               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.10.17.
            COM(2016) 678 final
            Javaslat
            AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA
            a rendkívüli tartalék 2017. évi igénybevételéről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló, 2013. december 2-i 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet
                  1
                (a továbbiakban: a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet) végső megoldásként lehetővé teszi az EU-28-ak bruttó nemzeti jövedelmének legfeljebb 0,03 %-át kitevő rendkívüli tartalék igénybevételét az előre nem látható körülményekre való reagálás céljára. A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet
                  2
                6. cikke alapján a többéves pénzügyi keret 2017. évre vonatkozó technikai kiigazításában a rendkívüli tartalék maximális összegét 2017-re 4 496,8 millió EUR-ban határozták meg.

               A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikkével összhangban, valamint a további és előre nem látható kötelezettségvállalási igények összes finanszírozási lehetőségének megvizsgálását követően a Bizottság az Európai Unió 2017. évi pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetése 3. fejezetének (Biztonság és uniós polgárság) és 4. fejezetének (Globális Európa) kiadásaihoz kapcsolódó kötelezettségvállalási előirányzatoknak folyó árakon 2 578 millió EUR-s illetve 9 432 millió EUR-s kötelezettségvállalási plafonja feletti kiegészítése céljából 2017 vonatkozásában a rendkívüli tartalék 2 150,6 millió EUR összegű igénybevételét javasolja.

               Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás
                  3
                14. pontjának megfelelően a Bizottság megvizsgálta a hatályos költségvetésen belüli jelentős összegű átcsoportosítások lehetőségét. A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Bizottság a 3. és a 4. fejezet kiadási plafonjának megemelését a következőkkel javasolja ellentételezni:

               2017: 850 millió EUR a 2. fejezet (Fenntartható növekedés: természeti erőforrások) kiadási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástérből és 514,4 millió EUR az 5. fejezet (Igazgatás) rendelkezésre álló mozgásteréből.

               2018: 570 millió EUR az 5. fejezet (Igazgatás) rendelkezésre álló mozgásteréből.

               2019: 216,2 millió EUR az 5. fejezet (Igazgatás) rendelkezésre álló mozgásteréből.

               E javaslat magában foglalja azt az 1 164,4 millió EUR összeget, amelyet a Bizottságnak a 2017. évi eredeti költségvetési tervezetet kísérő, a rendkívüli tartalék 3. fejezet tekintetében történő igénybevételére irányuló azon javaslata
                  4
                már tartalmazott, amelyet e javaslat most hatályon kívül helyez és felvált.

               Ezt a javaslatot megelőzte a Rugalmassági Eszköz 2017-ben rendelkezésre álló teljes összegének (530 millió EUR) igénybevételéről szóló bizottsági javaslat
                  5
               , szintén a 3. fejezet tekintetében.

               2.AZ IGÉNYBEVÉTEL INDOKLÁSA

               2.1.BEVEZETÉS

               2.1.1.
                     3. fejezet – Biztonság és uniós polgárság

               A migrációs, menekültügyi és biztonsági válság belső dimenziójával kapcsolatos kiadásokat a 3. fejezetből, a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap, a Belső Biztonsági Alap és az olyan szakosított intézmények révén fedezik, mint a Frontex, az EASO, az eu-LISA és az Europol. A Tanács 2016-ban új eszközt fogadott el az Unión belüli szükséghelyzeti támogatás céljából; ez az eszköz 2017-ben folytatni fogja az Unióba jelenleg is beáramló menekültek és migránsok humanitárius jellegű szükséghelyzeti támogatását.

               A 3. fejezet 2017. évi kiadási plafonja folyó árakon 2 578 millió EUR. A 2016. évi költségvetésben a 3. fejezetre engedélyezett kötelezettségvállalási előirányzatok összege 4 052 millió EUR, ami a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 11. cikkének (2) bekezdésével összhangban 1 506 millió EUR összegben szükségessé tette a Rugalmassági Eszköznek a 3. fejezet kiadási plafonja feletti igénybevételét.

               A Bizottság a 3. fejezet kiadási plafonja feletti kiadások lehetővé tétele érdekében a Rugalmassági Eszköz 2017. évi, 530 millió EUR-s keretének teljes igénybevételét javasolja.

               Mindazonáltal a migrációs, menekültügyi és biztonsági válság kezeléséhez szükséges költségvetési források 2017-ben is legalább olyan jelentősek lesznek, mint 2016-ban. A Bizottság szakpolitikai válaszként számos strukturális intézkedést javasolt a külső határok biztonságával és igazgatásával, továbbá a közös európai menekültügyi rendszerrel, az integrációval és a visszaküldéssel kapcsolatban.

               A 3. fejezetben a migrációs, menekültügyi és biztonsági kiadások a plafon alatti teljes kiadások több mint 70 %-át képviselik. A Bizottság alaposan megvizsgálta az összes átcsoportosítási lehetőséget, és az élelmiszerrel és a takarmányokkal, továbbá a polgári védelmi mechanizmussal kapcsolatos előirányzatok csökkentését javasolja (a pénzügyi programozáshoz képest). Az érintett programok kis mérete, illetve az új előírások, például az élelmiszer- és takarmányrendelet növény-egészségüggyel kapcsolatos 2017. évi új biztonsági intézkedései miatt azonban az így kapott mozgástér korlátozott. Ezen okból az előirányzatok 3. fejezeten belüli átcsoportosításával csak kis részben lehet fedezni a migrációval és a menekültekkel kapcsolatos további szükségleteket.

