               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.7.16.
            COM(2021) 388 final
            2021/0208(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Uniónak a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezményhez való csatlakozásáról
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  Az uniós polgárok és vállalkozások, ha az EU-ban hozott ítéletet valamely harmadik országban kívánják elismertetni és végrehajtatni, jelenleg széttagolt jogi környezettel szembesülnek, mivel a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésének és végrehajtásának nincs átfogó nemzetközi kerete. Ez azt jelenti, hogy az ítélet végrehajtását kérelmező félnek harmadik országok külföldi ítéletek elfogadásáról szóló nemzeti jogszabályai, valamint a hatályos kétoldalú, regionális és többoldalú szerződések szövevényes hálózatán kell eligazodniuk. Ezért ahhoz, hogy esélyük legyen arra, hogy ítéletüket végrehajtják, a nemzetközi jogvitákban részt vevő személyeknek erőforrásokat, időt és gyakran külső szakértőket kell bevonniuk egy szilárd pereskedési stratégia kidolgozása érdekében. Ez a bonyolult helyzet, valamint a kapcsolódó költségek és a jogi bizonytalanság olyan gátló tényezők, amelyek következtében a vállalkozások és a polgárok esetleg igyekeznek elkerülni a bírósági út igénybevételét és inkább más vitarendezési formákat keresnek, lemondanak követeléseik érvényesítéséről vagy úgy döntenek, hogy egyáltalán nem folytatnak nemzetközi tevékenységet. Ez viszont negatívan befolyásolhatja az uniós vállalkozások és polgárok hajlandóságát a nemzetközi kereskedelmi és beruházási tevékenységekben való részvételre. Ezen túlmenően, mivel bizonytalan az uniós ítéletek nem uniós országokban történő végrehajtása, az uniós vállalkozások és polgárok igazságszolgáltatáshoz való hozzáféréshez fűződő joga akadályozott.

                  A nemzetközi kereskedelmi és befektetési forgalom növekedése fokozza ezeket a jogi kockázatokat az uniós vállalkozások és polgárok számára, de ezt a helyzetet kezelni lehet a polgári vagy kereskedelmi ügyekben hozott ítéletek határokon átnyúló elismerésének és végrehajtásának kiszámítható rendszere révén. A közelmúltig azonban nem létezett a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésének és végrehajtásának nemzetközi szintű átfogó szabályozása, bár vannak korlátozott hatályú két- vagy többoldalú megállapodások. A polgári vagy kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezmény (a továbbiakban: az ítéletekről szóló egyezmény)
                     1
                   2019. júliusi elfogadásával ez a helyzet megváltozott.

               Az ítéletekről szóló egyezmény – amelyet a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia égisze alatt fogadtak el – alkalmas arra, hogy javítsa a külföldön hozott ítéletek forgalmára vonatkozó jelenlegi szabályozást. Az egyezmény célja az igazságszolgáltatáshoz való hatékony hozzáférés elősegítése mindenki számára, valamint az igazságügyi együttműködés révén a szabályokon alapuló többoldalú kereskedelem és beruházások, illetve a mobilitás megkönnyítése
                  2

               Az EU mindvégig támogatta a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására szolgáló multilaterális rendszer létrehozását, ezért aktívan részt vett az Egyezmény megkötéséhez vezető tárgyalási folyamatban, szem előtt tartva esetleges csatlakozását ehhez a jövőbeli nemzetközi rendszerhez. A Tanács által az Európai Bizottságnak 2016 májusában adott felhatalmazás
                  3
                alapján a Bizottság képviselte az Unió érdekeit a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia keretében zajló tárgyalási folyamat során.

               Az ítéletekről szóló egyezményre irányuló tárgyalások 2019 júliusában sikeresen lezárultak, és az egyezmény jelenleg nyitva áll aláírásra, megerősítésre illetve csatlakozásra. Amennyiben az Európai Unió a Bizottság javaslatának megfelelően csatlakozik az ítéletekről szóló egyezményhez, az az Unióban elismertetni és végrehajtatni kívánt külföldi ítéletek, illetve a külföldön elismertetni és végrehajtatni kívánt uniós ítéletek elismerésére és végrehajtására lenne alkalmazandó az uniós tagállamok és az egyezmény más szerződő államainak viszonylatában.

               Ez a javaslat összhangban van az Európai Bizottságnak szóló, a 2019–2024-es időszakra vonatkozó politikai iránymutatásban
                  4
                meghatározott bizottsági célkitűzésekkel, különösen „Az európai demokrácia megerősítése” elnevezésű prioritáshoz
                  5
                kapcsolódó célokkal. Az ítéletekről szóló egyezmény összhangban van az EU multilateralizmus iránti elkötelezettségével a nemzetközi kapcsolatokban, és valószínűleg más országokat és uniós kereskedelmi partnereket is a csatlakozásra ösztönöz majd. Az EU-nak a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló többoldalú egyezményhez való csatlakozása összhangban állna az Unió azon politikájával is, amelynek célja a nemzetközi kereskedelem és a külföldi befektetések fokozása, és a polgárok mobilitásának támogatása világszerte.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Az EU fejlett rendszerrel
                     6
                   rendelkezik a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott bírósági ítéletek tagállamok közötti kölcsönös elismerésére és végrehajtására, amely az egységes piac szükséges kiegészítéseként került bevezetésre. A

                     Brüsszel Ia. rendelet

                     7
                   azonban nem alkalmazandó a nem uniós országokban hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására.

                  Nemzetközi szinten az EU az EGT-államokkal és Svájccal kötött ilyen egyezményt (a 2007. évi Luganói Egyezmény
                     8
                  ). Ezen felül, az ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozó többoldalú keret létrehozására irányuló első kísérlet a joghatósági megállapodásokról szóló 2005. évi egyezmény
                     9
                   megkötését eredményezte. Ez az egyezmény az ítéletek elismerését és végrehajtását azokban az esetekben biztosítja, amikor a felek a köztük lévő jogvita elbírálására kikötötték valamely bíróság kizárólagos joghatóságát. Az Unió 2015-ben ratifikálta ezt az egyezményt, ami azt jelenti, hogy immár az uniós vívmányok részét képezi.

                  A joghatósági megállapodásokról szóló 2005. évi egyezményen kívül – amelynek alkalmazási köre korlátozott –, nem létezik az ítéletek akadálytalan mozgására vonatkozó globális multilaterális keret.

                  Az ítéletekről szóló egyezménye tehát kiegészítené a meglévő uniós jogi keretet, biztosítva a külföldön hozott ítéletek mozgását azon a szabályozási kereten túl is, amely az EU és az EGT-államok, illetve Svájc viszonylatában jelenleg alkalamazandó.

               Nyilatkozat hiányában az egyezmény nem változtatná meg az uniós belső vívmányokat, mivel a két jogi eszköz különböző összefüggésekben alkalmazandó
                  10
               . Ennek oka, hogy a Brüsszel Ia. rendelet az EU-n belül hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására alkalmazandó, az egyezmény pedig a nem uniós országokban hozott ítéletek vonatkozásában lenne alkalmazandó. Mindazonáltal nyilatkozatra van szükség annak biztosítása érdekében, hogy az egyezményhez való csatlakozás ne befolyásolja a Brüsszel Ia. rendelet szakpolitikai célkitűzéseinek megvalósulását. Konkrétabban, a Brüsszel Ia. rendelet az ingatlan fekvése szerinti tagállam bíróságainak kizárólagos joghatóságot biztosít a kereskedelmi bérleti illetve haszonbérleti jogviszonyokkal kapcsolatos ügyekben. Az ítéletekről szóló egyezmény nem tartalmaz ilyen kizárólagos joghatósági szabályokat a kereskedelmi bérleti illetve haszonbérleti jogviszonyok tekintetében. Ezért az egyezmény értelmében a tagállamok kötelesek lennének elismerni és végrehajtani a területükön található ingatlanok kereskedelmi bérlete tárgyában hozott harmadik országbeli ítéleteket. Ez ellentétes lenne a Brüsszel Ia. rendelet mögött meghúzódó politikai célkitűzéssel, amely szerint az EU-ban található ingatlanokkal kapcsolatos jogviták tekintetében kizárólagos joghatóságot kell biztosítani az uniós bíróságoknak.

               Ezért a csatlakozáskor olyan célzott nyilatkozatot kellene tenni, amely az EU területén található ingatlanok kereskedelmi bérletére vonatkozó ítéletek elismerését és végrehajtását kizárja. Ez a korlátozott nyilatkozat biztosítja az egyezmény és az uniós vívmányok közötti koherenciát anélkül, hogy akadályozná e javaslat valamennyi szakpolitikai célkitűzésének maradéktalan megvalósítását.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  Az ítéletekről szóló egyezmény egy fokozatos folyamat eredménye, amely az ítéletek világszerte történő mozgásának megkönnyítésére irányul. A javaslat a joghatósági megállapodásokról szóló 2005. évi egyezményre épül, amelynek célja a potenciálisan az államok közötti viszonylatban mozgó ítéletek hatályának kiterjesztése. A Hágai Konferencia égisze alatt elfogadott egyezmények célja, hogy ezt úgy tegyék meg, hogy azok ne ütközzenek a bizonyos területeken – például a tengeri vagy szállítási ügyek terén – esetlegesen létező különös egyezményekbe, sem pedig a meglévő kétoldalú egyezményekbe.

                  A jogbiztonság javulása, valamint a nemzetközi peres eljárások költségeinek és időtartamának csökkenése miatt az ítéletekről szóló egyezmény alkalmas arra, hogy ösztönözze az uniós vállalkozásokat és polgárokat a nemzetközi ügyletekben való részvételre, ezáltal növelve a határokon átnyúló kereskedelem és beruházások volumenét.

                  Végezetül az ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozás összhangban van az Unió elkötelezettségével a multilateralizmus és egy szabályokon alapuló világrend iránt.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

               Az Uniónak a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésével és végrehajtásával kapcsolatos kérdések szabályozására vonatkozó hatásköre az EUMSZ 81. cikke (2) bekezdésének a) pontján alapul.

               Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdésével összhangban, az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik nemzetközi megállapodás megkötésére, amennyiben az a közös uniós szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja. A Brüsszel I. rendelet elfogadásának eredményeként az Unió ilyen kizárólagos külső hatáskört nyert a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott harmadik országbeli ítéletek elismerésével és végrehajtásával kapcsolatos kérdések szabályozására
                  11
               .

