               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.9.11.
            COM(2019) 620 final
            2019/0188(COD)
            Javaslat
            AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA
            az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) közötti fokozott együttműködésről szóló 573/2014/EU határozat módosításáról
            (EGT-vonatkozású szöveg)
            {SWD(2019) 319 final} - {SWD(2019) 1350 final}

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               Az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) az álláskeresők munkaerőpiaci integrációját előmozdító foglalkoztatáspolitikák megvalósításában részt vevő legfontosabb szervek. Bár az ÁFSZ kialakítása minden országban más és más, mindegyiknek az a célja, hogy a munkaerőpiaci kereslet és kínálat között egyensúlyt teremtsen helyi, nemzeti és európai szintű információnyújtással, munkaközvetítéssel és aktív támogató szolgáltatásokkal. Az ÁFSZ-ek emellett a tagállami aktivizálási politikák végrehajtásának első számú eszközei, és fontos szerepük van a sikeres munkaerőpiaci átmenetek és integráció előmozdításában is. Szolgáltatásaik színvonala közvetlenül kihat a foglalkoztatáspolitika gyakorlati eredményeire. Az ÁFSZ-ek tehát kulcsszerepet játszanak Európában a munkanélküliség elleni küzdelemben és az ezzel kapcsolatos európai szakpolitikai kezdeményezések sikeres megvalósításában.

               Az ÁFSZ-ek közötti európai szintű együttműködés 1997-ben kezdődött, amikor a Bizottság létrehozta az ÁFSZ-ek vezetőiből álló informális tanácsadó csoportot (az állami foglalkoztatási szolgálatok vezetőinek európai hálózatát). A csoport létrehozásának célja az volt, hogy elősegítse a tagszervezetek közötti együttműködést, véleménycserét és kölcsönös tanulást, valamint hogy visszajelzést adjon a foglalkoztatáspolitikai kezdeményezésekről.

               Erre alapozva a Bizottság 2013-ban javasolta az együttműködés formális keretek közé helyezését az innováció, az összehasonlító teljesítményértékelés és az európai szintű kölcsönös tanulás támogatása érdekében. A 2014-ben elfogadott,
                  az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) közötti fokozott együttműködésről szóló 573/2014/EU európai parlamenti és tanácsi határozat a 2020. december 31-ig terjedő időszakra létrehozta az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) európai hálózatát (a továbbiakban: a hálózat).

               E javaslat célja az, hogy továbbra is növelje az ÁFSZ-ek kapacitását, hatékonyságát és eredményességét egy olyan platform biztosításával, mely lehetővé teszi az ÁFSZ-ek teljesítményének európai szintű összehasonlítását, a bevált gyakorlatok azonosítását és egy kölcsönös tanulásra irányuló rendszer kialakítását. Ezenkívül több lehetőséget kíván biztosítani az ÁFSZ-ek számára ahhoz, hogy innovatív és tényeken alapuló szakpolitikákat dolgozzanak ki.

               A hálózatnak gondoskodnia kell arról, hogy kiegészítse, ne pedig felváltsa vagy megkettőzze az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) IX. címe szerinti európai foglalkoztatási stratégia keretében folytatott tevékenységeket, különösen a Foglalkoztatási Bizottság (EMCO) tevékenységeit, illetve eszközeit, így például a közös értékelési keretet és a kölcsönös tanulási programot. Ezenfelül a szinergiák elősegítése érdekében a Bizottságnak továbbra is biztosítania kell, hogy a hálózat titkársága szorosan együttműködjön az EMCO titkárságával.

               Készült egy értékelés a korábbi határozat végrehajtásáról, valamint arról, hogy milyen kihívásokkal és lehetőségekkel járna, ha a hálózat működése 2020. december 31-ét követően is folytatódna. Az értékelés szerint a határozat végrehajtása sikeres volt, különösen az összehasonlító ismeretszerzésre (benchlearning) irányuló kezdeményezésnek
                  1
                köszönhetően, amely közös uniós eszközként eredményesen segítette elő az összehasonlíthatóságot, a tanulást és a kiforrottságot az uniós ÁFSZ-ek körében. Az értékelés azt is megállapította, hogy a hálózat eredményesen valósította meg a határozat célkitűzéseit.

                  Az 573/2014/EU határozatot módosító javaslat célja tehát az, hogy építsen a hálózat által elért – az említett értékelésben ismertetett – pozitív eredményekre
                     2
                  , és 2020 után is folytatódjék ez a gyümölcsöző együttműködés, figyelembe véve a hálózatban érdekelt felek együttműködés iránti igényét és erőteljes támogatását. Ezért a javaslat meg kívánja hosszabbítani a hálózat fennállását 2027. december 31-ig.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

               Jogalapként az EUMSZ 149. cikkére támaszkodva a hálózat azért jött létre, hogy a foglalkoztatás terén elősegítse a tagállamok közötti együttműködést és támogassa az intézkedéseiket. A hálózat része az uniós foglalkoztatáspolitikai keretnek, amelyet a munkaerőpiacon jelentkező új prioritásokra és változásokra való reagálás céljából hoztak létre. A Szerződés 148. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanács a 2010/707/EU határozattal iránymutatásokat fogadott el a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozóan, amelyeket a 2018. július 16-i (EU) 2018/1215 tanácsi határozattal aktualizált és a 2019-es évre is fenntartott.

               Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal együtt a foglalkoztatási iránymutatások útmutatást nyújtanak a tagállamok számára nemzeti reformprogramjaik meghatározásához és a reformok végrehajtásához. A 7. iránymutatás hangsúlyozza: „A tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy hatékonyabb és eredményesebb állami foglalkoztatási szolgálatok jöjjenek létre az álláskeresőknek megfelelő időben kínált, személyre szabott segítségnyújtás, a munkaerőpiaci kereslet támogatása és a teljesítményalapú irányítás végrehajtása révén”. Az integrált iránymutatások szolgálnak alapul azon országspecifikus ajánlásokhoz, amelyeket az európai szemeszter keretében a Tanács a tagállamok számára megfogalmaz. Az utóbbi években ezek között az ÁFSZ-ek működésére és kapacitásaira, valamint a tagállamok aktív munkaerőpiaci politikáinak hatékonyságára vonatkozó konkrét ajánlások is szerepeltek. Ilyen ajánlás például a munkanélkülieket segítő szolgáltatások személyre szabottabbá tétele, egy átfogóbb teljesítménymérési rendszer létrehozása, az intézkedések célzottabbá tétele és a prioritások jobb meghatározása, valamint a központi és a regionális igazgatási szervek közötti szorosabb koordináció.

               A foglalkoztatás aktív támogatása a szociális jogok európai pillérének
                  3
                prioritásai között is szerepel (4. alapelv). Megerősítést kap az a prioritás, hogy célzott támogatást kell nyújtani a munkaerőpiacra jutáshoz azoknak, akiknek ehhez segítségre van szükségük. Ennek egyik példája, hogy nagyobb hangsúlyt kap az ÁFSZ-eknek az inaktív népesség elérésében betöltött szerepe.

               A hálózat egyik célja az, hogy hozzájáruljon az uniós foglalkoztatáspolitikai kezdeményezések – például az ifjúsági garancia létrehozásáról szóló 2013. április 22-i tanácsi ajánlás és a tartósan munkanélküli személyek munkaerőpiaci integrációjáról szóló 2016. február 15-i tanácsi ajánlás – megvalósításához, amelyben az ÁFSZ-ek kulcsszerepet játszanak. A hálózatnak továbbá támogatnia kell a készségkereslet és a készségkínálat jobb összehangolására, a tisztességes és fenntartható munka biztosítására, az önkéntes munkaerőpiaci mobilitás fokozására és az oktatásból és képzésből a munkaerőpiacra való átmenet megkönnyítésére irányuló kezdeményezéseket is.

               A hálózat tevékenységei az ÁFSZ-ek feladatköréhez kapcsolódnak, kiegészítik a többi érdekelt fél által indított kezdeményezéseket, és általában véve hozzájárulnak az e szakpolitikai területen tett intézkedések megvalósításához. A hálózat értékelése is rámutat erre a kiegészítő jellegre, és arra, hogy a hálózat kezdeményezései nem léptek más kezdeményezések helyébe.