               Ebből következik, hogy a költségvetési igények kielégítésének egyetlen lehetséges módja a rendkívüli tartalék igénybevétele. Az egyéb fejezeteknél rendelkezésre álló mozgástér révén az igénybevétel 2017-ben teljesen ellentételezhető.

               A megfelelő kifizetési előirányzatokra a 2017. évi kifizetési plafon biztosít fedezetet; vagyis a kifizetések céljára nem kell igénybe venni a rendkívüli tartalékot.

               2.1.2.
                     4. fejezet – Globális Európa

               A Bizottság 2016. június 7-én közleményt
                  6
                adott ki „Az európai migrációs stratégia keretében harmadik országokkal kialakítandó új partnerségi keret létrehozásáról” címmel, mely a valettai cselekvési tervre
                  7
               , továbbá a migrációról folytatott magas szintű párbeszédek eredményeire és a számos kiemelt partnerrel kötött paktumokra
                  8
                épül, ami további finanszírozást tesz szükségessé. Az egyes kedvezményezett országokra testreszabott paktumok rövid távú célkitűzése, hogy erősebben ösztönözze a menekülteket és a migránsjelölteket arra, hogy hazájukhoz közel maradjanak és ne vállalkozzanak veszélyes utazásokra. Ez különösen sürgető a tekintetben, hogy nagyon magas azoknak a migránsoknak a száma, akik életüket vesztették az Észak-Afrikából Európába való átkelés során.

               Annak érdekében, hogy ez a cél a gyors intézkedéshez szükséges időkereten belül megvalósítható legyen a kiemelt partnerekkel együtt, a Bizottság javasolja a Fejlesztési Együttműködési Eszköz (DCI) és az Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz (ENI) összegének emelését 750 millió EUR kötelezettségvállalási előirányzattal. Pontosabban a cél az Európai Szomszédsági Támogatási Eszközön keresztül olyan földközi-tengeri országok támogatása, mint Libanon, Jordánia, Tunézia és Líbia, de a Fejlesztési Együttműködési Eszközön keresztül a migráció kiváltó okainak kezelésének elősegítése is a szubszaharai-afrikai és ázsiai országokban.

               A migráció kiváltó okainak kezelése érdekében a Bizottság elindította az Európai Fenntartható Fejlődési Alapot egy EFFA-garancia és egy EFFA Garanciaalap létrehozásával. A Bizottság javasolja az EFFA Garanciaalap feltöltését 750 millió EUR-val a 2017–2020 közötti időszakban, mely összegből 400 millió EUR az Európai Fejlesztési Alapból (EFA) származna a négy év alatt, továbbá 100 millió EUR az Európai Szomszédsági Támogatási Eszközből (ENI) 2017–2020 között (ebből 2017-ben 25 millió EUR) és 250 millió EUR a kötelezettségvállalási (és kifizetési) előirányzatokból 2017-ben.

               Az EU három, kettős pozíciót betöltő különleges képviselőjével kapcsolatos 13,8 millió EUR kiadás átcsoportosítása a 4. fejezetből az Európai Külügyi Szolgálat költségvetésébe (5. fejezet) ennek megfelelő mozgásteret hoz létre a 4. fejezet kiadási plafonján belül. Az ilyen mozgástér először is felhasználható az 1 milliárd EUR összegű, a 2017. évi költségvetési tervezet 1. sz. módosító indítványában
                  9
                ismertetett, ebben a fejezetben felmerülő további és előre nem látható igények egy részének fedezésére, a fennmaradó összeg (986,2 millió EUR) rendkívüli tartalékból történő fedezését megelőzően. A Bizottság javasolja az említett fennmaradó összeg egy részének (200 millió EUR) 2017-ben történő ellentételezését a 2. fejezet (Fenntartható növekedés: természeti erőforrások) mozgásteréből, 439,3 millió EUR összegű fennmaradó mozgásteret hagyva. A maradék (786,2 millió EUR) az 5. fejezet (Igazgatás) mozgásteréből ellentételezendő 2018-ban (570 millió EUR) és 2019-ben (216,2 millió EUR). Ezáltal az ellentételezés a lehető legnagyobb mozgásteret biztosítja a jövőbeni előre nem látható események kezeléséhez.

               2.2.A RENDKÍVÜLI TARTALÉK MINT VÉGSŐ MEGOLDÁS

               A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikkének (1) bekezdése szerint a rendkívüli tartalék az előre nem látható körülményekre való reagálás céljára végső megoldásként vehető igénybe. A Bizottság a 3. és a 4. fejezeten belüli összes átcsoportosítási lehetőség megvizsgálása után a 2017. évi költségvetési tervezetben az említett fejezetek kötelezettségvállalási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástér teljes igénybevételét javasolja.

               Mivel a 2017. évi költségvetési tervezet már a Rugalmassági Eszköz teljes (530 millió EUR összegű) igénybevételével számol, a 3. és a 4. fejezet 2017. évi kiadási plafonja és a 2017-re becsült további előre nem látható szükségletek közötti eltérés csak a rendkívüli tartalék 2017. évi 2 150,6 millió EUR összegű igénybevételével hidalható át.

