Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0489

Javaslat: a Tanács rendelete a visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésről szóló 386/90/EGK rendelet módosításáról  /* COM/2007/0489 végleges - CNS 2007/0178 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 31.8.2007COM(2007) 489 végleges2007/0178 (CNS)A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEKEgyszerűsítés: A 386/90/EGK rendelet módosításaJavaslat:A TANÁCS RENDELETEa visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésről szóló 386/90/EGK rendelet módosításáról(előterjesztő: a Bizottság)A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEKEgyszerűsítés: A 386/90/EGK rendelet módosításaAz exportvisszatérítés ellenőrzése keretében a 386/90/EGK rendelet[1] 3. cikkének (2) bekezdése előírja a tagállamok hatóságai számára, hogy az árukat fizikai ellenőrzéseknek vessék alá: a fizikai ellenőrzések átvizsgálási aránya vámhivatalonként, naptári évenként és termékcsoportonként 5 %.A rendeletet a 163/94/EK tanácsi rendelet[2] egyszerűsítette először: amennyiben egy tagállam a jelenlegi 3122/94/EK rendelettel összhangban kockázatelemzést alkalmaz, a legalacsonyabb mennyiséget termékcsoportonként 2 %-ban és együttesen minden termékcsoportra vonatkozóan 5 %-ban állapíthatja meg.E rendelet egy második egyszerűsítést javasol: e javaslat szerint az a tagállam, amelyik a 3122/94/EK rendelettel összhangban valamennyi exportőrre kiterjedő kockázatelemzést alkalmaz, dönthet úgy, hogy a minden termékcsoportra együttesen érvényes átlagos 5 %-os mennyiséget a teljes tagállamra, nem pedig az egyes vámhivatalokra alkalmazza.Ezt az intézkedést több tagállam is javasolta, különösen azok, amelyek átszervezték vámhatóságaikat és vámeljárásaikat, központosított számítógépes kiviteli nyilatkozat-rendszert hozva létre, és ahol a vámhivatalok számának jelentős csökkenése miatt szükség van az ellenőrzéseknek az ország területén történő jobb elosztására. Az ellenőrzési arányszámok tagállamok szintjén történő központosítása csupán akkor igazolt, ha a 3122/94/EK rendeletnek megfelelő kockázatelemzés alkalmazására kerül sor, és választhatónak kell lennie, hogy az összetettebb vámeljárással rendelkező tagállamok továbbra is decentralizált ellenőrzést hajthassanak végre.INDOKOLÁS386/90/EGK tanácsi rendeletA közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70/EGK tanácsi rendelet[3] 8. cikkére hivatkozva a Tanács úgy határozott, hogy a tagállamok az érintett áruk kivitelére vonatkozó engedély kiadása előtt fizikai ellenőrzéseknek vetik alá azon árukat, amelyekre az exportvisszatérítést a vámeljárások lezárásakor kérték. Ez a kiviteli vámhivatalban történik, amelyik gyakran az ország belterületén található iroda. A legkisebb ellenőrzési norma vámhivatalonként, naptári évenként és termékcsoportonként 5 %: ez az arányszám kockázatelemzés alkalmazása esetén minden termékcsoportra együttesen 5 %-ban állapítható meg, ekkor a termékcsoportonként kötelező legkisebb mennyiség 2 %. Emellett ha az ország belterületén található vámhivatal fogadja el az exportnyilatkozatokat, a Közösségből történő kilépéssel foglalkozó valamennyi vámhivatalnak (=külső határon) fizikai kicserélési ellenőrzést kell végeznie.E követelményeknek a 386/90/EGK tanácsi rendelettel történő[4] 1990-es bevezetése és a 163/94/EK tanácsi rendelettel[5] történő 1994-es bevezetése óta a vámhivatalok vámeljárásai számítástechnikai fejlődésen, illetve a belső piac megnyitásának és az Unió bővítésének köszönhetően átszervezéseken mentek keresztül, ezért a vámhivatalok több tapasztalattal rendelkeznek az ellenőrzési szabályok alkalmazásában. E fejlődések hatással voltak számos kiviteli és kiléptető vámhivatalra, ezek munkaszervezésére és know-how-jára.Jóllehet valamennyi vámhatóság alkalmaz valamilyen fajta kockázatkezelési technikát, a 27 tagállamból csupán 7 alkalmazza a 3122/94/EK rendeletnek[6] megfelelő kockázatelemzést. E dokumentum az alábbi intézkedéseket javasolja a kockázatelemzés alkalmazásának javítására és a fizikai ellenőrzések, valamint a kicserélési ellenőrzések elosztásának egyszerűsítésére.5 % fizikai ellenőrzés tagállamonkéntA 386/90/EGK rendelet 3. cikkének (2) bekezdése előírja a tagállamok hatóságai számára, hogy az árukat fizikai ellenőrzéseknek vessék alá, amelyek átvizsgálási aránya vámhivatalonként, naptári évenként és termékcsoportonként 5 %.Bizonyos esetekben az éves ellenőrzési arányszámok megállapításának alapja már nem a vámhivatal. Néhány tagállamban a vámhivatalok száma csökkent, az ellenőrzések irányítását központosították, és a kockázatkezelési technikák alkalmazása a visszatérésben részesülő termékek összes exportőrei közötti fizikai ellenőrzések arányosan elosztott elterjedéséhez vezethetett. E változások miatt a tagállamok jelezték, hogy azt a tényt, hogy az ellenőrzések azon csoportoknál vagy exportőröknél történjenek, ahol a leginkább szükség van rájuk, akadályozza az a követelmény, amely szerint a legkisebb arányszámot a kiviteli vámhivatalok szintjén kell alkalmazni. Bizonyos hivataloknak az 5 % túl nagy adminisztratív terhet jelent az érintett néhány exportőr és az igazgatás számára, míg más hivatalokban az 5 %-os norma nem elégíti ki a valós ellenőrzési szükségleteket.A hatékonyság és az egyszerűség érdekében, illetve a költségvetési kiadások ellenőrzésére vonatkozó megosztott irányítás elvével összhangban lehetőséget kell biztosítani a 3122/94/EK rendelettel összhangban kockázatelemzést alkalmazó tagállamok számára, hogy a legkisebb ellenőrzési normát a kiviteli vámhivatalok szintje helyett nemzeti szinten alkalmazzák. Az ilyen kockázatelemzést nem alkalmazó tagállamok nem részesülnek e központosított szabályozási arányban, és jogilag továbbra is a kiviteli vámhivatalonkénti ellenőrzési arányszámot kell alkalmazniuk. Azok a tagállamok, amelyek a fent említett kockázatelemzést alkalmazzák, ugyanakkor előnyben részesítik a jogilag kötelező erejű harmonizált arányszámokon keresztül történő decentralizált ellenőrzést, folytathatják azt a jelenlegi gyakorlatot, amely szerint a jogilag kötelező legkisebb ellenőrzési arányszámot a kiviteli vámhivatalok tekintetében alkalmazzák.2007/0178 (CNS)Javaslat:A TANÁCS RENDELETEa visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésről szóló 386/90/EGK rendelet módosításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára[7],tekintettel az Európai Parlament véleményére[8],mivel:1.  