               Az EURES-nek
                  4
               , az európai foglalkoztatási portálnak és a hálózatnak vannak bizonyos kiegészítő célkitűzései a munkaerőpiac működésének javításával kapcsolatban. A hálózat célja az, hogy javítsa az együttműködést az ÁFSZ-ek között a teljesítményük javítása érdekében, és elősegíti a foglalkoztatáspolitikai kezdeményezések végrehajtását, míg az EURES összegyűjti az álláslehetőségeket és az álláspályázatokat, valamint mobilitási szolgáltatásokat kínál a munkavállalók szabad mozgásának és a munkaerőpiac további integrációjának elősegítése céljából.

                  Végezetül az Európai Munkaügyi Hatóság – az újonnan létrehozott uniós szerv, amely segíti a tagállamokat a munkaerő mobilitásával kapcsolatos szabályok érvényre juttatásában
                     5
                   – elősegíti a magánszemélyek és a munkáltatók számára a jogaikkal és kötelezettségeikkel kapcsolatos információkhoz és a releváns szolgáltatásokhoz való hozzáférést, többek között az egységes digitális kapu révén. Az Európai Munkaügyi Hatóság a különböző tagállamok hatóságai közötti vitákban is közvetít. A hálózatnak és az Európai Munkaügyi Hatóságnak tehát eltérő feladataik vannak, melyek azonban egymást kiegészítve ugyanazt az átfogó célt szolgálják: az európai munkaerőpiac működésének javítását.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

               Az Európa 2020 stratégia az EU-nak a jelenlegi évtizedre szóló növekedési és foglalkoztatási programja. Az 573/2014/EU határozat értékelése alapján általában véve elmondható, hogy a határozat nagymértékben összhangban van az uniós szakpolitikai kerettel. A szinergiákat lehetne javítani, például más munkaerőpiaci érdekelt felekkel – egyéb foglalkoztatási szolgáltatókkal, valamint adott esetben a foglalkoztatás, a szociálpolitika, az oktatás és a képzés területén működő uniós ügynökségekkel, szociális partnerekkel, munkanélkülieket, illetve kiszolgáltatott csoportokat képviselő szervezetekkel, a foglalkoztatás területén működő nem kormányzati szervezetekkel, regionális és helyi önkormányzatokkal – való együttműködés révén. Azonban egyetlen érdekelt fél sem látja úgy, hogy a tevékenységek között átfedés lenne.

                  Az EU fontos szerepet játszik az ENSZ-nek a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési menetrendje és az abban megfogalmazott fenntartható fejlődési célok kialakításában és megvalósításában
                     6
                  . A hálózat hozzájárul a fenntartható és inkluzív gazdasági növekedésnek, a teljes és produktív foglalkoztatásnak és a tisztességes munka mindenki számára történő biztosításának (8. fenntartható fejlődési cél) előmozdításához
                     7
                  .

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

               A javaslat jogalapja ugyanaz, mint az 573/2014/EU határozaté.

               Az uniós fellépéshez való jog az EUMSZ 149. cikkéből ered, amely szerint „Az Európai Parlament és a Tanács […] ösztönző intézkedéseket fogadhat el, amelyek arra szolgálnak, hogy bátorítsák az együttműködést a tagállamok között és támogassák fellépésüket a foglalkoztatás terén olyan kezdeményezések révén, amelyek célja az információk és a bevált gyakorlatok cseréjének fejlesztése, összehasonlító elemzések és tanácsok szolgáltatása, valamint az innovatív megközelítések támogatása és a tapasztalatok kiértékelése, különösen kísérleti projektek útján”.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

               A javaslat megfelel a szubszidiaritás elvének, mivel a célja az, hogy támogassa a tagállamokat ÁFSZ-eik korszerűsítésében, elősegítendő az általános európai foglalkoztatási célok elérését.

                  Jelenleg nem áll rendelkezésre információ arra vonatkozóan, hogy az ÁFSZ-ek közötti együttműködést hogyan lehetne megszervezni abban az esetben, ha az 573/2014/EU határozatot nem hosszabbítják meg. Bár bizonyos mértékű együttműködés valószínűleg a hálózat megszűnése esetén is fennmaradna, az érdekelt felek úgy látják, hogy a határozat által biztosított formális keretek és a Bizottság által biztosított technikai és pénzügyi támogatás kulcsfontosságú. Ezért ha a határozatot nem hosszabbítják meg, akkor valószínű, hogy az ÁFSZ-ek közötti együttműködés nem lenne olyan hatékony és szisztematikus, mint jelenleg.

               •Arányosság

               A javaslat megfelel az arányosság elvének, mivel az ÁFSZ-eket célzó ösztönző intézkedés formáját ölti, és időtartama 2027-ig terjed.

                  Bár az ÁFSZ-ek megszervezése, személyzetének biztosítása és működtetése továbbra is a tagállamok feladata marad, e javaslat meghosszabbítja azt az időtartamot, amelyre a hálózatot létrehozták, biztosítva ezzel egy olyan platformot, amely lehetővé teszi az ÁFSZ-ek teljesítményének európai szintű összehasonlítását és a bevált gyakorlatok azonosítását, valamint előmozdítja a kölcsönös tanulást a szolgálatok kapacitásának és hatékonyságának növelése céljából. A tapasztalatok azt mutatják, hogy az ÁFSZ-ek önmaguktól nem foglalkoznak eléggé a kölcsönös tanulással és az összehasonlító teljesítményértékeléssel, ez pedig gátolja azt, hogy az ÁFSZ-ek tagállami szintű gyenge teljesítményére és az ebből fakadó, a munkaerőpiacot érintő esetleges strukturális problémákra időben fény derüljön.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  A választott jogi aktus a határozat, hasonlóan a módosítandó jogi aktushoz.
                     Az ÁFSZ-ek közötti fokozott együttműködésről szóló 573/2014/EU határozat a 149. cikk értelmében vett ösztönző intézkedés. Figyelemmel ezen ösztönző intézkedés jellegére, jelen esetben is a határozat tekinthető a legmegfelelőbb jogi aktusnak.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

               Az 573/2014/EU határozat végrehajtásáról értékelés
                  8
                készült annak vizsgálatára, hogy milyen mértékben sikerült megvalósítani a határozatban foglaltakat, valamint annak felmérésére és előkészítésére, hogy melyek a tagállami ÁFSZ-ek közötti, 2020 utáni esetleges együttműködés konkrét lehetőségei. Az 573/2014/EU határozat nem írt elő ilyen értékelést, hanem a jó közigazgatás szellemében, az „értékeléssel indítás” elvét
                  9
                követve került rá sor, a korábbi uniós fellépésből szerzett tapasztalatok figyelembevétele céljából. Az értékelés keretében megvizsgálták, hogy a hálózat teljesítette-e jogi kötelezettségeit és elérte-e kitűzött céljait. Ennek során a minőségi jogalkotásra vonatkozó követelményekben meghatározott öt kritériumot alkalmazták: a relevanciát, az eredményességet, a hatékonyságot, a koherenciát és az uniós hozzáadott értéket.

               A határozat továbbra is nagyon releváns az ÁFSZ-ek számára. A hálózat célkitűzései és kezdeményezései, melyeket a határozat 3. és 4. cikke ismertet, felölelik az ÁFSZ-ek feladatkörének főbb területeit, és szilárd keretet biztosítanak a hálózat politikájához és konkrét tevékenységeihez. Azzal, hogy tág keretet biztosítanak a hálózat tevékenységei számára, a célkitűzések rugalmas megközelítést tesznek lehetővé, melynek köszönhetően a prioritásként kezelendő kérdésekben az aktuális munkaerőpiaci fejleményekhez igazodva lehet fellépni.

               Az értékelés szerint a hálózat eredményesenvalósítja meg a célkitűzéseit és a kezdeményezéseit. Bebizonyosodott, hogy eredményesen támogatja az ÁFSZ-eket egyedi kihívásaik leküzdésében, és hatékony eszköze az európai együttműködés előmozdításának.  Külön ki kell emelni az összehasonlító teljesítményértékelést és a kölcsönös tanulást ötvöző összehasonlító ismeretszerzésre (benchlearning) irányuló kezdeményezést, amely közös uniós eszközként sikeresen mozdította elő az összehasonlíthatóságot, a tanulást és a kiforrottságot az uniós ÁFSZ-ek körében. Az ÁFSZ-ek figyelembe vették az összehasonlító ismeretszerzés keretében végzett értékelések eredményeit, és ennek köszönhetően kiforrottabb szervezetekké váltak. Az eredményesség mindenekfelett az összehasonlító ismeretszerzésre irányuló kezdeményezésnek köszönhető, továbbá a tudásmegosztásnak, melyre a kölcsönös tanulást szolgáló rendezvények, a jelentések és az ÁFSZ-ek bevált gyakorlatainak megosztása keretében került sor.