               2.3.AZ ELŐRE NEM LÁTHATÓ KÖRÜLMÉNYEK KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSA 2017-BEN

               Noha a migrációs, menekültügyi és biztonsági válság 2015-ben kezdődött, hatása és következményei még ma is folyamatosan változnak. A harmadik országok menekültek befogadásával kapcsolatos döntései és a határok megnyitása és lezárása jelentősen megnehezíti a folyamatok hosszú távú előrejelezhetőségét. A migrációs, menekültügyi és biztonsági válság változékonysága és kiszámíthatatlansága miatt a 3. és a 4. fejezet válsággal összefüggő, előre nem látható kiadási szükségleteinek kezelése céljából indokolt a rendkívüli tartalék mint végső megoldás igénybevétele.

               3.A RENDKÍVÜLI TARTALÉK ELLENTÉTELEZÉSE A TÖBBÉVES PÉNZÜGYI KERET FELSŐ HATÁRAIVAL SZEMBEN

               A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a rendkívüli tartalék igénybevételével rendelkezésre bocsátott összegeket a folyó pénzügyi évre vagy a következő pénzügyi évekre rendelkezésre álló mozgástér révén teljes mértékben ellentételezni kell.

               A többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikkének (4) bekezdésével összhangban az ellentételezett összegeket nem lehet a továbbiakban a többéves pénzügyi kerettel összefüggésben igénybe venni, vagyis a folyó pénzügyi évre és a következő pénzügyi évekre vonatkozóan a többéves pénzügyi keretben megállapított kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok összesített felső határa nem léphető túl. Következésképpen a rendkívüli tartaléknak a 3. és a 4. fejezet 2017. évi kötelezettségvállalási előirányzataival kapcsolatos igénybevétele és az ehhez kapcsolódó ellentételezés során be kell tartani a 2017–2020 közötti évekre megállapított kötelezettségvállalási plafont.

               A Bizottság azt javasolja, hogy a 3. és a 4. fejezet kiadási plafonjai emelésének ellentételezése 2017–2019 között elosztva, 4 részletben történjen:

               2017:

               850 millió EUR a 2. fejezet kiadási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástérből, és

               514,4 millió EUR az 5. fejezet kiadási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástérből.

               2018: 570 millió EUR az 5. fejezet kiadási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástérből.

               2019: 216,2 millió EUR az 5. fejezet kiadási plafonja alatt rendelkezésre álló mozgástérből.

               Az ellentételezést követően 2017-ben még mindig maradna 439,3 millió EUR mozgástér a 2. fejezet kiadási plafonján belül, viszont az 5. fejezet kiadási plafonján belül nem maradna mozgástér. 2018-ban és 2019-ben a javasolt ellentételezés legalább 100 millió EUR mozgásteret hagy az 5. fejezetben az indikatív pénzügyi programozás becslései szerint.

               A teljes többéves pénzügyi keretre vonatkozó átfogó kötelezettségvállalási plafon nem változik.

               4.KIEGÉSZÍTŐ ELEMEK

               A Bizottság felhívja az Európai Parlament és a Tanács figyelmét arra, hogy a határozatot a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet 13. cikke (1) bekezdése utolsó mondatának megfelelően legkésőbb az Európai Unió 2017. évi költségvetésének közzétételével egy időben kell közzétenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

               Javaslat

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA

               a rendkívüli tartalék 2017. évi igénybevételéről

               AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodásra
                  10
                és különösen annak 14. pontja második bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1) Az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet
                  11
                13. cikke az Unió bruttó nemzeti jövedelmének legfeljebb 0,03 %-át kitevő rendkívüli tartalékot hozott létre.

               (2) Az 1311/2013/EU, Euratom rendelet 6. cikkének megfelelően a Bizottság kiszámította e rendkívüli tartalék 2017-re vonatkozó maximális összegét
                  12
               .

               (3) A 3. fejezet (Biztonság és uniós polgárság) és 4. fejezet (Globális Európa) többéves pénzügyi keretben meghatározott 2017. évi kiadási plafonján belül az előre nem látható körülményekre való reagálással kapcsolatos minden egyéb pénzügyi lehetőség vizsgálata után, továbbá a Rugalmassági Eszköz 3. fejezetre irányuló teljes – 530 000 000 EUR-s összegű – 2017. évi igénybevételére tett javaslatot követően a rendkívüli tartalék igénybevétele szükséges annak érdekében, hogy az Európai Unió 2017. pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetésében a többéves pénzügyi keret 3. és 4. fejezetébe tartozó kötelezettségvállalási előirányzatok fejezeti plafont meghaladó emelésével kezelni lehessen a migrációs, menekültügyi és biztonsági válságból eredő szükségleteket.

               (4) A helyzet rendkívüli jellegére tekintettel teljesülnek az 1311/2013/EU, Euratom rendelet 13. cikkének (1) bekezdése szerinti végső megoldás feltételei.

               (5) A rendkívüli tartalék igénybevételéhez szükséges idő minimalizálása érdekében indokolt, hogy ez a határozat a 2017. pénzügyi év kezdetétől legyen alkalmazandó,

               ELFOGADTÁK EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Unió 2017. pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetésében a rendkívüli tartalék igénybevétele révén a többéves pénzügyi keret 3. fejezetének (Biztonság és uniós polgárság) kötelezettségvállalási előirányzatai 1 164 380 960 EUR összeggel nőnek a fejezet kötelezettségvállalási plafonja felett, és 4. fejezetének (Globális Európa) kötelezettségvállalási előirányzatai 986 230 000 EUR összeggel nőnek a fejezet kötelezettségvállalási plafonja felett.