A 386/90/EGK tanácsi rendelet[9] hatálybalépése óta több tagállam is átszervezte vámhatóságait, ami a vámhivatalok számának jelentős csökkenéséhez vezetett. Az elektronikusan és központi ellenőrzéssel történő kiviteli vámeljárások bevezetése miatt az ellenőrzési arányszámok alkalmazásának a kiviteli vámhivatalok alapján történő megállapítása egyre kevésbé helytálló.2.  Emellett a kockázatkezelési technikák alkalmazásának köszönhetően (ideértve a kockázatelemzést is) a fizikai ellenőrzéseknek elterjedtebbnek kell lenniük valamennyi exportőr között. Azt azonban, hogy az ellenőrzések azon csoportoknál vagy exportőröknél történjenek, ahol a leginkább szükség van rájuk, akadályozza az a követelmény, amely szerint a legkisebb ellenőrzési arányszámokat a kiviteli vámhivatalok szintjén kell alkalmazni. A hatékonyság és az egyszerűség érdekében, illetve a megosztott irányítás elvével összhangban ezért azon tagállamok, amelyek a közösségi jogszabályoknak megfelelően kockázatelemzést alkalmaznak, a legkisebb ellenőrzési arányszámokat a kiviteli vámhivatalok szintje helyett nemzeti szinten alkalmazhatják.3.  A 386/90/EGK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,ELFOGADTA EZT A RENDELETET:1. cikkA 386/90/EGK rendelet a következőképpen módosul:A 3. cikk (2) bekezdése a következő harmadik albekezdéssel egészül ki:„Amennyiben egy tagállam a második albekezdést alkalmazza, dönthet úgy, hogy a vámhivatalonkénti 5 %-os mennyiséget az ország egész területére vonatkozó 5 %-os mennyiséggel váltja fel. A tagállam az ezen albekezdés alkalmazása vagy alkalmazásának megszűnése előtt erről értesíti a Bizottságot.”2. cikkEz a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.Kelt Brüsszelben, -án/-én.a Tanács részérőlaz elnökHATÁSVIZSGÁLATI FORMANYOMTATVÁNY A JAVASLAT HATÁSA A VÁLLALKOZÁSOKRA, KÜLÖNÖSEN A KIS- ÉS KÖZÉPVÁLLALKOZÁSOKRA (kkv-k)A javaslat címeA visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésről szóló, 1990. február 12-i 386/90/EGK rendeletet módosító rendelet tervezeteA dokumentum hivatkozási számaCOM(2007) 489 végleges 2007/0178 (CNS)A JAVASLAT1. A szubszidiaritás elvét figyelembe véve miért szükséges közösségi jogalkotás e területen és az milyen fő célokat szolgál?A javaslat nincs hatással a vállalkozásokra, mivel kizárólag a fizikai és kiegészítő ellenőrzések igazgatását szervezi újra a vámhatóságok által történő exportvisszatérítések keretében.Azért van szükség közösségi jogalkotásra e területen, hogy a meglévő ellenőrzési rendelkezések igazodjanak a néhány tagállamban tapasztalható megváltozott ellenőrzési körülményekhez.A fő cél a vámhatóságok által történő fizikai és kicserélési ellenőrzések központosított elosztásának egyszerűsítése.A vállalkozásokra gyakorolt hatás2. Kikre hat a javaslat?A javaslat nincs hatással a vállalkozásokra-  mely ágazatokat érinti?-  milyen méretű vállalkozásokat érint? (ebből milyen arányt képviselnek a kis- és középvállalkozások)-  meghatározhatók-e a Közösségen belül azok a földrajzi területek, ahol ezek a vállalkozások megtalálhatók?3. Mit kell a vállalkozásoknak tenniük, hogy megfeleljenek a javaslatnak?A vállalkozások számára a javaslat nem jár változással4. Milyen várható gazdasági hatásai lesznek a javaslatnak az alábbi területeken?-  foglalkoztatás-  beruházások és új vállalkozások alapítása-  vállalkozások versenyképességeNincsenek hatások5. Szerepelnek-e a javaslatban olyan intézkedések, melyek a kis- és középvállalkozások sajátos helyzetének figyelembevételét szolgálják (csökkentett vagy eltérő követelmények stb.)?Nincsenek hatásokKonzultáció6. Sorolja fel azokat a szervezeteket, amelyek részt vettek a javaslatról folytatott konzultációban, és röviden ismertesse álláspontjukatÁtfogó előzetes konzultációt folytattak a tagállamok technikai szakértőivel, akik a Kereskedelmi Mechanizmusok Irányítóbizottságának képviselői. E szakértők kapcsolatban állnak az exportőri szervekkel.A szervek nem válaszoltak. A tagállamok szakértői úgy vélekedtek, hogy az ellenőrzési normák központosítása jobban megfelelne a modernizált és számítógépes vámellenőrzési igazgatásnak. Mivel néhány (nagy) tagállam ugyanakkor továbbra is előnyben részesítené a jogilag kötelező erejű, a kiviteli vámhivatalok alapján megállapított harmonizált arányszámokon keresztül történő decentralizált ellenőrzést, a központosított normák bevezetése választható lesz.[1] HL L 42., 1990.2.16., 6. o. A legutóbb a 163/94/EK rendelettel módosított rendelet (HL L 24., 1994.1.29., 2. o.)[2] HL L 24., 1994.1.29., 2. o.[3] HL L 94., 1970.4.28., 13. o., helyébe lépett az 1290/2005/EK rendelet 9. cikke, HL L 209., 2005.8.11., 1. o .[4] HL L 42., 1990.2.16., 6. o. A legutóbb a 163/94/EK rendelettel módosított rendelet (HL L 24., 1994.1.29., 2. o.)[5] HL L 24., 1994.1.29., 2. o.[6] HL L 330., 1994.12.21., 31. o.[7] HL C […]., [ …]., […]. o.[8] HL C […]., [ …]., […]. o.[9] HL L 42., 1990.2.16., 6. o. A 163/94/EK rendelettel (HL L 24., 1994.1.29., 2. o.) módosított rendelet.


				|

		52012PC0336

			Javaslat A TANÁCS RENDELETE a nem euróövezeti tagállamok pénzügyi támogatását biztosító eszköz létrehozásáról /* COM/2012/0336 final - 2012/0164 (APP) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
2002. február 18-án
elfogadták az uniós pénzügyi támogatási mechanizmus létrehozásáról szóló 332/2002/EK
rendeletet. A rendelet célja az olyan tagállamok külső finanszírozási
korlátainak lazítása, mely tagállamok fizetési mérlegük tekintetében
nehézségekkel küzdenek vagy ilyen nehézségek bekövetkezése komolyan fenyegeti
őket. A rendelet csupán azon tagállamokra alkalmazandó, amelyek pénzneme
nem az euró. A világot az utóbbi években sújtó, példa nélküli átfogó válság
súlyos károkat okozott a gazdasági növekedés és a pénzügyi stabilitás terén,
továbbá rontotta a tagállamok pozícióját az államháztartási hiány, fizetési
mérleg és az államadósság tekintetében, aminek következtében a tagállamok egy
része kénytelen volt pénzügyi támogatást kérni.
