				|

		52011PC0824

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az uniós repülőtereken a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokról és a 96/67/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről /* COM/2011/0824 végleges - 2011/0397 (COD) */

			   	INDOKOLÁS

1.
A JAVASLAT HÁTTERE
1.1.
Általános összefüggések – Az 1996. évi tanácsi
irányelv

A földi kiszolgálás a
repülőtereken az egyes légitársaságok számára a földön végzett, a repüléshez
kapcsolódó szolgáltatások összességéből tevődik össze, és a légi közlekedési
láncban kulcsszerepet tölt be. A földi kiszolgálás az alábbi 11 szolgáltatási
kategóriából áll:
(1)
földi adminisztráció és
felügyelet;
(2)
utaskezelés;
(3)
poggyászkezelés;
(4)
áru- és postai küldemények
kezelése;
(5)
előtéri kiszolgálás;
(6)
a légi jármű kiszolgálása;
(7)
üzemanyag- és kenőanyag-kezelés;
(8)
a légi jármű karbantartása;
(9)
repülőüzemi szolgáltatások
és a személyzet adminisztrálása;
(10)
földi szállítás;
(11)
fedélzeti ellátás.
A hatékony földi kiszolgálás
fontos a repülőterek, a légitársaságok és az utasok számára, és elengedhetetlen
a légiközlekedési infrastruktúra hatékony kihasználásához, és általánosságban a
légiközlekedési rendszer teljesítményéhez.
Néhány becslés a földi kiszolgálási piaccal
kapcsolatban: a Bizottság és az
érdekeltek becslései szerint a földi kiszolgálásból származó bevétel
(valamennyi kategóriát figyelembe véve) összességében 50 milliárd eurót tesz
ki. Az ágazat a becslések szerint Európában legalább 60 000 főt
foglalkoztat[1].
A légitársaságok földi kiszolgáláshoz kapcsolódó költségei az üzemeltetési
költségek 5 – 12%-át [2]
képviselik.
Az Európai Közösség
1996-ban fogadta el a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára
való bejutásról szóló 96/67/EK tanácsi irányelvet. Az irányelv az első
lépést jelentette a földi kiszolgálási piacra való bejutás fokozatos megnyitása
és harmonizációja felé.
A földi kiszolgáló
tevékenységeket korábban hagyományosan a repülőterek üzemeltetői vagy
a légitársaságok végezték. Manapság Európában ezeket egyre nagyobb mértékben
szakosodott cégek nyújtják. A földi kiszolgálási piacra való bejutás az
irányelv értelmében a következő elveken alapul:
·
A „saját kiszolgálás” szabadsága,
azaz a légitársaságok azon lehetősége, hogy minden kereskedelmi
repülőtéren – annak forgalmától függetlenül – saját kiszolgálást
folytassanak. Azonban négy szolgáltatási kategória (poggyászkezelés, előtéri
kiszolgálás, üzemanyag- és kenőanyag-kezelés, áru- és postai küldemények
kezelése) tekintetében a tagállamok fenntarthatják a jogot arra, hogy a 2
millió utasnál vagy 50 000 tonna árunál nagyobb éves forgalmú
repülőtereken legkevesebb kettőre korlátozzák a saját kiszolgálásra
jogosult repülőtér-használók számát.
·
A földi kiszolgálói szolgáltatások harmadik fél
számára történő nyújtásának szabadsága, azaz a földi kiszolgálók azon
lehetősége, hogy a 2 millió utasnál vagy 50 000 tonna árunál nagyobb
éves forgalmú repülőtereken harmadik fél számára szolgáltatásokat
nyújthassanak. Mindazonáltal a tagállamok a fentiek szerint korlátozható négy
szolgáltatási kategória tekintetében kategóriánként legkevesebb kettőre korlátozhatják
a kiszolgálók számát.

1.2.
A javaslat indoklása

Az irányelv tekintetében
végzett különféle bizottsági értékelések szerint az irányelv megvalósította az
európai repülőtereken a földi szolgáltatási piac liberalizálásának elérni
kívánt fő célkitűzését: a kiszolgálók száma növekedett és a földi
kiszolgálás ára általánosságban csökkent. Ezen túlmenően a légitársaságok
szerint a versenytársak választékának bővülésével párhuzamosan a
szolgáltatás minősége is javult.
Az irányelv 1996-os
elfogadása óta a földi kiszolgálás keretfeltételei drámai változáson mentek át.
A légi forgalom gyors növekedésének és a kapacitásbeli korlátoknak az
összefüggéseiben újra előtérbe került és egyre fontosabbá vált a
repülőtéri szolgáltatások – ezen belül a földi kiszolgálás – hatékonyságának
és minőségének kérdése.
Az Európai Unió egységes
európai égbolt kezdeményezése, melynek célja az európai légiforgalmi irányítás
architektúrájának a jövőbeni kapacitás- és biztonsági igények kielégítését
célzó megreformálása, elismeri a kulcsfontosságú infrastruktúrák – köztük a
repülőterek – „teljes rendszer, kaputól kapuig” megközelítésbe való
integrálásának fontosságát. Közelmúltbeli statisztikák azt jelzik, hogy a
késések 70%-át a fordulóidők okozzák. A kaputól-kapuig megközelítés célja
a teljesítmény késések, költségek, környezeti hatás és biztonság tekintetében
történő javításának érdekében a repülés valamennyi fázisának, és ezen
belül a földi kiszolgálásnak – repülőtértől repülőtérig
történő – optimalizálása és integrálása.
Ezen túlmenően az
elmúlt évtized légi közlekedést súlyosan érintő, egymást követő
válsághelyzetei is jelzik az intézkedés szükségességét. A gazdasági válság a
tagállamokat és az ágazatot egyaránt a költségek minimumra szorítására
sarkallja. A terrortámadások miatt fokozni kell a biztonság és a védelem szintjét.
Végül, de nem utolsósorban a szélsőséges időjárás miatti események is
alátámasztják a repülőtéri földi üzemeltetés fokozottabb összehangolásának
szükségességét.
A hatályos
irányelvről folytatott bizottsági konzultáció és annak értékelése
(részletesen később) azt jelzi, hogy a hatályos jogi keret már nem felel
meg a célnak. A feltárt probléma kettős: i. a földi kiszolgálás a
belépési és terjeszkedési korlátok miatt nem kellően hatékony, és
ii. a földi kiszolgálás minősége a megbízhatóságot, a rugalmasságot, a védelmet
és a biztonságot, illetőleg a környezetvédelmet illetően
általánosságban nem tart lépést a változó igényekkel.

1.3.
A javaslat célja

A hatásvizsgálat és annak
a javaslathoz mellékelt összefoglalója lefekteti a rendelet elfogadásának
általános és konkrét célkitűzéseit. Az általános célkitűzés az uniós
repülőtereken a földi kiszolgálás hatékonyságának és átfogó
minőségének javítása az azt igénybe vevők (a légitársaságok) és a
végfelhasználók (utasok és szállítmányozók) javára.
A konkrét célkitűzések a következők:
(1)
a légitársaságok számára az uniós repülőtereken
elérhető földi kiszolgálási megoldások választékának bővítése;
(2)
a piacra lépés nemzeti
közigazgatási feltételeinek (jóváhagyások) harmonizálása és pontosítása;
(3)
az eltérő szabályozási
rendszerben üzemelő, földi kiszolgálást végző cégek között az egyenlő
versenyfeltételek biztosítása a repülőtereken;
(4)
a repülőtereken a földi
kiszolgálást folytató kiszolgálók közötti együttműködés erősítése (a
repülőtér-üzemeltetők a kaputól-kapuig megközelítés keretében az
uniós légi közlekedési hálózat földi koordinátorai lesznek);
(5)
a személyzet képzésére és
átvételére irányadó jogi keret pontosítása.

1.4.
Meglévő rendelkezések a javaslat által
érintett területen

A javaslat tárgya az uniós
repülőtereken a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokat
szabályozó rendelet. Az új rendelet a hatályos 96/67/EK irányelv felváltását és
hatályon kívül helyezését szolgálja. A földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatásokkal más rendelkezések közvetlenül nem foglalkoznak.

1.5.
Összhang az Európai Unió szakpolitikáival és
célkitűzéseivel

Ez a kezdeményezés a
Bizottság Útiterv az egységes európai közlekedési térség megvalósításához –
Úton egy versenyképes és erőforrás-hatékony közlekedési rendszer felé című
fehér könyvében ismertetett egységes európai közlekedési térséghez szükséges
fellépések egyike. Egyben része a Bizottság 2011. évi munkaprogramjában
az egységes piac növekedési potenciáljának kiaknázásában stratégiai szerepet
betöltő kezdeményezésként megjelölt repülőtéri intézkedéscsomagnak is[3].

2.
AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK
EREDMÉNYEI; HATÁSVIZSGÁLAT
2.1.
Konzultáció az érdekeltekkel
2.1.1.
A konzultáció módja, a legfontosabb célterületek és
a válaszadók köre

Az írásbeli konzultációt
követő, 2006. április 6-i meghallgatáson a Bizottság valamennyi
érdekelttel egyeztetett az irányelv felülvizsgálatának különféle
lehetőségeiről.
A Bizottság 2007. január
24-én fogadta el az irányelv alkalmazásáról szóló jelentést[4], amely
megerősítette, hogy az irányelv fő célkitűzései megvalósultak,
de kedvezőtlen tendenciák jelentek meg.
A Bizottság 2009 novembere
és 2010 szeptembere között konzultációt folytatott az érdekeltekkel a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások uniós repülőtereken történő
működéséről és az irányelv esetleges felülvizsgálatáról.
Az ágazati
párbeszédbizottság (polgári légiközlekedési tagozata) földi kiszolgálással
foglalkozó munkacsoportjának ülésére 2009. november 16-án került sor. Az ülést
követően a négy legjelentősebb képviselő közül három közös
nyilatkozatot fogadott el[5],
mely a jelenlegi pályázati rendszer javítására, illetőleg a tevékenysége
részleges vagy teljes elvesztése esetére a személyzet átvételéről szóló
szociális záradék felvételére szólított fel.

2.1.2.
A válaszok összegzése

A konzultáció
összefoglalója és az egyes beadványok a következő címen érhetőek el:
http://ec.europa.eu/transport/air/consultations/2010_02_12_directive_96_67_ec_en.htm.
A konzultációk
rávilágítanak az érdekeltek eltérő csoportjainak különböző érdekeire.
A légitársaságok a piac
versenyképesebbé tételének szükségességét hangsúlyozták. Egyben megelégedésüket
fejezték ki a földi kiszolgálók választékában az irányelv bevezetését
követően bekövetkezett általános bővülés miatt, de hangsúlyozták,
hogy ez a tendencia Európában nem mindenütt jellemző.
A romló stabilitású
foglalkoztatást mutató ágazatban a földi kiszolgálásban dolgozó munkavállalók a
szociális aggályok (nevezetesen a személyzet átvétele) megoldása mellett
szólaltak fel és aggodalmaiknak adtak hangot a túlságosan erős verseny
kialakítása miatt, mely érintheti a munkafeltételeket.
A
repülőtér-üzemeltetők a nagyobb repülőtéri koordinációt
szorgalmazták, és hangot adtak azon kívánságuknak, hogy földi koordinátori
szerepkörüket egyértelműen ismerjék el. Egyes
repülőtér-üzemeltetők tiltakoztak a piac további megnyitása ellen,
mivel meggyőződésük szerint ez kedvezőtlenül hatna a
repülőtereiken nyújtott szolgáltatások minőségére és emelné
költségeiket.
A független földi
szolgáltatók hangsúlyozták, hogy a földi kiszolgálást végző különböző
szolgáltatók közötti versenyt méltányosabbá kell tenni. Különösen a
repülőtér-üzemeltetők és a légitársaságokat üzemeltetők által
végzett földi kiszolgálói tevékenységekre irányadó szigorúbb követelmények
érdekében emeltek szót.
Csaknem minden érdekelt
szorgalmazta a szolgáltatások minőségének javítását.

2.2.
Szakértői vélemények összegyűjtése és
felhasználása

A földi kiszolgálásról
szóló irányelv alkalmazását nem csak a Bizottság követte nyomon, hanem több
külső tanulmány is figyelemmel kísérte, melyek eredményei a Bizottság weboldalán
érhetőek el. A Bizottság – konkrétan az Európai Parlament 2007. október
11-i állásfoglalásában[6]
megfogalmazott kérése nyomán – 2008–2009 során[7]
átfogó vizsgálatot folytatott le az irányelv végrehajtásáról és hatásáról,
melynek során a foglalkoztatási, védelmi és biztonsági kérdésekre
összpontosított. A Bizottság egy további vizsgálatot is végzett az irányelv
esetleges 2010-es felülvizsgálatáról[8].

2.3.
Hatásvizsgálat

A hatásvizsgálat áttekinti
a vizsgált különféle lehetőségeket. A 96/67/EK irányelv felülvizsgálata
lehetséges módjainak értékeléséhez (a hatályos keret megtartásának
lehetőségén túl) négy szakpolitikai intézkedéscsomag vizsgálatára került
sor.
A PP1 szakpolitikai
intézkedéscsomag a rendszert az irányelv minimális módosítása, és minden
lehetséges esetben útmutatók kiadása útján fejlesztené tovább. Ez az alábbiakat
tartalmazza: a piac saját kiszolgálás előtti teljes megnyitása, útmutató a
jóváhagyási követelményekről, az elszámolások szétválasztása, a központi
infrastruktúra, az alvállalkozók és a repülőtér-használók bizottsága[9] tekintetében egyértelműbb
fogalommeghatározások és részletesebb követelmények. A repülőtéri
szintű koordinációt illetően az intézkedéscsomagnak része az alvállalkozásra
és a harmonizált pályázati kritériumokra vonatkozó útmutató. A csomag egyben
biztosítja a képzés minimális szintjét, illetve a munkavállalók
képviselőivel a pályázatokról folytatandó konzultációt is.
A PP2 szakpolitikai
intézkedéscsomag a jelenlegi rendszert nagyratörőbb intézkedéscsomagon
keresztül kívánja továbbfejleszteni. Ez a csomag teljes egészében megnyitná a
saját kiszolgálás piacát, és a nagy repülőtereken a harmadik felek részére
kiszolgálást nyújtó szolgáltatók létszámkorlátozását legalább 3-ra emelné. A
további intézkedések körébe tartozna a jóváhagyások kölcsönös elismerése és a
harmonizált pályázati kritériumok, a központi infrastruktúra irányításának
javítása, a repülőtér-üzemeltetők jogi szétválasztása és a hosszabb
pályázati időtartamok. E csomagnak részét képezik az alvállalkozásra
vonatkozó új követelmények, a repülőtér-üzemeltető átfogó
üzemeltetésben betöltött szerepének (és esetlegesen a minimumkövetelményeknek)
a meghatározása, valamint a teljesítményjelentésre vonatkozó kötelezettségek. A
csomag kiterjed továbbá a minimális képzésre és a tagállamok arra való
felhatalmazására, hogy a korlátozás alá eső tevékenységek esetében
előírják a személyzet azonos feltételek mellett való átvételét.
A PP2 szakpolitikai
intézkedéscsomag a PP2-höz hasonló, de a kevésbé vitatott problémás területekre
más intézkedéseket ír elő. A különbség a jóváhagyás uniós szintre emelése,
valamint a minőségre vonatkozó minimumkövetelmények uniós szintű
meghatározása.
A PP3 szakpolitikai
intézkedéscsomag a hatályos rendszer erőteljes szakpolitikai
intézkedésekkel való fejlesztésére törekszik, és teljes harmonizációt ír
elő a földi kiszolgálási piac jogi kerete tekintetében: a földi
kiszolgálási piac teljes megnyitása és egységes hozzáférés a központi
infrastruktúra megfelelőbb kezelése révén, uniós jóváhagyás bevezetése, a
repülőtér-üzemeltetők azon jogának megszüntetése, hogy a saját
repülőtéren földi kiszolgálást végezzenek. A repülőterek operatív
koordinációját illetően a csomagban szerepelnek az alvállalkozásra
vonatkozó új követelmények, a repülőtér-üzemeltető átfogó
üzemeltetésben betöltött szerepének (és esetlegesen a minimumkövetelményeknek)
a meghatározása, valamint a teljesítményjelentésre vonatkozó kötelezettségek.
Ez az intézkedéscsomag a pályázati eljárások esetére kilátásba helyezi a teljes
személyzet átvételét, valamint a kulcsszemélyzet engedélyezését is.
A Hatásvizsgálati Tanács
ajánlásai figyelembe vételre kerültek az egyértelműbb
problémameghatározás, a munkavállalók átvétele esetén érvényesülő szociális
védelmi rendelkezések pontosítása, a megvalósítható szakpolitikai
lehetőségek tágabb körének bevezetése és a szakpolitikai lehetőségek
erőteljesebb összevetése szükségességét érintő fő módosításokon
keresztül.
Kizárólag a PP2
szakpolitikai intézkedéscsomag felel meg – a hatásvizsgálatban igazoltak
szerint – az azonosított célkitűzéseknek. Biztosítani kell a szociális és
gazdasági hatások megfelelő egyensúlyát. E javaslat alapját ez a
szakpolitikai csomag képezi.