               2. cikk

               A rendkívüli tartalékból a 2017. pénzügyi év vonatkozásában igénybe vett 2 150 610 960 EUR összegű kötelezettségvállalási előirányzatot a következő fejezetek 2017–2019. évi mozgásteréből ellentételezik:

               a)2017:

               i. 2. fejezet (Fenntartható növekedés: természeti erőforrások): 850 000 000 EUR;
                  ii. 5. fejezet (Igazgatás) 514 380 960 EUR;

               b)2018: 5. fejezet (Igazgatás): 570 000 000 EUR;

               c)2019: 5. fejezet (Igazgatás): 216 230 000 EUR.

               3. cikk

               Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.

               Ezt a határozatot 2017. január 1-jétől kell alkalmazni.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                  az Európai Parlament részéről
                        a Tanács részéről

                  az elnök
                        az elnök

                     (1)
                  HL L 347., 2013.12.20., 884. o.

                     (2)
                  COM(2016) 311, 2016.6.30.

                     (3)
                  HL C 373., 2013.12.20., 1. o.

                     (4)
                  COM(2016) 314, 2016.6.30.

                     (5)
                  COM(2016) 313, 2016.6.30.

                     (6)
                  COM(2016) 385, 2016.6.7.

                     (7)
                  http://www.consilium.europa.eu/hu/meetings/international-summit/2015/11/11-12/

                     (8)

                        Testreszabott országcsomagok az új partnerségi keret végrehajtásához. A rövid távú célkitűzés a menekültek megmentése a menekültek arra való ösztönzésével, hogy hazájukhoz közel maradjanak és ne vállalkozzanak veszélyes utazásokra.

                     (9)
                  COM(2016) 679 final, 2016.10.17.

                     (10)
                  HL C 373., 2013.12.20., 1. o.

                     (11)
                  A Tanács 1311/2013/EU, Euratom rendelete (2013. december 2.) a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről (HL L 347., 2013.12.20., 884. o.).

                     (12)
                  A Bizottság közleménye (2016. június 30.) a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek – A pénzügyi keret 2017-re vonatkozó technikai kiigazítása a GNI alakulásának megfelelően (COM(2016) 311, 2016. június 30.).


				|

		52013PC0430

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok (ÁFSz-ek) közötti fokozott együttműködésről /* COM/2013/0430 final - 2013/0202 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE

A jelen jogalkotási javaslat – egyben az EUMSZ 149. cikke
értelmében kidolgozott ösztönző intézkedés – célja, hogy erősítse az
együttműködést a tagállamok Állami Foglalkoztatási Szolgálatai (ÁFSz)
között. Az ÁFSz-ek feladata az aktív munkaerőpiaci politikák
megvalósítása, valamint foglalkoztatási szolgáltatások nyújtása a köz
érdekében. Részét képezik az illetékes minisztériumoknak, állami szerveknek
vagy a közjog hatálya alá tartozó (non-profit) társaságoknak. Az ÁFSz-ek által
a dolgozóknak és alkalmazottaknak nyújtott szolgáltatások magukban foglalnak
munkaerőpiaci információkat, munkakeresési támogatást, tanácsadást,
pályaorientációs tanácsadást, kihelyezést és a foglalkoztatási és földrajzi
mobilitás támogatását. Gyakorta az ÁFSz-ek kezelik a munkanélküli és egyéb
szociális juttatási rendszereket is. Az ÁFSz-ek hatékonysága nélkülözhetetlen a
sikeres foglalkoztatási politikák szempontjából.
Az EU-ban működő ÁFSz-ek közötti
együttműködés erősítése elismerten létfontosságú ahhoz, hogy el
lehessen érni az Európa 2020 stratégiában megfogalmazott foglalkoztatási
célokat[1].
A Bizottság rendszeresen szót emelt az ÁFSz-ek által nyújtott szolgáltatások
modernizálása, az ÁFSz-ek és egyéb foglalkoztatási szolgálatok közötti partnerségek
mellett, valamint annak érdekében, hogy az ÁFSz-eket alakítsák át
"átmenetkezelő ügynökségekké", mert ezzel az aktív és passzív
foglalkoztatási politikák új kombinációját tudnák megvalósítani[2]. A Tanács a közelmúltban kérte,
hogy jöjjenek létre partnerségek az állami és a magánkézben lévő
foglalkoztatási szolgálatok, a munkaadók, a szociális partnerek és – az
ifjúsági garanciarendszerek esetében – az ifjúság képviselői között[3]. Az ÁFSz-ekkel közvetlenül
foglalkoznak a tagállamok foglalkoztatási politikájára vonatkozó aktuális
európai iránymutatások, az úgynevezett
‘foglalkoztatási iránymutatások’[4].
A zsugorodó állami költségvetés és a költséghatékonyabb ÁFSz-ek iránti
igény számos tagállamot arra késztetett, hogy megreformálja az ÁFSz-eket oly
módon, hogy összevonja őket a munkanélküli segélyek kifizetőivel,
kiszervezi a szolgáltatásokat magánszolgáltatóknak, régiókba sorolja és
helyhatósági kezelésbe veszi a foglalkoztatási szolgáltatásokat, és bővíti
a szolgáltatások nyújtását infokommunikációs és önkiszolgáló eszközökön
keresztül. Ugyanakkor az ÁFSz-ek kiadásai (a munkanélküli segélyek nélkül)
állandóan változnak: a szolgálatok körében végzett rendszeres felmérés[5] kimutatta, hogy 2007 és 2010
között a kiadások növekedtek, miközben 2011-ben többnyire csökkentek. A
legújabb költségvetési előrejelzések szerint az ÁFSz-ek többsége 2013-ban
is magasabb kiadásokra számít, mint az előző évben.