A gazdasági és
pénzügyi válság miatt új támogatási eszközök jöttek létre az Európai Pénzügyi
Stabilitási Eszköz (EFSF), az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus, és a
közeljövőben elkészülő európai stabilitási mechanizmus
kialakításával. Ugyanakkor a hatályos rendelet nem tartott lépést ezekkel a
fejleményekkel. Ezek a pénzügyi stabilitási mechanizmusok mindenekelőtt az
euróövezeti tagállamoknak szánt pénzügyi támogatás nyújtására szolgáló új
elővigyázatossági eszközöket hoztak létre. A hatályos rendelet
felülvizsgálata lehetővé teszi, hogy a nem euróövezeti tagállamok hasonló
pénzügyi eszközökkel rendelkezzenek. A felülvizsgálattal továbbá lehetségessé
válik a gazdasági kormányzás mostani megerősítésének, valamint a gazdasági
és költségvetési koordináció fokozásának fényében a jelenlegi rendelet aktualizálása
azzal a szándékkal, hogy az euróövezeten belüli és azon kívüli tagállamok
között egyenlőbbek legyenek a feltételek. Végül a felülvizsgálat várhatóan
növelni fogja a döntéshozatal hatékonyságát a rendelet hatályba léptetésének
egyszerűsítésén keresztül, mivel csupán egy eljárási lépés lesz a mostani
kettő helyett.
2.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
E rendelet európai
uniós pénzügyi támogatási eszközt hoz létre olyan nem euróövezeti tagállamok
számára, amelyek fizetési mérlegük tekintetében nehézségekkel küzdenek vagy
ilyen nehézségek bekövetkezése komolyan fenyegeti őket (1. cikk). A
pénzügyi támogatás lehet kölcsön vagy 50 milliárd EUR rendelkezésre álló
tőkeösszegre korlátozott hitelkeret (2. cikk). A hitelkeret lehet
feltételekhez kötött elővigyázatossági hitelkeret, amely támogathatósági
feltételeken alapul, vagy szigorított feltételekhez kötött hitelkeret, amely
támogathatósági feltételek és új szakpolitikai intézkedések kombinációján
alapul (4. cikk).
A Tanács a Bizottság ajánlása alapján dönthet
a kölcsön odaítéléséről (3. cikk). A hitelnyújtás feltétele, hogy a
tagállam olyan makrogazdasági kiigazítási programot fogadjon el, amely a
fizetési mérleg fenntartható helyzetének újbóli megteremtésére, és arra
irányul, hogy a tagállam újból képes legyen finanszírozási igényeit teljes
mértékben a pénzügyi piacokról fedezni. A Bizottság az EKB-val, és adott
esetben az IMF-fel együttműködve rendszeres ellenőrző
látogatások révén vizsgálja a makrogazdasági kiigazítási program
végrehajtásában történt előrelépést.
A felülvizsgált rendelet a nagyobb
átláthatóság és elszámoltathatóság biztosítása érdekében új rendelkezéseket
tartalmaz a pénzügyi támogatás végrehajtásáról szóló párbeszéd fokozására.
Egész pontosan, az Európai Parlament illetékes bizottsága a kiigazítási program
végrehajtásának előrehaladásáról folytatandó eszmecserét javasolhat az
érintett tagállamnak. Az érintett tagállam parlamentje a makrogazdasági
kiigazítási program végrehajtásának előrehaladásáról folytatott
eszmecserében való részvételre meghívhatja a Bizottság képviselőit.
A Tanács az
Európai Bizottság ajánlása alapján dönt a feltételekhez kötött
elővigyázatossági vagy a szigorított feltételekhez kötött hitelkeret
odaítéléséről (5. cikk). A feltételekhez kötött elővigyázatossági
hitelkerethez csak olyan tagállamok juthatnak hozzá, amelyek gazdasági és
pénzügyi helyzete alapvetően továbbra is stabil, és megfelelnek az
elfogadott támogathatósági feltételek összességének. A szigorított
feltételekhez kötött hitelkerethez való hozzáférést azon tagállamok számára kell
biztosítani, amelyek nem felelnek meg a feltételekhez kötött
elővigyázatossági hitelkeret odaítéléséhez szükséges egyes támogathatósági
feltételeknek, de általános gazdasági és pénzügyi helyzetük stabil marad. Az
érintett tagállamnak továbbá korrekciós intézkedéseket kell elfogadnia. Ezeknek
az intézkedéseknek azokra a támogathatósági feltételekre kell irányulniuk,
amelyeknek nem felelt meg a tagállam; az intézkedések további célja a fizetési
mérleg fenntartható helyzetének szavatolása a hitelkeret odaítélésekor
teljesítettnek minősülő támogathatósági feltételek folyamatos
tiszteletben tartásának biztosításával egyidejűleg.
Amennyiben egy
tagállam elővigyázatossági pénzügyi támogatásban részesül, fokozott
felügyelet alá kerül abból a célból, hogy gyorsan visszatérjen a normális
helyzetbe, és hogy megóvják a többi tagállamot az esetleges negatív
tovagyűrűző hatásoktól (6. cikk). A fokozott felügyeletnek
magában kell foglalnia az érintett tagállam gazdasági, költségvetési és
pénzügyi helyzetének szigorú monitoringjához szükséges információkhoz való
szélesebb bizottsági hozzáférést, valamint a Bizottság rendszeres jelentéseit.
A fokozott felügyelet alá vont tagállamnak a gazdasági nehézségek lehetséges
forrásainak kezelését célzó intézkedéseket kell elfogadnia.
Az új rendelet továbbá számos fontos eljárási lépés összehangolását
kísérli meg a sebezhető pénzügyi helyzetben lévő tagállamokra
vonatkozó, a 136. cikkhez kapcsolódó készülő rendelettel. A cél az
egyenlő feltételek lehető legjobb biztosítása a program keretében
támogatásban részesülő összes európai uniós tagállam között attól
függetlenül, hogy az euróövezethez tartoznak-e vagy sem. A makrogazdasági
kiigazítási program és monitoringja által a felülvizsgált rendelet felváltja a
túlzotthiány-eljárás és az európai szemeszter alatti monitoringra vonatkozó
egyes lépéseket (7. és 9. cikk). A makrogazdasági kiigazítási program átfogó
jellege miatt a felülvizsgált rendelet a kiigazítási program időtartama
alatt felváltja a gazdasági és költségvetési felügyelet egyes folyamatait a
jelentéstételi kötelezettségek párhuzamosságának elkerülése érdekében.
Ugyanezen a módon a felülvizsgált rendelet biztosítja a túlzott egyensúlyhiány
esetén követendő eljárás felfüggesztését, amennyiben a tagállamnak
makrogazdasági kiigazítási programot kell végrehajtania (8. cikk), valamint a
tagállam támogatást követő utólagos felügyeletének létrehozását írja
elő, ha a tagállam a kapott pénzügyi támogatás kevesebb mint 75%-át
térítette vissza (15. cikk).
Végül
megemlítendő, hogy az Európai Bizottság számára a forrásbevonási és
hitelezési műveletek valamelyest rugalmasabbá váltak, és ezáltal nehéz
pénzügyi piaci körülmények esetén korlátozhatók a források előteremtésekor
tapasztalható esetleges nehézségek (12. cikk).