3.
A JAVASLAT JOGI ELEMEI
3.1.
A javaslat összefoglalása

A saját kiszolgálás
piacának teljes megnyitása és a nagy repülőtereken a szolgáltatók minimális
számának háromra emelése
A 96/67/EK irányelv
lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a szolgáltatások négy
kategóriája tekintetében a saját kiszolgálást vagy harmadik felek kiszolgálását
végzők számát legalább két szolgáltatóra korlátozzák. Ennek következtében
egyes repülőtereken a légitársaságok mindeme szolgáltatások tekintetében a
két szolgáltató közötti választás korlátozott lehetőségével szembesülnek,
és a saját kiszolgálás nem minden esetben megengedett számukra.
Minden
repülőtér-használó számára meg kell engedni a saját kiszolgálást. Emellett
a harmadik felek számára földi kiszolgálás végzésére jóváhagyásal
rendelkező kiszolgálók száma nagy – 5 millió utast vagy 100 000 tonna
árut meghaladó éves forgalmú – repülőtereken háromnál nem lehet kevesebb.
A
harmonizált követelmények szerinti jóváhagyás kölcsönös elismerése
A
tagállamok háromnegyedében működik jóváhagyási rendszer, melynek
következtében az Unióban a földi kiszolgálóknak vagy a saját kiszolgálást
végző repülőtér-használóknak számos eltérő közigazgatási
követelménynek kell megfelelniük. A harmonizált követelmények szerinti nemzeti
jóváhagyás kölcsönös elismerése csökkenteni fogja a gazdasági szereplők
adminisztratív költségeit és a piacra lépés akadályait.
A
központi infrastruktúrák irányításának javítása[10]
A
központi infrastruktúrák a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások
nyújtásához elengedhetetlenek. Egyértelmű jogi keretek hiányában a földi
kiszolgálási piacon torzulások jelentkezhetnek. A javaslat egyértelmű jogi
keretet tartalmaz a központi infrastruktúra meghatározására, valamint a földi
kiszolgálóknak és a saját kiszolgálást végző légitársaságoknak a központi
infrastruktúra használatáért felszámítandó díjak vonatkozásában.
A
repülőterek és földi kiszolgálói tevékenységeik jogi szétválasztása
Ha
a repülőtér maga is nyújt földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatásokat, biztosítani kell, hogy a repülőtér által nyújtott ilyen
szolgáltatások a repülőtér repülőtér-irányítási tevékenységeiből
adódóan ne élvezzenek indokolatlan előnyöket.
A
földi kiszolgálást végző repülőtereken az elszámolások jelenlegi
szétválasztási rendszerét igen nehézkes nyomon követni és az a tisztességes
verseny biztosításához nem megfelelő. A javaslat a repülőterek
számára azt írja elő, hogy földi kiszolgálási tevékenységeiket a
repülőtér-irányítási tevékenységektől elkülönülő jogalany
keretében végezzék.
A
pályázati eljárás javítása
A
földi kiszolgálás körébe tartozó, korlátozás alá eső szolgáltatások
nyújtóinak kiválasztása tekintetében jelenleg érvényesülő, legfeljebb 7
éves időtartam a földi kiszolgálói berendezések költségeinek leírásához
elégtelen. A javaslat a leghosszabb időtartam 10 évre történő
emelését írja elő.
A
javaslat további részletes előírásokat tartalmaz a korlátozás alá eső
szolgáltatások nyújtóinak kiválasztási eljárására az összehangolt alkalmazás,
illetve annak biztosítása érdekében, hogy a kiválasztott vállalatok valóban
azok legyenek, melyek a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások
nyújtására a legalkalmasabbak.
A
földi kiszolgálás körébe tartozó, korlátozás alá eső szolgáltatások
nyújtóinak kiválasztásakor a repülőtér-használók bizottságával egyeztetni
kell. A javaslat – a földi kiszolgálással foglalkozó légitársaságok
tekintetében az összeférhetetlenség megelőzése érdekében – a
repülőtér-használók bizottságának eljárási szabályaira vonatkozó rendelkezéseket
is tartalmaz.
Az
alvállalkozás szabályainak pontosítása
Noha
az alvállalkozás fokozza a földi kiszolgálást nyújtók számára esetenként
szükséges rugalmasságot, az alvállalkozás és az áttekinthetetlen alvállalkozói
láncok kapacitáskorlátokat is eredményezhetnek, valamint a biztonságra is
kedvezőtlen hatást gyakorolhatnak.
A
javaslat ezért egyértelmű szabályokat tartalmaz az alvállalkozás
tekintetében, és lehetővé teszi a földi kiszolgálók számára az
alvállalkozók igénybe vételét, de a repülőterek és a saját kiszolgálást
végző légitársaságok e jogát a vis maior eseteire korlátozza, és megtiltja
az áttekinthetetlen alvállalkozói láncokat.
A
repülőtér irányító testületének szerepköre a földi kiszolgálás
koordinálásában
Az
elmúlt év szélsőséges időjárása nyomán a légiközlekedési ágazatban
jelentkezett válsághelyzet is rámutat a repülőtéri földi műveletek
fokozottabb összehangolásának szükségességére. Egyes repülőtereken valóban
megfigyelhető volt az alacsony válságtűrő képesség, a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások nyújtását illetően is. A
válsághelyzeti ellenálló képesség szintjét azért is javítani kell, mert az egyik
repülőtéren jelentkező problémák a teljes hálózatra erőteljes
dominóhatást fejtenek ki.
A
repülőtéren folyó földi kiszolgálói tevékenység megfelelő
összehangolásáért a repülőtér irányító testületének kell a
felelősséget viselnie. Ezen túlmenően az európai légiközlekedési
hálózatban különös fontossággal bíró nagy repülőtereken a repülőtér
irányító testületének azt is biztosítania kell, hogy ezeket a műveleteket
együttes repülőtéri döntéshozatalon és megfelelő vészhelyzeti
intézkedési terven keresztül koordinálják.
A
repülőtér-üzemeltetők földi kiszolgálási műveletek minőségi
minimumkövetelményeiért fennálló felelősségét felhatalmazáson alapuló jogi
aktusban kell meghatározni
A
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások esetében egy szolgáltató rossz
minőségű szolgáltatása – a légi közlekedési ágazat valamennyi
érdekeltje kárára – megzavarhatja a repülőtéri rendszert. Az érdekeltek a
repülőterek összes, földi kiszolgálást végző szolgáltatójára vonatkozó
közös minimumelőírások hiányát a hatályos irányelv hiányosságaként
jelölték meg.
A
javaslat előírja azokat a minőségi minimumelőírásokat, melyeket
minden földi kiszolgálónak és a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használóknak is teljesíteniük kell.
A
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások teljesítményére vonatkozó
beszámolási kötelezettségeket felhatalmazáson alapuló jogi aktusban kell
meghatározni
A
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások teljesítményére vonatkozó
független és központosított adatok segítséget fognak nyújtani a megfelelő
jövőbeli szakpolitikai intézkedések meghatározásában. A földi kiszolgálók
és saját kiszolgálást végző repülőtér-használók számára elő kell
írni, hogy számoljanak be a földi kiszolgálás körébe tartozó tevékenységeik
teljesítményéről.
A
személyzet kötelező minimumképzése
Az
olyan munkaerőigényes ágazatban, mint amilyen a földi kiszolgálás is, a
személyzet folyamatos fejlesztése és képzése jelentős hatást gyakorol a
szolgáltatás minőségére. Fordítva is igaz, hogy az alacsonyan képzett
személyzet növeli a rossz minőségű szolgáltatások kockázatát és
konkrétan befolyásolhatja a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások
biztonságát. A javaslat képzési minimumkövetelményeket vezet be valamennyi
földi kiszolgálási szolgáltatóra és saját kiszolgálást végző
légitársaságra a műveletek biztonságának biztosítása és a gazdasági
szereplők egyenlő versenyfeltételeinek megteremtése érdekében.
A
tagállamok lehetősége pályázati eljárás esetén a személyzet azonos feltételekkel
való átvétele követelményének előírására
Az Európai Unió Bíróság
ítélkezési gyakorlata nyomán[11]
jelenleg kétségek uralkodnak azon intézkedéseket illetően, melyeket a
tagállamok a korlátozott hozzáférésű szolgáltatásokat nyújtó földi
kiszolgáló személyében bekövetkezett változások esetében meghozhatnak.
A földi kiszolgálási
ágazatban a személyzet fluktuációja magas és ennek oka részben az irányelvben
keresendő. A pályázati eljárás során korlátozott hozzáférésű
szolgáltatások nyújtására kiválasztott pályázók csak korlátozott maximális
időtartamú működésre kapnak engedélyt. Ennél fogva úgy tűnik,
hogy a pályázati rendszer a személyzet fluktuációját ösztönzi. A személyzet
állandóságának hiánya káros hatást fejthet ki a földi kiszolgálás
minőségére. Ezért helyénvaló a személyzet átvételére vonatkozó szabályokat
a vállalkozások átruházásról szóló 2001/23/EK irányelv alkalmazásán
túlmenően pontosítani, valamint a tagállamok számára elősegíteni,
hogy megfelelő foglalkoztatási és munkafeltételeket
biztosítsanak.

3.2.
Jogalap

A javaslat az EUMSZ 100. cikkén
alapul.

3.3.
A szubszidiaritás elve

Mivel a javaslat nem
tartozik az Unió kizárólagos hatáskörébe, a szubszidiaritás elve érvényesül.
A javaslat
célkitűzéseit a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani,
mivel a légitársaságok az egységes légiközlekedési piacon működnek, a
földi kiszolgálók pedig európai vagy nemzetközi piacon is. A földi kiszolgálás
körébe tartozó szolgáltatások keretrendszere alacsonyabb szabályozási szintem
nem szabályozható. A tagállami szintű egyedi fellépések a belső piac
működése sérelmének lehetőségét hordozzák.
Az uniós fellépés alkalmasabb
a javaslatban kitűzött célok elérésére. A földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatások európai szabályai a légi közlekedési belső piacot alátámasztó
európai jogszabályok elengedhetetlen kísérői, mivel a földi kiszolgálás
körébe tartozó szolgáltatások méltányos, átlátható és megkülönböztetésmentes
rendszere alapvető a légi közlekedési láncban kulcsszerepet betöltő,
hatékony és kiváló minőségű földi kiszolgálás megvalósításához.
A javaslat ezért megfelel
a szubszidiaritás elvének.

3.4.
Az arányosság elve

A javaslat megfelel az
arányosság elvének. A gazdasági szereplők és nemzeti hatóságok
többletterhei az ahhoz szükséges mértékre korlátozódnak, hogy fokozódjon a
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások hatékonysága és általános
minősége. Miközben a javaslat jelentős költségekkel jár – főként
a központi infrastruktúrák jobb kezelése, a repülőterek jogi leválasztása
és a beszámolási kötelezettségek terén –, ezeket várhatóan kiegyenlítik az
elért jelentős gazdasági és minőségi előnyök.

3.5.
A jogi aktus típusának megválasztása

A javasolt jogi
dokumentum: rendelet. Más jogi aktus nem felelne meg. Az irányelv 1996-os
választása biztosította rugalmasság már nem helyénvaló, a kaputól-kapuig
megközelítés végrehajtásához a repülőtereken harmonizált minőségi
minimumelőírások bevezetésére és a földi kiszolgálási piacon a
tisztességesebb verseny kialakítását célzó, részletesebben harmonizált piacra
lépési feltételekre újonnan felmerült igények miatt.
A jogi eszköznek
általánosan alkalmazandónak kell lennie.
A rendelet megfelel a
földi kiszolgálási piac uniós szintű harmonizálása igényének, amely
problémaként azonosított kérdés. A hatályos jogi kerettel kapcsolatban megállapított
nehézségek az eltérő tagállami végrehajtáshoz kapcsolódnak.
Ezért a
legmegfelelőbb jogi eszköz a rendelet, mivel más lehetőségek nem
lennének elegendőek a javasolt célkitűzések elérésére.

4.
KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A javaslatnak nincsenek az
uniós költségvetést érintő vonzatai.

5.
OPCIONÁLIS ELEMEK
5.1.
Meglévő jogszabályok hatályon kívül helyezése

A javaslat elfogadása a
hatályos, a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való
bejutásról szóló, 1996. október 15-i 96/67/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül
helyezését eredményezi.