Mivel az egyes országokban eltérőek az ÁFSz-ek üzleti modelljei,
az eszközök, a munkaerőpiaci feltételek és a jogi háttér, az ÁFSZ-ek is
eltérő hatékonysággal működnek a munkaerőpiaci programok
végrehajtásában. Miközben továbbra is a tagállamok felelősek az ÁFSz-ek
megszervezéséért és működtetéséért, valamint a személyzet biztosításáért,
a jelen jogalkotási javaslat létrehozza az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok
Európai Hálózatát, amely lehetőséget teremt arra, hogy a szolgálatok
európai szinten összehasonlítsák a teljesítményüket, azonosítsák a jó
gyakorlatokat, és elősegítsék a kölcsönös tanulást, hogy javítani tudják a
szolgáltatások kapacitását és hatékonyságát. A tapasztalat azt mutatja, hogy a
tagállamok önszántukból nem vesznek részt kellő mértékben a kölcsönös
tanulási és teljesítményértékelési tevékenységekben.

Az ÁFSz-ek közötti európai uniós szintű együttműködés 1997-re
nyúlik vissza, amikor a Bizottság létrehozta az ÁFSz-ek nem hivatalos tanácsadó
csoportját azzal a céllal, hogy elősegítse az együttműködést, a
cserét és a kölcsönös tanulást a tagszervezetei között[6] , és szakértői
visszajelzéseket kapjon az irányelvekkel kapcsolatos kezdeményezésekről a
foglalkoztatás terén. Az elmúlt években elért előrehaladás ellenére
azonban a jelenlegi együttműködési modell jelentős korlátokat hordoz
magában.

A nemzeti ÁFSz-ek részvétele ezekben a tevékenységekben továbbra is
önkéntes alapon történik, és ez hátráltatja a szolgálatok gyenge
teljesítményének, valamint az ebből eredő potenciális
munkaerőpiaci problémáknak a korai felismerését. Hiányzik a jelentési
mechanizmus is, ami azt jelenti, hogy az irányelvek kidolgozói nemzeti és uniós
szinten szisztematikusan nem kapnak tájékoztatást a meglévő
teljesítményértékelési és kölcsönös tanulási folyamatokról.

Ezidáig azok az erőfeszítések sem jártak sikerrel, amelyek az
ÁFSz-eket úgy kívánták összehasonlíthatóbbá tenni, hogy üzleti modellek szerint
rendezték csoportokba őket. A teljesítményértékelési és a kölcsönös
tanulási folyamatok közötti kapcsolatok gyengék és nem következetesek, és a
meglévő Kölcsönös Tanulási Programhoz tartozó adatok tudományos szempontból
nem elég megbízhatóak. A kölcsönös tanulásban való részvétel kevés számú
ÁFSz-re korlátozódik, ezért a hatások széles körben nem érzékelhetők.
Az ÁFSz-eknek a szervezeti modelljüket, az
üzleti stratégiájukat és folyamataikat a gyorsan változó viszonyokhoz kell igazítaniuk,
ha „tanuló szervezetek” kívánnak lenni, és hozzá szeretnének járulni a
Foglalkoztatási Bizottság munkájához. Az ÁFSz Hálózat a legutóbbi anyagában,
melynek címe „ÁFSz Stratégia EU 2020”[7]
öt fontos területet határozott meg, amelyen változtatás szükséges az Európa
2020 stratégia céljainak megvalósítása érdekében: i) kapcsolat a kereslet
oldallal; ii) összekötő szerep vállalása együttműködéssel /
partnerséggel; iii) készség-orientált működés kidolgozása; iv)
fenntartható eredményeket hozó tevékenység; v) életpályák javítása.
A jelen jogalkotási javaslat célja a
folyamatban lévő kezdeményezések bővítése, megerősítése és
konszolidálása minden ÁFSz érdekében. Az ÁFSZ-ek közötti bővített
együttműködésre vonatkozó javaslat olyan összehangolt tevékenységet
jelent, amelynek célja a szolgálatok modernizálása és felkészítése arra, hogy
egységesen cselekedjenek a jelenlegi gazdasági válság közepette.
A szilárd jogi alapon álló ÁFSz-ek európai
hálózata képes lenne bővíteni a szolgálatok között átfogóan koordinált
tevékenységek körét, és legitimitást adna a hálózatnak a cselekvéshez. Az
intézményesített struktúra előfeltétele annak, hogy erősödjön a
hálózat azon képessége, hogy hozzájáruljon az innovatív, tényekkel
alátámasztott szakpolitikát megvalósító intézkedések kidolgozásához az Európa
2020 céljaival összhangban. Ez elő fogja segíteni az Európai Szociális
Alap (ESZA) által finanszírozott munkaügyi projektek megvalósítását is. A
javasolt kezdeményezés hozzájárulna a nagyobb költséghatékonysághoz.
A jelen határozattal létrehozott ÁFSz Hálózat
olyan ösztönző intézkedés jellegű kezdeményezéseket fog végrehajtani,
amelyek célja a tagállamok közötti együttműködés javítása a foglalkoztatás
terén. Erre azon felül kerül sor, hogy az ÁFSz-ek együttműködnek az
EURES-szel is a Szerződés 45. és 46 cikke szerint.