               Az ítéletekről szóló egyezmény a fentiek alapján az Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartozik. Az Unió az EUMSZ 81. cikke (2) bekezdésének a) pontja és 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja alapján csatlakozhat ehhez.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

                  Nem alkalmazandó

               •Arányosság

                  E javaslat célja, hogy javítsa az uniós felek igazságszolgáltatáshoz való hozzáférését azáltal, hogy megkönnyíti az uniós bíróságok által hozott ítéletek elismerését és végrehajtását ott, ahol az adós vagyonelemekkel rendelkezik, növeli a jogbiztonságot a nemzetközi ügyletekben részt vevő vállalkozások és polgárok számára, valamint csökkenti a határokon átnyúló bírósági peres eljárások költségeit és időtartamát. Ugyanakkor e javaslat célja, hogy a harmadik országokban hozott ítéletek elismerését és végrehajtását csak akkor tegye lehetővé az EU-ban, ha tiszteletben tartják az uniós jog alapelveit és nem érintik a belső uniós vívmányokat.

               Ezek a célkitűzések csak az ítéletek államok közötti kölcsönös elismerését és végrehajtását szabályozó olyan rendszerhez való csatlakozás révén érhetők el, mint amilyen az ítéletekről szóló egyezményben elfogadott rendszer. Az ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló többoldalú vagy kétoldalú egyezmények kötésének lehetősége a tagállamok számára már nem áll fenn, mivel a nemzetközi joghatósággal, valamint a polgári és kereskedelmi ügyekben az ítéletek elismerésével és végrehajtásával kapcsolatos külső hatáskör kizárólag az Európai Uniót illeti meg.

               Az egyoldalú uniós szintű fellépés nem volna alkalmas a fenti célkitűzések elérésére, mivel a nem uniós országokban ez nem könnyítené meg az uniós ítéletek elismerését és végrehajtását.

               Végezetül hatékonyabb volna egy meglévő többoldalú kerethez csatlakozni – amelyre irányuló tárgyalásokat az EU elősegítette –, mint kétoldalú tárgyalásokat kezdeni nem uniós államokkal. Attól függően, hogy hány állam fog csatlakozni az egyezményhez, az közös jogi keretet biztosítana a harmadik országokban hozott ítéletek kezeléséhez, bármely országból származzanak is azok. Emellett egyetlen közös jogi keretet biztosítana azon uniós vállalkozások és polgárok számára, akik az uniós bíróságok által hozott ítéleteket nem uniós országokban kívánják elismertetni és végrehajtatni
                  12
               .

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  Nem alkalmazandó

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  Nem alkalmazandó

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  Az ítéletekről szóló egyezményhez kapcsolódó különböző szakpolitikai alternatívák értékelése során a Bizottság nyilvános konzultáció és a tagállamokkal folytatott munkaértekezlet
                     13
                   keretében kikérte az érdekelt felek véleményét. Emellett egy külső vállalkozó tanulmányt készített, és például egy online felmérés, az érdekelt felekkel folytatott célzott interjúk valamint a tagállami hatóságoknak megküldött kérdőív formájában számos konzultációs tevékenységet is végzett.

                  Ezek a konzultációs tevékenységek azt mutatták, hogy az ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozást támogatták a tagállamok, és az érdekelt felek túlnyomó többsége (például jogi szakemberek, vállalkozások, ügyvédek és bírósági végrehajtók szakmai szervezetei, tudományos szakemberek) is. Ami nyilatkozattétel lehetőségét illeti,
                     14
                   a tagállamok ellenezték az egyezmény 19. cikkén alapuló nyilatkozatot, és nem fogalmaztak meg egyértelmű álláspontot a 18. cikk szerinti nyilatkozatokkal kapcsolatban. Csak az érdekelt felek szűk csoportja támogatta a 19. cikk szerinti nyilatkozattétellel történő csatlakozást, míg a 18. cikk szerinti nyilatkozatok esetében nem volt megállapítható egyértelmű tendencia.

                  Az e konzultációs tevékenységekből származó információk nagyon fontos szerepet játszottak abban, hogy a Bizottság kialakítsa nézeteit az e javaslatban alkalmazandó legjobb megközelítésről. Ennek eredményeként a Bizottság úgy határozott, hogy az EU-nak az ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozását egy olyan korlátozott, célzott nyilatkozat tételéhez kötötten javasolja, amely kizárja, hogy az uniós bíróságok elismerjék és végrehajtsák az EU területén található ingatlanok kereskedelmi bérbeadása tárgyában harmadik országbeli bíróságok által hozott ítéleteket.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  Az ítéletekről szóló egyezmény tárgyalása során a Bizottság folyamatosan konzultált a tagállamok szakértőivel, és támaszkodott szakértelmükre. A Bizottság e javaslat előkészítésének részeként is konzultált a tagállamok szakértőivel.

                  A hatásvizsgálat alátámasztása érdekében a Bizottság egy külső vállalkozó által készített tanulmányra is támaszkodott. Ez a tanulmány
                     15
                   átfogó gazdasági és jogi elemzést tartalmaz a különböző rendelkezésre álló szakpolitikai alternatívákról. A tanulmány különböző elemzési eszközöket alkalmaz, a különböző módokon (online felmérés, kérdőív és interjúk) gyűjtött empirikus adatok felhasználásától a statisztikákig vagy a dokumentumok elemzéséig. Ahol nem álltak rendelkezésre mennyiségi adatok, kvalitatív becsléseket alkalmaztak. Ezeket a becsléseket, valamint a használt feltételezéseket külső szakértők is megerősítették egy munkaértekezlet során.

                  A tanulmány arra a következtetésre jutott, hogy a politikai célkitűzések elérésének legmegfelelőbb módja az egyezményhez nyilatkozattétel nélkül történő csatlakozás. Ez a következtetés tükröződik ebben a javaslatban, mivel az ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozást a Bizottság mindössze egy korlátozott, célzott nyilatkozat tétele mellett javasolja, amelyre a meglévő uniós vívmányokkal való összhang elérése érdekében szükség van. Ugyanakkor egy ilyen korlátozott nyilatkozat nem akadályozza sem a javaslat egyéb célkitűzéseinek elérését, sem pedig annak hatékonyságát az uniós vállalkozások és polgárok számára várható közvetlen előnyök tekintetében.

                  Végezetül a Bizottság támaszkodott arra a széles körű szakértelemre is, amelyre az ítéletek uniós szintű elismerésével és végrehajtásával kapcsolatban a Brüsszel Ia rendelet, illetve az azt megelőző, az 1968. évi, ugyanilyen tárgyú Brüsszeli Egyezmény
                     16
                   helyébe lépő 44/2001/EK rendelet
                     17
                   alkalmazása során szert tett. Az EUB széles körű iránymutatással szolgál ezen jogi eszközök értelmezésével és uniós szintű alkalmazásával kapcsolatban.

               •Hatásvizsgálat

                  Egy hatásvizsgálati jelentés keretében megvizsgálták, hogy kívánatos-e az EU-nak az egyezményhez való csatlakozása. A Bizottság több szakpolitikai alternatívát is figyelembe vett azzal a forgatókönyvvel kapcsolatban, ha az EU csatlakozik az egyezményhez. Ezek magukban foglalták a nyilatkozattétel nélkül, illetve konkrétan meghatározott nyilatkozatokkal történő csatlakozást: vagy az egyezmény 18. cikke szerinti nyilatkozattal, amely bizonyos ügyeket kizár a hatály alól (fogyasztói, foglalkoztatási vagy biztosítási ügyek és/vagy ingatlanok kereskedelmi bérlete), vagy az egyezmény 19. cikke szerinti nyilatkozattal, amely kizárja az olyan polgári és kereskedelmi ügyekben hozott ítéleteket, amelyek államokat vagy állami szerveket érintenek.

                  Az előnyben részesített alternatíva az egyezményhez egy korlátozott, célzott nyilatkozattal történő csatlakozás, amely kizárja az EU területén található ingatlanok kereskedelmi bérbeadása tárgyában hozott ítéletek elismerését és végrehajtását.

                  Az ítéletekről szóló egyezmény által az ítéletek uniós és nem uniós országok közötti mozgására gyakorolt hatások számszerűsítése céljából alkalmazott feltételezés az volt, hogy nyolc kiválasztott nem uniós ország csatlakozna az egyezményhez. A kiválasztott nem uniós országok az Amerikai Egyesült Államok, Argentína, Ausztrália, Brazília, Dél-Korea, Japán, Kanada és Kína voltak. A hatásokat minden esetben a 2022–2026 közötti referencia-időszakra becsülték.

                  Az előnyben részesített alternatíva javítani fogja az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést és növelni fogja a jogbiztonságot és a kiszámíthatóságot a nemzetközi bírósági jogvitákban. Az uniós polgároknál és vállalkozásoknál jelentkező közvetlen előnyök, amikor az Unióban hozott ítéleteket a kiválasztott nem uniós országokban kívánnak elismertetni és végrehajtatni, 2026-ig várhatóan 1,1 millió EUR és 2,6 millió EUR közötti összeget tesznek majd ki. Ennek oka, hogy az uniós ítéletek Unión kívüli országokban történő elismerésével és végrehajtásával kapcsolatos költségek várhatóan 10–20 %-kal csökkennek. Emellett az eljárások átlagos időtartama átlag 3–6 hónappal csökkenni fog.

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésének és végrehajtásának egyszerűbb és kiszámíthatóbb rendszere a nemzetközi kereskedelemre és beruházásokra is ösztönző hatással lesz. Mivel a nemzetközi kereskedelem és a nemzetközi beruházások várhatóan növekedni fognak, pozitív hatások várhatók mind mikro- és makroszinten, mind pedig a foglalkoztatási lehetőségek terén. Az ítéletekről szóló egyezménynek köszönhetően különösen a kkv-k élvezhetik majd az igazságszolgáltatáshoz való jobb hozzáférés és a jogbiztonság előnyeit nemzetközi ügyleteik során.

               Az előnyben részesített szakpolitikai alternatíva mindenekelőtt teljes mértékben összhangban van az e területre vonatkozó uniós vívmányokkal , nevezetesen a Brüsszel Ia. rendelettel. Az előnyben részesített alternatíva szerint a kereskedelmi bérletek nem tartoznak az egyezmény hatálya alá, mivel a Brüsszel Ia. rendelet kizárólagos hatáskört biztosít az uniós bíróságok számára az EU területén található ingatlanok kereskedelmi bérbeadásával kapcsolatos jogviták elbírálására.