               A hálózatnak vannak olyan tevékenységei, melyek eredményét nehéz számszerűsíteni, négy év pedig túl rövid idő ahhoz, hogy jól látható eredmények szülessenek – ilyenek például a szervezeti kultúrában történt változások. Azonban az a tény, hogy az ÁFSZ-ek készségesen részt vesznek az összehasonlító ismeretszerzésben és a kölcsönös tanulást szolgáló rendezvényeken, továbbá az ÁFSZ-ektől kapott pozitív visszajelzés azt bizonyítja, hogy a hálózat tevékenysége hatékony, és a hálózat összes tagja értékesnek tartja. Általában véve elmondható, hogy a kevésbé fejlett ÁFSZ-eknek nagyobb hasznára vált a hálózatban való részvétel, ami a teljesítményük javulását illeti, de a fejlettebb ÁFSZ-ek is teljesítménye is javult. Az értékelés rámutat néhány olyan területre, ahol tovább lehetne növelni a hatékonyságot: például a kisebb és célzottabb tanulási célú rendezvényeket kellene előnyben részesíteni, és jobban ki kell aknázni a digitális megoldásokat.

               Az értékelés szerint az 573/2014/EU határozat nagymértékben összhangban van az uniós szakpolitikai kerettel. Az uniós szakpolitikai kezdeményezések közül a hálózat elsősorban az ifjúsági garancia megvalósításához és a tartósan munkanélküli személyek munkaerőpiaci integrációjához járult hozzá. A hálózat kellően rugalmasnak bizonyult ahhoz, hogy új témákkal is foglalkozzon, mint például a migránsok és a menekültek integrációja, a munkanélküliség megelőzése vagy a szakemberhiány kezelése. Mindezen tevékenységeivel azt is elősegítette, hogy a tagállamok gazdasági/foglalkoztatási teljesítményét pontosabban lehessen elemezni az európai szemeszter keretében,

                  A hálózat ezenkívül támogatja a nemzeti ÁFSZ-eket azon országspecifikus ajánlások végrehajtásában, melyeket az európai szemeszter keretében az aktív munkaerőpiaci intézkedésekkel és az ÁFSZ-ekkel kapcsolatban fogalmaztak meg a tagállamok részére. Továbbá, az Európai Szociális Alap végrehajtásának kulcsszereplőiként az ÁFSZ-ek tevékenyen hozzájárulnak tagállamaikban az aktív munkaerőpiaci intézkedések átfogó szakpolitikai keretének kialakításához is, elősegítve ezzel az uniós források hatékony és eredményes felhasználását.

               Az ÁFSZ-hálózat egyik hozzáadott értékét az jelenti, hogy strukturált keretet biztosít az ÁFSZ-ek teljesítményének és kapacitásának felméréséhez, amely az összehasonlításokat, az egymástól tanulást és a fejlesztéseket is megkönnyíti.  Az értékelés a határozat egyéb hozadékaira is rávilágít, amelyek a hálózat 2014-es létrehozása előtt még nem léteztek, és a nemzeti ÁFSZ-ek önkéntes együttműködésével nem lettek volna elérhetőek. Ilyen fontos eredmény például a nagyobb szerepvállalás, az ÁFSZ-ek számára külön-külön is biztosított tanulási lehetőség, valamint az együttes kölcsönös tanulás lehetősége, a kollektív állásfoglalás lehetősége és egy uniós szintű, hivatalos szakpolitikai platform létrejötte, továbbá az EU 2020 stratégia célkitűzéseihez való hozzájárulás. Az értékelés továbbá rávilágított: ahhoz, hogy biztosított legyen valamennyi ÁFSZ folyamatos részvétele, elengedhetetlen az uniós pénzügyi, szervezeti és szakértői támogatás.

               •Konzultációk az érdekelt felekkel

               Annak érdekében, hogy az érdekelt felek véleménye kellőképpen tükröződjön az értékelésben, az érdekelt felek széles körét vonták be a konzultációs folyamatba. A konzultációra felkért érdekelt felek között szerepeltek a hálózatban részt vevő 32 ÁFSZ
                  10
                képviselői, az érintett uniós szintű szervezetek és testületek (pl. az EMCO, uniós szintű magán foglalkoztatási szolgálatok és munkaerő-kölcsönzők, valamint az Európai Pályaorientációs Szakpolitikai Hálózat), érintett nemzetközi szervezetek (pl. az ILO, az OECD, a Világbank és a WAPES, vagyis az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok Világszervezete), továbbá az ÁFSZ-hálózat titkársága, külső vállalkozók, az ÁFSZ-hálózat korábbi tagjai vagy az ÁFSZ-ek 2014 előtti együttműködésében részt vevő személyek. Az európai ügyekkel foglalkozó ÁFSZ-tanácsadókkal (AFEPA) is sor került egy műhelytalálkozóra, melyet az értékelésnek szenteltek. Az egyéb érdekeltek és a nyilvánosság számára internetes nyilvános konzultációt indítottak.

                  A konzultációk egybehangzó eredményeket hoztak az érdekeltek különböző csoportjaiban. Abban a tekintetben azonban voltak véleménykülönbségek, hogy a hálózat különféle tevékenységei mennyire voltak eredményesek, vagy mennyire járultak hozzá az egyes célkitűzések teljesítéséhez. Például a legtöbb érdekelt fél szerint van ugyan némi együttműködés a hálózat és a többi kapcsolódó munkaerőpiaci érdekelt között (az 573/2014/EU határozat 5. cikkének megfelelően), de a jövőben érdemes lenne javítani az együttműködést az uniós és tagállami szintű partnerek közötti szorosabb kapcsolatok kiépítésével. Az érdekelt felektől kapott visszajelzések nagyon fontosak a hálózat jövőbeli prioritásainak az 573/2014/EU határozat célkitűzéseivel összhangban történő meghatározásakor.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  Az adatok és az érdekeltek véleményének beszerzéséhez, valamint az értékelés elemző részének elkészítéséhez külső vállalkozó segítségét vették igénybe
                     11
                  .

               •Hatásvizsgálat

                  Az 573/2014/EU határozat meghosszabbítása maga után vonja a már meglévő keret és kezdeményezések folytatását is. E javaslat annak az 1. cikkben megállapított időtartamnak a meghosszabbítására szorítkozik, amelyre a hálózatot létrehozták, valamint néhány technikai jellegű aktualizálásra. A javaslathoz csatolták a fentebb említett értékelést. Ezt a rutinjellegű javaslat a minőségi jogalkotásra vonatkozó szabályok értelmében kisebb jelentőségű kezdeményezésnek tekinthető.

                  Külön hatásvizsgálatra nem került sor, mivel:

               –az értékelés szerint az ÁFSZ-határozat jól működik, és nincs szükség a jelenlegi szakpolitika számottevő módosítására;

               –az értékelés megállapításai alátámasztják, hogy célszerű lenne meghosszabbítani az ÁFSZ-határozatot;

               –az értékelés (a nemzeti ÁFSZ-eknek és a hálózat Irányító Testületének a kérésével együtt) önmagában is kellőképpen bizonyítja, hogy a meghosszabbítás elmaradása negatív következményekkel járna;

               –a javasolt kezdeményezés logikusan következik az értékelés megállapításaiból és összhangban van azokkal.

               •Alapjogok

                  Az 573/2014/EU határozat tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapelveket. A határozat törekszik továbbá az ingyenes munkaközvetítői szolgáltatáshoz való jog tiszteletben tartásának biztosítására, valamint a Charta 29. cikke alkalmazásának előmozdítására. A javaslat e tekintetben semmilyen változtatást nem eszközöl.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslat nem igényel további forrásokat – ideértve a személyzetet is – az Unió költségvetéséből.

