítésére és a közös járőrszolgálatban való szerepvállalást és a megmentett személyek partra szállítását rendező egyértelmű szabályokra.5.  Figyelembe kell venni azt a tényt, hogy az ügynökség által koordinált határőrizeti műveleteket a részt vevő tagállamok és az ügynökség által jóváhagyott műveleti tervvel összhangban, a részt vevő tagállamok és az ügynökség képviselőit tömörítő koordinációs központtól származó ütemezés és utasítások alapján hajtják végre, továbbá hogy a művelet megkezdése előtt meg kell határozni azt a fogadó tagállamot vagy azon fogadó tagállamokat, amely(ek) határait felügyelet alá vonják. Az e határozatban foglalt iránymutatást be kell illeszteni a vonatkozó műveleti tervbe.6.  E határozat végrehajtása nem érintheti a tagállamok azon kötelezettségeit, amelyek az ENSZ Tengerjogi Egyezményéből, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezményből, a tengeri felkutatásról és mentésről szóló nemzetközi egyezményből, az ENSZ nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményéből és annak a migránsok szárazföldön, tengeren és légi úton való csempészete elleni jegyzőkönyvéből, a menekültek helyzetére vonatkozó egyezményből, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményből és más vonatkozó nemzetközi jogi eszközökből fakadnak.7.  A nemzetközi joggal összhangban minden állam megköveteli a lobogóját használó hajó kapitányától, legénységétől vagy utasaitól, hogy – amennyire erre a hajó komoly veszélyeztetése nélkül lehetőség van – nyújtsanak segítséget a tengeren talált, az eltűnés veszélyének kitett minden személynek, és a lehető leggyorsabban járjanak el a bajba jutott személyek megmentése érdekében. A segítségnyújtást a segítségre szorulók nemzetiségétől vagy státuszától, valamint feltalálási körülményeitől függetlenül kell biztosítani. E határozat nem érinti a kutatási-mentési szolgálatok feladatait, beleértve azokat a feladatokat, amelyek célja a megmentett személyek biztonságos helyre történő szállítására irányuló koordináció és együttműködés biztosítása.8.  E határozat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája által rögzített alapelveket, nevezetesen az emberi méltóságot, a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés tilalmát, a szabadsághoz és biztonsághoz való jogot, a származási országba való visszaküldés tilalmát, a megkülönböztetésmentességet, valamint a gyermekek jogait. E határozatot a tagállamoknak e jogokkal és alapelvekkel összhangban kell alkalmazniuk.9.  Mivel a meghozandó intézkedés célkitűzései – nevezetesen az ügynökség koordinációja mellett tevékenykedő határőrizeti szervek által végzett tengeri határőrizet vonatkozásában további szabályok elfogadása – a jogalkotási és jogalkalmazási eltérések miatt a tagállamok szintjén nem valósíthatóak meg a szükséges mértékben, azaz a műveletek nemzetközi jellegéből adódóan közösségi szinten hatékonyabban valósíthatók meg, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban e határozat nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések teljesítéséhez szükséges mértéket.10.  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 2. cikkének megfelelően Dánia nem vett részt az 562/2006/EK rendelet elfogadásában, így az rá nem kötelező, illetve nem alkalmazható. Tekintettel azonban arra, hogy az 562/2006/EK rendelet az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik része IV. címének rendelkezései szerint a schengeni vívmányokra épül, Dánia – az említett jegyzőkönyv 5. cikkével összhangban – 2006. június 8-i levelében jelezte, hogy e vívmányokat átülteti a nemzeti jogrendszerébe. Ebből következően a nemzetközi jog kötelezi e határozat végrehajtására.11.  