5.2.
Európai Gazdasági Térség

A javasolt aktus érinti az
Európai Gazdasági Térséget, ezért arra is ki kell terjeszteni.
2011/0397 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
az uniós repülőtereken a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokról és a 96/67/EK tanácsi irányelv
hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI
PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai
Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke
(2) bekezdésére,
tekintettel az Európai
Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus
tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság
véleményére[12],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[13],
rendes jogalkotási eljárás
keretében,
mivel:
(1)
A közösségi repülőterek
földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló, 1996. október 15-i 96/67/EGK
tanácsi irányelv[14]
a földi kiszolgálási piac fokozatos megnyitását írja elő.
(2)
A repülőterek és a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások a légi közlekedés megfelelő
működéséhez elengedhetetlenek és a légi közlekedési láncban kulcsszerepet
töltenek be. A földi kiszolgálás körébe tartozik a repülőtereken a földön
az egyes légitársaságok számára végzett, repüléshez kapcsolódó összes
szolgáltatás.
(3)
A 2010 októberében Bruges-ben
tartott légi közlekedési csúcstalálkozón elfogadott nyilatkozat elismerte az
uniós szabályok megreformálásának szükségességét a légiközlekedési lánc minden
láncszeme (így a repülőterek, a fuvarozók és más szolgáltatók)
versenyképességének támogatása érdekében.
(4)
Az egységes európai közlekedési
térség megvalósításának útitervéről szóló fehér könyv[15]a piacra lépés
javítását és a jó minőségű repülőtéri szolgáltatások nyújtását a
polgárok életminőségéhez elengedhetetlenként, illetőleg az egységes
európai közlekedési térség megvalósításához alapvetően szükséges
fellépésként azonosítja.
(5)
A földi kiszolgálási piac
további fokozatos megnyitása és a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások
nyújtása tekintetében harmonizált követelmények bevezetése valószínűleg
emeli e szolgáltatások hatékonyságát és átfogó minőségét a légitársaságok,
illetőleg az utasok és a szállítmányozók számára egyaránt. Ezáltal
várhatóan a repülőtéri műveletek minősége is általánosságban javulni
fog.
(6)
Mivel az egységes európai
égbolt megvalósítása érdekében a kaputól-kapuig megközelítés végrehajtásához a
repülőtereken harmonizált minőségi minimumelőírások bevezetésére
van szükség, valamint a földi kiszolgálási piac fokozatos megnyitásából
származó előnyök teljes, a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások
jobb minősége és hatékonysága tekintetében történő kihasználása
érdekében további harmonizáció szükséges, a 96/67/EK irányelvet rendelettel
kell felváltani.
(7)
A földi kiszolgálás piacára
való szabad bejutás – amennyiben a megfelelő biztosítékok bevezetésre
kerülnek – összhangban áll az Unió repülőtereinek hatékony
üzemeltetésével. A földi kiszolgálási piacra való szabad bejutást fokozatosan
és az ágazat követelményeihez alkalmazkodva kell bevezetni.
(8)
A piac 96/67/EK irányelv
értelmében történő megnyitása már kedvező eredményeket hozott a
hatékonyság és a minőség javulása tekintetében. Ezért helyénvaló a
fokozatos megnyitás folytatása.
(9)
Minden repülőtér-használó
számára meg kell engedni a saját kiszolgálást. Ugyanakkor – a visszaélések és a
harmadik feleket kiszolgáló piacra gyakorolt kedvezőtlen hatások
megelőzése érdekében – meg kell tartani a saját kiszolgálás
egyértelmű és megszorító fogalommeghatározását.
(10)
A földi kiszolgálás körébe
tartozó egyes szolgáltatási kategóriák esetében a piacra jutás és a saját
kiszolgálás összeütközésbe kerülhet a biztonsági és kapacitási korlátokkal,
valamint a rendelkezésre álló helyből adódó korlátokkal. Ezért
lehetségesnek kell lennie a földi kiszolgálás körébe tartozó e szolgáltatások
nyújtására jóváhagyott szolgáltatók számának korlátozásának.
(11)
Bizonyos esetekben a
biztonsági, kapacitásbeli és rendelkezésre álló helyből adódó korlátok
olyan jellegűek lehetnek, hogy azok indokolttá teszik a piacra jutás,
illetve a saját kiszolgálás további korlátozását, amennyiben ezek a
korlátozások a tárgykörhöz kapcsolódnak, objektívek, átláthatóak és hátrányos
megkülönböztetéstől mentesek. Ilyen esetekben a tagállamoknak jogosultnak
kell lenniük a rendelet rendelkezései alóli mentesítés kérelmezésére.
(12)
Az ilyen mentesítéseknek azt a
célt kell szolgálniuk, hogy lehetővé tegyék a repülőtéri hatóságok
számára az adott korlátok kiküszöbölését vagy legalább csökkentését. E
mentesítéseket a Bizottságnak jóvá kell hagynia.
(13)
Ha a földi kiszolgálók száma
korlátozott, a hatásos és tisztességes versenyfeltételek fenntartása érdekében
ezeket a szolgáltatókat nyílt, átlátható és megkülönböztetésmentes pályázati
eljárásban kell kiválasztani. Ezen eljárás részletes szabályait meg kell
határozni.
(14)
A repülőtér-használókkal
konzultálni kell a földi kiszolgálók kiválasztása során, mivel a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások minőségéhez és árához
jelentős érdekük fűződik.
(15)
Emiatt meg kell szervezni a
repülőtér-használók érdekképviseletét és a velük való konzultációt,
különösen a jóváhagyott földi kiszolgálók kiválasztásakor.
(16)
Bizonyos esetekben és bizonyos
körülmények között egy adott repülőtér számára a földi kiszolgálást ellátó
szolgáltatók kiválasztásával összefüggésben lehetségesnek kell lennie a
közszolgáltatási kötelezettségnek a szóban forgó tagállam ugyanazon földrajzi
régiójában található más repülőterekre való kiterjesztésének is.
(17)
Kétségek állnak fenn
atekintetben, hogy a tagállamok előírhatják-e a földi kiszolgálás körébe
tartozó, korlátozott hozzáférésű szolgáltatásokat nyújtó földi kiszolgáló személyében
bekövetkezett változáskor a személyzet átvételét. A személyzet állandóságának
hiánya káros hatást fejthet ki a földi kiszolgálás minőségére. Ezért
helyénvaló a személyzet átvételére vonatkozó szabályokat a vállalkozások
átruházásról szóló 2001/23/EK irányelv alkalmazásán túlmenően pontosítani,
és így a tagállamok számára elősegíteni, hogy megfelelő foglalkoztatási és munkafeltételeket biztosítsanak.
(18)
A repülőtéri
légiközlekedési műveletek megfelelő és zavartalan működésének
biztosítása, a repülőtér területén a biztonság garantálása, illetve a
környezet védelme és a vonatkozó szociális rendelkezések és szabályok betartása
érdekében a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások nyújtását
megfelelő jóváhagyáshoz kell kötni. Figyelemmel arra, hogy jelenleg a
tagállamok többségében léteznek a földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatások nyújtásának jóváhagyási rendszerei, azonban ezek nagymértékben
eltérőek, harmonizált jóváhagyási rendszert kell bevezetni.
(19)
Annak biztosítása érdekében,
hogy valamennyi szolgáltató és a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használó megfelelő gazdasági stablitással, jó hírnévvel,
elegendő biztosítási fedezettel, valamint a földi kiszolgálási
műveletek és a repülőtéri környezet megfelelő ismeretével
rendelkezzen, továbbá az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez a
jóváhagyás megadását minimumkövetelményekhez kell kötni.
(20)
A repülőtéri központi
infrastruktúrához való nyílt hozzáférés és a központi infrastruktúra
meghatározása tekintetében az egyértelmű jogi keret alapvető a
hatékony földi kiszolgáláshoz. A központi infrastruktúra tekintetében azonban lehetőséget
kell biztosítani díjak beszedésére.
(21)
A díjaknak
megkülönböztetésmentesnek kell lenniük és a számításnak átláthatónak kell
lennie. A díjak nem haladhatják meg a központi infrastruktúra biztosításához
kapcsolódó költségek fedezéséhez szükséges mértéket, beleértve az eszközök
ésszerű megtérülését.
(22)
A repülőtér irányító
testületének és/vagy az adott repülőtér központi infrastruktúráját
irányító más vezető testületnek rendszeres konzultációt kell folytatnia a
repülőtér-használókkal az infrastruktúra fogalmának meghatározásáról és a
díjak szintjéről.
(23)
A repülőtér irányító
testülete maga is végezhet földi kiszolgálást. Mivel ugyanakkor a
repülőtér irányító testülete döntésén keresztül jelentős befolyást
gyakorolhat a földi kiszolgálók közötti versenyre, a repülőtereknek a
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokat az infrastruktúra kezelését végző
jogalanytól elkülönülő jogalany keretében kell végezniük.
(24)
Annak érdekében, hogy a
repülőterek eleget tehessenek az infrastruktúra kezelésével kapcsolatos
feladataiknak és garantálhassák a biztonságot a repülőtér területén,
valamint hogy biztosíthassák a földi kiszolgálás ellenálló képességét
válsághelyzetekben is, a repülőtér irányító testületének kell a
felelősséget viselnie a repülőtéren folyó földi kiszolgálási
tevékenységek megfelelő koordinálásáért. A repülőtér irányító
testületének a konszolidált optimalizálásra tekintettel jelentést kell tennie
az Eurocontrol teljesítmény-felülvizsgálati szervének a repülőtéri földi
kiszolgálási tevékenységek koordinálásáról.
(25)
A repülőtér irányító
testületének, a hatóságnak vagy a repülőteret irányító más testületnek
hatáskörrel kell rendelkeznie a repülőtéri infrastruktúra megfelelő
működéséhez szükséges szabályok megállapítására.
(26)
A szolgáltatások átfogó
minőségének és a szolgáltatók közötti egyenlő versenyfeltételek
biztosításának érdekében meg kell határozni a földi kiszolgálók és a saját
kiszolgálást végző repülőtér-használók által betartandó kötelező
minőségi minumumelőírásokat.
(27)
A teljes légiközlekedési lánc
teljesítményének fokozása és a kaputól-kapuig megközelítés végrehajtása
érdekében a földi kiszolgálóknak és a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használóknak be kell számolniuk teljesítményükről a
Bizottságnak.
(28)
Az olyan munkaerőigényes
ágazatokban, mint amilyen a földi kiszolgálás is, a személyzet folyamatos
fejlesztése és képzése jelentős hatást gyakorol a szolgáltatás minőségére.
Ezért meg kell határozni a képzési minimumkövetelményeket a műveletek
minőségének megbízhatóság, rugalmasság és biztonság tekintetében
történő biztosítása, és a gazdasági szereplők közötti egyenlő
versenyfeltételek megteremtése érdekében.
(29)
Az alvállalkozók igénybevétele
növeli a földi kiszolgálók számára a rugalmasságot. Mindazonáltal az
alvállalkozás és az áttekinthetetlen alvállalkozói láncok kapacitáskorlátokat
is eredményezhetnek, valamint a biztonságra is kedvezőtlen hatást
gyakorolhatnak. Az alvállalkozók igénybevételének ezért korlátozottnak kell
lennie és pontosítani kell az alvállalkozásra irányadó szabályokat.
(30)
Az e rendelet által elismert
jogok kizárólag a szigorú viszonosság feltétele mellett vonatkozhatnak a
harmadik országokból származó földi kiszolgálókra és saját kiszolgálást
végző repülőtér-használókra. Amennyiben ilyen viszonosság nem áll
fenn, a Bizottság számára lehetővé kell tenni az arra vonatkozó
döntéshozatalt, hogy egy vagy több tagállamnak fel kell-e függesztenie ezeket a
jogokat az említett szolgáltatók vagy repülőtér-használók vonatkozásában.
(31)
A tagállamoknak meg kell
őrizniük a hatáskörüket arra, hogy megfelelő szinten biztosíthassák a
szociális védelmet a földi kiszolgálást végző vállalkozások személyzete
számára.
(32)
Annak biztosítása érdekében,
hogy valamennyi földi kiszolgálóra és saját kiszolgálást végző
repülőtér-használóra harmonizált biztosítási követelmények vonatkozzanak,
a Bizottságot kell felhatalmazni a földi kiszolgálókra és saját kiszolgálást
végző repülőtér-használókra vonatkozó biztosítási követelményeket
szabályozó jogi aktusoknak a Szerződés 290. cikkével összhangban
történő elfogadására. Annak biztosítása érdekében, hogy a földi
kiszolgálókra és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókra
harmonizált és megfelelően frissített követelmények vonatkozzanak a földi
kiszolgálás minőségének minimumelőírásai és a jelentési
kötelezettségek tekintetében, a Bizottságot kell felhatalmazni a földi
kiszolgálókra és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókra
vonatkozó, a földi kiszolgálás minőségének minimumelőírásaira és a
jelentési kötelezettségek tartalmára és körére vonatkozó jogi aktusoknak a
Szerződés 290. cikkével összhangban történő elfogadására.
Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során megfelelő
konzultációt folytasson, ideértve szakértők és a 98/500/EK határozat
értelmében létrehozott ágazati párbeszédbizottság bevonását is.
(33)
A Bizottságnak a
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megfogalmazása során
biztosítania kell, hogy a megfelelő dokumentumokat egyidejűleg,
kellő időben és megfelelő módon eljuttassák az Európai
Parlamenthez és a Tanácshoz is.
(34)
E rendelet egységes feltételek
mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságot
végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni. Ezeket a hatásköröket a Bizottság
végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési
mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011.
február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[16] foglaltak szerint
kell gyakorolni.
(35)
A tanácsadó bizottsági eljárás
szerint kell elfogadni a földi kiszolgálási piac harmadik felek és saját
kiszolgálást végző légitársaságok előtti megnyitásának mértéke alóli
kivételekre vonatkozó végrehajtási határozatokat, tekintve, hogy ezek a jogi
aktusok korlátozott hatályúak.
(36)
Továbbá a tanácsadó bizottsági
eljárás szerint kell elfogadni a közszolgáltatási kötelezettségnek szigeti
repülőtérre vonatkozó tagállami kiterjesztésével kapcsolatos végrehajtási
határozatokat, tekintve, hogy ezek a jogi aktusok korlátozott hatályúak.
(37)
A vizsgálóbizottsági eljárást
kell használni a tagállam területén a harmadik országbeli földi kiszolgálók és
saját kiszolgálást végző repülőtér-használók számára a földi
kiszolgálási piachoz való hozzáférés teljes vagy részleges felfüggesztésére
vonatkozó végrehajtási határozatok esetében.
(38)
Mivel e rendelet célját, nevezetesen
a földi kiszolgálásra vonatkozó uniós jog egységesebb alkalmazását a tagállamok
a légi közlekedés nemzetközi jellege miatt nem tudják kielégítően
megvalósítani, és az uniós szinten jobban megvalósítható, a Szerződés 5. cikkében
előírt szubszidiaritás elvével összhangban az Unió intézkedéseket fogadhat
el. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban a rendelet
nem lépi túl a szóban forgó célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.
(39)
A gibraltári
repülőtérről szóló, 1987. december 2-án Londonban tett együttes
nyilatkozat helyébe a Gibraltárral kapcsolatos párbeszéd fórumának első
miniszteri ülésén, 2006. szeptember 18-án Cordobában elfogadott, a gibraltári
repülőtérről szóló miniszteri nyilatkozat lép, és az annak való