                  Az állami foglalkoztatási szolgálatok egész Unióra kiterjedő hálózatának pénzügyi támogatásáról már rendelkezik a 2021 és 2027 közötti időszakra szóló ESZA+-rendeletjavaslat, az EaSI-ágra javasolt költségvetésen belül
                     12
                  . A kapcsolódó kiadási tétel egyszerűen meghosszabbítja a jelenlegi, 2014–2020-as programozási időszakra a hálózat számára nyújtott támogatást.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

               A hálózat éves jelentéseit meg kell küldeni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, és közzé kell tenni.

                  2026 szeptemberéig értékelést kell benyújtani a javaslat alkalmazásáról az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, valamint a Régiók Bizottságának.

               2019/0188 (COD)

               Javaslat

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA

               az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) közötti fokozott együttműködésről szóló 573/2014/EU határozat módosításáról

               (EGT-vonatkozású szöveg)

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 149. cikkére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

               tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére
                  13
               ,

               tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére
                  14
               ,

               rendes jogalkotási eljárás keretében,

               mivel:

               (1)Az 573/2014/EU európai parlamenti és tanácsi határozat
                  15
                létrehozta az állami foglalkoztatási szolgálatok európai hálózatát (a továbbiakban: a hálózat) a 2014. június 17-től 2020. december 31-ig tartó időszakra.

               (2)E hálózat célja az, hogy növelje az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) kapacitását, hatékonyságát és eredményességét egy olyan platform biztosításával, amely lehetővé teszi az ÁFSZ-ek teljesítményének európai szintű összehasonlítását, a bevált gyakorlatok azonosítását és egy kölcsönös tanulásra irányuló rendszer kialakítását. Ezenkívül több lehetőséget kíván biztosítani az ÁFSZ-eknek ahhoz, hogy a vonatkozó uniós szakpolitikai kezdeményezésekkel összhangban innovatív és tényeken alapuló szakpolitikákat dolgozzanak ki.

               (3)A hálózat kulcsfontosságú szerepet játszott a tagállamok közötti szorosabb együttműködés ösztönzésében az ÁFSZ-ek feladatkörébe tartozó területeken, valamint az ÁFSZ-ek korszerűsítésében és megerősítésében. Az 573/2014/EU határozat végrehajtásáról készült értékelés
                  16
                azt mutatja, hogy a hálózatnak pozitív hatása volt, valamint a különböző tevékenységek és tapasztalatok mérlegelése alapján levonja a tanulságokat.

               (4)Az eddig elért eredmények kiaknázása és az ÁFSZ-ek közötti együttműködés további előmozdítása érdekében azt az időszakot, amelyre a hálózatot létrehozták, 2027. december 31-ig meg kell hosszabbítani.

               (5)A meghosszabbított működési idejű hálózatnak támogatnia kell a szociális jogok európai pillérének a végrehajtását, amelynek egyik alapelve a foglalkoztatás aktív támogatása. Hozzá kell járulnia továbbá a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési ENSZ-menetrend 8. fenntartható fejlődési céljának megvalósításához azáltal, hogy elősegíti az inkluzív és fenntartható gazdasági növekedést, a foglalkoztatást és a tisztességes munka mindenki számára történő biztosítását.

               (6)A hálózatnak folytatnia kell a többi munkaerőpiaci érdekelt féllel való együttműködést és kapcsolattartást a köztük lévő szinergiák előmozdítása céljából, és különösen a foglalkoztatás, a szociálpolitika, az oktatás és a képzés területén működő uniós szervekkel való együttműködést a konzisztens szakpolitikai keretek biztosítása érdekében.

               (7)A hálózatnak nyújtott uniós pénzügyi támogatást a 2021 és 2027 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keretnek megfelelően kell rendelkezésre bocsátani.

               (8)Az 573/2014/EU határozatot ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (9)A hálózat tevékenységeinek zökkenőmentes folytatása érdekében ezt a határozatot 2021. január 1-jétől indokolt alkalmazni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az 573/2014/EU határozat a következőképpen módosul:

               1.Az 1. cikk első bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

               „Létrejön az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) egész Unióra kiterjedő hálózata (a továbbiakban: a hálózat) a 2027. december 31-ig tartó időszakra.”

               2.A 3. cikk bevezető szövegének helyébe a következő szöveg lép:

               „E határozat célja a hálózat révén ösztönözni a tagállamok közötti együttműködést a foglalkoztatás terén az ÁFSZ-ek hatáskörébe tartozó területeken, az Unió foglalkoztatáspolitikáinak végrehajtásához való hozzájárulás érdekében. Ez elősegíti majd a szociális jogok európai pillérének és az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak megvalósítását is, támogatva ezáltal az alábbiakat:”

               3.A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontja helyébe a következő szöveg lép:

               „c) hozzájárulás az ÁFSZ-ek korszerűsítéséhez és megerősítéséhez a legfontosabb területeken, összhangban az Unió foglalkoztatáspolitikáival, a szociális jogok európai pillérével és a fenntartható fejlődési célokkal;”

               4.Az 5. cikk helyébe a következő szöveg lép:

                     „Együttműködés

               A hálózat fejleszti az együttműködést a kapcsolódó munkaerőpiaci érdekeltekkel, köztük más foglalkoztatási szolgáltatókkal, valamint adott esetben a foglalkoztatás, a szociálpolitika, az oktatás és a képzés területén működő uniós ügynökségekkel, a szociális partnerekkel, a munkanélküliek vagy a veszélyeztetett csoportok érdekképviseleti szervezeteivel, a foglalkoztatás területén működő nem kormányzati szervezetekkel, valamint a regionális és helyi hatóságokkal azáltal, hogy bevonja őket a hálózat releváns tevékenységeibe és üléseibe, és információ-, illetve adatcserét folytat velük.”

               5.A 7. cikk helyébe a következő szöveg lép:

               „Pénzügyi támogatás

               Az e határozat végrehajtásához szükséges alapvető forrásokat a következő, a 2021 és 2027 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi kerettel összhangban kell rendelkezésre bocsátani szükség szerint, éves előirányzatait pedig a pénzügyi keret korlátain belül az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak kell engedélyeznie.”

               6.A 9. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

               „A 8. cikkben említett, a Bizottság részére adott felhatalmazás a 2027. december 31-ig tartó időszakra szól.”

               7.A 10. cikk helyébe a következő szöveg lép:

               „Felülvizsgálat

               A Bizottság 2026 szeptemberéig értékelést nyújt be e határozat végrehajtásáról az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának.”

               2. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

               Ezt a határozatot 2021. január 1-jétől kell alkalmazni.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                  az Európai Parlament részéről
                        a Tanács részéről

                  az elnök
                        az elnök

                     (1)

                  https://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=20613&langId=en
                  , lásd: 1. o.

                     (2)

                        Az SWD(2019) 1350 bizottsági szolgálati munkadokumentum.

                     (3)

                        https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/social-summit-european-pillar-social-rights-booklet_hu.pdf

                     (4)

                     https://eur-lex.europa.eu/eli/reg/2016/589/oj?locale=hu#

                     (5)

                  https://ela.europa.eu/

                     (6)

                        https://ec.europa.eu/europeaid/sites/devco/files/european-consensus-on-development-final-20170626_en.pdf

                     (7)

                     https://sustainabledevelopment.un.org/topics/sustainabledevelopmentgoals

                     (8)

                  https://publications.europa.eu/hu/home

                     (9)

                  https://ec.europa.eu/info/law/law-making-process/planning-and-proposing-law/better-regulation-why-and-how_hu

                     (10)

                        Az ÁFSZ-hálózatba az EU 28, valamint Izland és Norvégia (tehát összesen 30 ország) állami foglalkoztatási szolgálatai tartoznak bele. Mivel azonban Belgium esetében három ÁFSZ is részt vesz a hálózatban, a részt vevő ÁFSZ-ek száma összesen 32.

                     (11)

                  https://publications.europa.eu/hu/home

                     (12)

                        COM(2018) 382 final.

                     (13)

                        HL C […], […], […]. o.

                     (14)

                        HL C […], […], […]. o.

                     (15)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 573/2014/EU határozata (2014. május 15.) az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) közötti fokozott együttműködésről (HL L 159., 2014.5.28., 32. o.).