Izland és Norvégia tekintetében ez a határozat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[6] értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az említett megállapodás alkalmazását szolgáló egyes szabályokról szóló 1999/437/EK tanácsi határozat[7] 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.12.  Svájc tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[8] értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozat 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak, összefüggésben az említett megállapodás aláírásáról szóló 2008/146/EK tanácsi határozat[9] 3. cikkével.13.  Liechtenstein tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség között a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról aláírt jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozat 1. cikkének A. pontjában említett terület alá tartoznak, összefüggésben az e jegyzőkönyv aláírásáról és egyes rendelkezéseinek ideiglenes alkalmazásáról szóló 2008/261/EK tanácsi határozat[10] 3. cikkével.14.  E határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek végrehajtásában az Egyesült Királyág – a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozatnak[11] megfelelően – nem vesz részt. Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt e határozat elfogadásában, amely így rá nézve nem kötelező és nem is alkalmazható. Ezért Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága e határozatnak nem címzettje.15.  E határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyekben Írország – az Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozatnak[12] megfelelően – nem vesz részt. Írország ezért nem vesz részt e határozat elfogadásában, amely így rá nézve nem kötelező és nem is alkalmazható. Ezért Írország e határozatnak nem címzettje.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) által koordinált, tagállamok közötti operatív együttműködés keretében folytatott külső tengeri határőrizeti tevékenységet a mellékletben meghatározott iránymutatásnak megfelelően kell végrehajtani. Ez az iránymutatás az ügynökség által koordinált minden egyes művelet esetében elkészített, a részt vevő tagállamok és az ügynökség által kidolgozott műveleti terv részét képezi.2. cikkEnnek a határozatnak a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság a címzettjei.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLET Iránymutatás a Frontex tengeri műveleteihezÁLTALÁNOS ELVEK1.1 A határőrizeti művelet céljából hozott intézkedéseket olyan formában kell végrehajtani, amely nem veszélyezteti a feltartóztatott vagy megmentett személyek, illetve a részt vevő egységek biztonságát.1.2. A művelet során mindvégig kiemelt figyelmet kell fordítani a gyermekek speciális szükségleteire, a csempészet áldozataira, a sürgős orvosi segítségre szoruló személyekre, a nemzetközi védelemre szoruló személyekre, továbbá a különösen sebezhető személyekre.1.3. Ezt az iránymutatást az alapvető jogokkal összhangban kell alkalmazniuk a tagállamoknak. A tagállamok biztosítják, hogy az őrizeti műveletben részt vevő határőrök kiképzést kapjanak az emberi jogi és a menekültjogi rendelkezésekről, és ismerjék a kutatásra és mentésre vonatkozó nemzetközi eljárásokat.FELTARTÓZTATÁS2.1 A hajót vagy más tengeri járművet (a továbbiakban: hajó) az észrevételt követően az azonosítás és a lobogó szerinti állam megállapítása céljából meg kell közelíteni, és további intézkedésig biztonságos távolságból figyelemmel kell kísérni. A hajóra vonatkozó információkat haladéktalanul továbbítani kell a Frontex által koordinált tengeri művelet keretében és céljára létrehozott koordinációs központnak.2.2 Ha a hajó olyan tagállam felségvizére vagy csatlakozó övezetébe készül belépni vagy lépett be, amely nem vesz részt a műveletben, a hajóra vonatkozó információkat a koordinációs központtal kell közölni, amely továbbítja