teljes megfelelést az 1987-es nyilatkozatnak való megfelelésnek kell tekinteni.
(40)
A 96/67/EK irányelvet ezért
hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:
I. fejezet – Hatály és
fogalommeghatározások
1. cikk
Hatály
Ez a rendelet a tagállamok
területén található, a Szerződés rendelkezéseinek hatálya alá tartozó és
kereskedelmi forgalmat lebonyolító összes repülőtérre vonatkozik.
E rendeletnek Gibraltár
repülőterére vonatkozó alkalmazása nem sértheti a Spanyol Királyság,
illetve Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága jogi álláspontját
a repülőteret is magában foglaló terület feletti felségjoggal kapcsolatos
jogvita tárgyában.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában
a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
a)      „repülőtér”: minden olyan terület,
amelyet kifejezetten repülőgépek leszállásához, felszállásához és
manőverezéséhez alakítottak ki, beleértve a kapcsolódó létesítményeket,
amelyekre a fenti műveletek esetében a repülőgépek forgalma és
kiszolgálása során szükség lehet, valamint a kereskedelmi légi közlekedés
kiszolgálásához szükséges létesítményeket is;
b)      „a repülőtér irányító testülete”: az
a testület, amelynek a nemzeti jogszabályok és szabályzatok értelmében a
feladata más tevékenységekkel együtt vagy csak kizárólag a repülőterek
infrastruktúrájának igazgatása és kezelése, valamint az adott repülőtéren
jelen lévő, különböző szereplők tevékenységének összehangolása
és ellenőrzése;
c)      „repülőtér-használó”: az a
természetes vagy jogi személy, aki vagy amely utasokat, postai küldeményeket
és/vagy árut szállít légi úton az adott repülőtérre, vagy az adott
repülőtérről;
d)      „földi kiszolgálás”: a repülőtereken
a repülőtér használóinak nyújtott, a mellékletben meghatározott
szolgáltatások;
e)      „saját kiszolgálás”: amikor a
repülőtér-használó közvetlenül biztosítja önmaga számára a földi
kiszolgálás körébe tartozó tevékenységek egy vagy több kategóriáját, és nem köt
semmiféle szerződést harmadik féllel e szolgáltatások elvégzésére; e
rendelet alkalmazásában a repülőtér-használók
egymás viszonylatában nem tekintendők harmadik félnek, ha:
–
az egyik a másiknak többségi
tulajdonosa, vagy
–
mindegyiknek egy adott szervezet
a többségi tulajdonosa;
f)       „földi kiszolgálók”: azok a természetes
vagy jogi személyek, akik, illetve amelyek harmadik felek számára a földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások egy vagy több kategóriáját nyújtják.
g)      „központi infrastruktúra”: olyan sajátos
repülőtéri építmények és/vagy létesítmények, amelyeket technikai,
környezetvédelmi, költség- vagy kapacitási okokból nem lehet felosztani,
illetve amelyekből nem lehet egynél többet fenntartani, és amelyek
rendelkezésre állása a földi kiszolgáláshoz elengedhetetlenül szükséges;
h)      „alvállalkozás”: a földi kiszolgáló vagy
kivételesen a saját kiszolgálást végző repülőtér-használó által olyan
szerződésnek fővállalkozói minőségben történő megkötése egy
„alvállalkozó” megjelölésű harmadik féllel, melynek értelmében az
alvállalkozó a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások egy vagy több
kategóriáját (vagy alkategóriáját) végzi;
i)       „jóváhagyás”: az illetékes hatóság által
valamely vállalkozás jóváhagyása földi kiszolgálás körébe tartozó, a
jóváhagyásban megjelölt szolgáltatások nyújtására;
j)       „független felügyeleti hatóság”: a
2009/12/EK irányelv 11. cikkében említett hatóság.
II. fejezet – Általános
előzetes követelmények
3. cikk
A repülőtér irányító testülete
(1)          Ha a repülőteret nem
egy, hanem több különálló testület irányítja és üzemelteti, e rendelet
alkalmazásában ezek mindegyikét az irányító testület részének kell tekinteni.
(2)          Amennyiben
egy irányító testület több repülőteret irányít, e rendelet alkalmazásában
minden egyes ilyen repülőteret különálló egységként kell figyelembe venni.
4. cikk
A repülőtér-használók bizottsága
(1)          A rendelet hatálya alá
tartozó minden repülőtér létrehoz egy bizottságot („a
repülőtér-használók bizottságát”) a repülőtér-használók vagy az
azokat képviselő szervezetek képviselőiből.
(2)          Minden
repülőtér-használónak joga van ahhoz, hogy részt vegyen a
repülőtér-használók bizottságának munkájában, illetve amennyiben úgy
kívánja, az erre kijelölt szervezet által képviseltesse magát. Ha azonban
képviseletüket ilyen szervezet látja el, ez a szervezet az érintett
repülőtéren földi kiszolgálással nem foglalkozhat.
(3)          A repülőtér-használók
bizottsága írásban állapítja meg eljárási szabályait, beleértve a szavazásra
irányadó szabályokat.
A szavazásra irányadó szabályoknak részét képezik
a repülőtér-használók bizottságán belül abból eredő
összeférhetetlenség megelőzésének szabályai, hogy abban az érintett repülőtéren
földi kiszolgálással foglalkozó repülőtér-használók is jelen vannak.
Különösen, ha a kiválasztási eljárás során a repülőtér-használók
bizottságával a 8. és 9. cikknek megfelelően konzultálnak, nem
jogosultak szavazásra azok a repülőtér-használók, akik földi kiszolgálás
körébe tartozó egy vagy több szolgáltatás harmadik feleknek nyújtása
tekintetében jóváhagyást kérnek.
(4)          A repülőtér-használók
bizottságán belül a szavazatok súlyozásának biztosítania kell az alábbiakat:
a)      egy repülőtér-használó szavazati
aránya sem haladhatja meg az összes szavazat 49%-át, függetlenül az általa egy
repülőtéren lebonyolított éves forgalom nagyságától;
b)      a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használók szavazati aránya nem haladhatja meg az összes szavazat
egyharmadát.
(5)          A repülőtér irányító
testülete biztosít titkárságot a repülőtér-használók bizottsága számára.
Ha a repülőtér irányító testülete ezt
megtagadja vagy ha a repülőtér-használók bizottsága ezt nem fogadja el, a
repülőtér irányító testülete egy másik szervezetet jelöl ki, melyet a
repülőtér-használók bizottságának el kell fogadnia. A
repülőtér-használók bizottságának titkársága vezeti a
repülőtér-használók vagy a repülőtér-használók bizottságának részét
alkotó képviselőik listáját.
(6)          A repülőtér-használók
bizottságának titkársága vezeti a bizottság üléseinek jegyzőkönyvét. A
jegyzőkönyvnek hűen kell tükröznie az ülésen elhangzott álláspontokat
és a szavazások eredményeit.
III. fejezet – A földi
kiszolgálási piac megnyitása
1. szakasz        Saját kiszolgálás
5. cikk
Saját kiszolgálás
Minden
repülőtér-használó szabadon dönthet a saját kiszolgálás végzése mellett.
2. szakasz:       Földi kiszolgálás
harmadik felek számára
6. cikk
Földi kiszolgálás harmadik felek számára
(1)          A földi kiszolgálók szabadon
beléphetnek a harmadik felek számára történő földi kiszolgálás piacára
minden olyan repülőtéren, amelynek éves forgalma legalább az
előző három évben legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru
volt.
(2)          A
tagállamok az (1) bekezdésben említett repülőtereken korlátozhatják azon
jóváhagyott szolgáltatók számát, amelyek a földi kiszolgálás alábbi kategóriái
körébe tartozó szolgáltatásokat nyújthatják:
a)      poggyászkezelés;
b)      előtéri kiszolgálás;
c)      üzemanyag- és kenőanyag-kezelés;
d)      áru- és postai küldemények kezelése, ezen
belül az áruk és postai küldemények fizikai kezelése, függetlenül attól, hogy
azok bejövők, kimenők vagy azokat a repülőtéri forgalmi épület
és a repülőgép között kell továbbítani.
A tagállamok azonban a földi kiszolgálás egyes
kategóriái körébe tartozó szolgáltatások vonatkozásában nem korlátozhatják ezt
a számot kategóriánként kettőnél kevesebb, vagy az előző három
évben legalább 5 millió utas vagy 100 000 tonna áru éves forgalmú
repülőtereken kategóriánként háromnál kevesebb szolgáltatóra.
(3)          Azokon a repülőtereken,
amelyeken a szolgáltatók száma e cikk (2) bekezdése vagy a 14. cikk
(1) bekezdésének a) és c) pontja szerint kettő vagy több szolgáltatóra van
korlátozva, a jóváhagyott szolgáltatók közül legalább egy nem állhat az
alábbiak közvetlen vagy közvetett ellenőrzése alatt:
a)      a repülőtér irányító testülete,
b)      olyan repülőtér-használó, amely a
szolgáltatók kiválasztását megelőző évben a repülőtér utas- vagy
áruforgalmának több mint 25 %-át bonyolította,
c)      azon testület, amelyet a repülőtér
a) pontban említett irányító testülete vagy a b) pontban említett bármely
használó közvetlenül vagy közvetetten ellenőriz.
Az irányítást olyan jogok, szerződések vagy
más egyéb eszközök alapozzák meg, amelyek akár külön-külön, akár együttesen és
a kapcsolódó jogi és ténybeli megfontolásokra tekintettel az Európai Unió
Bíróságának értelmezése szerint lehetőséget adnak a szolgáltató feletti
meghatározó befolyás gyakorlására.
(4)          Ha a (2) bekezdés értelmében
korlátozzák a jóváhagyott szolgáltatók számát, a tagállamok egyetlen repülőtér-használót
sem akadályozhatnak meg abban, a repülőtér bármely részét is jelölték ki
számára, hogy a földi kiszolgálás minden egyes korlátozás alá eső fajtája
esetében a (2) és (3) bekezdésben meghatározott feltételek szerint legalább az
alábbiak közül választhasson:
–
két földi szolgálással
foglalkozó szolgáltató, vagy
–
három földi szolgálással
foglalkozó szolgáltató azokon a repülőtereken, melyek éves forgalma
legalább az előző három évben legalább 5 millió utas vagy
100 000 tonna áru volt.
(5)          Amennyiben egy adott
repülőtér eléri az e cikkben megállapított áruforgalmi mennyiségi
küszöbérték egyikét, de ugyanakkor nem éri el az annak megfelelő
utasforgalmi küszöbértéket, úgy e rendelet rendelkezései a földi kiszolgálás
körébe tartozó, kizárólag az utasok számára fenntartott szolgáltatások
kategóriáira nem vonatkoznak.
(6)          Minden olyan repülőtér,
melynek éves forgalma legalább három egymást követő évben legalább 2
millió utas vagy 50 000 tonna áru volt, és amelynek éves forgalma
később a 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru alá esik, továbbra is
nyitva hagyja piacát a harmadik felek kiszolgálását végzők számára,
legalább a forgalom küszöbérték alá esését követő első három év
során.
(7)          Minden olyan repülőtér,
melynek éves forgalma legalább három egymást követő évben legalább 5
millió utas vagy 100 000 tonna áru volt, és amelynek éves forgalma
később az 5 millió utas vagy 100 000 tonna áru alá esik, továbbra is
nyitva hagyja piacát a harmadik felek kiszolgálását végzők számára,
legalább a forgalom küszöbérték alá esését követő első három év
során.
7. cikk
Szolgáltatók kiválasztása
(1)          A 6. vagy a
14. cikk szerinti szolgáltatói létszámkorlátozással érintett
repülőtereken a jóváhagyott szolgáltatókat nyílt, átlátható és
megkülönböztetésmentes pályázati eljárásban kell kiválasztani.
(2)          A pályázatot kiíró hatóság a
következő:
a)      a repülőtér irányító testülete,
feltéve, hogy
–
nem nyújt a földi kiszolgálás
alá tartozó azonos szolgáltatásokat, és
–
nem ellenőriz közvetlen
vagy közvetett módon olyan vállalkozásokat,        amelyek ilyen szolgáltatást
nyújtanak, és
–
nincs érdekeltsége ilyen vállalkozásban;
b)      minden más esetben a repülőtér
irányító testületétől független illetékes hatóság.
(3)          A repülőtér-használók
bizottsága a kiválasztási folyamat egyik szakaszában sem tekinthet be a
pályázók beadványaiba. A repülőtér irányító testülete – ha nem a
pályázatot kiíró hatóság – a kiválasztási folyamat egyik szakaszában sem
tekinthet be a pályázók beadványaiba.
(4)          A Bizottság értesítését
követően a tagállam a pályázati feltételek körébe felvehet a földi
kiszolgálók által a területükön lévő peremterületeket vagy
fejlődő régiókat kiszolgáló repülőterek tekintetében
teljesítendő közszolgáltatási kötelezettséget, amennyiben a földi
kiszolgálók állami támogatás (pl. kizárólagos jogok vagy kompenzációs
kifizetések) nélkül nem hajlandóak a földi kiszolgálásra, de az ilyen
repülőterek elérhetősége létfontosságú az adott tagállam számára. Ez
a rendelkezés nem sérti az állami támogatásra vonatkozó uniós szabályokat.
(5)          A pályázati felhívásról szóló
értesítést az Európai Unió Hivatalos Lapjában teszik közzé.
(6)          A pályázatot kiíró hatóság a
szolgáltatókat a következő két szakaszban választja ki:
a)      a pályázók alkalmasságának vizsgálatát
célzó minősítési eljárás; és
b)      a jóváhagyott szolgáltató(k)
kiválasztását célzó odaítélési eljárás.
8. cikk
Minősítési eljárás
(1)          A pályázatot kiíró hatóság a
minősítési eljárásban ellenőrzi, hogy a pályázó megfelel-e a
minimumfeltételeknek. A minimumfeltételeket a pályázatot kiíró hatóság a
repülőtér-használók bizottságával és a repülőtér irányító hatóságával
– ha az eltér a pályázatot kiíró hatóságtól – való konzultációt követően
határozza meg.
(2)          A minimumfeltételek körébe
kell a következőknek tartozniuk:
a)      a kérelmező rendelkezik a IV.
fejezet szerinti jóváhagyási eljárásoknak megfelelően kiadott, érvényes
jóváhagyással;
b)      a kérelmező igazolja a vonatkozó
rendelkezések és szabályok – beleértve az irányadó munkajogi jogszabályokat,
kollektív szerződéseket, a repülőtér magatartási kódexét és a repülőtér
minőségi követelményeit – teljesítésére vonatkozó képességét és írásban
kötelezettséget vállal azok alkalmazására.
(3)          A pályázatot kiíró hatóság
előválogatja a minősítési eljárás feltételeinek megfelelő
pályázókat.
9. cikk
Az odaítélési eljárás
(1)          Az odaítélési eljárás során a
pályázatot kiíró hatóság az előválogatáson megfelelt pályázók közül
kiválaszt egy kiszolgálót, és a jóváhagyást a repülőtér-használók
bizottságával és a repülőtér irányító hatóságával – ha az eltér a
pályázatot kiíró hatóságtól – való konzultációt követően ennek a kiszolgálónak
ítéli oda.
(2)          A kiszolgáló számára a
kérelmezők pályázatainak az odaítélési feltételek listájával való
összevetése alapján ítélik oda a jóváhagyást. Az odaítélési feltételeknek a
tárgykörhöz tartozónak, objektívnek, átláthatónak és megkülönböztetéstől
mentesnek kell lenniük. Az odaítélési feltételeket a pályázatot kiíró hatóság a
repülőtér-használók bizottságával és a repülőtér irányító hatóságával
– ha az eltér a pályázatot kiíró hatóságtól – való konzultációt követően
határozza meg.
(3)          Az odaítélési feltételek
körébe kell a következőknek tartozniuk:
a)      az üzleti terv következetessége és
valószínűsége, a modellköltség-számítások értékelése alapján;
b)      a műveletek minőségi szintje,
reprezentatív menetrend alapján értékelve, beleértve adott esetben a személyzet
és berendezések hatékony kihasználását, a poggyász és árufeladás
legkésőbbi időpontját, a csomag- és áruszállítási időt és a
leghosszabb átfutási időket;
c)      a dologi erőforrások
megfelelősége, a berendezések rendelkezésre állása és környezetkímélő
mivolta szempontjából;