2012/0164 (APP)
Javaslat
A TANÁCS RENDELETE
a nem euróövezeti tagállamok pénzügyi
támogatását biztosító eszköz létrehozásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 352. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktusok tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Parlament
hozzájárulására,
tekintettel az Európai Központi Bank
véleményére,
különleges
jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       A Tanács az EUMSZ 143.
cikkével összhangban, a Bizottság ajánlása alapján, a Gazdasági és Pénzügyi
Bizottsággal (Economic and Financial Committee; EFC) folytatott egyeztetést
követően kölcsönös segítséget nyújthat olyan tagállamoknak, amelyek
fizetési mérlegük tekintetében nehézségekkel küzdenek vagy ilyen nehézségek
bekövetkezése komolyan fenyegeti őket. Ez kizárólag olyan tagállamokra
vonatkozik, amelyek pénzneme nem az euró (a továbbiakban: nem euróövezeti
tagállamok). E rendelkezés ugyanakkor nem határozza meg a kölcsönös támogatás
nyújtásához használandó eszközt.
(2)       A világot három éve sújtó,
példa nélküli átfogó válság súlyos károkat okozott a gazdasági növekedés és a
pénzügyi stabilitás terén, továbbá erősen rontotta a tagállamok pozícióját
az államháztartási hiány és az államadósság tekintetében, aminek következtében
a tagállamok egy része kénytelen volt pénzügyi támogatást igényelni.
(3)       A nem euróövezeti tagállamok
számára nyújtott pénzügyi támogatás folyósítására és monitoringjára vonatkozó
szabályoknak összhangban kell lenniük azon tagállamokra vonatkozó szabályokkal,
amelyek pénzneme az euró, különösen a pénzügyi stabilitásuk tekintetében súlyos
nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségek által fenyegetett euróövezeti
tagállamok gazdasági és költségvetési felügyeletének megerősítéséről
szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletben rögzített szabályokra; néhány
változtatás ugyan szükséges, amely figyelembe veszi az EUMSZ-ben foglalt, az
euróövezeten kívüli tagállamokra vonatkozó szabályok különbözőségét és a
kisebb mértékű gazdasági és pénzügyi összekapcsolódást. A Bizottság
például nem rendelkezhet a tagállam fokozott felügyelet alá vonásának
lehetőségével, ha az érintett tagállam nem kap pénzügyi támogatást.
(4)       A pénzügyi támogatás
nyújtását követően az érintett tagállamot gazdasági és költségvetési
felügyelet alá indokolt vonni. Ennek a felügyeletnek arányosnak kell lennie a
tapasztalt pénzügyi nehézségek súlyosságával, és megfelelőképpen
figyelembe kell vennie a kapott pénzügyi támogatás jellegét, amely a támogathatósági
feltételek alapján nyújtott egyszerű elővigyázatossági támogatástól
egészen egy teljes körű, szigorú szakpolitikai feltételekhez kötött,
makrogazdasági kiigazítási programig terjedhet.
(5)       Amennyiben egy tagállam
elővigyázatossági pénzügyi támogatásban részesül, fokozott felügyelet alá
kell vonni abból a célból, hogy gyorsan visszatérjen a normális helyzetbe, és
hogy megóvják a többi tagállamot az esetleges negatív
tovagyűrűző hatásoktól. A fokozott felügyeletnek magában kell foglalnia
az érintett tagállam gazdasági, költségvetési és pénzügyi helyzetének szigorú
monitoringjához szükséges információkhoz való szélesebb bizottsági hozzáférést,
valamint az EFC számára küldött rendszeres jelentéseket.
(6)       Kölcsönben részesülő
tagállamok esetében a gazdasági és költségvetési helyzet felügyeletének még
szigorúbbnak kell lennie. A felügyeletnek makrogazdasági kiigazítási program
létrehozását is magában kell foglalnia. Az ilyen program átfogó jellegéből
adódóan ezen időtartamra – a jelentéstételi kötelezettségek
párhuzamosságának elkerülése érdekében – a gazdasági és költségvetési
felügyelet egyéb folyamatait fel kell függeszteni.
(7)       Szabályokat kell alkotni az
uniós intézmények, különösen az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság
közötti, a pénzügyi támogatás végrehajtása körül folyó párbeszéd javítása,
valamint a nagyobb átláthatóság és elszámoltathatóság érdekében.
(8)       Egy tagállamra vonatkozóan a
makrogazdasági kiigazítási programjának be nem tartása esetén hozott
határozatnak a közös stratégiai kerethez tartozó Európai Regionális Fejlesztési
Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai Mezőgazdasági
Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó
általános rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési
Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános
rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK rendelet hatályon kívül
helyezéséről szóló, XXX/EU rendelet 21. cikkének (6) bekezdése
alapján maga után kell vonnia az uniós alapok kifizetéseinek vagy
kötelezettségvállalásainak felfüggesztését is.
(9)       A rendelet alkalmazására
vonatkozó egyedi határozatok elfogadásának hatáskörét az EUMSZ 143. cikkének (2)
bekezdése szerint a Tanácsra indokolt ruházni.
(10)     Az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU
és az 1095/2010/EU rendeletekkel létrehozott európai felügyeleti hatóságok
tevékenységi körének e rendeletek 1. cikkében megállapított határokon
belül kell maradnia.
(11)     E rendelet – amely a nem
euróövezeti tagállamoknak nyújtandó európai uniós pénzügyi támogatás
odaítélésének keretrendszerét állapítja meg – elfogadására vonatkozóan az EUMSZ
nem rendelkezik a 352. cikkben meghatározottaktól eltérő hatáskörről,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1)
E rendelet európai uniós pénzügyi támogatási
eszközt hoz létre, amely az EUMSZ 143. cikkével összhangban olyan tagállamnak
ítélhető oda, amely fizetési mérlege tekintetében nehézségekkel küzd vagy
ilyen nehézségek bekövetkezése komolyan fenyegeti.
(2)
Ez a rendelet azon tagállamokra alkalmazandó,
amelyek pénzneme nem az euró.
2. cikk
Az európai uniós pénzügyi
támogatás
(1)
Európai uniós pénzügyi támogatást az alábbi módok
révén kell biztosítani:
a)      kölcsön;
b)      feltételekhez kötött
elővigyázatossági hitelkeret, amely támogathatósági feltételeken alapuló
hitelkeret; vagy
c)      szigorított feltételekhez kötött
hitelkeret, amely támogathatósági feltételek és új szakpolitikai intézkedések
kombinációján alapul.
(2)
2.       Ebből a célból a Bizottság
felhatalmazást kap arra, hogy az Európai Unió nevében hiteleket vegyen fel a
tőkepiacon vagy pénzügyi intézményekkel.
(3)
3.       A tagállamoknak e rendelet alapján
nyújtható kölcsönök vagy hitelkeretek rendelkezésre álló összegét 50 milliárd
EUR tőkeösszegre kell korlátozni.
(4)
4.       Amennyiben az érintett tagállam az Unión
kívüli, gazdaságpolitikai feltételekhez kötött pénzügyi támogatás
igénybevételét tervezi, először konzultálnia kell a Bizottsággal. A
Bizottság megvizsgálja az európai uniós pénzügyi támogatás keretében
rendelkezésre álló lehetőségeket, valamint azt, hogy a tervbe vett
gazdaságpolitikai feltételek mennyire egyeztethetők össze az EUMSZ 121. és
126 cikke, valamint az említett cikkek alapján elfogadott bármely jogszabály
intézkedéseivel. A Bizottság tájékoztatja az EFC-t a vizsgálat
eredményeiről.