                  Ezzel szemben nem tekintették szükségesnek a többi vizsgált ügytípus
                     18
                   kizárására irányuló nyilatkozat tételét. Az egyezmény megfelelő védelmet nyújt a kiszolgáltatottabb pozícióban lévő felek (fogyasztók, munkavállalók, vagy biztosításikötvény-jogosultak, biztosítottak vagy biztosítási kötvények kedvezményezettjei) számára, bár az uniós vívmányoktól eltérő módon. Ezenkívül az EU-ban található ingatlanok kereskedelmi bérletének esetével ellentétben más, tágabb hatályú nyilatkozatok akadályozhatják e kezdeményezés célkitűzéseinek teljes körű megvalósulását.

                  A Szabályozói Ellenőrzési Testület 2021. április 23-án pozitív véleményt adott a hatásvizsgálati jelentésre.

               •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

                  A javaslatnak nincs költségvonzata a kkv-kra nézve. Ezen túlmenően, mivel a kkv-k a választottbírósági eljárással szemben általában inkább a bíróság előtti vitarendezést részesítik előnyben, a jogbiztonság javulása, valamint a nemzetközi peres eljárások költségeinek és időtartamának csökkenése várhatóan pozitív hatással lesz a nemzetközi ügyletekben való részvételi hajlandóságukra vagy e részvétel fokozására. Az egyezményhez való csatlakozás javíthatja a kkv-k versenyképességét is. Ennek oka, hogy a nemzetközi peres eljárások – és ezáltal áttételesen a nemzetközi üzleti tevékenység folytatásának – költségei csökkenni fognak, ami az EU-ban székhellyel rendelkező kkv-k számára komparatív előnyt fog biztosítani azon országok vállalkozásaihoz képest, amelyek nem ratifikálták az egyezményt. A javaslat várhatóan pozitív hatással lesz a nemzetközi kereskedelemre és a nemzetközi beruházásokra is.

               •Alapjogok

                  A javaslat célja, hogy javítsa az uniós vállalkozások és polgárok számára az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést, mivel általában véve javulni fog és kiszámíthatóbbá válik az ítéletek határokon átnyúló elismerése és végrehajtása – ami az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés szerves részét képezi. Az egyezmény nagymértékben tükrözi az ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozó, az EU-n belül alkalmazandó szabályokat (Brüsszel Ia rendelet). Következésképpen az egyezmény főszabály szerint nem tér el az Unióban érvényesülő alapvető jogoktól és a tisztességes eljárás elveitől. Így az egyezmény mindenekelőtt jogalapot biztosít a tisztességes eljárás alapelveivel vagy a kért elismerés illetve végrehajtás szerinti állam közrendjével összeegyeztethetetlen ítéletek elismerésének és végrehajtásának megtagadására. Ez egy kipróbált megközelítés
                     19
                   alapján segítene annak biztosításában, hogy az alapvető jogokat, például a védelemhez való jogot vagy a tisztességes eljáráshoz való jogot a nem uniós országokban megfelelően tiszteletben tartsák. Emellett az egyezmény azáltal, hogy megkönnyíti az uniós bíróságok által hozott ítéletek harmadik országokban történő elismerését és végrehajtást, a vállalkozás szabadságának és a tulajdonhoz való jog tiszteletben tartásának elősegítésére hivatott az EU-ban.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést érintő vonzatai. A tagállamok számára egyszeri költséggel járhat az egyezmény végrehajtása, és az ügyek számának várható enyhe növekedése miatt a tagállamok igazságszolgáltatási szerveinél valamivel magasabb költségek merülhetnek fel. A várakozások szerint azonban ezeket a költségeket közép- és hosszú távon ellensúlyozni fogja az eljárások időtartamának várható csökkenése.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  Tekintettel arra, hogy a javaslat az EU-nak egy olyan nemzetközi egyezményhez való csatlakozására vonatkozik, amely egyértelmű szabályokat tartalmaz a külföldön hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozóan, végrehajtási terv nem készül.

                  Az egyezmény gyakorlati működésének nyomon követése és értékelése érdekében az EU részt fog venni a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia különbizottsága által az egyezmény gyakorlati alkalmazásának áttekintése céljából szervezett rendszeres üléseken.

                  Az EU belső értékelési és nyomon követési mechanizmusa lehetőség szerint a legnagyobb mértékben megfelel majd a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által alkalmazott helyzetfelmérési mechanizmusnak. Az értékelésre rendszeres időközönként fog sor kerülni, és az magában foglalja majd az EU ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozásából eredő hatásoknak, valamint annak értékelését, hogy megvalósultak-e a csatlakozással elérni kívánt fő célkitűzések. Az értékelés továbbá egy elemzést is tartalmazni fog annak felmérése céljából, hogy helyénvalók-e a nyilatkozatok, vagy szükséges-e a már megtett nyilatkozato(k) fenntartása vagy visszavonása, vagy új nyilatkozat(ok) tétele.

               •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén)

                  Nem alkalmazandó

               •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

               Tekintettel az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörére és arra a tényre, hogy az ítéletekről szóló egyezmény, annak 26. cikkében, lehetővé teszi regionális gazdasági integrációs szervezetek csatlakozását az egyezményhez, a Tanács kedvező határozata alapján az EU-nak magának kellene az egyezmény szerződő felévé válnia a tagállamok nélkül.

               A csatlakozáskor ezért az Európai Uniónak az egyezmény 27. cikkével összhangban nyilatkozatot kellene tennie arról, hogy az EU az egyezmény által szabályozott valamennyi ügyben hatáskörrel rendelkezik, és bár a tagállamai nem lesznek részes felek, az EU-nak az egyezményhez csatlakozása révén az mégis kötelező lesz rájuk nézve. Az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló (22.) jegyzőkönyvvel összhangban, amely szerint Dánia nem vesz részt a Szerződés 81. cikkének (2) bekezdése alapján elfogadott intézkedésekben, az EU-nak az ítéletekről szóló egyezményhez való csatlakozása nem terjed ki Dániára.

               Az egyezményhez való csatlakozáskor az EU-nak az egyezmény 18. cikke értelmében nyilatkozatot kell tennie az egyezmény tárgyi hatályára vonatkozóan is, kizárva az egyezmény hatálya alól az Európai Unióban található ingatlanok kereskedelmi bérbeadása tárgyában hozott ítéleteket.

               2021/0208 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Uniónak a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezményhez való csatlakozásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (2) bekezdésének a) pontjára, valamint 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjára,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  20
               ,

               mivel:

               (1)A polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) 2019. július 2-án került megkötésre a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia égisze alatt.

               (2)Az egyezmény célja, hogy a fokozott nemzetközi igazságügyi együttműködés révén világszerte előmozdítsa az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést. Az egyezmény különösen arra törekszik, hogy csökkentse a határokon átnyúló jogvitákkal és vitarendezéssel kapcsolatos kockázatokat és költségeket, és ezáltal elősegítse a nemzetközi kereskedelmet, a beruházásokat és a mobilitást.

               (3)Az Unió aktívan részt vett az egyezmény elfogadásához vezető tárgyalásokon, és osztja annak céljait.

               (4)Az uniós polgárok és vállalkozások, ha az Unió területén hozott ítéletet valamely harmadik országban kívánják elismertetni és végrehajtatni, jelenleg széttagolt jogi környezettel szembesülnek, mivel a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésének és végrehajtásának nincs átfogó nemzetközi kerete. A nemzetközi kereskedelmi és befektetési forgalom növekedése fokozza ezeket a jogi kockázatokat az uniós vállalkozások és polgárok számára, de ezt a helyzetet a polgári vagy kereskedelmi ügyekben hozott ítéletek határokon átnyúló elismerésének és végrehajtásának kiszámítható rendszere révén kell kezelni.

               (5)Ezek a célkitűzések csak az ítéletek államok közötti kölcsönös elismerését és végrehajtását szabályozó olyan rendszerhez való csatlakozás révén érhetők el, mint amilyen az egyezményben elfogadott rendszer. Ugyanakkor az egyezménynek a harmadik országokban hozott ítéletek Unióban történő elismerését és végrehajtását csak akkor szabad lehetővé tennie, ha tiszteletben tartják az uniós jog alapelveit és ha az uniós belső vívmányok nem sérülnek.

               (6)26. cikke értelmében ezt az egyezményt aláírhatják, elfogadhatják, jóváhagyhatják, illetve csatlakozhatnak ahhoz az olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek is – mint az Unió –, amelyek az egyezmény hatálya alá eső tárgykörök mindegyikében vagy némelyikében hatáskörrel rendelkeznek.

               (7)A Szerződés 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik nemzetközi megállapodás megkötésére, amennyiben az a közös uniós szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja. Az egyezmény érinti a joghatóságra, valamint az abból eredő ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozó másodlagos uniós jogszabályokat, különösen az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet
                  21
               . Ezért az Unió az egyezményben szabályozott valamennyi kérdésben kizárólagos hatáskörrel rendelkezik.

               (8)Az egyezmény 24. cikkének (3) bekezdése és 28. cikke értelmében az egyezményhez való csatlakozásra annak hatálybalépése előtt kerülhet sor.

               (9)Az Uniónak csatlakozás útján kell megkötnie az egyezményt.

               (10)Az egyezményhez való csatlakozáskor az Uniónak az egyezmény 27. cikkének megfelelően nyilatkozatot kell tennie arról, hogy az egyezmény által szabályozott valamennyi tárgykörben hatáskörrel rendelkezik. Ennek következtében az egyezmény – annak az Unió általi megkötéséből fakadóan – a tagállamokra nézve kötelező.

               (11)A kereskedelmi bérleti illetve haszonbérleti jogviszonyokkal kapcsolatos ügyekben az 1215/2012/EU rendelet kizárólagos joghatóságot biztosít az ingatlan fekvése szerinti tagállam bíróságainak. Az egyezmény nem tartalmaz ilyen kizárólagos joghatósági szabályokat a kereskedelmi bérleti illetve haszonbérleti jogviszonyok tekintetében. Ezért az egyezményhez való csatlakozáskor az Uniónak az egyezmény 18. cikke szerinti nyilatkozatot kell tennie, kizárva az egyezmény hatálya alól az Unióban található ingatlanok kereskedelmi bérbeadására vonatkozó ítéleteket.

               (12)Írországra nézve az (EU) 1215/2012 rendelet kötelező, ezért Írország részt vesz e határozat elfogadásában.

               (13)Az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló (22.) jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A polgári és kereskedelmi ügyekben a külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló, Hágában, 2019. július 2-án kelt egyezményt (a továbbiakban: az egyezmény) az Unió megköti.

               Az egyezmény szövegét e határozat melléklete tartalmazza.

               2. cikk

               A Bizottság kijelöli azt a személyt, aki jogosult az egyezmény 24. cikkének (4) bekezdésében említett okiratnak az Európai Unió nevében történő letétbe helyezésére.