2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

Tekintettel arra, hogy nagyobb hangsúlyt kap a
tényekkel alátámasztott szakpolitika fejlesztése, ez a javaslat számos
értékelő tanulmányon és az érintettekkel folytatott konzultációkon alapul.

Különösen
fontosak voltak a következők: Tanulmányok az ÁFSz-ek üzleti
modelljeiről[8],
az ÁFSz-ek teljesítménymérő rendszereiről és a munkavállalók
földrajzi mobilitásáról[9],
az ÁFSz-eknek a rugalmas biztonsággal kapcsolatos szerepéről[10], az
ÁFSz-ek azon szerepéről, hogy előre jelezzék a munkaerőtől elvárt
szaktudást, és felkészítsék az embereket az új munkakörökre[11]. Az ÁFSz-ek
kölcsönös tanulási programjának[12]
eredményeit és a szolgálatok válságreagáló kérdőívének (2009‑2013)[13] eredményeit szintén figyelembe
vettük, csakúgy mint az ÁFSz-ek aktuális teljesítményértékelési projektjének[14] az eredményeit is, melyet
részben a Bizottság finanszíroz.
Az ÁFSZ-ek teljesítményértékelésére vonatkozó
kezdeményezés jövőjét többször megvitatták 2012-ben és 2013-ban is a
szolgálatok jelenlegi tanácsadó csoportjával. A jelen javaslat főbb
elemeiről a csoport 2013 márciusában és májusában tanácskozott; a tagokat
felkérték, hogy véleményezzék a javaslatban leírt potenciális célokat,
kezdeményezéseket és szakpolitikai lehetőségeket.
2013 januárjában a csoport kiadta „Az integrált
európai munkaügyi szolgálatok bench-learning kezdeményezése” című
vitafeljegyzését. A foglalkoztatási és szociális miniszterek informális
találkozója („informális EPSCO”) és a Foglalkoztatási Bizottság (EMCO)
megvitatta ezt az ÁFSz feljegyzést. Az informális EPSCO elismerte, hogy a
szolgálatok közötti nagyobb és célzottabb együttműködés lehetővé
tenné a legjobb gyakorlatok hatékonyabb megosztását, és részletes javaslatot
kért a „bench learning” kezdeményezésről.[15]

A fent említett konzultációk és tanulmányok
megerősítik, hogy az érintettek általában egyetértenek abban, hogy
bővíteni kell az együttműködést az ÁFSz-ek között. Minden ÁFSz legyen
aktív szereplő a hálózaton belül. Hasonlóan széles körű támogatást
kapott a teljesítményértékelési mechanizmus bővítése, és a
teljesítményértékelési és a kölcsönös tanulási tevékenységek jobb
összekapcsolása.
Az ÁFSz-ek ezen kívül a kellő időben
és átlátható módon részt vettek a jelen Határozat bejelentésének
előkészítésében a 2013‑14-re szóló európai bizottsági munkaprogramban,
és az itt bemutatott szöveg alaposabb előkészítésében. A véleményüket mind
írásban, mind nyílt konzultációs megbeszéléseken összegyűjtöttük, és
figyelembe vettük az őket közvetlenül érintő főbb kérdésekben:
hálózati kezdeményezések/tevékenységek, a hálózat irányítási struktúrája, a
Bizottság szerepe, együttműködés más foglalkoztatási szolgáltatókkal és a
Tanáccsal, és különösen a Foglalkoztatási Bizottsággal (EMCO).
Tekintettel arra, hogy a jogalkotási javaslat
többnyire közvetett hatásokat fog gyakorolni, és a teljesítményértékelési és a
kölcsönös tanulási kezdeményezés fő technikai elemeit felhatalmazáson
alapuló jogi aktus fogja meghatározni, hatásvizsgálatot nem tartottak
helyénvalónak. Ugyanígy, költségvetési hatásokkal sem kell számolni.