d)      a humánerőforrások
megfelelősége, a munkavállalók szakmai gyakorlata és a
képzési/minősítési program megfelelősége szempontjából;
e)      az információs és kommunikációs
technológiák minősége;
f)       a szervezeti tervezés minősége;
g)      környezeti teljesítmény.
(4)          Az odaítélési feltételek
relatív súlyát a pályázati felhívásban és a vonatkozó dokumentációban is meg
kell adni. Minden egyes odaítélési kritériumra megfelelő legnagyobb
szórású ponttartományt kell alkalmazni. A pályázatot kiíró hatóság megszabhatja
azt a legalacsonyabb pontszámot, amelyet a sikeres pályázónak egy adott
odaítélési feltétel vonatkozásában el kell érnie. A legkisebb pontszám
meghatározásának megkülönböztetésmentesen kell érvényesülnie és azt a pályázati
felhívásban és a vonatkozó dokumentációban egyértelműen meg kell adni. A
pályázatot kiíró hatóság a pályázati felhívásban megadottak közül odaítélési
feltételt nem törölhet, újat nem vehet fel és az eredetileg megadott
feltételeket nem oszthatja részekre.
(5)          Az adott
repülőtéren történő földi kiszolgálás tekintetében a jóváhagyást
annak a pályázónak kell odaítélni, amely a legmagasabb pontszámot érte el, és
egyben elérte az egyes odaítélési feltételek tekintetében szükséges minimális
pontszámot.
(6)          A
harmadik feleknek történő földi kiszolgálásra pályázó vagy saját
kiszolgálást végző repülőtér-használókkal az odaítélési eljárásban
nem kell konzultálni.
(7)          A
pályázatot kiíró hatóság biztosítja, hogy az odaítélő határozatot és annak
indokolását nyilvánosságra hozzák.
10. cikk
Kiválasztási időtartam és a tevékenység megszüntetése
(1)          A földi
kiszolgálók jóváhagyása legalább hét és legfeljebb tíz évre szól, a saját
kiszolgálás és a harmadik feleknek nyújtott földi kiszolgálás megnyitása alóli,
a 14. cikk (1) bekezdésében előírt mentesítés kivételével. A
szolgáltatók jóváhagyásának pontos időtartamát és a műveletek
megkezdésének időpontját a pályázati felhívásban egyértelműen meg
kell adni.
(2)          A földi
kiszolgálónak a pályázati felhívásban megadott kezdő időponttól
számított egy hónapon belül kell a szolgáltatásnyújtást megkezdenie. A
pályázatot kiíró hatóság kellően indokolt esetben, a földi kiszolgáló
szolgáltató kérésére és a repülőtér-használók bizottságával folytatott konzultációt
követően ezt az időtartamot legfeljebb hat hónapra
meghosszabbíthatja. Ezen időtartam lejártával a jóváhagyás érvényét
veszti.
(3)          A
pályázatot kiíró hatóság előrehozhatja a jóváhagyás időtartamának
lejáratát, és biztosítja, hogy az új pályázati felhívást követően
kiválasztott szolgáltató(k) a korábban kiválasztott szolgáltató jóváhagyása
időtartamának utolsó napját követő naptól kapjon (kapjanak)
jóváhagyást a műveletek megkezdésére.
(4)          Ha a
földi kiszolgáló ezen időtartam leteltét megelőzően beszünteti
azt a tevékenységét, amelyre jóváhagyták, úgy azt a 7., 8., 9. cikkben és
e cikkben ismertetett kiválasztási eljárással kiválasztott szolgáltatóval
kell felváltani. A tevékenységét beszüntető szolgáltatónak előre – a
repülőtér elhagyása előtt legalább hat hónappal – értesítenie kell a
pályázatot kiíró érintett hatóságot a tevékenysége beszüntetésére vonatkozó
szándékáról. A szolgáltatóra – ha vis maior fennállását nem tudja igazolni –
pénzügyi szankció róható ki, ha nem értesíti megfelelő idővel korábban
a pályázatot kiíró hatóságot.
(5)          Ha a
földi kiszolgáló azon időtartam leteltét megelőzően beszünteti a
tevékenységét, amelyre jóváhagyták, és nem hagy megfelelő időt a
pályázatot kiíró hatóság számára az új szolgáltató azt megelőzően
történő kiválasztására, hogy a repülőtérről távozna, és ennek
következtében a repülőtéren időlegesen monopolhelyzet alakul ki a
földi kiszolgálás körébe tartozó egyes szolgáltatások vonatkozásában, a
tagállam a 7., 8., 9. cikkben és e cikkben megállapított kiválasztási
eljárás igénybevétele nélkül legfeljebb 10 hónapos határozott időtartamra
jóváhagyhat földi kiszolgálót az adott repülőtéren történő földi
kiszolgálásra.
Ha a tagállamnak e határozott időre nem
sikerül földi kiszolgálót találnia, a tagállam mindaddig szabályozza az
ideiglenes monopóliummal érintett, földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatások árát, amíg egy további szolgáltató meg nem kezdi e
szolgáltatások nyújtását az adott repülőtéren.
(6)          A
pályázatot kiíró hatóság tájékoztatja a repülőtér-használók bizottságát,
és adott esetben a repülőtér irányító testületét a 7., 8., 9. cikk és
az e cikk alapján hozott határozatokról.
(7)          A 7., 8.
és 9. cikk, illetve e cikk rendelkezései nem vonatkoznak az uniós jog
más rendelkezéseivel szabályozott közbeszerzési szerződések és koncessziók
odaítélésére.
11. cikk
A repülőtér irányító testülete mint földi kiszolgáló
(1)          Ha a
földi kiszolgálók száma a 6. cikkel összhangban korlátozva van, a
repülőtér irányító testülete is nyújthat földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatásokat a 7–10. cikkben meghatározott kiválasztási eljárás
kötelezettsége nélkül. Hasonlóképpen ezen eljárás mellőzésével
engedélyezheti vállalkozások számára az érintett repülőtéren földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások nyújtását:
a)      ha az adott vállalkozás közvetlen vagy
közvetett ellenőrzése alatt áll;
b)      ha az irányító testület áll a vállalkozás
közvetlen vagy közvetett irányítása alatt.
(2)          Ha a
repülőtér (1) bekezdésnek megfelelően földi kiszolgálást végző
irányító testülete már nem felel meg az (1) bekezdés követelményeinek, ez a
szolgáltató a 7–10. cikkben megállapított kiválasztási eljárás
lefolytatása nélkül öt évig tovább nyújthat földi kiszolgálás körébe tartozó
szolgáltatásokat. Az ötéves időszak végén a szolgáltató megfelelő
idővel előre, legalább az ötéves időszak lejárata előtt hat
hónappal értesíti a pályázatot kiíró hatóságot. A szolgáltatóra – ha vis maior
fennállását nem tudja igazolni – pénzügyi szankció róható ki, ha nem értesíti
megfelelő idővel korábban a pályázatot kiíró hatóságot. Ha a szolgáltató
tevékenységét az ötéves időszak lejárata előtt beszünteti, a 10. cikk
(4) és (5) bekezdését kell alkalmazni.
12. cikk
A munkavállalók jogainak védelme a személyzetnek piaci korlátozás alá eső
szolgáltatások esetében való átvételekor
(1)          Ez
a cikk csak azokra a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokra
vonatkozik, amelyek vonatkozásában az érintett tagállam a szolgáltatók
létszámát a 6. vagy 14. cikknek megfelelően korlátozta.
(2)          Amennyiben
a 7–10. cikkben megállapított kiválasztási eljárást követően az (1)
bekezdésben említett földi kiszolgáló elveszíti a szolgáltatások nyújtására
vonatkozó jóváhagyást, a tagállamok az e szolgáltatásokat a továbbiakban nyújtó
földi kiszolgálók számára előírhatják, hogy a korábban e szolgáltatások
végzésére felvett személyzetnek adják meg mindazokat a jogokat, amelyek a
2001/23/EK irányelv[17] értelmében vett átruházás esetében megilletnék
őket.
(3)          A
tagállamok a (2) bekezdés szerinti követelményt a korábbi szolgáltató azon
munkavállalóira korlátozhatják, akik abban a tevékenységben vesznek részt,
amelynek vonatkozásában a korábbi szolgáltató a jóváhagyást elvesztette, és
akik önkéntesen vállalják az új szolgáltató(k) általi átvételt.
(4)          A tagállamok
a (2) bekezdés szerinti követelményt úgy is korlátozhatják, hogy az arányban
álljon a másik szolgáltató(k)nak ténylegesen átadott tevékenység
nagyságrendjével.
(5)          Amennyiben a tagállam a (2)
bekezdésben említett követelményt előírja, a 7–10. cikkben
megállapított kiválasztási eljárás pályázati dokumentumaiban fel kell sorolni
az érintett személyzetet és részletesen meg kell adni a munkavállalók vonatkozó
szerződéses jogait és azokat a feltételeket, amelyek szerint a
munkavállalókat a szóban forgó szolgáltatásokhoz kapcsolódónak kell tekinteni.
(6)          Amennyiben a (2) bekezdés
hatálya alá esetektől eltérő esetben egy repülőtér-használó
számára egy földi kiszolgáló többé nem nyújtja a szolgáltatási körébe tartozó
földi kiszolgálási tevékenységek jelentős részét, vagy amennyiben
egy saját kiszolgálást végző repülőtér-használó a saját kiszolgálás
felfüggesztése mellett dönt, a tagállamok azon földi
kiszolgáló(k) vagy saját kiszolgálást végző repülőtér-használó
számára, amely a földi kiszolgálási tevékenységeket a
továbbiakban nyújtani fogja, előírhatja, hogy a szolgáltatások végzésére
korábban felvett személyek részére biztosítsa ugyanazokat a jogokat, amelyekre
azok akkor lennének jogosultak, ha a tevékenység átadására a 2001/23/EK tanácsi
irányelv értelmében került volna sor.
(7)          A tagállamok a (6) bekezdés
szerinti előírást a korábbi munkáltató azon alkalmazottaira korlátozzák,
akik részt vettek a korábbi munkáltató azon földi kiszolgálási
tevékenységeiben, amelyek végzését a korábbi munkáltató felfüggesztette,
és akik önként vállalják, hogy az új földi
kiszolgáló(k) vagy saját kiszolgálást végző repülőtér-használó
átvegye őket.
(8)          A tagállamok a (6) bekezdés
szerinti előírást a saját kiszolgálást végző repülőtér-használó
azon alkalmazottaira korlátozzák, akik részt vettek a saját kiszolgálást
végző repülőtér-használó azon földi kiszolgálási
tevékenységeiben, amelyek esetében a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használó a a saját kiszolgálás
felfüggesztése mellett dönt, és akik önként vállalják, hogy az új földi kiszolgáló(k) vagy saját kiszolgálást
végző repülőtér-használó átvegye őket.
(9)          A tagállamok a (6) bekezdés
szerinti előírást oly módon korlátozzák, hogy az arányos legyen a másik földi kiszolgáló(k) vagy saját kiszolgálást
végző repülőtér-használó részére ténylegesen átadott tevékenység
volumenével.
(10)        A tagállamok a megfelelő
szinten megbízhatják a szociális partnereket, hogy tárgyaláson alapuló
megállapodással meghatározzák az e cikk végrehajtására vonatkozó gyakorlati
rendelkezéseket.
(11)        A tagállamok
értesítik a Bizottságot az e cikkel összhangban hozott
intézkedésekről.
13. cikk
Szigeti repülőterek
A repülőtéri földi
kiszolgálóknak a 7–10. cikk által szabályozott kiválasztása tekintetében a
tagállamok kiterjeszthetik a közszolgáltatási kötelezettséget más
repülőterekre az adott tagállamban, ha:
a)      ezek a repülőterek szigeteken
helyezkednek el ugyanabban a földrajzi térségben, és
b)      ezen repülőterek éves forgalma
egyenként legalább 100 000 utas, és
c)      és e kiterjesztést a Bizottság
jóváhagyja.
A kiterjesztés
jóváhagyásról szóló határozat végrehajtási aktus, melyet a 43. cikk
(2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell
elfogadni. Ez a rendelkezés nem sérti az állami támogatásra vonatkozó uniós
szabályokat.
3. szakasz:       Mentesítések a saját
kiszolgálás és a harmadik feleknek nyújtott földi kiszolgálás tekintetében
14. cikk
Mentesítések
(1)          Ha egy adott repülőtéren
a zsúfoltságból vagy a helykihasználás fokából eredően a rendelkezésre
álló hely vagy kapacitás sajátos korlátai miatt nem lehetséges a piac és/vagy a
saját kiszolgálás megnyitása az ebben a rendeletben meghatározott mértékben, az
érintett tagállam dönthet úgy, hogy:
a)      a 6. cikk (3) bekezdésének
alkalmazásával legkevesebb két szolgáltatóra korlátozza a földi kiszolgálók
számát a repülőtér teljes területén vagy egy részén a földi kiszolgálás
egy vagy több olyan fajtájára nézve, amelyek nem szerepelnek a 6. cikk (2)
bekezdésében;
b)      egy szolgálattó számára tartja fenn a
földi kiszolgálás körébe tartozó, a 6. cikk (2) bekezdésében említett
szolgáltatások egy vagy több kategóriáját azon repülőterek esetében,
amelyek éves forgalma legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru;
c)      egy vagy kettő szolgálattó számára
tartja fenn a földi kiszolgálás körébe tartozó, a 6. cikk (2) bekezdésében
említett szolgáltatások egy vagy több kategóriáját azon repülőterek
esetében, amelyek éves forgalma legalább 5 millió utas vagy 100 000 tonna
áru, mely esetben a két szolgáltatóra történő korlátozáskor a 6. cikk
(3) bekezdése érvényesül;
d)      korlátozott számú repülőtér-használó
számára fenntartja az 5. cikkben említett saját kiszolgálás
lehetőségét, feltéve hogy ezeket a használókat a tárgykörhöz kapcsolódó,
objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek
alapján választják ki.
(2)          A (1) bekezdés szerinti
valamennyi mentesítés esetében:
a)      meg kell határozni a földi kiszolgálás
körébe tartozó szolgáltatások azon kategóriáját vagy kategóriáit, amelyre vagy
amelyekre a mentesítés vonatkozik, valamint a mentesítést indokoló, a
rendelkezésre álló hely vagy kapacitás tekintetében fennálló konkrét
korlátokat;
b)      mellékelni kell a korlátok megszüntetését
célzó, megfelelő intézkedési tervet.
(3)          A mentesítések:
a)      nem eredményezheti a földi kiszolgálók
és/vagy a saját kiszolgálást végző repülőtér-használók közötti
verseny torzulását;
b)      köre nem lehet tágabb a szükségesnél.
(4)          A tagállamok legalább hat
hónappal az általuk az (1) bekezdés alapján megadni kívánt mentesítés
hatálybalépését megelőzően értesítik erről a Bizottságot,
megjelölve a mentesítést indokoló okokat.
(5)          A Bizottság az értesítések
kézhezvételekor a bejelentett mentesítések összefoglalását közzéteszi az Európai
Közösségek Hivatalos Lapjában, és felhívja az érdekelt feleket észrevételeik
megtételére.
(6)          A Bizottság alaposan
megvizsgálja a tagállamok által bejelentett mentesítési határozatokat. Ennek
keretében a Bizottság részletes elemzést készít az adott helyzetről,
valamint tanulmányt készít a tagállamok által bejelentett megfelelő
intézkedésekről annak megállapítása érdekében, hogy valóban léteznek-e a
hivatkozott korlátozó körülmények, és nem lehetséges megnyitni a piacot és/vagy
megvalósítani a saját kiszolgálást az ebben a rendeletben meghatározott
mértékben.
(7)          A fenti vizsgálaton felül az
adott tagállammal folytatott konzultációt követően a Bizottság
jóváhagyhatja a tagállam határozatát, vagy elutasíthatja azt, ha a hivatkozott
korlátozó körülmények nem bizonyulnak valósnak, illetve ha nem annyira
súlyosak, hogy indokolnák a mentesítést. Az adott tagállammal folytatott
konzultációt követően a Bizottság kötelezheti a tagállamot a mentesítés
hatókörének módosítására vagy a mentesítésnek a repülőtér azon részére
történő korlátozására, amelyen a hivatkozott korlátozó körülmények
valósnak bizonyultak.
(8)          A tagállam által küldött
teljes körű értesítéstől számított hat hónapon belül a Bizottság
határozatot hoz, és azt közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(9)          Az e cikk (7) és (8)
bekezdésében említett végrehajtási határozatot a 43. cikk (2) bekezdésében
említett tanácsadó bizottsági eljárás szerint kell elfogadni.