               3. cikk

               Az egyezmény 24. cikkének (4) bekezdésében említett okirat letétbe helyezésekor az Unió az egyezmény 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban az alábbi nyilatkozatot teszi:

               „Az Európai Unió az egyezmény 27. cikke (1) bekezdésének megfelelően nyilatkozik, hogy az egyezmény által szabályozott valamennyi ügyben hatáskörrel rendelkezik. Tagállamai az egyezményt nem írják alá, nem erősítik meg, nem fogadják el és nem hagyják jóvá, de az Európai Uniónak az egyezményhez csatlakozása révén az kötelező rájuk nézve.

               E nyilatkozat alkalmazásában az « Európai Unió » kifejezés az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló (22.) jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében nem foglalja magában a Dán Királyságot.”

               4. cikk

               Az egyezmény 24. cikkének (4) bekezdésében említett okirat letétbe helyezésekor az Unió a 18. cikkel összhangban az ingatlanok kereskedelmi bérbeadása tekintetében az alábbi nyilatkozatot teszi:

               „Az Európai Unió az egyezmény 18. cikke alapján kijelenti, hogy az egyezményt nem fogja alkalmazni az Európai Unióban található ingatlanok kereskedelmi bérbeadása tekintetében.”

               5. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba
                  22
               .

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló 2019. július 2-i egyezmény.

                     (2)

                        Az ítéletekről szóló egyezmény preambuluma.

                     (3)

                        Lásd a Versenyképességi Tanács 2016. május 26–27-i ülésének (a Tanács 3470. ülése) eredményeit, 9357/16., valamint a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia keretében a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezményre (az ítéletekről szóló egyezmény) irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról szóló (8814/16) tanácsi határozattervezetet.

                     (4)

                  https://ec.europa.eu/info/index_hu
                  .

                     (5)

                        Ugyanakkor támogatja az „Európa globális szerepének erősítése” és az „Emberközpontú gazdaság” kiemelt kategóriák célkitűzéseit is.

                     (6)

                        Lásd a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet (átdolgozás), HL L 351., 2012.12.20., 1. o. (a továbbiakban: a Brüsszel Ia. rendelet).

                     (7)

                        Ugyanott

                     (8)

                        Egyezmény a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, HL L 339., 2007.12.21., 3. o.).

                     (9)

                        A joghatósági megállapodásokról szóló 2005. június 30-i egyezmény.

                     (10)

                        Lásd az ítéletekről szóló egyezmény 23. cikkének (4) bekezdését. Meg kell jegyezni, hogy az egyezmény sem a Luganói Egyezmény, sem a 2005. évi joghatósági egyezmény alkalmazását nem érintené, mivel a 23. cikk (2) bekezdése értelmében az annak hatálybalépését megelőzően kötött szerződések elsőbbséget élveznek.

                     (11)

                        Ezt megerősítette az EUB a Lugano-véleményében, amelyben megállapította, hogy az Európai Közösség kizárólagos külső hatásköre többek között a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott harmadik országbeli ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozik. Lásd az 1/03. sz. véleményt, ECLI:EU:C:2006:81.

                     (12)

                        Ezzel kapcsolatban lásd az e javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés 3. és 4. szakaszát is.

                     (13)

                        A munkaértekezleten a tagállamok kifejtették az összes szakpolitikai alternatíva következményeinek további elemzése előtt elfoglalt előzetes álláspontjukat.

                     (14)

                        A nyilatkozat az egyezmény 18. cikkén alapul (meghatározott ügytípusok kizárásával), és/vagy az egyezmény 19. cikkén (a polgári vagy kereskedelmi ügyekben hozott olyan ítéletek kizárásával, amelyek államokat érintenek).

                     (15)

                        A javaslat elfogadását követően közzétételre kerül.

                     (16)

                        Lásd a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló 1968. évi Brüsszeli Egyezményt, HL L 299., 1972.12.31., 32. o.

                     (17)

                        Lásd a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletet, HL L 12., 2001.1.16., 1.o.

                     (18)

                        Ezek fogyasztói, foglalkoztatási és biztosítási ügyek voltak.

                     (19)

                        A Brüsszel Ia. rendeleten kívül ez a megközelítés került alkalmazásra a Luganói Egyezményben és a 2005. évi joghatósági egyezményben is.

                     (20)

                        HL C , , . o.

                     (21)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1215/2012/EU rendelete (2012. december 12.) a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról (HL L 351., 2012.12.20., 1. o.).

                     (22)

                        A megállapodás hatálybalépésének napját a Tanács Főtitkársága közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.7.16.
            COM(2021) 388 final
            MELLÉKLET
            a következőhoz:
            JavaslatA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Uniónak a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról szóló egyezményhez való csatlakozásáról
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               EGYEZMÉNY A POLGÁRI ÉS KERESKEDELMI ÜGYEKBEN KÜLFÖLDÖN HOZOTT ÍTÉLETEK ELISMERÉSÉRŐL ÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL

               Ezen egyezmény Részes Felei,

               azzal az óhajjal, hogy elősegítsék az igazságszolgáltatáshoz való hatékony hozzáférést mindenki számára, valamint hogy az igazságügyi együttműködés révén megkönnyítsék a szabályokon alapuló többoldalú kereskedelmet és beruházásokat, valamint a mobilitást,

               azzal a meggyőződéssel, hogy az ilyen együttműködést erősítheti a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására vonatkozó egységes alapvető szabályok megállapítása, az ilyen ítéletek hatékony elismerésének és végrehajtásának megkönnyítése érdekében,

               azzal a meggyőződéssel, hogy a megerősített igazságügyi együttműködéshez szükség van különösen olyan nemzetközi jogi szabályozásra, amely nagyobb kiszámíthatóságot és jogbiztonságot nyújt a külföldön hozott ítéletek globális mozgásával kapcsolatban, és amely kiegészíti a joghatósági megállapodásokról szóló, 2005. június 30-i egyezményt,

               úgy határoztak, hogy evégett megkötik ezt az egyezményt, és az alábbi rendelkezésekről állapodtak meg:

               I. FEJEZET – HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

               1. cikk
               Hatály

               1. Ezt az egyezményt a polgári vagy kereskedelmi ügyekben hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására kell alkalmazni. Az egyezmény nem terjed ki különösen az adó-, vám- vagy közigazgatási ügyekre.

               2. Ezt az egyezményt kell alkalmazni az egyik Szerződő Állam bírósága által hozott ítéletnek valamely másik Szerződő Államban történő elismerésére és végrehajtására.

               2. cikk
               Hatály alóli kivételek

               1. Az egyezmény nem alkalmazható az alábbi kérdésekben:

               a) természetes személyek személyi állapota, jog- és cselekvőképessége;

               b) tartási kötelezettség;

               c) egyéb családjogi ügyek, ideértve a házassági vagyonjogi szabályokat és a házasságból vagy hasonló kapcsolatból eredő egyéb jogokat és kötelezettségeket;

               d) végrendelettel és örökléssel kapcsolatos ügyek;

               e) fizetésképtelenség, csődegyezség, pénzügyi intézmények szanálása és hasonló ügyek;

               f) személy- és áruszállítás;

               g) határokon átterjedő tengerszennyezés, tengerszennyezés a nemzeti joghatóságon kívül eső területeken, hajók által okozott tengerszennyezés, a felelősség korlátozása tengeri követelések esetén, és közös hajókár;

               h) atomkárért viselt felelősség;

               i) jogi személyek, vagy természetes vagy jogi személyek társulásai érvényessége, semmissége vagy megszűnése, valamint szerveik határozatainak érvényessége;

               j) közhitelű nyilvántartásban szereplő bejegyzés érvényessége;

               k) rágalmazás;

               l) magánélet;

               m) szellemi tulajdon;

               n) a fegyveres erők tevékenységei, beleértve a hivatalos állományuk tagjai által hivatalos feladataik ellátása során végzett tevékenységeket is;

               o) bűnüldözési tevékenységek, beleértve a bűnüldöző szervek személyzete által hivatalos feladataik ellátása során végzett tevékenységeket is;

               p) antitröszt (versennyel kapcsolatos) ügyek, kivéve, ha az ítélet olyan magatartáson alapul, amely olyan, tényleges vagy potenciális versenytársak közötti versenyellenes megállapodásnak vagy összehangolt magatartásnak minősül, amelynek célja az árrögzítés, összejátszás az ajánlattétel során, kibocsátási korlátozások vagy kvóták megállapítása, vagy a piacok felosztása a vevők, beszállítók, területek vagy kereskedelmi ágak egymás közti felosztása révén, és ha az ilyen magatartás és annak hatása egyaránt az eredeti eljárás szerinti államban valósult meg;

               q) az államadósság átstrukturálása egyoldalú állami intézkedések révén.

               2. Az ítélet nem zárható ki az egyezmény hatálya alól, ha az egyezmény hatálya alá nem tartozó ügy csupán előzetes kérdésként, nem pedig az eljárás tárgyaként merül fel abban az eljárásban, amelyben az ítéletet hozták. Különösen nem zárható ki az ítélet az egyezmény hatálya alól csupán azon az alapon, hogy a kizárt ügy védekezés címén merült fel, ha az adott ügy nem az eljárás tárgyát képezte.

               3. Ez az egyezmény nem alkalmazandó a választottbírósági és kapcsolódó eljárásokra.

               4. Nem zárható ki az ítélet az egyezmény hatálya alól csupán azon az alapon, hogy valamely állam – ideértve a kormányt, valamely kormányhivatalt vagy az állam nevében eljáró bármely személyt – félként vett részt az eljárásban.

               5. Az egyezmény semmilyen formában nem érinti az államok vagy nemzetközi szervezetek saját magukkal és tulajdonukkal kapcsolatos kiváltságait és mentességeit.

               3. cikk
               Fogalommeghatározások

               1. Ezen egyezmény alkalmazásában:

               a) „alperes”: az a személy, aki ellen a keresetet vagy viszontkeresetet az eredeti eljárás szerinti államban benyújtották;

               b) „ítélet”: elnevezésétől függetlenül valamely bíróság által az ügy érdemében hozott bármely határozat, ideértve a végzéseket és az eljárási költségek bíróság (bírósági titkár) általi meghatározását is, amennyiben ez utóbbi az egyezmény értelmében elismerhető és végrehajtható, az ügy érdemében hozott határozattal kapcsolatos. Nem minősülnek ítéletnek az ideiglenes jogvédelmi intézkedések.