                     (16)

                        Az SWD(2019) 1350 bizottsági szolgálati munkadokumentum.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.12.12.
            COM(2019) 624 final
            2019/0274(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az ENSZ-nek az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye és az ENSZ pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Unió által képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat. A Kábítószer-bizottság 63. ülésszakára a tervek szerint 2020. március 2. és 6. között kerül sor.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               2.1. Az ENSZ-nek az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye és az ENSZ pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye

               Az Egyesült Nemzetek Szervezetének (ENSZ) az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye (a továbbiakban: Kábítószer Egyezmény)
                  1
                arra irányul, hogy összehangolt nemzetközi fellépéssel vegye fel a küzdelmet a kábítószerekkel való visszaéléssel szemben. Az intervenció és ellenőrzés két, egymással összefüggően működő formáját határozza meg. Először is, kizárólag orvosi és tudományos célokra kívánja korlátozni a kábítószerek birtoklását, alkalmazását, kereskedelmét, forgalmazását, behozatalát, kivitelét, gyártását és előállítását. Másodszor, a kábítószer-kereskedők visszatartását és elrettentését célzó nemzetközi együttműködéssel küzd a kábítószer-kereskedelem ellen.

               A pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi ENSZ-egyezmény (a továbbiakban: a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény)
                  2
                létrehozza a pszichotrop anyagok nemzetközi ellenőrzési rendszerét. Az egyezmény a kábítószerek körének diverzifikációjára és bővülésére reagálva ellenőrzéseket vezetett be számos szintetikus kábítószerre vonatkozóan, figyelembe véve egyrészt az azokkal való visszaélés lehetőségét, másrészt pedig terápiás értéküket.

               Valamennyi uniós tagállam részes fele az egyezményeknek, míg az Unió nem.

               2.2.A Kábítószer-bizottság

               A Kábítószer-bizottság az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsának bizottsága, amelynek feladat- és jogkörét többek között a két egyezmény határozza meg. A bizottságot a Gazdasági és Szociális Tanács által kiválasztott 53 ENSZ tagállam alkotja. 2020 márciusában 13 EU-tagállam fog rendelkezni szavazati joggal a Kábítószer-bizottságban
                  3
               . Az Unió megfigyelői státusszal rendelkezik a Kábítószer-bizottságban.

               2.3.A Kábítószer-bizottság tervezett jogi aktusa

               A Kábítószer-bizottság a kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottság (a továbbiakban: a szakértői bizottság) tanácsadása nyomán eljáró Egészségügyi Világszervezet (WHO) ajánlásai alapján rendszeresen módosítja az egyezmények mellékleteibe foglalt anyagjegyzékeket.

               A WHO 2019. január 24-én hat ajánlást nyújtott be az ENSZ főtitkárának
                  4
               , amelyeket a szakértői bizottság 41. ülésén a kannabisz és a kannabiszhoz kapcsolódó anyagok tekintetében elvégzett kritikai elemzés nyomán adtak ki.

               A Kábítószer-bizottság 2020. március 2. és 6. között Bécsben megrendezésre kerülő 63. ülésszakának napirendje tartalmazhatja az ezen anyagoknak az egyezmények szerinti jegyzékbe vételére vonatkozó határozatok elfogadását.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A két egyezmény jegyzékeinek változtatásai minden tagállam esetében közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-ellenőrzés terén meglévő uniós jog tárgyi hatályára. A tiltott kábítószer-kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról szóló, 2004. október 25-i 2004/757/IB tanácsi kerethatározat
                  5
                (a továbbiakban: kerethatározat) 1. cikkének 1. pontja kimondja, hogy a kerethatározat alkalmazásában „kábítószer”: a Kábítószer Egyezmény vagy a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény hatálya alá tartozó anyagok bármelyike, valamint a kerethatározat mellékletében felsorolt anyagok bármelyike. Ezért a kerethatározatot alkalmazni kell a Kábítószer Egyezményhez és a pszichotrop anyagokról szóló egyezményhez csatolt jegyzékekben felsorolt anyagokra. Ezért az ezen egyezményekhez csatolt jegyzékek bármely változása – az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – közvetlenül érinti a közös uniós szabályokat, és módosítja azok hatályát. Ez nem függ attól, hogy a szóban forgó anyagot már Unió-szerte ellenőrzés alá vonták-e.

               A kannabisz és a kannabiszhoz kapcsolódó anyagok, amelyek az ECDD 41. ülése kritikai elemzésének és a WHO 2019. január 24-i hat ajánlásának tárgyát képezték, jelenleg vagy a Kábítószer Egyezmény, vagy a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény alapján nemzetközi szintű ellenőrzés alatt állnak:

               –„A kannabisz és a kannabiszgyanta” szerepelnek a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében. Ezenkívül a „kannabisz és kannabiszgyanta” szerepelnek a Kábítószer Egyezmény IV. jegyzékében is, amely különösen veszélyesnek tekintett anyagokat tartalmaz;

               –A dronabinol (delta-9-tetrahidrokannabinol) szerepel a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékében;

               –A tetrahidrokannabinol (delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) szerepel a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény I. jegyzékében;

               –„A kannabisz-extraktumok és -tinktúrák” szerepelnek a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében.

               –A „kanabidiol-készítmények” ellenőrzése a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében szereplő „Kannabiszkivonatok és -tinktúrák” bejegyzés alatt valósul meg;

               –A „gyógyszerészeti kannabisz- és dronabinol-készítményeket” kannabiszalapú készítményekként ellenőrzik a kábítószerekről szóló egységes egyezmény I. jegyzékében, illetve szintetikus delta-9-tetrahidrokannabinolt alkalmazó készítményekként a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékében.

               A Bizottság uniós álláspontra irányuló javaslata a WHO kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottságának üléseihez készült, rendelkezésre álló dokumentumokon, valamint a Kábítószer-bizottság 2019. június 24-i és 2019. szeptember 23-i 4. és 5. ülésszakközi ülésén a WHO, a Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szerv (INCB) és az ENSZ Kábítószer- és Bűnügyi Hivatala (UNODC) által adott válaszokon alapul
                  6
               . Figyelembe veszi továbbá a kábítószerekkel foglalkozó horizontális munkacsoport keretében a tagállamokkal folytatott eszmecseréket, valamint a Kábítószer és Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontjának (EMCDDA) e területen végzett munkáját.

               Az uniós álláspontra vonatkozó bizottsági javaslat csak néhány WHO-ajánlás támogatását javasolja, amelyek a tudományos ismeretek fejlődését tükrözik, és nem eredményeznének jelentős változást ezen anyagok ellenőrzésében.

               Ezzel szemben számos ajánlás esetében nem egyértelműek az új ellenőrzési intézkedések jogi és gyakorlati vonzatai, valamint az új ellenőrzési intézkedésekkel, illetve az azok elmaradásával kapcsolatos következmények. Az uniós álláspontra vonatkozó bizottsági javaslat ezért ezen ajánlások ellenzését javasolja. Alternatív megoldásként a bizottsági javaslat azt javasolja, hogy ne történjen szavazás ezekről az ajánlásokról, és kérjenek további értékelést a WHO-tól.

               A Tanácsnak meg kell határoznia a Kábítószer-bizottság azon ülésén képviselendő uniós álláspontot, amikor az anyagok jegyzékéről döntést hoznak. Az Unió megfigyelői státuszából adódó korlátozások miatt ezt az álláspontot a Kábítószer-bizottságban 2020 márciusában tagsággal rendelkező tagállamoknak kell képviselniük, amelyek a bizottságban együttesen, az Unió érdekében járnak el. Az Unió nem részes fele ezeknek az egyezményeknek, de kizárólagos hatáskörrel rendelkezik ezen a területen.

               Ezért a Bizottság javaslatot tesz a Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán a Kábítószer-bizottságban 2020 márciusában tagsággal rendelkező tagállamok által az Európai Unió nevében képviselendő uniós álláspontra. A Bizottság negyedik alkalommal terjeszt elő ilyen uniós álláspontra irányuló javaslatot
                  7
               . A Tanács elfogadta az uniós álláspontokat
                  8
               , és ez lehetővé tette, hogy az EU egységesen lépjen fel a nemzetközi anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság korábbi ülésein, mivel a Kábítószer-bizottságban részt vevő tagállamok az elfogadott uniós álláspontnak megfelelően az anyagoknak a jegyzékekbe való felvétele mellett szavaztak.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  9
               . A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  10
               .