3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A cselekvési jog az Európai Unió
működéséről szóló szerződés 149. cikkéből ered, amely
kimondja, hogy „az Európai Parlament és a Tanács, ... ösztönző
intézkedéseket fogadhat el, amelyek arra szolgálnak, hogy bátorítsák az együttműködést
a tagállamok között és támogassák fellépésüket a foglalkoztatás terén olyan
kezdeményezések révén, amelyek célja az információk és a bevált gyakorlatok
cseréjének fejlesztése, összehasonlító elemzések és tanácsok szolgáltatása,
valamint az innovatív megközelítések támogatása és a tapasztalatok
kiértékelése, különösen kísérleti projektek útján. ….”.
Az uniós fellépés olyan értelemben is
indokolt, hogy az ÁFSz-ek közötti bővített együttműködésre vonatkozó
jogalkotási javaslat hozzá fog járulni a Szerződés céljaihoz, nevezetesen
a teljes foglalkoztatás elősegítéséhez (EUMSZ 3. cikke).
Az ÁFSz-ek közötti bővített
együttműködésre vonatkozó teljes javaslat ösztönző intézkedésnek
tekinthető a 149. cikk értelmében. A javasolt ösztönző intézkedés
jellege alapján ez a jogi eszköz – az Európai Parlament és a Tanács határozata
– a legmegfelelőbb.
Az ÁFSz-ek arra történő ösztönzése, hogy
dolgozzanak együtt konkrét kezdeményezéseken, és az ebből eredő
szorosabb együttműködés megfelel a szubszidiaritás elvének is, mivel arra
törekszik, hogy támogatást nyújtson a tagállamoknak a foglalkoztatási
szolgálataik modernizálásában a jelenlegi gazdasági válság közepette, és szem
előtt tartva az Európa 2020 foglalkoztatási cél elérését.
Összességében elmondható, hogy az ÁFSz-ek
koordinációja terén hozzáadott értékkel jár az Unió beavatkozása ahhoz képest,
amikor a tagállamok önállóan cselekednek. Az ÁFSz-eknek az a feladatuk, hogy a
nemzeti érdekeket és prioritásokat valósítsák meg; uniós szinten általában nem
folytatnak interakciót. Az uniós szintű teljesítményértékelési és
kölcsönös tanulási tevékenységek azonban hozzáadott értéket adnak az uniós
szintű együttműködésre vállalkozó nemzeti ÁFSz-ek kisebb
horderejű tevékenységeihez még akkor is, ha azok esetleg csak néhányan
vannak.
A javaslat megfelel az arányosság elvének,
mert ösztönző intézkedés formájában készült az állami foglalkoztatási
szolgálatok számára, és az időtartama a Tanács által is jóváhagyott Európa
2020 stratégia időtartamára korlátozódik.

4.           KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK
A Bizottságnak a Többéves Pénzügyi Keretre
vonatkozó javaslata tartalmaz egy 958,19 millió eurós javaslatot az Európai
Unió társadalmi változás és innováció programjára, a 2014‑2020 közötti
időszakra. Az ÁFSz-ek közötti bővített együttműködést a
PSCI/PROGRESS/Foglalkoztatás fejezetből fogják finanszírozni. A fentiekben
ismertetett ösztönző intézkedésre 4 millió euró éves indikatív összeget
irányoztak elő. A teljesítményértékelési és a kölcsönös tanulási
tevékenységekre kb. 3 millió eurót irányoztak elő; több tenderfelhívásra
is lehet számítani. Valószínűleg maximum 1 millió eurót lehet majd
hálózati megbeszélésekre és tudományos tanulmányokra fordítani az ÁFSz-ek
témájában.
A jogalkotási javaslat költségvetési szempontból
semleges, és nem igényli további személyzet bevonását. A Bizottság azon
munkatársai – 2 ½ teljes munkaidős egyenérték -, akik jelenleg a
Foglalkoztatási Főigazgatóság ÁFSz-ekkel kapcsolatos területén dolgoznak,
alkotják majd az ÁFSz Hálózat titkárságát.

5.           FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ JOGI
AKTUSOK

A jogalkotási javaslat tartalmaz egy olyan
rendelkezést, amely szerint a Bizottságot fel kell ruházni a felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok elfogadásának hatáskörével. Ez elsősorban a
teljesítményértékelési és a kölcsönös tanulási kezdeményezések megvalósításának
általános kereteit megvalósító felhatalmazáson alapuló jogi aktusra fog
vonatkozni.

A felhatalmazáson alapuló jogi aktus jogi
eszközének alkalmazása azért indokolt, mert részletesebb, nem lényegi elemekkel
egészíti ki az alaptörvényt; ebben az esetben a teljesítményértékelési és
kölcsönös tanulási kezdeményezések általános keretének megvalósításával.

Az általános keretrendszer magában foglalja a
teljesítményértékelési rendszerek technikai elemeit, például a módszertant, az
outputok és eredmények értékeléséhez szükséges alapvető mennyiségi és
minőségi mutatókat, a különböző ÁFSz modellek, folyamatok,
teljesítmények és eszközök hatásait és költségeit, valamint a legjobb
gyakorlatok meghatározásához szükséges egyéb kritériumokat. Meg fogja határozni
a havi és/vagy éves adatszolgáltatási követelményeket az ÁFSz-ek számára, az
integrált tanulási folyamat tanulási eszközeit, például workshopokat, hasonló
szervezetek felülvizsgálatát, technikai segítséget, tanulmányutakat és a teljesítményértékelési
és kölcsönös tanulási folyamatban való részvétel feltételeit.

A tervek szerint az adatgyűjtés és a
teljesítményértékelési gyakorlat külső feladatok lesznek. Az ÁFSz-ek azért
kapcsolódnak majd ehhez a folyamathoz, hogy gazdái legyenek a
teljesítményértékelési eredményeknek.

Amennyiben az ÁFSz-ek egyetértenek, a jelenlegi önkéntes
teljesítményértékelési projektjeik fő részeit fel lehet majd használni.
Számos mutatóhoz idősorozatok állnak rendelkezésre, amelyek mérik az
álláskeresők átalakulásait, például munkanélküliből foglalkoztatott,
nem túl hosszas munkanélküliség után foglalkoztatott, átmenet a képzésből
a foglalkoztatásba. A betöltetlen álláshelyekhez való hozzáférést és azok
megfelelő jelöltekkel történő párosítását, valamint az
álláskeresők és a munkaadók elégedettségét a nyújtott szolgáltatásokkal
szintén számos mutató méri.