(10)        A tagállamok által az (1)
bekezdés értelmében adott mentesítések időtartama az (1) bekezdés b) és c)
pontja alapján megadott mentesítések kivételével nem haladhatja meg a három
évet. A tagállamnak legkésőbb hat hónappal a fenti időtartam lejárata
előtt új határozatot kell hoznia minden mentesítési kérelem esetében, mely
határozatra szintén e cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
(11)        A tagállamok által az (1)
bekezdés b) és c) pontja alapján megadott mentesítések időtartama nem
haladhatja meg a két évet. A tagállamok azonban az (1) bekezdésben említett
megfontolások alapján kérhetik ennek az időtartamnak az egyszeri
alkalommal két évvel történő meghosszabbítását. E kérelemről a
Bizottság határoz. Ezeket a végrehajtási határozatokat a 43. cikk (2)
bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell
elfogadni.
15. cikk
Konzultáció a földi kiszolgálókkal és a repülőtér-használókkal
A repülőtér irányító
testület megszervezi az rendelet alkalmazására vonatkozó konzultációs eljárást
a repülőtér irányító testülete, a repülőtér-használók bizottsága és a
földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások között.
A konzultációknak többek között ki kell terjedniük a földi kiszolgálás azon
szolgáltatásainak árára, amelyekre a 14. cikk (1) bekezdésének b) és c)
pontja értelmében mentesítést adtak, valamint e szolgáltatások nyújtásának
megszervezésére. Konzultációs ülést évente legalább egyszer kell tartani. A
repülőtér irányító testülete jegyzőkönyvet vesz fel az ülésről,
melyet kérésre megküld a Bizottságnak.
IV. fejezet –
Jóváhagyási eljárások
16. cikk
Az összes uniós tagállamban elismert jóváhagyás megszerzésének követelménye
(1)          Azokon a repülőtereken,
melyek éves forgalma legalább három egymást követő évben legalább 2 millió
utas vagy 50 000 tonna áru volt, megfelelő jóváhagyás nélkül egyetlen
vállalkozás sem nyújthat földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokat, sem
földi kiszolgálóként, sem saját kiszolgálást végző használóként.
Jóváhagyásra minden olyan vállalkozás jogosult, amely eleget tesz e fejezet
követelményeinek.
(2)          A földi kiszolgálásra
vonatkozó jóváhagyások kiadására minden tagállam kijelöl a repülőtér
irányító testületétől független illetékes hatóságot („jóváhagyó
hatóságot”).
(3)          A jóváhagyó hatóság nem ad
ki, illetve nem tart hatályban jóváhagyásokat, ha az e fejezetben foglalt
követelmények nem teljesülnek.
17. cikk
A jóváhagyás megadásának feltételei
(1)          A tagállam jóváhagyó hatósága
a következő feltételekkel ad jóváhagyást egy vállalkozásnak:
a)      az valamelyik tagállamban letelepedett és
ott nyilvántartásba vették;
b)      vállalati struktúrája lehetővé
teszi, hogy a jóváhagyó hatóság végrehajtsa e fejezet rendelkezéseit;
c)      megfelel a 18. cikkben előírt
pénzügyi feltételeknek;
d)      bizonyítja a 19. cikkben
meghatározott jó hírnév fennállását;
e)      eleget tesz a 20. cikkben
előírt, a személyzet képesítésére vonatkozó követelményeknek;
f)       eleget tesz a 21. cikkben
meghatározott üzembentartási kézikönyvvel kapcsolatos követelményeknek;
g)      eleget tesz a 22. cikkben
előírt biztosítási követelményeknek.
(2)          Az (1) bekezdés a), c) és d)
pontja nem vonatkozik a harmadik felek számára földi kiszolgálást nem nyújtó
saját kiszolgálást végző repülőtér-használókra. Azok a
repülőtér-használók, melyek saját kiszolgálásra kaptak jóváhagyást, e
jóváhagyás alapján nem jogosultak harmadik feleknek történő földi
kiszolgálásra.
(3)          A jóváhagyást kérő vagy
megszerzett vállalkozásnak be kell tartania a szociális védelemre, környezetvédelemre
és repülőtér-biztonságra vonatkozó nemzeti rendelkezéseket minden olyan
tagállamban, amelyben működik.
18. cikk
A jóváhagyás megadásának pénzügyi feltételei
(1)          A jóváhagyást kérő
vállalkozás nem állhat fizetésképtelenség miatti eljárás, más hasonló eljárás
vagy csődeljárás alatt.
(2)          A jóváhagyó hatóság gondosan
értékeli, hogy a jóváhagyást kérő vállalkozás képes-e az alábbiak
igazolására:
a)      megalapozott feltételezés alapján
megállapított tényleges és lehetséges kötelezettségeinek a működése
megkezdésétől számított 24 hónapig bármikor meg tud felelni; és
b)      megalapozott feltételezés alapján
megállapított, az üzleti tervnek megfelelő működésből eredő
állandó és működési költségeit a működés megkezdésétől számított
három hónapig fedezni tudja a működésből származó bárminemű
bevétel számításba vétele nélkül.
(3)          Az (1) bekezdésben említett
vizsgálat céljából minden kérelmező benyújtja az auditált beszámolóit
legalább az előző két pénzügyi évre vonatkozóan.
(4)          A (2) bekezdésben
meghatározott vizsgálat céljából minden kérelmező üzleti tervet nyújt be
legalább a működés első három évére vonatkozóan. Az üzleti terv
részletesen bemutatja a kérelmező pénzügyi kapcsolatait olyan egyéb
kereskedelmi tevékenységekkel, amelyeket a kérelmező közvetlenül vagy
kapcsolódó vállalkozásokon keresztül folytat. A kérelmező megadja a
tárgykörhöz tartozó összes információt, különösen az alábbiakat:
következő három év eredménykimutatását is
tartalmazó prognosztizált mérleg;
prognosztizált készpénzforgalmi kimutatások és
likviditási tervek a működés első három évére;
berendezésvásárlás/-lízingelés finanszírozásának
ismertetése, és lízing esetén (ha van) a szerződési feltételek.
19. cikk
A jó üzleti hírnév igazolása
(1)          A jóváhagyást kérő
vállalkozásnak igazolnia kell, hogy az adott évben megfizette az adókat és
társadalombiztosítási hozzájárulásokat azon tagállamok számára, melyekben
tevékenységét végzi, vagy amennyiben az Unióban nem végez tevékenységét, a
származási országban.
(2)          A vállalkozásnak arra is
bizonyítékot kell nyújtania, hogy a vállalkozás műveleteit folyamatosan és
ténylegesen irányító személyek jó hírnévnek örvendenek és nem állnak csőd
hatálya alatt. A jóváhagyó hatóság tagállami polgárok vonatkozásában
megfelelő bizonyítékként fogja el az azon tagállam illetékes hatóságai
által kiadott és a követelmények teljesítését igazoló okmányokat, melyben a
vállalkozás letelepedett és azt nyilvántartásba vették, illetve a személy
állandó lakóhelye van.
(3)          Amennyiben a (2) bekezdésben
említett okiratokat a vállalkozás letelepedése és nyilvántartása szerinti
tagállam vagy a személy állandó lakóhelye szerinti tagállam nem bocsátja ki,
ezeket az okiratokat eskü alatt tett nyilatkozattal – vagy, azokban a
tagállamokban, ahol az eskü alatt tett nyilatkozatra nincs rendelkezés,
ünnepélyes nyilatkozattal – kell helyettesíteni, amelyet az illető személy
a vállalkozás letelepedése és nyilvántartása szerinti tagállam vagy az állandó
lakóhely szerinti tagállam illetékes igazságügyi vagy közigazgatási hatósága,
vagy adott esetben annak közjegyzője vagy minősített szakmai
testülete előtt tesz. Ez a hatóság, közjegyző vagy minősített
szakmai testület igazolást ad ki, amellyel bizonyítja az eskü alatt vagy
ünnepélyesen tett nyilatkozat hitelességét.
20. cikk
A személyzet képesítése
A jóváhagyást kérő
vállalkozásnak igazolnia kell, hogy alkalmazottai rendelkeznek az azon
tevékenységre vonatkozó képesítéssel, szakmai gyakorlattal és gyakorlati
idővel, amelyre a jóváhagyást kérik.
21. cikk
Üzembentartási kézikönyv
A jóváhagyást kérő
vállalkozásnak az alábbi információkat tartalmazó üzembentartási kézikönyvet
kell benyújtania az érintett tevékenységekre:
a)      szervezeti ábra, vezetőség,
felelősségek és feladatok ismertetése, elszámoltathatóság;
b)      a repülőtéri környezetben való biztonságos
üzemelés képessége;
c)      berendezésekre vonatkozó szabályzat;
d)      a személyzet képesítési követelményei,
illetve a kapcsolódó képzési követelmények és képzési terv;
e)      biztonsági és minőségirányítási
eljárások;
f)       szabványos kiszolgálási eljárások,
beleértve a repülőtér-használókkal és a repülőtér irányító
testületeivel való koordinációt, az egyes ügyfelekhez kapcsolódó tevékenységek
és konkrét kiszolgálási eljárások koordinálása;
g)      katasztrófaelhárítási szabályzat,
h)      biztonságirányítási eljárások.
22. cikk
Biztosítási követelmények
(1)          Az Unióban a földi
kiszolgálóknak és saját kiszolgálást végzőknek
felelősségbiztosítással kell rendelkezniük a tagállam területén földi
kiszolgálással kapcsolatban okozott olyan károkra, melyekre kártérítés
kérésének joga fennáll.
(2)          A Bizottság felhatalmazást
kap a biztosítási követelmények további részletszabályainak és
minimumösszegének a 42. cikk szerinti felhatalmazáson alapuló jogi
aktussal történő szabályozására.
23. cikk
A jóváhagyás érvényessége
(1)          A jóváhagyás ötéves
időtartamra érvényes.
(2)          A jóváhagyás az abban
feltüntetett kategóriákra és alkategóriákra érvényes.
(3)          A földi kiszolgálónak kérésre
bármikor tudnia kell igazolni az illetékes jóváhagyó hatóság számára azt, hogy
az e fejezetben ismertetett valamennyi követelménynek eleget tesz.
(4)          A jóváhagyó hatóság
ellenőrzi az e fejezet követelményeinek való megfelelést. Mindenképpen
ellenőrzi az e követelményeknek való megfelelést a következő
esetekben:
a)      amennyiben potenciális problémát gyanít,
vagy
b)      másik tagállam jóváhagyó hatóságának
kérésére; illetőleg
c)      a Bizottság kérésére.
(5)          A jóváhagyás megújítását kell
kérni, ha a földi kiszolgáló vállalkozás:
a)      a működési engedély kiadását
követő tizenkét hónapon belül nem kezdte meg működését; vagy
b)      több mint tizenkét hónapig szünetelteti
működését.
(6)          A földi kiszolgáló
vállalkozás értesíti a jóváhagyó hatóságot a következőkről:
a)      előzetesen a tevékenység volumenének
lényeges változásáról;
b)      a vállalkozás ellen kezdeményezett
fizetésképtelenségi eljárásról.
24. cikk
A jóváhagyás visszavonása
(1)          A jóváhagyó hatóság a
jóváhagyást bármikor visszavonhatja, ha a földi kiszolgáló vagy a saját
kiszolgálást végző repülőtér-használó saját magának felróható okokból
nem felel meg az e fejezetben megállapított feltételeknek. A visszavonás okát
közölni kell a földi kiszolgálóval vagy a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használóval és a többi tagállam jóváhagyó hatóságaival.
(2)          A jóváhagyó hatóság a
jóváhagyást visszavonja, ha a földi kiszolgáló szándékosan vagy gondatlanul
hamis információkat ad meg valamely lényeges kérdésben a jóváhagyó hatóságnak.
25. cikk
Jóváhagyó határozatok
(1)          A jóváhagyó hatóság a
lehető legrövidebb időn és az összes szükséges információ
benyújtásától számított legfeljebb két hónapon belül határoz a kérelemről,
figyelembe véve minden rendelkezésre álló bizonyítékot. A határozatot közölni
kell a kérelmezővel és a többi tagállam jóváhagyó hatóságaival. A
visszautasítást meg kell indokolni.
(2)          A jóváhagyást kizárólag akkor
lehet elutasítani, ha a földi kiszolgáló vagy a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használó saját magának felróható okokból nem felel meg az e
fejezetben szereplő követelményeknek.
(3)          A jóváhagyó hatóság köteles a
jóváhagyás megadására és visszavonására alkalmazott eljárást közzétenni, és
erről a Bizottságot tájékoztatni.
26. cikk
A jóváhagyások kölcsönös elismerése
Az e fejezet alapján a tagállamok
egyikében kiadott jóváhagyás valamennyi tagállamban feljogosítja a gazdasági
szereplőt földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások jóváhagyásban
meghatározott feltételekkel történő nyújtására földi kiszolgálóként vagy
saját kiszolgálást végző repülőtér-használóként, a 6. és a 14. cikk
szerinti piacra lépési korlátozások sérelme nélkül.
V. fejezet – A
repülőtér-irányító testületek és a központi infrastruktúrák
kezelőinek kötelezettsége
27. cikk
Központi infrastruktúrákhoz és létesítményekhez való hozzáférés
(1)          Ez a cikk
csak azokra a repülőterekre vonatkozik, melyek éves forgalma legalább az
előző legalább három éven át legalább 2 millió utas vagy 50 000
tonna áru volt.
(2)          A
repülőtér irányító testülete közzéteszi a repülőtéren található központi
infrastruktúrák listáját.
(3)          A
központi infrastruktúra irányítását fenn lehet tartani a repülőtér
irányító testülete vagy más testület számára, mely kötelezővé teheti a
földi kiszolgálók és a saját kiszolgálást végző repülőtér-használók
számára ezen infrastruktúra használatát. A központi infrastruktúra irányítását
tárgyilagos, átlátható, megkülönböztetéstől mentes módon kell végezni.
(4)          A
repülőtér irányító testülete – vagy adott esetben a hatóság vagy a
repülőtér irányító testülete felett ellenőrzést gyakorló más testület
– tárgyilagos alapon és a repülőtér-használók bizottságával és a
repülőtéren földi kiszolgálást folytatókkal való konzultációt
követően dönt valamely infrastruktúra központosításáról. A repülőtér
irányító testülete – vagy adott esetben a hatóság vagy a repülőtér
irányító testülete felett ellenőrzést gyakorló más testület – tárgyilagos
alapon és a repülőtér-használók bizottságával és a repülőtéren földi
kiszolgálást folytatókkal való konzultációt követően dönt valamely infrastruktúra
központosításáról.
(5)          Amennyiben
a repülőtér-használók bizottsága nem ért egyet a repülőtér irányító
testületének az infrastruktúra központosítására vagy annak mellőzésére,
illetőleg a központosítás hatókörére vonatkozó határozatával, kérheti az
érintett tagállam független felügyeleti hatóságától annak eldöntését, hogy az
érintett infrastruktúrát központosítani kell-e és milyen terjedelemben.
(6)          A földi
kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér-használók a
tevékenységük elvégzéséhez szükséges mértékben nyílt hozzáféréssel rendelkeznek
a repülőtéri infrastruktúrához, a központi infrastruktúrához és a
repülőtéri létesítményekhez. A repülőtér irányító testülete vagy
adott esetben a repülőteret ellenőrző hatóság vagy más testület,
a központi infrastruktúra irányító testülete, vagy adott esetben a
repülőtér irányító testülete, illetőleg a központi infrastruktúra
irányító testülete felett ellenőrzést gyakorló hatóság vagy más testület
ezt a hozzáférést a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos
megkülönböztetéstől mentes feltételekhez kötheti.
(7)          Az adott
repülőtéren a földi kiszolgálás céljaira rendelkezésre álló területet a
jogaik érvényesítéséhez, valamint a hatékony és tisztességes versenyhez
szükséges mértékben a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos
megkülönböztetéstől mentes szabályok és feltételek alapján fel kell
osztani a különböző földi kiszolgálók és saját kiszolgálást végző
repülőtér-használók között, beleértve az újonnan belépőket is.
(8)          Ha a
központi infrastruktúra terjedelmére vonatkozó döntést e cikk (5)