               A Kábítószer-bizottság e cikk értelmében véve „megállapodással létrehozott szerv”, mivel a Gazdasági és Szociális Tanács – az ENSZ egyik szerve – hozta létre, konkrét feladatkörét pedig a Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény alapján biztosították.

               A Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése értelmében vett „joghatással bíró jogi aktusok”. A Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerint a Kábítószer-bizottság határozatai automatikusan kötelező erejűek, kivéve, ha az egyik fél a vonatkozó határidőn belül határozat felülvizsgálata iránti kérelmet nyújt be a Gazdasági és Szociális Tanácshoz
                  11
               . A Gazdasági és Szociális Tanácsnak az ügyre vonatkozó határozatai véglegesek. A Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai az uniós jogból eredően az uniós jogrendben is joghatással rendelkeznek, mivel meghatározó módon befolyásolhatják az uniós jogszabályok tartalmát, nevezetesen a 2004/757/I tanácsi kerethatározatot. Az egyezmények jegyzékeinek változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak ezen uniós jogi eszköz tárgyi hatályára.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül.

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a tiltott kábítószer-kereskedelemmel kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése, amely a több tagállamra kiterjedő vonatkozású, különösen súlyos bűncselekmények egyikeként említi a tiltott kábítószer-kereskedelmet, és felhatalmazza az Európai Parlamentet és a Tanácsot a bűncselekményi tényállásokra és a büntetési tételekre vonatkozó szabályozási minimumok meghatározására a tiltott kábítószer-kereskedelem területén.

               4.3.Változó geometria

               A Szerződésekhez mellékelt, az átmeneti rendelkezésekről szóló (36. sz.) jegyzőkönyv 10. cikkének (4) bekezdése szerint az Egyesült Királyság bejelentette, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt, a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés terén elfogadott aktusok tekintetében nem fogadja el a Bizottság és a Bíróság teljes hatáskörét. Ennek megfelelően a 2004/757/IB tanácsi kerethatározat 2014. december 1-jétől nem alkalmazandó az Egyesült Királyságra
                  12
               .

               Mivel a Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai nem érintik a tiltott kábítószer-kereskedelem területére vonatkozó közös szabályokat, amelyek kötelezőek az Egyesült Királyságra nézve, az Egyesült Királyság nem vesz részt a szóban forgó jegyzékbevételi határozatok elfogadásakor az Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozat elfogadásában
                  13
               .

               Dániára nézve kötelező a 2018. november 21-ig alkalmazandó 2004/757/IB tanácsi kerethatározat, amelynek 1. cikke kimondja, hogy „kábítószer” a Kábítószer Egyezményben és a pszichotrop anyagokról szóló egyezményben foglalt anyagok bármelyike.

               Mivel a Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai érintik a tiltott kábítószer-kereskedelem területére vonatkozó közös szabályokat, amelyek kötelezőek Dániára nézve, Dánia részt vesz a szóban forgó jegyzékbevételi határozatok elfogadásakor az Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozat elfogadásában.

               4.4.Következtetés

               E javaslat jogalapja az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének a) pontjával.

               5.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslatnak nincs költségvetési vonzata.

               2019/0274 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 83. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Egyesült Nemzetek Szervezetének (ENSZ) az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye
                  14
                (a továbbiakban: Kábítószer Egyezmény) 1975. augusztus 8-án lépett hatályba.

               (2)A Kábítószer Egyezmény 3. cikke értelmében a Kábítószer-bizottság dönthet anyagoknak az említett egyezmény jegyzékeibe történő felvételéről. A jegyzékeket csupán az Egészségügyi Világszervezet (WTO) ajánlásainak megfelelően módosíthatja, úgy is dönthet azonban, hogy nem hajtja végre a WHO által ajánlott változtatásokat.

               (3)A pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi ENSZ-egyezmény (a továbbiakban: pszichotrop anyagokról szóló egyezmény)
                  15
                1976. augusztus 16-án lépett hatályba.

               (4)A pszichotrop anyagokról szóló egyezmény 2. cikke értelmében a Kábítószer-bizottság – a WHO ajánlásai alapján – dönthet anyagoknak az említett egyezmény jegyzékeibe történő felvételéről vagy az azokból való törléséről. Széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a gazdasági, szociális, jogi, adminisztratív és egyéb tényezők figyelembevétele érdekében, azonban nem járhat el önkényesen.

               (5)A két egyezmény jegyzékeinek változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-ellenőrzés terén alkalmazandó uniós jog tárgyi hatályára. A 2004/757/IB tanácsi kerethatározat
                  16
                alkalmazandó az egyezményhez csatolt jegyzékekben felsorolt anyagokra. Ezért az egyezményekhez csatolt jegyzékek bármely változása – az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – közvetlenül érinti a közös uniós szabályokat, és módosítja azok hatályát.

               (6)A Kábítószer-bizottság 2020. március 2–6-án Bécsben megrendezésre kerülő 63. ülésszakán várhatóan határozatokat fogad el a kannabiszra és a kannabiszhoz kapcsolódó anyagokra vonatkozóan, amelyek a Kábítószer Egyezmény vagy a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény alapján már ellenőrzés alatt állnak.

               (7)Az Unió nem részes fele az érintett ENSZ-egyezményeknek. Megfigyelői státusszal rendelkezik a Kábítószer-bizottságban, amelyben 2020 márciusában 13 tagállam lesz szavazati joggal rendelkező tag
                  17
               . Ezért a Tanácsnak fel kell hatalmaznia a tagállamokat az Unió álláspontjának képviseletére a Kábítószer Egyezmény, valamint a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében, mivel az anyagoknak az egyezmények nemzetközi jegyzékeibe való felvétele az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

               (8)A WHO 2019. január 24-én
                  18
                hat ajánlást nyújtott be a kannabiszra és a kannabiszhoz kapcsolódó anyagokra vonatkozó, a kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottság (a továbbiakban: WHO szakértői bizottság) 41. ülésén végzett kritikai elemzést követően. Ezeknek az ajánlásoknak nem célja a kannabisz vagy a kannabiszhoz kapcsolódó anyagok rekreációs célú felhasználásának engedélyezése.

               (9)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a kannabisz és a kannabiszgyanta jellemzően nem jár a Kábítószer Egyezmény IV. jegyzékében szereplő többi anyag hatásához hasonló következményekkel. Ezenkívül a kannabiszkészítmények terápiás potenciált mutattak a fájdalom és más, orvosi kezelésre szoruló állapotok, például az epilepszia és a sclerosis multiplex okozta görcsök kezelésére.

               (10)A WHO szerint a kannabiszt és a kannabiszgyantát olyan ellenőrzési szinten kell jegyzékbe venni, amely megelőzi a kannabiszhasználat által okozott károkat, és ugyanakkor nem akadályozza a gyógyászati felhasználásra szánt, kannabiszhoz kapcsolódó készítményekhez való hozzáférést, valamint azok kutatását és fejlesztését. A WHO ezért arra a következtetésre jutott, hogy a kannabisznak és a kannabiszgyantának a IV. jegyzékbe való felvétele nem felel meg a kábítószerek IV. jegyzékbe való felvételére vonatkozó kritériumoknak.

               (11)Ez az ajánlás nem vonja maga után a kannabisz és a kannabiszgyanta nemzetközi ellenőrzési szintjének változását, mivel ezek továbbra is a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében szerepelnek. Kellően figyelembe veszi a kannabisznak és a kannabiszgyantának a Kábítószer Egyezménybe való első felvétele óta a területen bekövetkezett tudományos fejleményeket. A kannabisznak és a kannabiszgyantának a Kábítószer Egyezmény IV. jegyzékéből való törlése előnyös lenne mind a terápiás hasznosság, mind a kannabisz esetleges káros hatásaira vonatkozó kollektív ismeretek előmozdítása szempontjából.

               (12)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy a kannabiszt és a kannabiszgyantát törölni kell a Kábítószer Egyezmény IV. jegyzékéből.