               2. A nem természetes személyek abban az államban tekintendők székhellyel rendelkezőnek,

               a) amelyben létesítő okirat szerinti székhelyük található;

               b) amelynek joga szerint bejegyezték vagy megalakították azokat;

               c) amelyben központi ügyvezetésük található; illetve

               d) amelyben üzleti tevékenységük fő helye található.

               II. FEJEZET – ELISMERÉS ÉS VÉGREHAJTÁS

               4. cikk
               Általános rendelkezések

               1. A Szerződő Államok (az eredeti eljárás szerinti állam) bíróságai által hozott ítéleteket e fejezet rendelkezéseinek megfelelően a többi Szerződő Államban (megkeresett állam) is elismerik és végrehajtják. Az elismerést és a végrehajtást kizárólag az ebben az egyezményben meghatározott indokok alapján lehet megtagadni.

               2. A megkeresett állam az ítéletet érdemében nem vizsgálhatja felül. Ilyen vizsgálatra kizárólag akkor kerülhet sor, ha azt ezen egyezmény alkalmazása szükségessé teszi.

               3. Csak az eredeti eljárás szerinti államban hatályos, illetve végrehajtható ítéleteket ismerik el, illetve hajtják végre

               4. Az elismerést vagy végrehajtást el lehet halasztani vagy meg lehet tagadni abban az esetben, ha a (3) bekezdésben említett ítélet az eredeti eljárás szerinti államban jogorvoslati eljárás tárgyát képezi, vagy ha még nem járt le a rendes jogorvoslati határidő. A megtagadás nem vonja magával, hogy a későbbiekben ne lehetne az ítélet elismerését vagy végrehajtását kérelmezni

               5. cikk
               Az elismerés és a végrehajtás alapjai

               1. Az ítélet akkor ismerhető el és hajtható végre, ha az alábbi feltételek valamelyike teljesül:

               a) az a személy, akivel szemben az elismerést vagy végrehajtást kérik, szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett az eredeti eljárás szerinti államban, amikor az eredetileg eljáró bíróság előtti eljárásban részes féllé vált;

               b) azon természetes személy üzleti tevékenységének fő helye, akivel szemben az elismerést vagy végrehajtást kérik, az eredeti eljárás szerinti államban volt abban az időpontban, amikor az eredetileg eljáró bíróság előtti eljárásban részes féllé vált, és az ítélet alapjául szolgáló kereset e vállalkozás tevékenységéből ered;

               c) az a személy, akivel szemben az elismerést vagy végrehajtást kérik, az a személy, aki az ítélet alapjául szolgáló keresetet – amennyiben az nem viszontkereset – benyújtotta;

               d) az alperes fióktelepet, képviseletet vagy más, önálló jogi személyiséggel nem rendelkező telephelyet tartott fenn az eredeti eljárás szerinti államban, amikor az eredetileg eljáró bíróság előtti eljárásban részes féllé vált, és az ítélet alapjául szolgáló kereset e fióktelep, képviselet vagy telephely tevékenységéből eredt;

               e) az alperes kifejezetten hozzájárult az eredetileg eljáró bíróság joghatóságához azon eljárás során, amelyben az ítéletet hozták;

               f) az alperes az eredetileg eljáró bíróság előtt az ügy érdemében anélkül érvelt, hogy az eredeti eljárás szerinti állam joga által előírt határidőn belül vitatta volna a joghatóságot, kivéve, ha nyilvánvaló, hogy a joghatósággal vagy a joghatóság gyakorlásával szembeni kifogás az említett jog értelmében nem lett volna sikeres;

               g) az ítélet szerződéses kötelezettség tárgyában döntött, és azt annak az államnak a bírósága hozta, ahol e kötelezettség teljesítésére sor került vagy sor kellett volna, hogy kerüljön az alábbiak szerint:

               i. a felek megállapodása, vagy

               ii. amennyiben a felek a kötelezettség teljesítésének helyéről nem állapodtak meg, a szerződésre alkalmazandó jog,

               kivéve, ha az alperes ügylettel kapcsolatos tevékenysége nyilvánvalóan nem minősült célzott és lényegi kapcsolatnak az adott állammal;

               h) az ítélet tárgyát ingatlan bérbeadása (bérleti jogviszony) képezi, és azt annak az államnak a bírósága hozta, ahol az ingatlan található;

               i) az ítélet tárgyát az alperessel szemben az eredeti eljárás szerinti államban található ingatlanon fennálló dologi jog által biztosított szerződéses kötelezettség képezi, amennyiben a szerződéses követelést az ugyanazon alperessel szemben fennálló, e dologi jogra vonatkozó követeléssel együtt nyújtották be;

               j) az ítélet tárgyát halálozásból, testi sérülésből, ingó vagyontárgyban okozott kárból vagy annak elvesztéséből eredő szerződésen kívüli kötelmi viszony képezi, és a kárt közvetlenül okozó cselekményt vagy mulasztást az eredeti eljárás szerinti államban követték el, függetlenül attól, hogy a kár hol következett be;

               k) az ítélet egy önkéntesen létrehozott és írásban megerősített célvagyon („trust”) érvényességére, felépítésére, joghatásaira, kezelésére vagy módosítására vonatkozik, és –

               i. az eljárás megindításának időpontjában a célvagyon létesítő okiratában az eredeti eljárás szerinti állam volt megjelölve azon államként, amelynek bíróságai előtt az ilyen ügyekkel kapcsolatos vitákat rendezni kell; vagy

               ii. az eljárás megindításának időpontjában a célvagyon létesítő okiratában kifejezetten vagy hallgatólagosan az eredeti eljárás szerinti állam volt megjelölve azon államként, amelyben a célvagyon kezelésének fő helye található.

               Ez az albekezdés kizárólag az olyan személyek közötti célvagyon belső vonatkozásaival kapcsolatos ítéletekre vonatkozik, akik között bizalmi vagyonkezelési kapcsolat áll vagy állt fenn;

               l) az ítélet tárgyát viszontkereset képezi –

               i. annyiban, amennyiben az ítélet a viszontkeresetnek helyt adott, feltéve, hogy a viszontkereset ugyanazon ügyletből vagy eseményből ered, mint a kereset; vagy

               ii. annyiban, amennyiben az ítélet a viszontkeresetet elutasította, kivéve, ha az eredeti eljárás szerinti állam joga értelmében a jogvesztés elkerülése érdekében a viszontkereset benyújtása kötelező;

               m) az ítéletet írásban, vagy olyan más kommunikációs eszköz útján megkötött vagy dokumentált megállapodásban – a kizárólagos joghatósági megállapodás kivételével – kikötött bíróság hozta, amely lehetővé teszi, hogy az információ hozzáférhető legyen későbbi hivatkozás céljából.

               Ezen albekezdés alkalmazásában „kizárólagos joghatósági megállapodás”: két vagy több fél közötti megállapodás, amely egy konkrét jogviszonyból keletkezett vagy esetleg keletkező jogvita eldöntése céljából kiköti az egyik állam bíróságainak, illetve az egyik állam egy vagy több meghatározott bíróságának a joghatóságát, és ezzel kizárja minden más bíróság joghatóságát.

               2. Amennyiben az elismerést vagy végrehajtást olyan természetes személlyel szemben kérik, aki elsősorban a személyét, családját vagy háztartását érintő céllal jár el (fogyasztó) fogyasztói szerződéssel kapcsolatos ügyekben, vagy munkavállalóval szemben kérik a munkaszerződésével kapcsolatos ügyekben,

               a) az (1) bekezdés e) pontja csak akkor alkalmazandó, ha a hozzájárulást szóban vagy írásban a bírósághoz intézték;

               b) az (1) bekezdés f), g) és m) pontja nem alkalmazandó.

               3. Az (1) bekezdés nem alkalmazandó az olyan ítéletekre, amelyek tárgyát ingatlan lakáscélú bérbeadása (bérleti jogviszony) vagy ingatlan nyilvántartásba vétele képezi. Az ilyen ítélet csak akkor ismerhető el és hajtható végre, ha azt annak az államnak a bírósága hozta, ahol az ingatlan található.

               6. cikk
               Az elismerés és a végrehajtás kizárólagos alapja

               Az 5. cikk sérelme nélkül, az ingatlanon fennálló dologi jog tárgyában hozott ítéletet akkor és csak akkor lehet elismerni és végrehajtani, ha az ingatlan az eredeti eljárás szerinti államban található.

               7. cikk
               Az elismerés és a végrehajtás megtagadása

               1. Az elismerés vagy végrehajtás megtagadható, ha

               a) a keresetlevélről vagy azzal egyenértékű – az igény lényegi elemeit tartalmazó – dokumentumról,

               i. nem értesítették az alperest megfelelő időben és módon ahhoz, hogy védelméről gondoskodhasson, kivéve abban az esetben, ha az alperes megjelent és a védekezését az eredetileg eljáró bíróság előtt az értesítés vitatása nélkül adta elő, pedig az eredeti eljárás szerinti állam joga lehetővé tette volna az értesítés vitatását; illetve

               ii. olyan módon értesítették az alperest a megkeresett államban, amely ellentétes a megkeresett államnak a dokumentumok kézbesítésére vonatkozó alapvető elveivel;

               b) az ítélet csalás eredményeként született;

               c) az elismerés vagy végrehajtás nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen lenne a megkeresett állam közrendjével, ideértve azokat a helyzeteket is, amikor az ítélethez vezető konkrét eljárások összeegyeztethetetlenek a tisztességes eljárásra az adott államban irányadó alapvető elvekkel, valamint azokat a helyzeteket, amelyek az adott állam biztonságának vagy szuverenitásának megsértésével járnak;

               d) az eredetileg eljáró bíróság előtti eljárás ellentétes volt valamely megállapodással vagy a célvagyon létesítő okiratában szereplő olyan kitétellel, mely szerint a szóban forgó jogvitát olyan állam bíróságának kell elbírálnia, amely nem az eredeti eljárás szerinti állam;

               e) az ítélet összeegyeztethetetlen a megkeresett állam bírósága által ugyanezen felek közötti jogvitában hozott valamely más ítélettel; vagy

               f) az ítélet összeegyeztethetetlen valamely korábbi, egy másik állam bírósága által azonos tárgyban, azonos felek közötti eljárásban hozott ítélettel, amennyiben a korábbi ítélet megfelel az elismerés feltételeinek a megkeresett államban.

               2. elismerést vagy végrehajtást el lehet halasztani vagy meg lehet tagadni abban az esetben, ha azonos tárgyban azonos felek közötti eljárás van folyamatban a megkeresett állam bírósága előtt, amennyiben –

               a) a megkeresett állam bíróságához az eredetileg eljáró bíróság megkeresése előtt fordultak; valamint

               b) a jogvita és a megkeresett állam között szoros kapcsolat áll fenn.