azokat az érintett tagállamnak.2.3. Bármely olyan hajóról, amely tengeren folytatott, a művelet hatáskörén kívül eső illegális tevékenységekkel gyanúsítható, tájékoztatást kell küldeni a koordinációs központnak, amely továbbítja azt az érintett tagállam(ok) felé.2.4. Az őrizeti művelet során a következő intézkedések hozhatók azon hajókkal szemben, amelyekről alapos okkal feltételezhető, hogy a határforgalom-ellenőrzést megkerülni szándékozó személyeket szállítanak:a) felszólítás a hajó tulajdonosára, regisztrációjára, az utazással kapcsolatos részletekre, valamint a fedélzeten tartózkodó személyek személyazonosságára, állampolgárságára és egyéb releváns adataira vonatkozó információk és dokumentumok átadására;b) a hajó megállítása, fedélzetre szállás, a hajó, a rakomány és a fedélzeten tartózkodók átkutatása, a fedélzeten tartózkodó személyek kikérdezése;c) a fedélzeten tartózkodó személyek tájékoztatása arról, hogy nem jogosultak határátlépésre, és hogy a hajót irányító személyek az utazás elősegítése miatt büntetéssel sújthatók;d) a hajó lefoglalása és a fedélzeten tartózkodók őrizetbe vétele;e) utasítás a hajó útvonalának a felségvizeken vagy a csatlakozó területeken kívüli célállomás irányába történő módosítására, a hajó kísérete vagy a közelében hajózás mindaddig, amíg erre az útvonalra beáll;f) a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek harmadik országba való elvezetése, illetve a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek harmadik országok hatóságai részére történő átadása;g) a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek elvezetése a fogadó tagállamba vagy a műveletben részt vevő egyéb tagállamba.2.5. A 2.4. bekezdésben meghatározott intézkedések a következő feltételek mellett alkalmazhatók:2.5.1. Felségvizek és csatlakozó övezetA 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket a fogadó tagállam felhatalmazása alapján, és az utóbbi által a részt vevő egységnek a koordinációs központon keresztül továbbított utasításoknak megfelelően kell végrehajtani. E célból a részt vevő egység a koordinációs központon keresztül tájékoztatja a fogadó tagállamot, hogy a feltartóztatott hajó kapitánya kérelmezte-e a lobogó szerinti állam diplomáciai képviselőjének vagy konzuli tisztviselőjének értesítését.2.5.2. Kizárólagos gazdasági övezet és nyílt tenger2.5.2.1. Ha a hajó a műveletben részt vevő valamely tagállam lobogója alatt hajózik vagy az ottani regisztrációra utaló felségjelzést visel, a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket a lobogó szerinti állam felhatalmazása alapján kell végrehajtani. A koordinációs központban e tagállam képviseletét betöltő tisztviselőt fel kell jogosítani arra, hogy megadja vagy továbbítsa ezt a felhatalmazást.2.5.2.2. Ha a hajó a műveletben részt nem vevő tagállam vagy harmadik ország lobogója alatt hajózik, vagy ilyen országban történt regisztrációra utaló felségjelzést visel, a megfelelő csatornákon keresztül visszaigazolást kell kérni a lobogó szerinti államtól a bejegyzésre vonatkozóan, majd a honosság megerősítését követően felhatalmazást kell kérni a lobogó szerinti államtól a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedések végrehajtására.A koordinációs központot tájékoztatni kell a lobogó szerinti állammal folytatott mindenfajta kommunikációról.2.5.2.3. Ha idegen lobogó alatt hajózó vagy lobogója bemutatását megtagadó hajóról alapos okkal feltételezhető, hogy valójában ugyanaz a honossága, mint a részt vevő egységnek, a részt vevő egységnek meg kell győződnie arról, hogy a hajó jogosan viseli-e lobogóját. Evégből egy tiszt parancsnoksága alatt csónakot küldhet a gyanús hajóhoz. Ha a gyanú a hajóokmányok ellenőrzése után továbbra is fennáll, további vizsgálatot kell tartani a hajó