3. cikk
A kölcsön odaítélésének
feltételei és eljárása
(1)
A kölcsönt igénylő tagállam értesíti a
Bizottságot, az Európai Központi Bankot (EKB) és az EFC-t.
(2)
Az EKB-val és amennyiben lehetséges az IMF-fel
együttműködve a Bizottságnak értékelnie kell a bruttó államadósság
fenntarthatóságát az érintett tagállam jelenlegi vagy esetleges pénzügyi
igényeivel együtt, és az értékelést el kell juttatnia az EFC-nek.
(3)
Az érintett tagállam a Bizottsággal egyetértésben,
valamint az EKB-val – és lehetőség szerint az IMF-fel –együttműködve
elkészíti a politikai követelményeket tartalmazó makrogazdasági kiigazítási
program tervezetét, amely a fizetési mérleg fenntartható helyzetének újbóli
megteremtésére, és arra irányul, hogy a tagállam újból képes legyen
finanszírozási igényeit teljes mértékben a pénzügyi piacokról fedezni. A
makrogazdasági kiigazítási program tervezete kellő mértékben figyelembe
veszi az EUMSZ 121., 126. és 148. cikke alapján az érintett tagállamnak
címzett ajánlásokat – és a tagállam által az ajánlásnak való megfelelés
érdekében tett intézkedéseket –, és egyúttal az előírt szakpolitikai
intézkedések szélesítésére, megerősítésére és elmélyítésére irányul.
(4)
A Tanács a Bizottság ajánlása alapján,
minősített többséggel eljárva határozhat az érintett tagállamnak szánt
kölcsön odaítéléséről, és az odaítéléskor jóváhagyja a kölcsön feltételéül
szolgáló makrogazdasági kiigazítási programot.
(5)
A kölcsön odaítéléséről szóló határozat
tartalmazza a kölcsönösszeget, a maximális átlagos futamidőt, az árazást,
a részletek maximális számát, a kölcsön rendelkezésre állásának
időtartamát, a fő gazdaságpolitikai feltételeket és a támogatás
végrehajtásához szükséges egyéb részletes szabályokat.
(6)
A Bizottság és az érintett tagállam egyetértési
megállapodást köt egymással, amelyben rögzítik a makrogazdasági kiigazítási
program részleteit. A Bizottság ezt követően tájékoztatja az Európai
Parlamentet és a Tanácsot az egyetértési megállapodásról.
(7)
A Bizottság az EKB-val, és amennyiben releváns, az
IMF-fel együttműködve rendszeres ellenőrző látogatások révén
vizsgálja a makrogazdasági kiigazítási program végrehajtásában történt
előrelépést. A Bizottság negyedévente tájékoztatja az EFC-t. Az érintett
tagállam teljességgel együttműködik a Bizottsággal és az EKB-val.
Mindenekelőtt az érintett tagállam minden olyan információt közöl a
Bizottsággal és az EKB-val, amelyet a program monitoringjához szükségesnek
találnak. Az érintett tagállam továbbá teljesíti a 6. cikk (2) bekezdésében
meghatározott kötelezettségeket.
(8)
A Bizottság – az EKB és amennyiben lehetséges az
IMF közreműködésével – az érintett tagállammal közösen megvizsgálja a
makrogazdasági kiigazítási program esetleg szükséges módosításait. A Tanács a
Bizottság ajánlása alapján, minősített többséggel eljárva jóváhagyja a
szóban forgó kiigazítási program esetleges módosítását.
(9)
Ahol a (7) bekezdésben említett monitoring a
makrogazdasági kiigazítási programtól való jelentős eltéréseket tár fel, a
Tanács a Bizottság javaslata alapján, minősített többséggel eljárva
határozhat arról, hogy az érintett tagállam nem tesz eleget a pénzügyi
támogatás megállapított feltételeinek. Az e rendelet hatálya alá tartozó
európai uniós pénzügyi támogatás folyósítását fel kell függeszteni.
(10)
A (9) bekezdésben előírt határozatot
követően legkésőbb hat hónapon belül a Tanács a Bizottság javaslata
alapján, minősített többséggel dönthet a folyósítás folytatásáról, ha úgy
ítéli meg, hogy az érintett tagállam eleget tesz a pénzügyi támogatás
megállapított feltételeinek. Amennyiben nem fogadtak el ilyen határozatot a
határidő lejárta előtt, e rendelet hatálya alatt nem lehet további
európai uniós pénzügyi támogatást folyósítani.
(11)
Amennyiben az érintett tagállam elégtelen
adminisztrációs kapacitással szembesül vagy programjának végrehajtásában
jelentős problémákat tapasztal, technikai segítségnyújtásért folyamodik a
Bizottsághoz, amely e célból a tagállamokkal, valamint más európai és/vagy
releváns nemzetközi intézményekkel együttműködve szakértői
csoportokat hozhat létre. A kiigazítási program végrehajtásában részt vevő
hatóságoknak biztosítandó tanácsadás céljából a technikai segítségnyújtás
magában foglalhatja helyi képviselet létrehozását és támogató személyzet
kihelyezését.
(12)
Az Európai Parlament illetékes bizottsága a
kiigazítási program végrehajtásának előrehaladásáról folytatandó eszmecserét
javasolhat az érintett tagállamnak.
(13)
Az érintett tagállam parlamentje a makrogazdasági
kiigazítási program végrehajtásának előrehaladásáról folytatott
eszmecserében való részvételre meghívhatja a Bizottság képviselőit.
4. cikk
A hitelkeretek odaítélésének
feltételei
(1)
A feltételekhez kötött elővigyázatossági
hitelkerethez csak olyan tagállamok juthatnak hozzá, amelyek gazdasági és
pénzügyi helyzete alapvetően továbbra is stabil. Átfogó értékelés
segítségével kell elbírálni, hogy a tagállam jogosult-e a feltételekhez kötött
elővigyázatossági hitelkeretre; az értékelés alapját az alábbi
támogathatósági feltételek adják:
a)      Az EUMSZ 121. és 126. cikke alapján
elfogadott tanácsi ajánlások és tanácsi határozatok tiszteletben tartása.
Túlzotthiány-eljárás alá vont tagállamok is jogosultak lehetnek a feltételekhez
kötött elővigyázatossági hitelkeretre, ha teljes mértékben alávetik
magukat az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásnak.
b)      Fenntartható bruttó államadósság.
c)      A tagállamok által a túlzott
egyensúlyhiány esetén követendő eljárás keretében vállalt kötelezettségeik
betartása. A túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárás alá vont
tagállamok megkaphatják a feltételekhez kötött elővigyázatossági
hitelkeretet, ha a Tanács által azonosított egyensúlyhiányt elkötelezetten
kezelik.
d)      Az elfogadható feltételek melletti
tőkepiaci hozzáférés dokumentációja.
e)      Fenntartható külső pozíció.
f)       Az olyan banki fizetőképességi
problémák hiánya, amelyek rendszerszintű fenyegetéseket jelentenének a
banki rendszer stabilitására.