               Az e bekezdés szerinti megtagadás nem vonja magával, hogy a későbbiekben ne lehetne az ítélet elismerését vagy végrehajtását kérelmezni.

               8. cikk
               Előzetes kérdések

               1. Az előzetes kérdés tárgyában hozott határozat ezen egyezmény alapján nem ismerhető el és nem hajtható végre, ha a határozat olyan ügyben született, amelyre ez az egyezmény nem alkalmazandó, vagy a 6. cikkben említett olyan ügyben, amelyben az abban a cikkben említett államtól eltérő állam bírósága hozott határozatot.

               2. Az ítélet elismerését vagy végrehajtását meg lehet tagadni abban az esetben és olyan mértékben, amennyiben az ítélet olyan ügyben hozott határozaton alapul, amelyre ez az egyezmény nem alkalmazandó, vagy a 6. cikkben említett olyan ügyben hozott határozaton alapul, amelyben az abban a cikkben említett államtól eltérő állam bírósága hozott határozatot.

               9. cikk
               Részleges elismerés vagy végrehajtás

               El kell ismerni és végre kell hajtani az ítéletek egy elkülöníthető részét is, ha csak ennek az adott résznek az elismerését vagy végrehajtását kérik, vagy ha ezen egyezmény értelmében csak az ítélet egy része elismerhető vagy végrehajtható.

               10. cikk
               Kártérítés

               1. Az ítélet elismerését vagy végrehajtását meg lehet tagadni abban az esetben és olyan mértékben, amennyiben  az ítélet olyan – többek között elrettentő vagy megtorló – kártérítést ítél meg, amely nem valamelyik felet kárpótolja az általa elszenvedett tényleges veszteségért vagy kárért.

               2. A megkeresett bíróság mérlegeli, hogy az eredetileg eljáró bíróság által megítélt kártérítés az eljárási költségek fedezésére szolgál-e, és ha igen, akkor milyen mértékben.

               11. cikk
               Perbeli egyezségek

               A Szerződő Államok bíróságai által jóváhagyott – vagy a Szerződő Államok bíróságai előtt folyó eljárásban megkötött – és az eredeti eljárás szerinti államban az ítéletekhez hasonlóan végrehajtható perbeli egyezségeket ezen egyezmény értelmében is ugyanúgy végrehajtják, mint az ítéleteket.

               12. cikk
               Bemutatandó dokumentumok

               1. Az elismerést vagy végrehajtást kérő fél a következő dokumentumokat mutatja be:

               a) az ítélet teljes, hiteles másolata;

               b) ha az ítéletet az alperes távollétében hozták, annak a dokumentumnak eredeti példánya vagy hiteles másolata, amely megállapítja, hogy a keresetlevelet vagy azzal egyenértékű dokumentumot kézbesítették a megjelenést elmulasztó félnek;

               c) minden olyan dokumentum, amely szükséges annak megállapításához, hogy az ítélet hatályos, illetve adott esetben végrehajtható az eredeti eljárás szerinti államban;

               d) a 11. cikkben említett esetben az eredeti eljárás szerinti állam bírósága (bírósági titkára) által kiadott tanúsítvány, amely szerint a perbeli egyezség vagy annak egy része az eredeti eljárás szerinti államban ugyanúgy végrehajtható, mint az ítéletek.

               2. Ha az ítélet szövege nem teszi lehetővé a megkeresett bíróság számára, hogy ellenőrizze az ebben a fejezetben foglalt feltételek teljesülését, a bíróság kérheti bármilyen, ehhez szükséges dokumentum bemutatását.

               3. Az elismerés vagy végrehajtás iránti kérelmet kísérheti az eredeti eljárás szerinti állam egyik bírósága (bírósági titkára) által az ítéletre vonatkozóan kiadott, a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által javasolt és közzétett formátumú dokumentum is.

               4. Ha az ebben a cikkben említett dokumentumok nem a megkeresett állam hivatalos nyelvén íródtak, amennyiben a megkeresett állam joga másképpen nem rendelkezik, mellékelni kell hozzájuk az egyik hivatalos nyelven készített hiteles fordításukat.

               13. cikk
               Eljárás

               1. Amennyiben az egyezmény másként nem rendelkezik, az ítélet elismerésére, illetve annak végrehajtására – vagy nyilvántartásba vételére és foganatosítására – vonatkozó eljárást a megkeresett állam joga szabályozza. A megkeresett állam bírósága gyorsan jár el.

               2. A megkeresett állam bírósága nem tagadhatja meg az ítélet ezen egyezmény szerinti elismerését vagy végrehajtását azon az alapon, hogy az elismerést vagy végrehajtást egy másik államban kell kérelmezni.

               14. cikk
               Eljárási költségek

               1. A valamely Szerződő Államban egy másik Szerződő Államban hozott ítélet végrehajtását kérelmező fél semmiféle biztosíték, óvadék, letét – bármilyen módon meghatározott – megfizetésére nem kötelezhető azzal az indokkal, hogy külföldi állampolgár, vagy hogy nem rendelkezik lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel abban az államban, ahol a végrehajtást kérte.

               2. Valamely Szerződő Államban hozott, az eljárási költségek viselésére olyan személyt kötelező határozatot, aki az (1) bekezdés alapján vagy az eljárás megindításának helye szerinti állam joga alapján mentesül a biztosítékra, óvadékra vagy letétre vonatkozó követelmények alól, a határozat kedvezményezettjének kérelmére bármely más Szerződő Államban végrehajthatóvá kell tenni.

               3. Bármely állam nyilatkozhat arról, hogy nem alkalmazza az (1) bekezdést, illetve nyilatkozat útján megjelölheti, hogy a bíróságai közül melyik nem alkalmazza az (1) bekezdést.

               15. cikk
               Elismerés és végrehajtás a nemzeti jog alapján

               A 6. cikkre is figyelemmel, ez az egyezmény nem akadályozza az ítéletek nemzeti jog alapján történő elismerését vagy végrehajtását.

               III. FEJEZET – ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

               16. cikk
               Átmeneti rendelkezések

               Ezt az egyezményt kell alkalmazni az ítéletek elismerésére és végrehajtására, ha az eredeti eljárás szerinti államban az eljárás megindításakor az egyezmény hatályban volt ezen állam és a megkeresett állam között.

               17. cikk
               Az elismerést és végrehajtást korlátozó nyilatkozatok

               Bármely állam nyilatkozatot tehet, hogy bíróságai megtagadhatják a más Szerződő Államok bírósága által hozott ítéletek elismerését vagy végrehajtását, ha a felek lakóhelye (székhelye) a megkeresett államban volt, és a felek kapcsolata és a jogvita szempontjából jelentőséggel bíró valamennyi tényállási elem – az az eredetileg eljáró bíróság székhelyét kivéve – kizárólag a megkeresett államhoz kapcsolódott.

               18. cikk
               Speciális ügyekre vonatkozó nyilatkozatok

               1. Ha valamelyik államnak jelentős érdeke fűződik ahhoz, hogy az egyezményt egy konkrét ügyben ne alkalmazza, nyilatkozatot tehet, hogy a kérdésesügyben nem alkalmazza az egyezményt. Az ilyen értelemben nyilatkozó állam biztosítja, hogy a nyilatkozat hatálya ne legyen a szükségesnél szélesebb, és hogy a kizárt konkrét ügy fogalma egyértelműen és pontosan meg legyen határozva.

               2. Az így kizárt ügyek tekintetében az egyezményt nem lehet alkalmazni

               a) a nyilatkozatot tevő Szerződő Államban;

               b) más Szerződő Államokban, amennyiben a nyilatkozatot tevő Szerződő Állam bírósága által hozott ítélet elismerését vagy végrehajtását kérik.

               19. cikk
               A valamely államot érintő határozatokkal kapcsolatos nyilatkozatok

               1. Bármely állam nyilatkozatot tehet, hogy nem alkalmazza ezt az egyezményt az olyan eljárásokban hozott ítéletekre, amelyekben a következők bármelyike részes fél:

               a) az adott állam vagy az adott állam nevében eljáró természetes személy; vagy

               b) az adott állam kormányzati szerve vagy az ilyen kormányzati szerv nevében eljáró természetes személy.

               Az ilyen értelemben nyilatkozó állam biztosítja, hogy a nyilatkozat hatálya ne legyen a szükségesnél szélesebb, és hogy a hatályból történő kizárás egyértelműen és pontosan meg legyen határozva. A nyilatkozat nem tehet különbséget az ítéletek között azon az alapon, hogy az állam, annak kormányzati szerve vagy bármelyik nevében eljáró természetes személy az eredetileg eljáró bíróság előtti eljárásban alperes vagy felperes-e.

               2. Az (1) bekezdés szerint nyilatkozatot tevő állam bírósága által hozott ítélet elismerése vagy végrehajtása megtagadható, ha a határozatot olyan eljárásban hozták, amelyben vagy a nyilatkozatot tevő állam vagy a megkeresett állam, azok egyik kormányzati szerve vagy a valamelyikük nevében eljáró természetes személy félként van jelen, a nyilatkozatban meghatározott mértékben.

               20. cikk
               Egységes értelmezés

               Ezen egyezmény értelmezése során tekintetbe kell venni nemzetközi jellegét és az egységes alkalmazása elősegítésének szükségességét.

               21. cikk
               Az egyezmény működésének felülvizsgálata

               A Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia főtitkára rendszeres időközönként intézkedik ezen egyezmény működésének felülvizsgálatáról – beleértve a nyilatkozatok felülvizsgálatát is –, és jelentést tesz az Általános és Politikai Ügyek Tanácsának.

               22. cikk
               Nem egységes jogrendszerek

               1. Azon Szerződő Állam esetében, amely különböző területi egységeiben az egyezmény hatálya alá tartozó kérdéseket illetően két vagy több jogrendszer van hatályban,

               a) az állam jogára vagy eljárására történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy az az érintett területi egység hatályos jogára vagy eljárására vonatkozik;

               b) az állam bíróságára vagy bíróságaira történő utalásokat – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy azok az érintett területi egység bíróságára vagy bíróságaira vonatkoznak;

               c) az állammal fennálló kapcsolatra történő utalásokat – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy azok az érintett területi egységgel fennálló kapcsolatra vonatkoznak;

               d) egy állam vonatkozásában a kapcsoló elvre történő utalásokat – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy azok az érintett területi egységhez való kapcsoló elvre vonatkoznak.