               (13)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a delta-9-tetrahidrokannabinol és aktív sztereoizomerje, a dronabinol – különösen a nagy tisztaságú, illegálisan előállított formák – esetében a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe felvett kannabiszhoz viszonyítva legalább ugyanolyan mértékű negatív egészségügyi következmények, függőség és visszaélési lehetőség jelentkezhet. Az olyan anyagot, amely a Kábítószer Egyezményben már szereplő anyagéhoz hasonló visszaélésre és hasonló negatív egészségügyi következmények kiváltására alkalmas, rendes körülmények között ugyanabba a jegyzékbe kell felvenni, mint a szóban forgó anyagot. Mivel a delta-9-tetrahidrokannabinol esetében a kannabiszhoz hasonló visszaélések és hasonló negatív egészségügyi következmények jelentkezhetnek, megfelel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe való felvétel kritériumainak.

               (14)A WHO továbbá úgy vélte, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinolnak a kannabiszéval azonos egyezménybe és jegyzékbe, azaz a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe való felvétele nagyban megkönnyítené az egyezmények ellenőrzési intézkedéseinek végrehajtását a tagállamokban. A WHO ezért azt ajánlotta, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinolt és aktív sztereoizomerjét, a dronabinolt vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe, és ezen ajánlás elfogadása esetén töröljék a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékéből.

               (15)Ez az ajánlás nem vonja maga után a delta-9-tetrahidrokannabinol és aktív sztereoizomerje, a dronabinol nemzetközi ellenőrzési szintjének változását. Megkönnyítheti továbbá az ellenőrzési intézkedések végrehajtását a tagállamokban.

               (16)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinolt és aktív sztereoizomerjét, a dronabinolt vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe, és az ajánlás elfogadása esetén töröljék a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékéből. Alternatív megoldásként az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.

               (17)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény I. jegyzékébe felvett tetrahidrokannabinol (a delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) esetében nem jelentkeznek a delta-9-tetrahidrokannabinolhoz hasonló visszaélési lehetőségek és negatív egészségügyi következmények, de a hat izomer mindegyike és a delta-9-tetrahidrokannabinol közötti kémiai hasonlóság miatt standard kémiai vizsgálatokkal nagyon nehéz megkülönböztetni e hat izomer bármelyikét a delta-9-tetrahidrokannabinoltól. Ezen túlmenően e hat izomernek a delta-9-tetrahidrokannabinollal azonos jegyzékbe — azaz a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe – való felvétele megkönnyítené a delta-9-tetrahidrokannabinol nemzetközi ellenőrzésének végrehajtását, valamint segítené a tagállamokat a nemzeti szintű ellenőrzési intézkedések végrehajtásában. A WHO ezért azt ajánlotta, hogy a tetrahidrokannabinolt (delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe, amennyiben a Kábítószer-bizottság (CND) ajánlást fogad el a dronabinolnak és sztereoizomerjeinek (delta-9-tetrahidrokannabinol) a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe történő felvételére vonatkozóan, és az ajánlás elfogadása esetén töröljék a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény I. jegyzékéből.

               (18)Ez az ajánlás nem vonja maga után a tetrahidrokannabinol (delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) nemzetközi ellenőrzési szintjének változását. Megkönnyítheti továbbá az ellenőrzési intézkedések végrehajtását a tagállamokban.

               (19)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy a tetrahidrokannabinolt (delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe, amennyiben a Kábítószer-bizottság (CND) ajánlást fogad el a dronabinolnak és sztereoizomerjeinek (delta-9-tetrahidrokannabinol) a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe történő felvételére vonatkozóan, és az ajánlás elfogadása esetén töröljék a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény I. jegyzékéből. Alternatív megoldásként az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.

               (20)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a kannabiszkivonatok és -tinktúráknak a Kábítószer Egyezményben említett változékony pszichoaktív tulajdonságai elsősorban az e kivonatokban és tinktúrákban található delta-9-tetrahidrokannabinol változó koncentrációjának tudhatók be. A kannabisz egyes, pszichoaktív tulajdonságokkal nem rendelkező kivonatai és tinktúrái, beleértve mindenekelőtt a kannabidiolt, ígéretes terápiás alkalmazásokkal rendelkeznek. Az a tény, hogy különböző – változó delta-9-tetrahidrokannabinol-koncentrációjú – készítmények ellenőrzésére ugyanazon „Kivonatok és tinktúrák” bejegyzés és jegyzék keretében kerül sor, kihívást jelent az egyes országokban ellenőrzési intézkedéseket végrehajtó illetékes hatóságok számára. Ezen túlmenően a készítményeknek a Kábítószer Egyezmény szerinti meghatározása magában foglalhatja a „kannabiszkivonatokat és -tinktúrákat” mint „kannabiszkészítményeket”, valamint – amennyiben a bizottság ajánlása nyomán a dronabinol áthelyezsére kerül a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe – mint a dronabinol és annak sztereoizomerjei „készítményeit”. A WHO ezért azt ajánlja, hogy a kivonatokat és tinktúrákat töröljék a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékéből.

               (21)A WHO által az említett ajánlás kiadását követően nyújtott pontosítások ellenére azonban ennek nincs nyilvánvaló közegészségügyi indoka, és nehéz teljes mértékben felmérni következményeit, többek között a nemzetközi ellenőrzési rendszer átfogó jellege tekintetében.

               (22)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.

               (23)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a kannabidiol megtalálható a kannabiszban és a kannabiszgyantában, de nem rendelkezik pszichoaktív tulajdonságokkal, nem ad lehetőséget visszaélésre, és nem okozhat függőséget. Nincs jelentős negatív egészségügyi következménye. Továbbá a kannabidiol hatékonynak bizonyult bizonyos, kezelésnek ellenálló, gyermekkorban kezdődő epilepsziabetegségek kezelésében.

               (24)A WHO megállapította, hogy a kannabiszkészítményként előállított, pszichoaktív hatással nem járó gyógyszerek nyomokban tartalmaznak delta-9-tetrahidrokannabinolt, és elismerte, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinol 0,15 %-os pontossággal történő kémiai elemzése egyes tagállamok számára nehézségekbe ütközhet. A WHO ezért azt ajánlja, hogy Kábítószer Egyezmény I. jegyzéke egészüljön ki a következő lábjegyzettel: „Az elsősorban kannabidiolt tartalmazó készítmények, amelyek legfeljebb 0,2 százalékban tartalmaznak delta-9-tetrahidrokannabinolt, nem állnak nemzetközi ellenőrzés alatt.”

               (25)Ez az ajánlás azonban csökkentené e készítmények jelenlegi ellenőrzési szintjét, a túlnyomórészt kannabidiolt tartalmazó készítmények THC-határértékének megállapítását tudományos bizonyítékok nem támasztják alá, és az ajánlás megfogalmazása nem zárja ki az e határérték kiszámításának módjával kapcsolatos esetleges eltérő értelmezéseket. A kannabidiol más kannabinoidokhoz viszonyított megkülönböztetett kezelése nem indokolt, és nincs összhangban az egyezmények jegyzékeinek jelenlegi szerkezetével.

               (26)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.

               (27)A WHO szakértői bizottságának értékelése szerint a delta-9-tetrahidrokannabinolt tartalmazó gyógyszerek nem társulnak visszaéléssel és függőséggel járó problémákhoz, és azokat nem használják fel nem egészségügyi célokra. A WHO továbbá elismerte, hogy az ilyen készítményeket úgy alakítják ki, hogy azokkal ne lehessen visszaélni, és nincs bizonyíték olyan mértékű tényleges visszaélésre vagy negatív egészségügyi következményekre, amelyek indokolnák a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékéhez kapcsolódó jelenlegi ellenőrzési szintet vagy a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékéhez kapcsolódó ellenőrzési szintet. A WHO ezért azt javasolta, hogy „a kémiai szintézissel vagy kannabiszkészítményként előállított készítményeket, amelyeket gyógyszerészeti készítményként egy vagy több más összetevővel kevernek oly módon, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinol nem nyerhető ki könnyen hozzáférhető eszközökkel vagy közegészségügyi kockázatot jelentő hozammal”, vegyék fel a Kábítószer Egyezmény III. jegyzékébe.

               (28)Ez az ajánlás azonban további szabályozási terhet róhat a tagállamokra. Ezenkívül a „gyógyszerészeti” készítményekre vonatkozó ajánlás megfogalmazása nem a Kábítószer Egyezményben szereplő fogalommeghatározásokon alapul, és nem feltétlenül egyeztethető össze az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben meghatározott uniós terminológiával sem
                  19
               .