bekezdése alapján a független felügyeleti hatóság elé terjesztik, a 2009/12/EK
irányelv 6. cikkében megállapított eljárást kell alkalmazni.
28. cikk
Központi infrastruktúrák és létesítmények díjai
(1)          Ez
a cikk csak azokra a repülőterekre vonatkozik, melyek éves forgalma
legalább az előző legalább három éven át legalább 2 millió utas vagy
50 000 tonna áru volt.
(2)          Amennyiben
a központosított infrastruktúra használata díjköteles, a repülőtér
irányító testülete, illetőleg a központi infrastruktúra irányító testülete
biztosítja, hogy a díjat a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos
megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján határozzák meg.
(3)          A
repülőtér irányító testülete, illetőleg a központi infrastruktúra
irányító testülete jogosult a díjakból költségeinek és az eszközök ésszerű
megtérülésének megtérítésére. A díjak szolgáltatás ellenértékét képviselik.
(4)          Az (1)
bekezdésben megállapított díjakat az adott repülőtérnek megfelelő,
egyedi szinten kell meghatározni a repülőtér-használók bizottságával és a
repülőtéren földi kiszolgálást folytatókkal való konzultációt követően.
A repülőtér irányító testülete, illetőleg a központi infrastruktúra
irányító testülete évente tájékoztatást ad a repülőtér-használók
bizottságának és a repülőtéren földi kiszolgálást folytatók számára a
díjak meghatározásának alapját képező alkotóelemekről. A tájékoztatás
magában foglalja legalább a következő információkat:
a)      a díjakért cserébe nyújtott
különböző szolgáltatások és infrastruktúra jegyzéke;
b)      a díj meghatározásának módszertana;
c)      az átfogó költségszerkezet azon
létesítmények és szolgáltatások tekintetében, amelyekre a díjak vonatkoznak;
d)      a különböző díjakból származó
bevétel, a díjköteles szolgáltatások teljes költsége és az eszközök
megtérülése;
e)      azon létesítmények és szolgáltatások
állami hatóságok általi finanszírozása, amelyekre a díjak vonatkoznak;
f)       a javasolt jelentős beruházások
várható következménye a repülőtér-kapacitásra gyakorolt hatásuk
tekintetében.
(5)          A
repülőtér irányító testülete közzéteszi a díjakat, beleértve a nyújtott
szolgáltatások díjainak részletes listáját annak igazolására, hogy a központi
infrastruktúráért, a földi kiszolgálás helyéért és a földi kiszolgáláshoz
kapcsolódó alapvető szolgáltatásokért felszámított díjat kizárólag a
kapcsolódó költségek összességében vagy részben történő megtérítésére
használják. Adott esetben a központi infrastruktúra irányító testülete közli a
díjakat a repülőtér irányító testületével, beleértve a nyújtott
szolgáltatások díjainak részletes listáját.
(6)          Amennyiben
a repülőtér-használók bizottsága nem ért egyet a repülőtér irányító
testülete vagy adott esetben a központi infrastruktúra irányító testülete által
meghatározott díjakkal, kérheti az érintett tagállam független felügyeleti
hatóságától a díjszint meghatározását.
(7)          Ha a
központi infrastruktúra díjainak szintjére vonatkozó döntést e cikk (6)
bekezdése alapján a független felügyeleti hatóság elé terjesztik, a 2009/12/EK
irányelv 6. cikkében megállapított eljárást kell alkalmazni.
29. cikk
Jogi szétválasztás
(1)          Azon
repülőtereken, amelyek éves forgalma legalább az előző három
éven át legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru volt, a
repülőtér irányító testülete vagy a központi infrastruktúra irányító
testülete – amennyiben földi kiszolgálást végez – külön jogalanyt köteles
létrehozni e földi kiszolgálási tevékenységek végzésére.
Ennek a jogalanynak függetlennek kell lennie jogi
formáját, szervezetét és döntéshozatalát tekintve a repülőtéri
infrastruktúra irányítását végző jogalanytól, amennyiben a repülőtér
irányító testülete harmadik feleknek végez földi kiszolgálást, és a központi
infrastruktúrával kapcsolatos minden jogalanytól, ha a központi infrastruktúra
irányító testülete végez harmadik feleknek földi kiszolgálást.
(2)          Azon
repülőtereken, amelyek éves forgalma legalább az előző három
éven át legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru volt, a
repülőtéri infrastruktúra irányításáért felelős testület vagy a
központi infrastruktúra irányító testülete nem vehet részt közvetlenül vagy
közvetetten a földi kiszolgálást nyújtó független jogalany vállalati
struktúrájában.
(3)          Az (1)
bekezdésben említett földi kiszolgálást nyújtó jogalany nem kaphat semmiféle –
a harmadik feleknek történő földi kiszolgálás árának csökkentését szolgáló
- pénzügyi kereszttámogatást a repülőtéri infrastruktúra irányításához
kapcsolódó repüléstechnikai tevékenységekből azokban az esetekben, ha a
repülőtér irányító testülete földi kiszolgálást végez, illetőleg a
központi infrastruktúra irányításához kapcsolódó repüléstechnikai
tevékenységekből azokban az esetekben, ha a központi infrastruktúra
irányítója végez földi kiszolgálást.
(4)          E cikk
alkalmazásában a repülőtér irányító testületének repüléstechnikai
tevékenysége minden olyan tevékenység, amelyet a repülőtér irányító
testülete az adott repülőtéren végez a repülőtér-használóknak, a
légiközlekedési tevékenységükkel kapcsolatban a földi kiszolgálóknak vagy a
repülőteret használó légi utasoknak nyújtott szolgáltatásokkal vagy
infrastruktúrával kapcsolatban, úgy mint a repülőtéri illetékek beszedése,
az infrastruktúrák és létesítmények elosztása, a repülőtéri biztonsági
intézkedések. A nem repüléstechnikai tevékenységek körébe tartoznak az
ingatlankezelési és a légiközlekedési ágazattól eltérő ágazatban végzett
minden tevékenység.
(5)          A
helyzetet minden pénzügyi év zárásakor független könyvvizsgálónak kell
ellenőriznie és nyilvános tájékoztatást kell adnia arról, hogy ilyen
pénzügyi kereszttámogatásra nem került sor. Amennyiben a földi kiszolgálást
végző jogalany kereszttámogatást kap nem repüléstechnikai
tevékenységekből, a repülőtéri infrastruktúrát irányító jogalanynak
vagy a központi infrastruktúrát irányító jogalanynak igazolnia kell, hogy ez
megfelel a (3) bekezdésnek.
VI. fejezet —
Tevékenységek koordinálása és minőség
30. cikk
A repülőtér irányító testületének szerepköre a földi kiszolgálás
koordinálásában
(1)          A
repülőtéren folyó földi kiszolgálói tevékenység megfelelő
összehangolása a repülőtér irányító testületének a feladata. A
repülőtér irányító testülete földi koordinátorként biztosítja különösen,
hogy a földi kiszolgálók és a saját kiszolgálást végzők műveletei
megfeleljenek a repülőtér 31. cikkben meghatározott magatartási
kódexének.
(2)          Ezen
túlmenően azokon a repülőtereken, melyek éves forgalma legalább az
előző három éven át legalább 5 millió utas vagy 100 000 tonna
áru volt:
a)      a földi kiszolgálók és a saját
kiszolgálást végzők műveleteinek meg kell felelniük a
32. cikkben megállapított minőségi minimumelőírásoknak;
b)      a repülőtér irányító testületének
azt is biztosítania kell, hogy ezeket a műveleteket együttes
repülőtéri döntéshozatalon és megfelelő vészhelyzeti intézkedési
terven keresztül koordinálják.
(3)          Ennek a cikknek
a rendelkezései nem érintik az uniós versenyszabályokat.
(4)          A
repülőtér irányító testülete évente jelentést készít az Eurocontrol
teljesítmény-felülvizsgálati szerve számára a (2) bekezdésben bemutatott
intézkedések alkalmazásáról. A Bizottságnak szóló konszolidált jelentést a
teljesítmény-felülvizsgálati szerv készíti el.
(5)          A
repülőtér irányító testülete beszámol a nemzeti jóváhagyó hatóságnak a
repülőterén a földi kiszolgálókkal vagy a saját kiszolgálást végző
repülőtér-használókkal kapcsolatos minden problémáról.
31. cikk
Magatartási szabályok
(1)          E cikk
alkalmazásában magatartási szabály minden olyan szabály, amelyet a
repülőtér irányító testülete, hatóság vagy a repülőtér felett
ellenőrzést gyakorló más testület a repülőtér megfelelő
működése érdekében meghatároz.
(2)          Magatartási
szabályokat a repülőtér irányító testülete, hatóság vagy a repülőtér
felett ellenőrzést gyakorló más testület állapíthat meg.
(3)          A
magatartási szabályoknak meg kell felelniük az alábbi elveknek:
a)      azokat hátrányos megkülönböztetéstől
mentesen kell alkalmazni a különböző földi kiszolgálókra és
repülőtér-használókra;
b)      kapcsolódniuk kell az elérni kívánt
célokhoz;
c)      a gyakorlatban nem korlátozhatják az e
rendeletben meghatározottnál nagyobb mértékben a piacra jutást vagy a saját
kiszolgálás szabadságát.
(4)          A
tagállamok adott esetben a repülőtér irányító testületének javaslata
alapján:
a)      megtilthatják egy adott földi kiszolgáló
vagy repülőtér-használó számára a földi kiszolgálás alá tartozó
szolgáltatások nyújtását, illetve a saját kiszolgálást, ha az adott szolgáltató
vagy repülőtér-használó nem tartja be a magatartási szabályokat.
b)      megkövetelhetik a földi kiszolgálóktól egy
adott repülőtér esetében, hogy tisztességes és hátrányos
megkülönböztetéstől mentes módon vállaljanak részt a nemzeti
jogszabályokban vagy rendelkezésekben előírt közszolgáltatások
teljesítésében, beleértve a szolgáltatás folyamatos biztosításának kötelezettségét
is.
32. cikk
Minőségi minimumelőírások
(1)          E cikk
alkalmazásában minőségi minimumelőírás a földi kiszolgálás minimális
minőségi szintjére vonatkozó követelmény.
(2)          Azon
repülőtereken, amelyek éves forgalma legalább az előző három
éven át legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru volt, a
repülőtér irányító testülete vagy adott esetben hatóság vagy a
repülőtér felett ellenőrzést gyakorló más testület határozza meg a
földi kiszolgálás minőségére vonatkozó minimumelőírásokat.
(3)          A földi
kiszolgálóknak és saját kiszolgálást végző repülőtér-használóknak
ezeket a minőségi minimumelőírásokat be kell tartaniuk. Ezen
túlmenően a repülőtér-használóknak és a földi kiszolgálóknak be kell
tartaniuk a szerződéses jogviszonyaikban előírt minőségi
minimumelőírásokat is.
(4)          A
minőségi minimumelőírások különösen a következő területekre
terjednek ki: operatív teljesítmény, képzés, utastájékoztatás és utasok
támogatása, különösen a 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[18] és az 1107/2006/EK európai parlamenti és tanácsi
rendeletben[19] említettek szerint, együttes repülőtéri
döntéshozatal, biztonság, védelem, vészhelyzeti intézkedések és
környezetvédelem.
(5)          A
minőségi minimumelőírásoknak méltányosnak, átláthatónak, megkülönböztetésmentesnek
kell lenniük és nem sérthetik az irányadó uniós jogszabályokat, ideértve a
261/2004/EK és az 1107/2006/EK rendeletet. Az előírásoknak
következetesnek, arányosnak és a repülőtéri műveletek
minőségéhez kapcsolódónak kell lenniük. E tekintetben megfelelően
figyelembe kell venni a vámeljárás, a repülőtéri biztonsági és
bevándorlási eljárás minőségét.
(6)          A
minőségi minimumelőírásoknak meg kell felelniük a Bizottsági
előírásoknak. A Bizottság felhatalmazást kap ezeknek az előírásoknak
a 42. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén
történő elfogadására.
(7)          A
repülőtér irányító testülete az előírások megállapítása előtt
konzultál a repülőtér-használók bizottságával és a földi kiszolgálókkal.
33. cikk
A földi kiszolgálás teljesítményére vonatkozó beszámolási kötelezettségek
(1)          Azokon a
repülőtereken, melyek éves forgalma legalább három egymást követő
éven át legalább 5 millió utas vagy 100 000 tonna áru volt, a földi
kiszolgálók és a saját kiszolgálást végző repülőtér-használók
beszámolnak operatív teljesítményükről a Bizottságnak.
(2)          A
Bizottság felhatalmazást kap a jelentési kötelezettségek tartalmára és körére
vonatkozó további részletszabályoknak a 42. cikk szerinti felhatalmazáson
alapuló jogi aktussal történő szabályozására.
34. cikk
Képzés
(1)          A földi
kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér-használók
biztosítják, hogy a földi kiszolgálással foglalkozó valamennyi alkalmazottjuk –
a vezetőket és ellenőröket is beleértve – rendszeresen és
ismétlődően szakképzésben vegyen részt a rájuk bízott feladatok
ellátásának lehetővé tételére.
(2)          A földi
kiszolgálással foglalkozó minden alkalmazottnak legalább kétnapos, az
alkalmazott feladataihoz kapcsolódó képzésen kell részt vennie. Minden
alkalmazottnak részt kell vennie a megfelelő képzésben új munkakörbe
kerüléskor vagy új feladatok kiosztása esetében.
(3)          Amennyiben
a szóban forgó földi kiszolgálási tevékenység tekintetében jelentőséggel
bír, a képzésnek legalább a következőkre kell kiterjednie:
a)      biztonság, beleértve a biztonsági
ellenőrzést, műveleti biztonságot, biztonsági berendezéseket és
biztonsági fenyegetések kezelését;
b)      veszélyes áruk;
c)      indulási oldali biztonság, beleértve a
biztonságelméletet, biztonsági rendelkezéseket veszélyeket, emberi
tényezőket, légi jelöléseket és jelzéseket, vészhelyzeteket, idegen
tárgyak okozta sérülések megelőzését, személyvédelmet,
baleseteket-repülési eseményeket-veszélyes helyzeteket, valamint a légi
biztonsági felügyeletet;
d)      indulási oldali
járművezető-képzés, ideértve az általános feladatokat és eljárásokat
(eljárások rossz látási viszonyok esetén), járműfelszereléseket,
repülőtéri szabályokat, és a forgalmi és a manőverezési területek
elrendezését;
e)      földi biztosító berendezések (GSE)
működtetése és kezelése, beleértve a GSE-karbantartást és GSE-üzemeltetést;
f)       terhelés elosztása, beleértve az
általános súly- és egyensúlyeloszlási ismereteket és tudatosságot, a légi
jármű strukturális terhelhetőségének korlátait, szállítóeszközöket,
ömlesztett szállítmány rakodását, rakománylapokat, egyensúlytáblák/-ábrákat,
rakodási utasítási jelentést (LIR), rakodási üzeneteket, valamint veszélyes
áruk rakodásának ellenőrzését;
g)      gyakorlati utaskezelési képzés, beleértve
az utasbeszállító rámpára és utasoknak történő segítségnyújtásra vonatkozó
képzést a 261/2004/EK és a 1107/2006/EK rendelet szerint;
h)      poggyászkezelési gyakorlati képzés;
i)       légijármű-kezelési és rakodási
képzés;
j)       légi jármű földi mozgása, beleértve
a földi helyváltoztatási műveleteket, berendezések üzemeltetését,
berendezések légi járművekkel történő összekapcsolását és azok
lekapcsolását, a légi jármű földi helyváltoztatására vonatkozó kézjeleket,
a légi jármű beállítása, valamint a földi helyváltoztatás támogatása;
k)      áruk és postai küldemények kezelése,
beleértve az árukereskedelemben érvényes tilalmakat és korlátozásokat;
l)       a légi jármű fordulásának
összehangolására vonatkozó képzés;
m)     környezetvédelem, beleértve a kiömlött és
kiengedett anyagok, valamint a hulladék kezelését;
n)      vészhelyzeti intézkedések és
vészhelyzetek kezelése;
o)      jelentési rendszerek,
p)      minőségellenőrzés kiszervezése.