(2)
A szigorított feltételekhez kötött hitelkerethez
való hozzáférést engedélyezni kell az olyan tagállamok számára, amelyek nem
felelnek meg a feltételekhez kötött elővigyázatossági hitelkeret
odaítéléséhez szükséges egyes jogosultsági feltételeknek, de általános
gazdasági és pénzügyi helyzetük stabil marad. Az érintett tagállam a
Bizottsággal és az EKB-val folytatott egyeztetéseket követően korrekciós
intézkedéseket visz végbe, amelyek célja:
a)      az (1) bekezdésben meghatározott,
teljesítettnek nem minősülő támogathatósági feltételek kezelése,
valamint
b)      az (1) bekezdésben meghatározott további
támogathatósági feltételek folyamatos tiszteletben tartásának biztosítása.
5. cikk
A hitelkeretek odaítélésének eljárása
(1)
A hitelkeretért folyamodó tagállam értesíti a
Bizottságot, az EKB-t és az EFC-t.
(2)
Az EKB-val – és amennyiben lehetséges, az IMF-fel –
együttműködve a Bizottság értékeli a bruttó államadósság fenntarthatóságát
az érintett tagállam jelenlegi vagy megjósolható pénzügyi szükségletével
együtt, és az értékelést eljuttatja az EFC-nek.
(3)
Az EKB-val együttműködve a Bizottság értékeli,
hogy az érintett tagállam teljesíti-e a 4. cikkben meghatározott, a
feltételekhez kötött elővigyázatossági hitelkeret és a szigorított
feltételekhez kötött hitelkeret odaítéléséhez szükséges feltételeket.
(4)
A Tanács a Bizottság ajánlása alapján,
minősített többséggel eljárva határoz a feltételekhez kötött
elővigyázatossági hitelkeret vagy a szigorított feltételekhez kötött
hitelkeret kezdeti, egy évre terjedő nyújtásáról. A hitelkeret
odaítéléséről szóló határozat tartalmazza a hitelkeret összegét, a
hitelkeret rendelkezésre állásának költségét, a pénzösszegek rendelkezésre
bocsátására vonatkozó árazást, a hitelkeret rendelkezésre állásának időtartamát,
a lehívható kölcsön maximális átlagos futamidejét, és a támogatás
végrehajtásához szükséges egyéb rendelkezéseket. A szigorított feltételekhez
kötött hitelkeret nyújtásáról szóló határozat továbbá tartalmazza a 4. cikk (2)
bekezdésének megfelelően elfogadandó korrekciós intézkedések leírását.
(5)
A Bizottság és az érintett tagállam a hitelkeret
részletes feltételeit tartalmazó egyetértési megállapodást köt.
(6)
A Bizottság az érintett tagállam kérésére két
alkalommal a hitelkeret legfeljebb hat hónapra szóló megújítása mellett
dönthet, miután értékelte a támogathatósági feltételek tiszteletben tartását,
és erről értesítette az EFC-t.
(7)
Hitelkeret odaítélésének esetén a Bizottság
felügyeli a támogathatósági feltételek folyamatos tiszteletben tartását, és az
eredményekről negyedévente beszámol az EFC-nek. A Bizottság a hitelkeret
lehívása után újból értékeli annak megfelelőségét. Ha a Bizottság az
értékelés során arra a következtetésre jut, hogy a hitelkeret továbbá már nem
megfelelő eszköz az érintett tagállam nehézségeinek kezelésére, a Tanács a
Bizottság ajánlására a hitelkeret rendelkezésre állásának megszüntetése mellett
dönthet, és ajánlhatja az érintett tagállamnak a 3. cikkben meghatározott
kölcsönigénylési eljáráshoz szükséges dokumentáció benyújtását.
(8)
Szigorított feltételekhez kötött hitelkeret
igénybevétele vagy feltételekhez kötött elővigyázatossági hitel lehívása
esetén az érintett tagállamot a hitelkeret rendelkezésre állásának
időtartama alatt a 6. cikkel összhangban fokozott felügyelet alá kell
vonni.
6. cikk
Fokozott felügyelet
(1)
A fokozott felügyelet alá vont tagállam a
Bizottsággal egyeztetve és vele együttműködve, az EKB, az európai
felügyeleti hatóságok (EFH), és az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT),
valamint amennyiben lehetséges az IMF közreműködésével elfogadja a
fizetési mérleg fenntartható egyenlegének biztosítását és a piaci
finanszírozáshoz való hozzáférés bármely jövőbeni problémájának
elkerülését célzó intézkedéseket.
(2)
A Bizottság kérésére a fokozott felügyelet alatt
álló tagállam:
a)      a kért gyakorisággal eljuttatja a
Bizottsághoz, az EKB-hoz és az illetékes európai felügyeleti hatóság(ok)hoz a
pénzügyi rendszerére vonatkozó fejlesztések alábontott információját. A
Bizottság, az EKB és az illetékes európai felügyeleti hatóság(ok) a beérkezett
alábontott információt bizalmasan kezelik;
b)      az illetékes európai felügyeleti
hatóság(ok) felügyelete alatt szükség szerint stresszteszteket vagy
érzékenységi vizsgálatokat végez a Bizottság és az EKB előírásai –
amelyeket a két nevezett intézmény az illetékes európai felügyeleti hatóság(ok)
és az ERKT közreműködésével hozott – szerint a pénzügyi szektornak a
különböző makrogazdasági és pénzügyi sokkokkal szembeni ellenálló
képességének felmérése céljából, és a részletes eredményeket megosztja az
említett intézményekkel;
c)      az illetékes európai felügyeleti
hatóság(ok) által elvégzett szakmai felülvizsgálat keretében rendszeres
vizsgálatok alanyát képezi a bankszektor feletti felügyeleti kapacitásának
tekintetében;
d)      rendelkezésre bocsátja a makrogazdasági
egyensúlyhiányoknak a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről
és kiigazításáról szóló, 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
szerinti monitoringjához szükséges információkat;
e)      a legfelsőbb nemzeti
ellenőrzési intézményekkel együttműködve végrehajtja az
államháztartás számláinak átfogó, független auditját ezen közszámlák
megbízhatóságának, teljességének és pontosságának a túlzott hiány esetén
követendő eljárás alkalmazásában történő értékelése céljából, és
jelentést tesz arról. Ebben az összefüggésben a Bizottság (Eurostat) a 679/2010/EK
rendeletnek megfelelően értékeli az érintett tagállam által benyújtott
adatok minőségét;
f)       a túlzott hiány korrekciója felé tett
lépések előrehaladására vonatkozó monitoringot segítő további információt
bocsát rendelkezésre, ha az EUMSZ 126. cikkének (6) bekezdése szerinti tanácsi
határozat hatálya alá tartozik.
(3)
A fokozott felügyelet alá vont tagállam:
a)      haladéktalanul elvégzi a költségvetés év
közbeni végrehajtásának átfogó értékelését az államháztartásra és alszektoraira
vonatkozóan. Értékelni kell továbbá az állami tulajdonú jogalanyokhoz és az
állami beszerzésekhez kapcsolódó pénzügyi kockázatokat, amennyiben
hozzájárulhatnak a túlzott hiány fennállásához. Ezen értékelés eredményét el
kell juttatni a Bizottsághoz és az EFC-hez;
b)      rendszeresen jelentést tesz a
Bizottságnak és az EFC-nek az államháztartásról és annak alszektorairól, a
költségvetés év közbeni végrehajtásáról, a kiadási és bevételi oldalon tett
diszkrecionális intézkedések költségvetési hatásáról, az államháztartási
kiadásokra és bevételekre vonatkozó célokról, valamint tájékoztatást ad a célok
elérése érdekében hozott intézkedésekről és az e célból tervezett
intézkedések jellegéről. A jelentéseket nyilvánosságra kell hozni.