               (29)Ezért a tagállamoknak arra az álláspontra kell helyezkedniük, hogy ne szavazzák meg azt az ajánlást, amely a következő anyagoknak a Kábítószer Egyezmény III. jegyzékébe való felvételére vonatkozik: „a kémiai szintézissel vagy kannabiszkészítményként előállított készítmények, amelyeket gyógyszerészeti készítményként egy vagy több más összetevővel kevernek oly módon, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinol (dronabinol) nem nyerhető ki könnyen hozzáférhető eszközökkel vagy közegészségügyi kockázatot jelentő hozammal”. Alternatív megoldásként az érintett ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.

               (30)Helyénvaló meghatározni az Unió által a Kábítószer-bizottságban képviselendő álláspontot, mivel a kannabisz és a kannabiszhoz kapcsolódó anyagok jegyzékbe vételével kapcsolatos határozatokra vonatkozó döntések meghatározó módon befolyásolják majd az uniós szabályozás, nevezetesen a 2004/757/IB kerethatározat tartalmát.

               (31)Az Unió álláspontját azon tagállamok képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak.

               (32)Dániára nézve kötelező a 2018. november 21-ig alkalmazandó 2004/757/IB kerethatározat, ezért részt vesz ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában.

               (33)Írországra nézve kötelező a 2004/757/IB kerethatározat, ezért részt vesz ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában.

               (34)Az Egyesült Királyságra nézve a 2004/757/IB kerethatározat nem kötelező, ezért nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, így az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A tagállamoknak az Unió nevében az e határozat mellékletében foglaltaknak megfelelő álláspontot kell képviselniük a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán, 2020. március 2–6-án, amikor a testület eleget tesz annak a felszólításnak, hogy fogadjon el olyan határozatokat, amelyek további anyagokkal egészítik ki az ENSZ 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezményének, valamint a pszichotrop anyagokról szóló 1971. évi ENSZ-egyezménynek a jegyzékeit.

               2. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot azon tagállamok képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a Szerződéseknek megfelelően a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 978. kötet, 14152. o.

                     (2)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 1019. kötet, 14956. o.

                     (3)

                        2020. január 1-jétől az alábbi 13 tagállam lesz a Kábítószer-bizottság szavazati joggal rendelkező tagja: Ausztria, Belgium, a Cseh Köztársaság, az Egyesült Királyság, Franciaország, Hollandia, Horvátország, Lengyelország, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország.

                     (4)

                        https://www.who.int/medicines/access/controlled- substances/UNSG_letter_ECDD41_recommendations_cannabis_24Jan19.pdf?ua=1

                     (5)

                        HL L 335., 2004.11.11., 8. o., amelyet a következő jogszabály módosított: az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/2103 irányelve (2017. november 15.) a 2004/757/IB tanácsi kerethatározatnak a kábítószer fogalommeghatározása új pszichoaktív anyagokkal való kiegészítése céljából történő módosításáról és a 2005/387/IB tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 305., 2017.11.21., 12. o.).

                     (6)

                        A kérdések és válaszok november 26-i összefoglalását lásd a következő weboldalon:
                  https://www.unodc.org/documents/commissions/CND/Scheduling_Resource_Material/Cannabis/Consultations_with_WHO_Questions_and_Answers_26_November_2019.pdf

                     (7)

                        COM(2017) 72 final; COM(2018) 31 final; COM(2018)862 final. Megjegyzendő, hogy a Bizottság ezzel párhuzamosan külön javaslatot terjeszt elő az új pszichoaktív anyagok jegyzékbe vételére vonatkozóan.

                     (8)

                        Az Általános Ügyek Tanácsa 2017. március 7-én, 2018. február 27-én és 2019. március 5-én fogadta el.

                     (9)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (10)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (11)

                        A Kábítószer Egyezmény 3. cikkének (7) bekezdése; a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény 2. cikkének (7) bekezdése.

                     (12)

                        Lásd a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt, a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés területén elfogadott uniós jogi aktusok jegyzékének 29. pontját, amely az átmeneti rendelkezésekről szóló (36. sz.) jegyzőkönyv 10. cikkének (4) bekezdése alapján 2014. december 1-jétől nem alkalmazandó az Egyesült Királyságra (HL C 430., 2014.12.1., 17. o.).

                     (13)

                        Ez a javaslat az Egyesült Királyság Unióból való kilépését követően tartandó ülésen az Unió által képviselendő álláspont meghatározására vonatkozik, kivéve, ha az Egyesült Királyság a Szerződés 50. cikke alapján negyedik alkalommal történő meghosszabbítást kér, amelyet az Európai Tanács (50. cikk) egyhangúlag elfogad. A javaslat Bizottság általi elfogadásának időpontjában azonban az Egyesült Királyság tagállam. Ezért például a Kábítószer-bizottságban tagsággal rendelkező uniós tagállamokra való hivatkozások az Egyesült Királyságra is vonatkoznak.

                     (14)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 978. kötet, 14152. o.

                     (15)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 1019. kötet, 14956. o.

                     (16)

                        A Tanács 2004/757/IB kerethatározata (2004. október 25.) a tiltott kábítószer-kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról (HL L 335., 2004.11.11., 8. o.).

                     (17)

                        2020. január 1-jétől az alábbi 13 tagállam lesz a Kábítószer-bizottság szavazati joggal rendelkező tagja: Ausztria, Belgium, a Cseh Köztársaság, az Egyesült Királyság, Franciaország, Hollandia, Horvátország, Lengyelország, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország.

                     (18)

                  https://www.who.int/medicines/access/controlled-substances/UNSG_letter_ECDD41_recommendations_cannabis_24Jan19.pdf?ua=1

                     (19)

                        HL L 311., 2001.11.28., 67. o.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.12.12.
            COM(2019) 624 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            a Tanács határozata
            az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 63. ülésszakán az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               A Kábítószer-bizottságban tagsággal rendelkező, az Unió érdekében együttesen eljáró tagállamok által a Kábítószer-bizottság 2020. március 2–6-i, 63. ülésszakán az anyagok ellenőrzésének hatályát érintő változtatások tekintetében képviselendő álláspont:

               (1)A kannabiszt és a kannabiszgyantát törölni kell az Egységes Kábítószer Egyezmény (1961) IV. jegyzékéből;

               (2)a dronabinolt (delta-9-tetrahidrokannabinolt) fel kell venni az Egységes Kábítószer Egyezmény (1961) I. jegyzékébe, és ezen ajánlás elfogadása esetén törölni kell a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény (1971) II. jegyzékéből. Alternatív megoldásként az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól;

               (3)A tetrahidrokannabinolt (a delta-9-tetrahidrokannabinol izomerjei) fel kell venni az Egységes Kábítószer Egyezmény (1961) I. jegyzékébe azzal a feltétellel, hogy a Kábítószer-bizottság elfogadja a dronabinolnak és sztereoizomerjeinek delta-9-tetrahidrokannabinol) az Egységes Kábítószer Egyezmény (1961) I. jegyzékébe történő felvételére vonatkozó ajánlást, továbbá ezen ajánlás elfogadása esetén törölni kell a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény (1971) I. jegyzékéből. Alternatív megoldásként az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól;

               (4)A kivonatokról és tinktúrákról szóló ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól;

               (5)„Az elsősorban kannabidiolt tartalmazó készítmények, amelyek legfeljebb 0,2 százalékban tartalmaznak delta-9-tetrahidrokannabinolt, nem állnak nemzetközi ellenőrzés alatt” szövegű lábjegyzetre vonatkozó ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól;

               (6)A kémiai szintézissel vagy kannabiszkészítményként előállított készítmények, amelyeket gyógyszerészeti készítményként egy vagy több más összetevővel kevernek oly módon, hogy a delta-9-tetrahidrokannabinol (dronabinol) nem nyerhető ki könnyen hozzáférhető eszközökkel vagy közegészségügyi kockázatot jelentő hozammal, nem kerülnek felvételre a kábítószerekről szóló egységes egyezmény (1961) III. jegyzékébe. Alternatív megoldásként az ajánlás nem bocsátandó szavazásra, és további értékelést kell kérni a WHO-tól.