(4)          Minden
földi kiszolgáló és saját kiszolgálást végző repülőtér-használó
évente beszámol a képzési kötelezettség teljesítéséről a repülőtér
irányító testületének.
35. cikk
Alvállalkozók igénybevétele
(1)          A földi
kiszolgálók a (2), (3) és (4) bekezdés sérelme nélkül vehetnek igénybe
alvállalkozót.
(2)          A saját
kiszolgálást végző repülőtér-használók csak akkor vehetnek igénybe
alvállalkozót, ha vis maior miatt ideiglenesen képtelenek a saját kiszolgálásra.
(3)          Az
alvállalkozók a földi kiszolgálást alvállalkozásba nem adhatják.
(4)          A 11. cikk
(1) bekezdésében említett földi kiszolgáló nem vehet igénybe alvállalkozót a
földi kiszolgáláshoz, kivéve, ha arra vis maior következtében ideiglenesen
képtelen.
(5)          Az egy
vagy több alvállalkozót igénybe vevő földi kiszolgálók vagy saját
kiszolgálást végző repülőtér-használók biztosítják, hogy az
alvállalkozók megfelelnek a földi kiszolgálók e rendelet szerinti
kötelezettségeinek.
(6)          Az egy
vagy több alvállalkozót igénybe vevő minden földi kiszolgáló vagy saját
kiszolgálást végző repülőtér-használó tájékoztatja a repülőtér
irányító testületét az érintett alvállalkozók nevéről és
tevékenységéről.
(7)          Amennyiben
a földi kiszolgáló a 7. cikk szerinti kiválasztási eljárás keretében
történő földi kiszolgálásra kér jóváhagyást, meg kell adnia az igénybe
venni kívánt alvállalkozók számát, tevékenységét és nevét.
VII. fejezet –
Nemzetközi kapcsolatok
36. cikk
Kapcsolatok harmadik országokkal
(1)          A
Bizottság az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásainak sérelme nélkül a
43. cikk (3) bekezdése szerinti vizsgálóbizottsági eljárással összhangban
dönthet úgy, hogy valamely tagállamnak vagy tagállamoknak intézkedést kell
tennie – beleértve a területén a földi kiszolgálás piaca adott harmadik
országbeli földi kiszolgálók vagy saját kiszolgálást folytatók általi
elérhetőségének teljes vagy részleges felfüggesztését – abból a célból,
hogy orvoslást nyerjen az érintett harmadik országban érvényesülő,
hátrányosan megkülönböztető bánásmód, minden olyan esetben, ha a harmadik
ország a földi kiszolgálási vagy saját kiszolgálási piachoz való hozzáférés
tekintetében:
a)      a valamely tagállamból származó földi
kiszolgálókat és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókat
repülőterein jogilag vagy ténylegesen nem kezeli azonos módon az e
harmadik országból származó földi kiszolgálókkal és saját kiszolgálást
végző repülőtér-használókkal; vagy
b)      a valamely tagállamból származó földi
kiszolgálókat és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókat jogilag
vagy ténylegesen kedvezőtlen elbánásban részesíti, mint saját földi
kiszolgálóit és saját kiszolgálást végző repülőtér-használóit; vagy
c)      egyéb harmadik országból származó földi
kiszolgálókat és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókat
kedvezőbb bánásmódban részesít, mint a valamely tagállamból származó földi
kiszolgálókat és saját kiszolgálást végző repülőtér-használókat;
(2)          A
harmadik országbeli földi kiszolgáló és saját kiszolgálást végző
repülőtér-használó az adott harmadik ország jogszabályainak
megfelelően létrejött, az adott harmadik országban székhellyel, központi
ügyintézési hellyel vagy tevékenységvégzési központtal rendelkező jogi
személy vagy természetes személy.
(3)          Az Unió
és/vagy a tagállamok biztosítják, hogy a harmadik országok piacának elérésére
vonatkozó jogok tekintetében ne legyen megkülönböztetés a harmadik feleknek
földi kiszolgálást végző uniós repülőtér-használók és más uniós földi
kiszolgálók között.
VIII. fejezet –
Beszámolási és ellenőrzési kötelezettségek
37. cikk
A tagállamok beszámolási kötelezettségei
(1)          A
tagállamok minden év július 1-jéig megküldik a Bizottságnak azon
repülőterek jegyzékét, melyeken a földi kiszolgálási piachoz való
hozzáférés tekintetében legalább egy, a 6. cikk (2) bekezdésében vagy
14. cikkében megállapított korlátozás érvényesül.
(2)          A
tagállamok minden év július 1-jéig megküldik a Bizottságnak azon földi
kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér-használók
jegyzékét, amelyeket a tagállam a jóváhagyási eljárásokról szóló IV. fejezetnek
megfelelően jóváhagyott.
38. cikk
A repülőterek jegyzékének közzététele
A Bizottság minden év
végéig az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi a következő
információkat:
a)      azon uniós repülőterek jegyzéke,
melyek éves forgalma legalább az előző legalább három éven át
legalább 5 millió utas vagy 100 000 tonna áru volt;
b)      azon uniós repülőterek jegyzéke,
melyek éves forgalma legalább az előző legalább három éven át
legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru volt;
c)      a kereskedelmi forgalmat lebonyolító
egyéb repülőterek jegyzéke;
d)      a 6. cikk (2) bekezdése vagy a 14. cikk
értelmében korlátozás alá eső repülőterek jegyzéke;
e)      a IV. fejezet szerinti jóváhagyási
eljárásoknak megfelelően jóváhagyott földi kiszolgálók és saját
kiszolgálást végző repülőtér-használók jegyzéke.
39. cikk
Értékelés és tájékoztató jelentés
(1)          A
Bizottság e rendelet alkalmazásának időpontja után legkésőbb öt évvel
jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére e rendelet
alkalmazásáról. A jelentésben különösen a földi kiszolgálás minőségére,
valamint a foglalkoztatási és munkakörülményekre gyakorolt jelentős
hatásokat kell értékelni. A jelentés tartalmazza a következő lényegi
mutatócsoportokat és feltételeket a repülőterek mintája vonatkozásában:
a)      az uniós repülőtereken a földi
kiszolgálók átlagos száma a szolgáltatások 11 kategóriája vonatkozásában;
b)      az uniós repülőtereken a saját
kiszolgálást végzők átlagos száma a szolgáltatások 11 kategóriája
vonatkozásában;
c)      azon repülőterek száma, melyeken a
földi kiszolgálók száma korlátozott és a korlátozás(ok) értéke;
d)      a tagállamban jóváhagyott és más
tagállamban működő vállalatok száma;
e)      az érdekeltek véleménye a jóváhagyási
rendszerről (jóváhagyási feltételek, végrehajtási kérdések, ár, stb.);
f)       az Unióban működő földi
kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér-használók száma
(összesen);
g)      az egyes repülőterek központi
infrastruktúrájának ára és irányítási rendszere;
h)      a repülőtér irányító testületének
piaci részesedése az egyes repülőterek földi kiszolgálásában, a
szolgáltatások 11 kategóriájára;
i)       az uniós repülőtereken harmadik
feleknek kiszolgálást piaci részesedése a szolgáltatások 11 kategóriája
vonatkozásában;
j)       a földi kiszolgálást érintő
biztonsági balesetek;
k)      az érdekeltek véleménye a repülőtéri
földi kiszolgálásról a személyzet kompetenciája, a környezet, a biztonság és a
tevékenységek koordinációja vonatkozásában (együttes repülőtéri
döntéshozatal, vészhelyzeti intézkedések, képzés repülőtéri
összefüggésben, alvállalkozók igénybe vétele);
l)       földi kiszolgálást végző
vállalkozásokra vonatkozó minőségi minimumelőírások;
m)     a képzés jellemzői;
n)      személyzet átvétele és annak hatása az
alkalmazottak védelmére;
o)      a földi kiszolgáló ágazat foglalkoztatási
és munkakörülményei.
(2)          A
Bizottság és a tagállamok együttműködnek az (1) bekezdésben említett
jelentéshez való információgyűjtésben.
(3)          A
jelentés alapján a Bizottság úgy dönthet, hogy e rendelet felülvizsgálatra
szorul.
IX. fejezet – Szociális
védelem
40. cikk
Szociális védelem
E rendelet alkalmazásának
sérelme nélkül és a közösségi jog egyéb rendelkezéseinek tiszteletben
tartásával a tagállamok megtehetik a szükséges intézkedéseket a munkavállalók
jogai védelmének biztosítása érdekében.
X. fejezet —
Határozatok vagy egyedi intézkedések elleni fellebbezés
41. cikk
Fellebbezési jog
(1)          A
tagállamok vagy adott esetben a repülőterek irányító testületei
biztosítják, hogy a jogos érdekkel rendelkező minden fél jogosult legyen
fellebbezésre a 6. cikk (2) bekezdése (harmadik felek földi kiszolgálása),
a 7 – 10. cikk (kiválasztási eljárás), a 13. cikk (szigeti
repülőterek), a 23. és 24. cikk (jóváhagyó határozatok), a
27. cikk (központi infrastruktúrákhoz és létesítményekhez való
hozzáférés), a 28. cikk (a központi infrastruktúrák és létesítmények díjai),
a 31. cikk (magatartási szabályok) és a 32. cikk (minőségi
minimumelőírások) hozott határozatok vagy egyedi intézkedések ellen.
(2)          A
fellebbezést nemzeti bíróság vagy egyéb, a szóban forgó repülőtér irányító
testületétől vagy adott esetben a repülőteret ellenőrző
hatóságtól független hatósághoz lehet benyújtani. Amennyiben a rendelet így
rendelkezik, a fellebbezést a független felügyeleti hatósághoz kell benyújtani.
XI. fejezet – A
végrehajtási és felhatalmazáson alapuló hatáskörökre vonatkozó rendelkezések
42. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)          A
Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek szerint felhatalmazást kap
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2)          A 22.,
32. és 33. cikkben említett felhatalmazás e rendelet hatálybalépésének
időpontjától határozatlan időre szól.
(3)          Az
Európai Parlament vagy a Tanács a 22., 32. és 33. cikkben említett
felhatalmazást bármikor visszavonhatja. A visszavonásról szóló határozat
megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió
Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt
későbbi időpontban lép hatályba. Nem érinti a már hatályos
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)          A
Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően
haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a
Tanácsot.
(5)          A 22., a
32. és a 33. cikk alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus
csak akkor lép hatályba, ha az értesítést követő két hónapos
időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt
kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha az Európai
Parlament és a Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt
arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Ezen időtartam
az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére két hónappal
meghosszabbodik.
43. cikk
 A bizottság eljárása
(1)          A
Bizottságot a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottság segíti.
(2)          Az e
bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét
kell alkalmazni. Amikor a bizottság szakvéleményét írásbeli eljárás keretében
kell megkérni, az írásbeli eljárást eredmény nélkül lezárják, amennyiben a
szakvélemény benyújtásához rendelkezésre álló határidőn belül a bizottság
elnöke így dönt, vagy a bizottsági tagok többsége ezt kéri.
(3)          Az e
bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét
kell alkalmazni. Amikor a bizottság szakvéleményét írásbeli eljárás keretében
kell megkérni, az írásbeli eljárást eredmény nélkül lezárják, amennyiben a
szakvélemény benyújtásához rendelkezésre álló határidőn belül a bizottság
elnöke így dönt, vagy a bizottsági tagok többsége ezt kéri.
XII. fejezet – Záró
rendelkezések
44. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 96/67/EK irányelv e
rendelet alkalmazásának napjától kezdődően hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett
irányelvre történő hivatkozást az e rendeletre történő hivatkozásként
kell értelmezni.
45. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1)          A
rendelet alkalmazási időpontja előtt a 96/67/EK irányelv 11. cikkének
megfelelően kiválasztott szolgáltatók jóváhagyása továbbra is fennmarad a
96/67/EK irányelvben megállapított feltételekkel az eredetileg tervezett
kiválasztási időszak lejáratáig.
(2)          Azokon
repülőtereken, amelyek a 96/67/EK irányelv 6. cikkének (2) bekezdése
szerint szolgáltatási kategóriánként csak két szolgáltatót választottak ki, és
e rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerint a szolgáltatók legkisebb
száma három, meg kell szervezni az e rendelet 7 – 13. cikke szerinti
kiválasztási eljárást a harmadik szolgáltató kiválasztására, hogy az e rendelet
alkalmazásától számított legkésőbb egy éven belül megkezdhesse a
működést.
(3)          A
96/67/EK irányelv 14. cikkének megfelelően kiadott jóváhagyásuk
lejáratukig, de legfeljebb e rendelet alkalmazásától számított két évig
érvényben maradnak.
(4)          Amennyiben
valamely vállalkozásnak e rendelet szerint adnak jóváhagyást, két hónapon belül
kérnie kell a 96/67/EK irányelv 14. cikke szerint kiadott jóváhagyások
törlését. Ha azonban a 96/67/EK irányelv 14. cikke szerint kiadott
jóváhagyás az e rendeletnek megfelelő, új jóváhagyás kiadását követő
két hónapon belül lejár, a vállalkozásnak nem kell kérnie a jóváhagyás
törlését.
(5)          E
rendelet 26. cikke nem vonatkozik a 96/67/EK irányelv 14. cikkének
megfelelően kiadott jóváhagyásokra.
46. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai
Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép
hatályba.
Ezt a rendeletet
20XX.XX.XX-től (a kihirdetését követően tizennyolc hónap múlva) kell
alkalmazni.
Ez a rendelet
teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi
tagállamban.
Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.
az Európai
Parlament részéről                      a Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök
MELLÉKLET
A FÖLDI KISZOLGÁLÁS KÖRÉBE TARTOZÓ SZOLGÁLTATÁSOK
KATEGÓRIÁINAK JEGYZÉKE
1.
A földi adminisztráció és
felügyelet körébe az alábbi alkategóriák tartoznak:
1.1.
képviselet és kapcsolattartás a
helyi hatóságokkal vagy egyéb személyekkel, kifizetések a
repülőtér-használó nevében és irodahelyiség biztosítása annak képviselői
részére;
1.2.
rakodás irányítása, kézbesítés
és távközlés;
1.3.
egységrakomány-eszközök
kezelése, raktározása és adminisztrációja;
1.4.
minden egyéb felügyeleti
szolgáltatás a repülés előtt, alatt vagy után, valamint a
repülőtér-használó által kért minden egyéb adminisztratív szolgáltatás.
2.
Az utaskezelés az érkező,
induló, transzfer- vagy tranzitutasok számára nyújtott bármiféle
tájékoztatásból és segítségnyújtásból áll, beleértve az utasjogokról szóló
irányadó uniós jogszabály keretében nyújtott tájékoztatást, a jegyek és
útiokmányok ellenőrzését, a poggyászfelvételt és a poggyászok továbbítását
a válogató területére.
3.
A poggyászkezelés tartalmazza a
válogatóban a poggyászok kezelését, válogatását, előkészítését az
indulásra, a poggyászoknak a repülőgép és a válogató közötti szállítására
szolgáló járműre történő fel- és lerakodását, valamint a poggyászok
továbbítását a válogatóból a poggyászkiadóba.
4.
Az áru- és postai küldemények
kezelése körébe az alábbi alkategóriák tartoznak:
4.1.
áru esetén: az export-,
transzfer- és importáru fizikai kezelése, a kapcsolódó okmányok kezelése,
vámeljárás és a felek megállapodása szerinti, illetve a körülmények alapján
szükséges biztonsági eljárások lebonyolítása;
4.2.
postai küldemények esetén: a kimenő és
bejövő postai küldemények fizikai kezelése, a kapcsolódó okmányok
kezelése, vámeljárás és a felek megállapodása szerinti, illetve a körülmények
alapján szükséges biztonsági eljárások lebonyolítása.
5.
Az előtéri kiszolgáláa az alábbi
alkategóriákra tagolódik:
5.1.
a repülőgép földi beállítása induláskor és
érkezéskor;
5.2.
a repülőgép rakodásának
segítése és a megfelelő berendezések biztosítása;
5.3.
kommunikáció a repülőgép
és az indulási oldal szolgáltatója között;
5.4.
a repülőgép be- és
kirakodása, beleértve a megfelelő eszközök biztosítását és kezelését, a legénység
és az utasok szállítása a repülőgép és a terminál között, és a poggyászok
szállítása a repülőgép és a terminál között;
5.5.
a hajtóművek indításához
szükséges megfelelő berendezések biztosítása és kezelése;
5.6.
a repülőgép mozgatása
érkezéskor és induláskor, valamint a megfelelő gépek biztosítása és
kezelése;
5.7.
ételek és italok szállítása,
repülőgépre történő felrakása, illetve azok lerakodása a
repülőgépről.
6.
A légi jármű kiszolgálása
körébe az alábbi alkategóriák tartoznak:
6.1.
a légi jármű külső és
belső tisztítása, valamint a mellékhelyiséggel és vízellátással
kapcsolatos szolgáltatások;
6.2.
a kabin hűtése és
melegítése, a hó és jég eltávolítása, a üzemanyag- és kenőanyag-kezelés
jégtelenítése;
6.3.
a kabin átrendezése a
megfelelő berendezési tárgyakkal, valamint ezek tárolása.
7.
Az üzemanyag- és
kenőanyag-kezelés körébe az alábbi alkategóriák tartoznak:
7.1.
az üzemanyagtöltés és
-leeresztés szervezése és elvégzése, beleértve az üzemanyag tárolását (a
repülőtér mellett is) és az üzemanyag-szállítmányok minőségének és
mennyiségének ellenőrzését;
7.2.
a kenőanyag és egyéb
folyadékok utántöltése.
8.
A légi jármű karbantartása
az alábbi alkategóriákra tagolódik:
8.1.
az indulást megelőző
rutinműveletek;
8.2.
a repülőtér-használó által
kért nem rutinjellegű műveletek;
8.3.
pótalkatrészek és
megfelelő eszközök biztosítása és kezelése;
8.4.
megfelelő parkolóterület
és/vagy hangár igénylése és lefoglalása.
9.
A repülőüzemi
szolgáltatások és a személyzet adminisztrálása körébe
az alábbi alkategóriák tartoznak:
9.1.
a járat előkészítése az
indulási repülőtéren vagy bármely más helyen;
9.2.
repülés közbeni támogatás,
beleértve szükség esetén az átirányítást;
9.3.
repülés utáni tevékenységek;
9.4.
a személyzet adminisztrálása.
10.
A földi szállítás az alábbi
alkategóriákra tagolódik:
10.1.
a legénység, utasok,
poggyászok, áruk és postai küldemények adott repülőtér különböző
termináljai közötti szállításának megszervezése és lebonyolítása, kivéve
ugyanezt a szállítást a repülőgép és az adott repülőtér területén
lévő bármely pont között;
10.2.
a repülőtér-használó által
kért egyéb rendkívüli szállítás.
11.
A fedélzeti ellátás körébe az
alábbi alkategóriák tartoznak:
11.1.
kapcsolattartás a szállítókkal
és adminisztratív tevékenység;
11.2.
az élelmiszer, az italok és az
ezek elkészítéséhez szükséges eszközök tárolása;
11.3.
a fenti eszközök tisztítása;
11.4.
eszközök, bárkészlet és élelmiszerek
előkészítése és szállítása.
[1]               Az IAHA (a
független földi szolgáltatók szövetsége) tagjai tekintetében készített
becslése. Nem valamennyi földi kiszolgáló cég tagja az IAHA-nak, és a földi
szolgáltatásban foglalkoztatottak száma a 110 000 főt is meghaladhatja.
[2]               Az érdekeltekkel folytatott
konzultáció és a légi szállítási piaci megfigyelőközpont éves jelentései,
melyek angol nyelven elérhetőek a
http://ec.europa.eu/transport/air/observatory_market/annual_reports_en.htm
címen.
[3]               COM(2010) 623.
[4]               COM(2006) 821 végleges.
[5]               A repülőtereket (ACI-Europe), a
független földi szolgáltatókat (IAHA) és a szakszervezeteket képviselő
uniós szakmai szövetségek 2011. április 7-i nyilatkozata, mely a következő
címen érhető el: https://www.itfglobal.org/files/seealsodocs/28646/Statement%20GH%20ACI%20IAHA%20ETF%20070411.pdf.
[6]               Az Európai Parlament 2007. október
11-i állásfoglalása a repülőterek kapacitása és a földi kiszolgálás: egy
fokozottabb hatékonyságra irányuló politika felé. (2007/2092(INI)),
elérhető a következő címen: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P6-TA-2007-0433
[7]               „Tanulmány a 96/67/EK irányelv földi
kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatásokra 1996-2007 között gyakorolt
hatásáról”, Airport Research Center, 2009. február. Elérhető a
következő címen: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/doc/airports/2009_02_ground_handling.pdf
[8]               „A közösségi repülőterek földi
kiszolgálási piacára való bejutásról szóló 96/67/EK irányelv esetleges
felülvizsgálata, Steer Davies Gleave, 2010. június. Elérhető a
következő címen: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/airports_en.htm.
[9]               A repülőtér-használók
bizottsága az egyes repülőtereken a repülőteret használók (pl.
légitársaságok) képviselőiből létrehozott bizottság.
[10]             A központi infrastruktúrák azok, „amelyek összetettsége, költsége
vagy környezetre gyakorolt hatása nem teszi lehetővé azok felosztását,
illetve amelyekből nem lehetséges egynél többet fenntartani”.
[11]             A C-460/02. sz. Bizottság kontra
Olaszország ügyben hozott, 2004. december 9-i ítélet. A C-386/03. sz. Bizottság
kontra Németország ügyben hozott, 2005. július 14-i ítélet.
[12]             HL C , , . .o.
[13]             HL C , , . .o.
[14]             HL L 272., 1996.10.25., 36. o.
[15]             COM (2011) 144 végleges
[16]             HL L 55., 2011.2.28., 13. o.
[17]             A Tanács 2001/23/EK irányelve (2001.
március 12) a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek
részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami
jogszabályok közelítéséről (HL L 82., 2001.3.22., 16. o.).
[18]             HL L 46., 2004.2.17., 1. o.
[19]             HL L 204., 2006. 7.26., 1. o.