fedélzetén, melyet a lehető legteljesebb körültekintéssel kell végrehajtani. A megfelelő csatornákon keresztül fel kell venni a kapcsolatot azzal az országgal, amelynek lobogóját a hajó feltételezhetően viseli.2.5.2.4. Ha idegen lobogó alatt hajózó vagy lobogója bemutatását megtagadó hajóról alapos okkal feltételezhető, hogy valójában a műveletben részt vevő valamely másik tagállam honosságával rendelkezik, a lobogó viselésének jogosságára irányuló ellenőrzést e másik tagállam felhatalmazása alapján kell végrehajtani. A koordinációs központban e tagállam képviseletét betöltő tisztviselőt fel kell jogosítani arra, hogy megadja vagy továbbítsa ezt a felhatalmazást.A hajó honosságával kapcsolatos gyanú beigazolódása esetén a 2.5.2.1. bekezdésben rögzített feltételeknek megfelelően végre kell hajtani a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket.2.5.2.5. Ha a hajó hontalansága vagy hontalan hajóval való hasonlósága alapos okkal feltételezhető, a részt vevő egységnek meg kell győződnie arról, hogy a hajó jogosan viseli-e lobogóját. Evégből egy tiszt parancsnoksága alatt csónakot küldhet a gyanús hajóhoz. Ha a gyanú a hajóokmányok ellenőrzése után továbbra is fennáll, további vizsgálatot kell tartani a hajó fedélzetén, melyet a lehető legteljesebb körültekintéssel kell végrehajtani.A 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket akkor kell végrehajtani, ha beigazolódik a hajó hontalanságára vonatkozó gyanú, és alapos okkal feltételezhető, hogy a hajó az Egyesült Nemzetek keretében létrejött, a nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezménynek a migránsok szárazföldön, légi úton és tengeren történő csempészete elleni fellépésről szóló jegyzőkönyve értelmében migránsok tengeren való csempészetében érintett.Valamely hajó akkor hontalan vagy akkor tekinthető hontalan hajóhoz hasonlónak, ha egyetlen állam sem engedélyezte számára lobogójának viselését, vagy ha kettő vagy több állam lobogója alatt hajózik, e lobogókat igényei szerint használva.2.5.2.6. A lobogó szerinti tagállam felhatalmazásának hiányában, illetve a felhatalmazás kiadásáig a hajót biztonságos távolságból kell figyelemmel tartani. A lobogó szerinti állam kifejezett felhatalmazása nélkül – vagy amíg a hajó el nem érte a csatlakozó övezetet – tilos egyéb intézkedést hozni, kivéve azokat, amelyek a 3. részben említetteknek megfelelően az emberéletet fenyegető veszély elhárításához szükségesek, valamint azokat, amelyek vonatkozó két- vagy többoldalú megállapodásokból következnek.2.6. A műveletben részt nem vevő tagállam vagy harmadik ország felségvizein végrehajtott műveleti tevékenységeket a parti állam felhatalmazása és utasításai alapján kell végrehajtani. A koordinációs központot tájékoztatni kell a parti állammal folytatott mindenfajta kommunikációról és az ezt követően foganatosított intézkedésekről.A MűVELET SORÁN ELőFORDULÓ KUTATÁSI-MENTÉSI HELYZETEK3.1. A részt vevő egységek minden tengeren bajba jutott hajónak vagy személynek segítséget nyújtanak. A segítségnyújtást nem tehetik függővé sem az ilyen személy állampolgárságától vagy státuszától, sem azon körülményektől, amelyek között az illetőt találták.3.2. Ha az adott helyzet a hajó vagy a fedélzeten tartózkodók biztonságával kapcsolatos bizonytalanságra vagy aggodalomra ad okot, a részt vevő egység haladéktalanul továbbítja a rendelkezésre álló valamennyi információt az adott kutatási-mentési régió illetékes mentési koordinációs központjának.Amennyiben a harmadik országnak az adott kutatási-mentési régió tekintetében illetékes mentési koordinációs központja nem reagál a részt vevő egység által továbbított bejelentésre, az egység kapcsolatba lép a fogadó tagállam azon mentési koordinációs központjával, amely földrajzi értelemben a legközelebb esik a vészhelyzeti esemény helyszínéhez.A részt vevő egységeknek minden megfelelő intézkedést meg kell tenniük az érintett személyek biztonságának garantálására miközben a mentési koordinációs központ utasításaira várnak.3.3. A részt vevő egységek elemzik az összes releváns információt, majd helyzetértékelésüket továbbítják az illetékes mentési koordinációs központnak, különös tekintettel az alábbiakra:16.  