(4)
A Bizottság szükség szerint az EKB és az európai
felügyeleti hatóság(ok), valamint – amennyiben lehetséges – az IMF
közreműködésével rendszeres ellenőrző látogatásokat végez a
felügyelet alatt álló tagállamban az (1)–(3) bekezdésben említett intézkedések
végrehajtása terén elért előrehaladás ellenőrzése céljából. A
Bizottság negyedévente beszámol az eredményekről az EFC-nek, és értékeli a
további intézkedések szükségességét. Az említett ellenőrző
látogatások felváltják az 1467/97/EK tanácsi rendelet 10a. cikkének (2) bekezdése
szerinti helyszíni ellenőrzéseket.
(5)
Amennyiben a (4) bekezdésben előírt
értékelés alapján megállapításra kerül, hogy további intézkedésekre van
szükség, és az érintett tagállam pénzügyi helyzete jelentős
kedvezőtlen hatásokkal jár az Európai Unió pénzügyi stabilitására nézve, a
Tanács a Bizottság javaslata alapján, minősített többséggel ajánlást tehet
az érintett tagállamnak, hogy a 3. cikkben meghatározott eljárást követve
kölcsönkérelmet nyújtson be. Az ajánlás és az annak elfogadása előtt végzett
előkészítő munka bizalmasan kezelendő, de a Tanács dönthet az
ügy nyilvánosságra hozataláról.
(6)
Amennyiben az (5) bekezdés szerint elfogadott
ajánlást nyilvánosságra hozzák:
a)      az Európai Parlament illetékes bizottsága
eszmecsere lehetőségét ajánlhatja fel az érintett tagállam
képviselőinek;
b)      az érintett tagállam parlamentje
eszmecserére hívhatja meg a Bizottság képviselőit;
7. cikk
A túlzott hiány esetén
követendő eljárással való összhang
(1)
Az e rendelet 3. cikkének (4) és (8)
bekezdésében meghatározott makrogazdasági kiigazítási programot és annak
módosításait úgy kell tekinteni, hogy azok felváltják a konvergenciaprogramnak
az 1466/97/EK tanácsi rendelet 8. cikkében előírt benyújtását.
(2)
Ha az érintett tagállam az EUMSZ 126. cikkének (7)
bekezdése szerinti, a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozó ajánlás hatálya
alá tartozik:
a)      az e rendelet 3. cikkének (4) és (8)
bekezdésében meghatározott makrogazdasági kiigazítási programot úgy kell
tekinteni, hogy az értelemszerűen felváltja az 1467/97/EK tanácsi rendelet
3. cikkének (4a) bekezdésében meghatározott jelentéseket is;
b)      az e rendelet 3. cikkében meghatározott
makrogazdasági kiigazítási programban szereplő éves költségvetési célokat
úgy kell tekinteni, hogy azok felváltják az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése
szerinti ajánlásban az 1467/97/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdésével
összhangban meghatározott éves költségvetési célokat;
c)      az e rendelet 3. cikkének (7) bekezdésében
meghatározott monitoringot úgy kell tekinteni, hogy az felváltja az 1467/97/EK
tanácsi rendelet 10. cikkének (1) bekezdésében és 10a. cikkében
meghatározott ellenőrzést, és az 1467/97/EK rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében
előírt határozatok alapjául szolgáló monitoringot.
8. cikk
A túlzott egyensúlyhiány
esetén követendő eljárással való összhang
A Tanács által e rendelet 3. cikkével
összhangban jóváhagyott makrogazdasági kiigazítási programot végrehajtó
tagállamok esetében az 1176/2011/EU rendelet végrehajtását fel kell
függeszteni. A felfüggesztés a makrogazdasági kiigazítási program
időtartama alatt alkalmazandó.
9. cikk
A gazdaságpolitikai
koordináció európai szemeszterével való összhang
Az e rendelet 3. cikkében meghatározott
monitoringot úgy kell tekinteni, hogy az felváltja a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1466/97/EK rendelet 2a. cikkében
a gazdaságpolitikai koordináció európai szemeszterére vonatkozóan meghatározott
monitoringot és értékelést.
10. cikk
A kölcsön folyósítása
(1)
A szabályok szerint a kölcsönt részletekben
folyósítják.
(2)
A 3. cikk (9) bekezdésének sérelme nélkül a
Bizottság a 3. cikk (7) bekezdésében meghatározott monitoring alapján dönt a
részletek folyósításáról.
11. cikk
A hitelkeret pénzeszközeinek
rendelkezésre bocsátása
(1)
Az érintett tagállam legalább 45 naptári nappal a
tervezett lehívás előtt jelzi a Bizottság felé, hogy pénzeszközt
szándékozik lehívni a hitelkeretéből. A részletes szabályokat az 5. cikk (5)
bekezdésében említett határozat állapítja meg.
(2)
Az 5. cikk (7) bekezdésében és a 6. cikk (4)
bekezdésében megállapított monitoring alapján a Bizottság dönt a pénzeszközök
rendelkezésre bocsátásáról.
12. cikk
Forrásbevonási és hitelezési
műveletek
(1)
A 2. cikkben említett forrásbevonási és hitelezési
műveleteket euróban kell végrehajtani.
(2)
Az Európai Unió által a pénzügyi támogatási eszköz
keretein belül rendelkezésre bocsátott egymást követő részletek
jellemzőiről az érintett tagállam és a Bizottság állapodik meg.
(3)
Miután a Tanács határoz a kölcsönről, a
Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a tervezett folyósítások között a
legalkalmasabb időpontban hitelt vegyen fel a tőkepiacokon vagy
pénzügyi intézményeknél annak érdekében, hogy optimális szinten tartsa a
finanszírozási költségeket, valamint megőrizze az Unió kibocsátójaként
kivívott hírnevét a piacokon. A már felvett, de még nem folyósított
pénzösszegeket mindenkor a költségvetésen kívüli műveletekre vonatkozó
szabályok szerint kezelt elkülönített készpénz- vagy értékpapírszámlán kell
tartani, és nem lehet más célra fordítani, mint a tagállamoknak az említett
mechanizmus keretében történő pénzügyi támogatására.
(4)
A Bizottság megteszi a szükséges lépéseket,
amennyiben egy tagállam előtörlesztési záradékot tartalmazó kölcsönt kap,
és úgy dönt, hogy él e lehetőséggel.
(5)
Az érintett tagállam kérésére, és amennyiben a
körülmények és a hitelszerződések engedik a hitel kamatlábának
csökkentését, a Bizottság az általa felvett eredeti hitelek egészét vagy egy
részét refinanszírozhatja, vagy átalakíthatja a vonatkozó pénzügyi feltételeket.
(6)
A Bizottság tájékoztatja az EFC-t az (5)
bekezdésben említett műveletek alakulásáról.
13. cikk
Költségek
Az egyes műveletek megkötésével és
végrehajtásával kapcsolatban az Uniónál felmerült költségeket az érintett
tagállam viseli.

14. cikk
A kölcsönök adminisztrációja
(1)
A Bizottság az EKB-val közösen megállapítja a
kölcsönök kezeléséhez szükséges szabályokat.