               2. Az (1) bekezdéstől függetlenül a két vagy több, különböző jogrendszereket alkalmazó területi egységből álló Szerződő Államok nem kötelesek az egyezményt alkalmazni olyan helyzetekben, amelyek kizárólag e különböző területi egységeket érintik.

               3. A két vagy több, különböző jogrendszereket alkalmazó területi egységből álló Szerződő Államok területi egységeinek bíróságai nem kötelesek egy másik Szerződő Államban hozott határozatot elismerni vagy végrehajtani csupán azért, mert azt ugyanazon Szerződő Államnak egy másik területi egysége ezen egyezmény értelmében már elismerte vagy végrehajtotta.

               4. Ez a cikk nem alkalmazandó a regionális gazdasági integrációs szervezetekre.

               23. cikk
               Kapcsolat egyéb nemzetközi jogi aktusokkal

               1. Ezt az egyezményt – amennyiben lehetséges – úgy kell értelmezni, hogy összeegyeztethető legyen a Szerződő Államok számára hatályban lévő, akár az egyezményt megelőzően, akár azt követően kötött egyéb szerződésekkel.

               2. Ez az egyezmény nem érinti az egyezményt megelőzően kötött szerződések valamely Szerződő Állam általi alkalmazását.

               3. Ez az egyezmény nem érinti az egyezményt követően kötött szerződések valamely Szerződő Állam általi alkalmazását, ha olyan Szerződő Állam bírósága által hozott határozat elismerését vagy végrehajtását kérik, amely szintén az adott szerződés részes fele. A másik szerződés egyetlen rendelkezése sem érinti azon Szerződő Államok 6. cikk szerinti kötelezettségeit, amelyek nem részes felei az adott szerződésnek.

               4. Ez az egyezmény nem érinti az egyezményhez csatlakozó regionális gazdasági integrációs szervezetek szabályainak alkalmazását az olyan Szerződő Állam bírósága által hozott határozatok elismerésére vagy végrehajtására vonatkozóan, amely a regionális gazdasági integrációs szervezetnek is tagja, amennyiben –

               a) a szabályokat ezen egyezmény megkötése előtt fogadták el; vagy

               b) a szabályokat ezen egyezmény megkötését követően fogadták el, amennyiben azok nem érintik azon Szerződő Államok 6. cikk szerinti kötelezettségeit, amelyek a regionális gazdasági integrációs szervezetnek nem tagja.

               IV. FEJEZET – ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

               24. cikk
               Aláírás, megerősítés, elfogadás, jóváhagyás és csatlakozás

               1. Ezt az egyezményt valamennyi állam aláírhatja.

               2. Ezt az egyezményt az aláíró államoknak meg kell erősíteniük, el kell fogadniuk vagy jóvá kell hagyniuk.

               3. Ehhez az egyezményhez valamennyi állam csatlakozhat.

               4. A megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratokat az egyezmény letéteményesénél, a Holland Királyság Külügyminisztériumánál helyezik letétbe.

               25. cikk
               Nem egységes jogrendszerekre vonatkozó nyilatkozatok

               1. Ha valamely államban két vagy több olyan területi egység van, amelyben különböző jogrendszer vonatkozik az ebben az egyezményben szabályozott kérdésekre, az állam nyilatkozhat arról, hogy az egyezmény valamennyi területi egységére, vagy azok közül csak egyre vagy többre terjed ki. Az ilyen nyilatkozatban kifejezetten meg kell határozni azokat a területi egységeket, amelyekre az egyezmény hatálya kiterjed.

               2. Azon államok esetében, amelyek nem tesznek e cikk értelmében nyilatkozatot, az egyezmény hatálya kiterjed minden területi egységükre.

               3. Ez a cikk nem alkalmazandó a regionális gazdasági integrációs szervezetekre.

               26. cikk
               Regionális gazdasági integrációs szervezetek

               1. Azok a regionális gazdasági integrációs szervezetek, amelyek kizárólag szuverén államokból állnak és az egyezmény hatálya alá eső ügyek mindegyikében vagy némelyikében hatáskörrel rendelkeznek, ezt az egyezmény aláírhatják, elfogadhatják, jóváhagyhatják, illetve csatlakozhatnak hozzá. Ebben az esetben a regionális gazdasági integrációs szervezetre a Szerződő Államokéval megegyező jogok és kötelezettségek vonatkoznak, amennyiben a szervezet az egyezményben szabályozott ügyekben hatáskörrel rendelkezik.

               2. A regionális gazdasági integrációs szervezetek az aláírással, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg írásban értesítik a letéteményest az egyezmény hatálya alá tartozó azon ügyekről, amelyek tekintetében a tagállamok hatáskörüket a szervezetre ruházták. A szervezetek az e bekezdés szerinti, legutóbb megküldött értesítésben meghatározott hatáskört érintő mindennemű változásról haladéktalanul, írásban értesítik a letéteményest.

               3. Ezen egyezmény hatálybalépése céljából a regionális gazdasági integrációs szervezetek által letétbe helyezett okiratokat csak akkor veszik figyelembe, ha a regionális gazdasági integrációs szervezet a 27. cikk (1) bekezdésének megfelelően nyilatkozatot tesz, hogy tagállamai nem válnak az egyezmény részes feleivé.

               4. Az ebben az egyezményben a „Szerződő Államra” vagy „államra” tett hivatkozások – adott esetben – egyaránt vonatkoznak a regionális gazdasági integrációs szervezetekre is.

               27. cikk
               Regionális gazdasági integrációs szervezet csatlakozása tagállamai nélkül

               1. Az aláírással, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg a regionális gazdasági integrációs szervezet nyilatkozhat, hogy az egyezmény által szabályozott valamennyi ügyben hatáskörrel rendelkezik, és bár tagállamai nem részes felek, az egyezménynek a szervezet általi aláírása, elfogadása, jóváhagyása, illetve a szervezetnek az egyezményhez való csatlakozása révén az rájuk nézve kötelező.

               2. Amennyiben a regionális gazdasági integrációs szervezet az (1) bekezdésnek megfelelően nyilatkozatot tesz, az ebben az egyezményben a „Szerződő Államra” vagy „államra” tett hivatkozások – megfelelő esetben – egyaránt vonatkoznak a szervezet tagállamaira is.

               28. cikk
               Hatálybalépés

               1. Ez az egyezmény azon időszak lejártát követő hónap első napján lép hatályba, amely alatt a 29. cikk (2) bekezdésével összhangban értesítés tehető azon második állam tekintetében, amely letétbe helyezte a 24. cikkben említett megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okmányát.

               2. Ezt követően az egyezmény hatályba lép

               a) az egyezményt később megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy ahhoz csatlakozó egyes államok tekintetében azon határidő lejártát követő hónap első napján, amely alatt az adott állam tekintetében a 29. cikk (2) bekezdésével összhangban értesítés tehető;

               b) azon területi egységek tekintetében, amelyekre az egyezményt a 25. cikknek megfelelően azt követően terjesztették ki, hogy az egyezmény a nyilatkozatot tevő állam tekintetében hatályba lépett, az említett cikk szerinti nyilatkozatról való értesítéstől számított három hónapos időszak lejártát követő hónap első napján.

               29. cikk
               Kapcsolatok létesítése az egyezmény alapján

               1. Ezen egyezmény kizárólag akkor tekinthető hatályosnak két Szerződő Állam között, ha a letéteményes felé egyikük sem tett a (2) vagy (3) bekezdés szerinti értesítést a másikról. Ilyen értesítés hiányában az egyezmény két Szerződő Állam között az értesítési időszak lejártát követő hónap első napjától hatályos.

               2. Valamely Szerződő Állam a letéteményes általi, a 32. cikk a) pontjában említett értesítés időpontját követő tizenkét hónapon belül értesítheti a letéteményest arról, hogy valamely másik Állam általi megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás nem eredményezi kapcsolatok létesítését ezen egyezmény alapján a két Állam között.

               3. Valamely Állam a 24. cikk (4) bekezdése szerinti okiratának letétbe helyezésekor értesítheti a letéteményest arról, hogy az általa végrehajtott megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás nem eredményezi kapcsolatok létesítését ezen egyezmény alapján valamely Szerződő Állammal.

               4. Valamely Szerződő Állam bármikor visszavonhatja az általa a (2) vagy (3) bekezdés alapján küldött értesítést. E visszavonás az értesítés időpontját követő harmadik hónap eltelte utáni hónap első napján lép hatályba.

               30. cikk
               Nyilatkozatok

               1. A 14., 17., 18., 19. és 25. cikkben említett nyilatkozatok az aláírással, megerősítéssel, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg, vagy a későbbiekben bármikor megtehetők, továbbá bármikor módosíthatók vagy visszavonhatók.

               2. A nyilatkozatokról, módosításokról és visszavonásokról értesítik a letéteményest.

               3. Az aláírás, megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás időpontjában tett nyilatkozatok az egyezménynek az érintett állam tekintetében történő hatálybalépésével egyidejűleg lépnek hatályba.

               4. A későbbiekben tett nyilatkozatok, nyilatkozatmódosítások, illetve nyilatkozat-visszavonások az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított három hónapos időszak lejártát követő hónap első napján lépnek hatályba.

               5. A későbbiekben tett nyilatkozatok, nyilatkozat-módosítások, illetve nyilatkozat-visszavonások nem alkalmazandók az eredetileg eljáró bíróság előtt a nyilatkozat hatálybalépésekor már megindított eljárásokban hozott határozatokra.

               31. cikk
               Felmondás

               1. Az egyezményben részes Szerződő Államok az egyezményt a letéteményesnek címzett írásbeli értesítéssel felmondhatják. A felmondás korlátozódhat egy nem egységes jogrendszernek az egyezmény hatálya alá tartozó bizonyos területi egységeire.

               2. A felmondás az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított tizenkét hónapos időszak lejártát követő hónap első napján lép hatályba. Amennyiben az értesítés a felmondás hatálybalépése vonatkozásában ennél hosszabb időszakot határoz meg, a felmondás az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított ezen időszak lejártát követően lép hatályba.

               32. cikk
               A letéteményes által küldött értesítések

               A letéteményes értesíti a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia tagjait és ezt az egyezményt a 24., 26. és 27. cikknek megfelelően aláíró, megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozó többi államot és regionális gazdasági integrációs szervezetet az alábbiakról:

               a) a 24., 26. és 27. cikkben említett aláírások, megerősítések, elfogadások, jóváhagyások és csatlakozások;

               b) az egyezmény hatálybalépésének időpontja a 28. cikkel összhangban;

               c) a 26., 27., 29. és 30. cikkben említett értesítések, nyilatkozatok, nyilatkozat-módosítások és -visszavonások; valamint

               d) a 31. cikkben említett felmondások.