a segítségkérés ténye;17.  a hajó hajózásra való alkalmassága és annak a valószínűsége, hogy a hajó nem éri el a rendeltetési kikötőt;18.  az utaslétszám a hajótípus névleges utaslétszámához viszonyítva (túlterhelés);19.  a partot éréshez szükséges készletek (üzemanyag, víz, élelem stb.) mennyisége;20.  megfelelő képzettséggel rendelkező személyzet és tisztek;21.  biztonsági, navigációs és kommunikációs berendezésekkel való ellátottság;22.  sürgős orvosi ellátásra szoruló utasok jelenléte;23.  elhunyt utasok jelenléte;24.  terhes nők vagy gyermekek jelenléte;25.  időjárási és tengeri viszonyok.3.4. A vészhelyzet fennállását nem kizárólagosan a segítségkérés ténye alapján kell megállapítani.Amennyiben a hajó megállapíthatóan vészhelyzetben van, de a fedélzeten tartózkodók elutasítják a segítséget, a részt vevő egység tájékoztatja a mentési koordinációs központot, és tovább folytatja az ellátási feladatot, azaz megteszi az érintett személyek biztonságának szavatolásához szükséges intézkedéseket, ugyanakkor tartózkodik a helyzetet súlyosbító vagy a sérülés vagy haláleset esélyét növelő intézkedésektől.3.5. A műveletet koordináló központot a lehető leghamarabb tájékoztatni kell a mentési koordinációs központtal folytatott minden információcseréről, valamint a részt vevő egység által hozott intézkedésekről.3.6. Ha a hajó nem vagy már nem tekinthető vészhelyzetben lévőnek, vagy a kutatási-mentési művelet befejeződött, a részt vevő egység a műveletet koordináló központtal konzultálva a 2. rész rendelkezéseivel összhangban folytatja a műveletet.PARTRA SZÁLLÍTÁS4.1. A feltartóztatott vagy megmentett személyek partra szállításának a nemzetközi jog előírásainak és a vonatkozó kétoldalú megállapodásoknak megfelelő módozatait a műveleti terv részletezi.A 4.2. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül elsőbbséget kell biztosítani az abban a harmadik országban történő partra szállításnak, amelyből a személyek eltávoztak, vagy amelynek felségvizein vagy kutatási-mentési régióján keresztül áthaladtak, vagy amennyiben ez nem lehetséges, a földrajzilag legközelebb eső olyan helyen történő partra szállításnak, ahol a személyek biztonsága szavatolható.4.2. Egyetlen személy sem tehető partra olyan országban, vagy adható át egyéb módon olyan ország hatóságainak, amelyről alapos okkal feltételezhető, hogy az illető személy ott üldöztetésnek, kínzásnak, illetve embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés egyéb formáinak lenne kitéve, vagy amelyből ilyen országba kitoloncolhatják vagy visszatéríthetik. A feltartóztatott vagy megmentett személyeket megfelelő módon tájékoztatni kell, lehetőséget biztosítva számukra arra, hogy kifejthessé, miért gondolják úgy, hogy a partra szállítás javasolt helyén ilyen bánásmódnak lennének kitéve.4.3. A koordinációs központot tájékoztatni kell a 4.2. bekezdés szerinti személyek jelenlétéről, mely információt a központ továbbítja a fogadó tagállam illetékes hatóságainak.[1] HL L 105., 2006.4.13., 9. o.[2] HL L 176., 1999.7.10., 36. o.[3] HL L 53., 2008.2.27., 52. o.[4] HL L 105., 2006.4.13., 1. o.[5] HL L 326., 2005.12.13., 13. o.[6] HL L 176., 1999.7.10., 36. o.[7] HL L 176., 1999.7.10., 31. o.[8] HL L 53., 2008.2.27., 52. o.[9] HL L 53., 2008.2.27., 1. o.[10] HL L 83., 2008.3.26., 3. o.[11] HL L 131., 2000.6.1., 43. o.[12] HL L 64., .2002.3.7., 20. o.