(2)
Az érintett tagállam külön számlát nyit nemzeti
központi bankjánál a kapott európai uniós pénzügyi támogatás kezelésére. A
hitelszerződés értelmében esedékes tőkeösszeget és kamatot a
vonatkozó esedékességi dátum előtt tizennégy TARGET2 üzleti nappal
átutalja az EKB által vezetett számlára.
(3)
A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai
Központi Bank alapokmányáról szóló jegyzőkönyv 27. cikkének sérelme nélkül
az Európai Számvevőszék jogosult bármely pénzügyi ellenőrzést vagy
vizsgálatot lefolytatni az érintett tagállamban, amelyet az említett támogatás
kezelésével összefüggésben szükségesnek ítél. Így a Bizottság, az Európai
Csalás Elleni Hivatalt is ideértve, jogosult mindenekelőtt arra, hogy
tisztviselőit vagy jogszerűen meghatalmazott képviselőit az
érintett tagállamba küldje bármely olyan technikai vagy pénzügyi
ellenőrzés vagy vizsgálat elvégzésére, amelyet az említett támogatással
összefüggésben szükségesnek ítél.
15. cikk
A támogatást követő
utólagos felügyelet
(1)
Az a tagállam, amely e rendelet keretében európai
uniós pénzügyi támogatásban részesült, támogatást követő utólagos
felügyelet alá kerül addig, amíg a pénzügyi támogatás tőkeösszegének legalább
75%-át nem fizette vissza. A Tanács a Bizottság javaslata alapján,
minősített többséggel meghosszabbíthatja a támogatást követő utólagos
felügyelet időtartamát.
(2)
A támogatást követő utólagos felügyelet alatt
álló tagállamra a 6. cikk (2) bekezdésében meghatározott kötelezettségek is
vonatkoznak.
(3)
A Bizottság az EKB közreműködésével
rendszeresen ellenőrző látogatásokat végez a támogatást követő
utólagos felügyelet alatt lévő tagállamban, hogy értékelje annak
gazdasági, költségvetési és pénzügyi helyzetét. A Bizottság minden
szemeszterben beszámol megállapításairól az EFC-nek, és értékeli a korrekciós
intézkedések szükségességét.
(4)
A Tanács a Bizottság javaslata alapján,
minősített többséggel kiigazító intézkedések meghozatalát ajánlhatja a
támogatást követő utólagos felügyelet alatt álló tagállam részére.
16.
cikk
Hatályon kívül helyezés
A 332/2002/EK rendelet hatályát veszti. Az
említett rendelet alapján nyújtott támogatás továbbra is a rendelet hatálya
alatt marad, amíg le nem jár a rendelkezésre állás időtartama és hátralék
áll fenn.
17. cikk
Átmeneti rendelkezés
A 15. cikk nem alkalmazandó azokra a
tagállamokra, amelyek az e rendelet hatálybalépésének napja előtt a 332/2002/EK
rendelet alapján kapott pénzügyi támogatással összefüggésben a programot követő
utólagos felügyelet alatt állnak.
18. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében
kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0075

Javaslat a Tanács rendelete a 2371/2002/EK rendeletnek a halászflották referenciaszintjére vonatkozó egyes rendelkezéseitől való eltérés Bulgária és Románia számára történő engedélyezéséről  /* COM/2007/0075 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 28.2.2007COM(2007) 75 véglegesJavaslatA TANÁCS RENDELETEa 2371/2002/EK rendeletnek a halászflották referenciaszintjére vonatkozó egyes rendelkezéseitől való eltérés Bulgária és Románia számára történő engedélyezéséről(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSA közös halászati politika területén elért vívmányok tekintetében néhány módosítást kell végrehajtani annak érdekében, hogy a jogszabályokat Bulgáriában és Romániában alkalmazni lehessen.A csatolt tanácsi rendelettervezet technikai jellegű módosítást tartalmaz.A csatlakozási szerződés 4. cikkének (3) bekezdése értelmében a Tanács vagy a Bizottság – az többek között – a csatlakozási okmány 56. cikkében említett intézkedéseket fogadhat el csatlakozás előtt. Ezek az intézkedések csak a csatlakozási szerződés hatálybalépése esetén és napján lépnek hatályba.A csatlakozási okmány 56. cikke értelmében a Tanács vagy a Bizottság a csatlakozás előtt módosíthatja azokat a jogi aktusokat, amelyeket a csatlakozás miatt módosítani kell, és amelyek esetében a szükséges módosításokról a csatlakozási okmány vagy annak mellékletei nem rendelkeznek. Ezek a módosítások a csatlakozás időpontjától alkalmazandóak.Mivel a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 12. cikke értelmében a halászflották referenciaszintje az 1997–2002-es többéves orientációs programokban flottarészek szerint megállapított célkitűzések összege, ezeket a referenciaszinteket nem kell meghatározni azon tagállamok esetében, amelyek az említett program lejártát követően csatlakoztak a Közösséghez.JavaslatA TANÁCS RENDELETEa 2371/2002/EK rendeletnek a halászflották referenciaszintjére vonatkozó egyes rendelkezéseitől való eltérés Bulgária és Románia számára történő engedélyezésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére[1],tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára és különösen annak 56. cikkére,mivel:1.  A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[2] 12. cikke úgy rendelkezik, hogy a referenciaszinteket minden egyes tagállam halászflottájára vonatkozóan az 1997–2002-es többéves orientációs programban flottarészek szerint megállapított célok összegeként kell meghatározni.2.  Bulgária és Románia esetében nem állapítottak meg a 2371/2002/EK rendelet 12. cikke értelmében vett célokat.3.  Az új tagállamok esetében a halászflották referenciaszintjét csak a csatlakozásuk idején rendelkezésükre álló flottaméret alapján lehet meghatározni. Ilyen esetben azonban a 2371/2002/EK rendelet 11. cikkének (2) és (4) bekezdésében előírt kötelezettségek feleslegesek, mivel azok átfedésbe kerülnek a rendelet 13. cikkében meghatározott belépési és kilépési rendből eredő kötelezettségekkel.4.  A 2371/2002/EK rendelet 13. cikkében meghatározott belépési és kilépési rend alkalmazását a bulgáriai és romániai halászflottának a két ország csatlakozásakor meglévő halászati kapacitása alapján kell meghatározni.5.  Az új tagállamok esetében ezért nem kell meghatározni a 2371/2002/EK rendelet 12. cikkében előírt referenciaszinteket, és nem kell alkalmazni az említett rendelet 11. cikkének (2) és (4) bekezdését sem, mivel az semmilyen hatással nem járna az új tagállamok flottagazdálkodására.6.  Ennek megfelelően, Bulgária és Románia számára engedélyezni kell a 2371/2002/EK rendelet említett rendelkezéseitől való eltérést.ELFOGADTA EZT A RENDELETET:1. cikkA 2371/2002/EK rendelet 11. cikkének (2) és (4) bekezdése, valamint 12. cikke – e rendelkezésektől eltérve – Bulgáriára és Romániára nem alkalmazandó.2. cikkEz a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.A rendeletet 2007. január 1-jétől kell alkalmazni.Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.Kelt Brüsszelben, -án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 157., 2005.6.21., 11.o.[2] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.