               Ennek hiteléül a kellően meghatalmazott alulírottak aláírták az Egyezményt.

               Kelt Hágában 2019. július 2-án, egyaránt hiteles angol és francia nyelven, egyetlen példányban, amelyet a Holland Királyság kormányának levéltárában kell letétbe helyezni, és amelynek hiteles másolatát diplomáciai úton meg kell küldeni a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia azon tagjainak, amelyek a huszonkettedik ülés idején már tagok voltak, valamint valamennyi olyan egyéb államnak, amely ezen az ülésen részt vett.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.7.16.
            COM(2021) 319 final
            2021/0224(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodással létrehozott társulási tanácsban az EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbítására irányuló határozat tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió által az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodással létrehozott társulási tanácsban az EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbítására irányuló határozat tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A társulási megállapodás

               1997. november 24-én aláírták az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodást (a továbbiakban: társulási megállapodás), amely 2002. május 1-jén hatályba lépett. A társulási megállapodás képezi az EU és Jordánia közötti kétoldalú kapcsolatok jogalapját. A megállapodás céljai:

               –megfelelő keret biztosítása a politikai párbeszéd számára, lehetővé téve a Felek közötti szoros politikai kapcsolatok fejlődését,

               –a feltételek megteremtése az áruk, szolgáltatások és tőke kereskedelmének fokozatos liberalizálásához,

               –párbeszéddel és együttműködéssel kiegyensúlyozott gazdasági és társadalmi kapcsolatok kialakításának elősegítése a felek között,

               –a megélhetési és a foglalkoztatási feltételek javításának, továbbá a fokozott termelékenységnek és a pénzügyi stabilitásnak az elősegítése,

               –regionális együttműködés támogatása a békés egymás mellett élés, valamint a gazdasági és politikai stabilitás megszilárdítása céljából,

               –az együttműködés elősegítése a közös érdeklődésre számot tartó egyéb területeken.

               2.2.A társulási tanács

               A társulási megállapodás létrehoz egy társulási tanácsot, amely felhatalmazással rendelkezik arra, hogy a megállapodásban előírt esetekben határozatokat hozzon a megállapodás céljainak elérése érdekében. A határozatok kötelező érvényűek a felekre nézve. A társulási tanács továbbá ajánlásokat is tehet. Az eljárási szabályzat értelmében a társulási tanács elnökségét 12 hónapos időtartamra az EU és Jordánia felváltva látja el. A társulási tanács rendszeresen, évente egyszer miniszteri szinten ülésezik. A társulási tanács bármelyik fél kérésére rendkívüli ülésszakot tarthat, amennyiben a felek erről megállapodnak.

               2.3.A társulási tanács tervezett jogi aktusa

               A társulási tanács határozatot tervez elfogadni a 2016 és 2020 közötti időszakra vonatkozó EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbításáról. A társulási tanács eljárási szabályzatának 10. cikkével összhangban a határozatot írásbeli eljárással fogadják el.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               Az Európai Unió által a társulási megállapodással létrehozott társulási tanácsban, az EU–Jordánia partnerségi prioritások meghosszabbítására vonatkozó határozat elfogadása tekintetében elfogadandó álláspont az e határozathoz csatolt határozat szövegén alapul.

               A társulási tanács 2016. decemberi 1/2016 határozatával az EU és Jordánia a 2016 és 2018 közötti időszakra vonatkozóan partnerségi prioritásokat határozott meg a partnerség számára, melyeket – figyelembe véve a politikai, biztonsági és gazdasági fejleményeket – további két évre történő meghosszabbításuk tekintetében 2018 végéig felül kellett vizsgálni. 2018-ban a partnerségi prioritások felülvizsgálatát követően a két fél megállapodott azok érvényessége időtartamának további két évre, 2020 végéig történő meghosszabbításáról.

               Az EU és a déli szomszédság közötti partnerség megújítása érdekében zajló folyamat keretében, valamint a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret és a Szomszédsági, Fejlesztési és Nemzetközi Együttműködési Eszköz (NDICI) elfogadását követően a tervek szerint 2021-ben kerül sor a déli szomszédság országaival – ezen belül Jordániával – új, aktualizált közös dokumentumok kidolgozására és elfogadására. E keretek között és azért, hogy az EU–Jordánia partnerségi prioritások lejárta és az új prioritások elfogadása között ne szűnjön meg a folytonosság, a feleknek érdekében áll a jelenlegi partnerségi prioritásokat az új, aktualizált prioritások elfogadásáig meghosszabbítani.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat.”

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, amelyek a nemzetközi jog értelmében nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  1
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A társulási tanácsot megállapodás, nevezetesen a társulási megállapodás hozta létre.

               A társulási tanács által elfogadandó jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A tervezett jogi aktus joghatással bír, mivel az új, aktualizált közös dokumentumok elfogadásáig meghosszabbítja a jelenlegi partnerségi prioritásokat.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus fő célkitűzése és tartalma a következő területtel kapcsolatos: egy társulási megállapodás és az európai szomszédságpolitika keretében egy harmadik országgal folytatott együttműködés.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja a 217. cikk.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért a 217. cikk, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               5.A tervezett jogi aktus kihirdetése

               Mivel a társulási tanács jogi aktusa módosítani fogja az EU–Jordánia partnerségi prioritások érvényességének időtartamát, elfogadását követően helyénvaló kihirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               2021/0224 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodással létrehozott társulási tanácsban az EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbítására irányuló határozat tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217 cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)1997. november 24-én aláírták az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodást, amely 2002. május 1-jén hatályba lépett
                  2
               .

               (2)A társulási tanács 2016 decemberében elfogadta az EU–Jordánia partnerségi prioritásokat
                  3
               , és érvényességüket 2018-ban 2020 végéig meghosszabbította.
                  4

               (3)A két fél levélváltás útján megállapodott arról, hogy az EU–Jordánia partnerségi prioritások a partnerség további megszilárdításához irányadó dokumentumként az új, aktualizált közös dokumentumok elfogadásáig továbbra is érvényesek.

               (4)Az euromediterrán megállapodás 91. cikkének (1) bekezdése értelmében a társulási tanács határozatokat hozhat a megállapodás célkitűzéseinek megvalósítása céljából.

               (5)A társulási tanács írásbeli eljárással határozatot tervez elfogadni a partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbításáról.

               (6)Helyénvaló meghatározni az Unió nevében a társulási tanácsban képviselendő álláspontot, mivel a határozat kötelező érvényű lesz az Unióra nézve,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió által az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, és másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodással létrehozott társulási tanácsban az EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbításával kapcsolatban képviselendő álláspont az EU–Jordánia Társulási Tanács e határozathoz csatolt határozattervezetén alapul.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (2)

                        Az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodás (HL L. 129., 2002.5.15., 3. o.).

                     (3)

                        Az EU–Jordánia Társulási Tanács 1/2016 határozata (2016. december 19.) az EU–Jordánia partnerségi prioritásokról való megállapodásról (HL L 355., 2016.12.24., 31. o.).

                     (4)

                        Az EU–Jordánia Társulási Tanács 1/2018 határozata (2018. december 12.) az EU–Jordánia partnerségi prioritások két évvel történő meghosszabbításáról (HL L 8., 2019.1.10., 34. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.7.16.
            COM(2021) 319 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Javaslat: A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodással létrehozott társulási tanácsban az EU–Jordánia partnerségi prioritásoknak az új, aktualizált közös dokumentumok EU és Jordánia általi elfogadásáig történő meghosszabbítására irányuló határozat tervezett elfogadásával kapcsolatban képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               AZ EU–JORDÁNIA TÁRSULÁSI TANÁCS xx/2021 HATÁROZATA

               [ÉÉÉÉ/HH/NN]

               az EU–Jordánia partnerségi prioritások meghosszabbításáról

               AZ EU–JORDÁNIA TÁRSULÁSI TANÁCS,

               tekintettel az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, és másrészről Jordánia közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodásra (a továbbiakban: az euromediterrán megállapodás),

               mivel:

               (1)1997. november 24-én aláírták az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről Jordánia közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodást, amely 2002. május 1-jén hatályba lépett.

               (2)Az euromediterrán megállapodás 91. cikke feljogosítja a társulási tanácsot arra, hogy megfelelő határozatokat hozzon a megállapodás céljainak elérése érdekében.

               (3)Az euromediterrán megállapodás 101. cikke értelmében a felek meghozzák azokat az általános vagy konkrét intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy teljesíthessék a megállapodás szerinti kötelezettségeiket, és gondoskodnak arról, hogy a megállapodásban meghatározott célkitűzések teljesüljenek.

               (4)2016. decemberi 1/2016 határozatával a társulási tanács a 2016–2018-as időszakra vonatkozóan megállapodott az EU–Jordánia partnerségi prioritásokról, melyek célja a partnerség megszilárdítása Jordánia ellenálló képességének és stabilitásának támogatása és megerősítése érdekében, egyúttal törekedve az elhúzódó szíriai konfliktus hatásainak kezelésére is
                  1
               .

               (5)A társulási tanács 2018. december 12-i 1/2018 határozatával úgy határozott, hogy az EU–Jordánia partnerségi prioritások érvényességének időtartamát 2020. december 31-ig meghosszabbítják
                  2
               .

               (6)A két fél levélváltás útján megállapodott arról, hogy az EU–Jordánia partnerségi prioritások a partnerség további megszilárdításához irányadó dokumentumként az új, aktualizált közös dokumentumok elfogadásáig továbbra is érvényesek.

               (7)A társulási tanács eljárási szabályzatának 10. cikke lehetővé teszi, hogy az ülések között írásbeli eljárásban hozzanak határozatokat, ha a felek megegyeznek erről,

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

               1. cikk

               A társulási tanács írásbeli eljárással eljárva úgy határoz, hogy a 2016. december 19-i 1/2016 határozatához csatolt EU–Jordánia partnerségi prioritások meghosszabbításra kerülnek addig, amíg az EU és Jordánia nem fogad el új, aktualizált közös dokumentumokat.

               2. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt xx-ban/-ben, [év, hónap, nap].

                  a társulási tanács részéről

                     (1)

                        Az EU–Jordánia Társulási Tanács 1/2016 határozata (2016. december 19.) az EU–Jordánia partnerségi prioritásokról való megállapodásról (HL L 355., 2016.12.24., 31. o.).

                     (2)

                        Az EU–Jordánia Társulási Tanács 1/2018 határozata (2018. december 12.) az EU–Jordánia partnerségi prioritások két évvel történő meghosszabbításáról (HL L 8., 2019.1.10., 34. o.).