Definiálni kell majd további mutatókat és kontextus változókat, hogy
fel tudjuk mérni az üzleti modellek és folyamatok közötti függőségeket.

Az általános keretrendszer a
teljesítményértékelés és a kölcsönös tanulás legtöbb elemét meg fogja
határozni. Azok a technikai adatok, amelyek idővel változhatnak, be fognak
kerülni az ÁFSz hálózat éves munkaprogramjába.
2013/0202 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
HATÁROZATA
az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok
(ÁFSz-ek) közötti fokozott együttműködésről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 149. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti
parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[16],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[17],
rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
2010. június 17-én az Európai Tanács[18] jóváhagyta a Bizottságnak a
foglalkoztatást és az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó
Európa 2020 stratégiára vonatkozó javaslatát[19].
Az Európai Tanács szorgalmazta valamennyi megfelelő EU eszköz és politika
teljes körű mozgósítását a közös célkitűzések elérésének támogatása
érdekében, és magasabb szintű összehangolt fellépésre kérte fel a
tagállamokat. Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok (ÁFSz-ek) központi szerepet
játszanak az Európa 2020 stratégia céljának elérésében, hogy a 20‑64 éves
nők és férfiak foglalkoztatási aránya 2020-ra elérje a 75%-ot.
(2)
A Szerződés 45. cikke biztosítja a
munkavállalók szabad mozgását az Unión belül, a 46. cikk pedig intézkedéseket
határoz meg ennek a szabadságnak a megteremtésére, különös tekintettel az
ÁFSz-ek közötti szoros együttműködés biztosítására. Az ÁFSz-ek ennek a
határozatnak a keretében kialakított hálózata a földrajzi értelemben vett
mobilitás általános aspektusain túl sokféle célkitűzésre és a
foglalkoztatás terén a tagállamok közötti együttműködés fejlesztését célzó
ösztönző jellegű kezdeményezésre terjed ki. Ennek megfelelően a
jelen határozat megfelelő jogi alapját a Szerződés 149. cikke képezi.
(3)
A Tanács az Európai Unió
működéséről szóló szerződés 148. cikke (4)
bekezdésének megfelelően 2010. október 21-én a foglalkoztatási
politikákra vonatkozó iránymutatásokat fogadott el. A
szóban forgó integrált iránymutatások útmutatást nyújtanak a tagállamok számára
saját nemzeti reform programjaik meghatározását és a reformok bevezetését
illetően. A foglalkoztatási iránymutatások képezik az egyes országokra
vonatkozó, az EUMSZ 148. cikke (4) bekezdése értelmében a Tanács részéről
a tagállamoknak adott ajánlások alapját. Az utóbbi években az ajánlások
között az ÁFSz-ek működésére és hatáskörére,
valamint a tagállamok aktív munkaerőpiaci politikáinak hatékonyságára
vonatkozó konkrét ajánlások is szerepeltek.
(4)
Hasznára válna az ajánlásoknak,
ha fokozottabban alátámasztanák azokat a megbízható adatok, a szakpolitika végrehajtásának sikerére vonatkozó visszajelzések és a
tagállamok ÁFSz-ei közötti együttműködés. Az ÁFSz-ek ezzel a határozattal
létrehozandó hálózatának ennek érdekében konkrét kezdeményezéseket kell
végrehajtania, amelyekbe beletartozik a tényekkel alátámasztott közös
teljesítményértékelési rendszerek és összehangolt kölcsönös tanulási
tevékenységek kialakítása, a hálózat tagjai közötti kölcsönös segítségnyújtás,
valamint az ÁFSz-ek korszerűsítését szolgáló stratégiai intézkedések
végrehajtása. A hálózat és az egyes tagok konkrét ismereteit arra is fel kell
használni, hogy a Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és
Fogyasztóvédelmi (EPSCO) Tanács, illetve a Foglalkoztatási Bizottság (EMCO)
kérésére megbízható adatokat szolgáltassanak a foglalkoztatási politikák
kidolgozásához.
(5)
Az EPSCO
miniszterek nem hivatalos ülésén elismerték, hogy az ÁFSz-ek közötti
fokozottabb és célzottabb együttműködés hozzásegítene a helyes gyakorlatok
hatékonyabb terjesztéséhez, és részletes javaslatot kértek egy ún. „bench-learning“ kezdeményezést illetően.[20]

(6)
Az ÁFSz-ek ezzel a határozattal létrehozandó
hálózatának az EUMSZ 150. cikke értelmében az EMCO-val szoros
együttműködésben kell tevékenykednie és a szakpolitika végrehajtásával
kapcsolatos tényadatokkal és jelentésekkel segítenie kell annak munkáját. Az ÁFSz
hálózat az EMCO-n keresztül juttatja el hozzájárulásait a Tanácshoz. Különösen
az ÁFSz hálózat a foglalkoztatási politikák kialakításával kapcsolatos együttes
tudása és az ÁFSz-ek összehasonlító elemzése lehet segítségére a szakpolitika
alakítóinak a foglalkoztatási politikák értékelése és tervezése terén nemzeti
és uniós szinten egyaránt.
(7)
Az ÁFSz hálózatnak segítenie kell a foglalkoztatás
terén tett szakpolitikai kezdeményezések, többek között az ifjúsági garancia
létrehozásáról szóló tanácsi ajánlás[21]
végrehajtását. A hálózat támogathatja az oktatásból és képzésből a munkába
való átmenet elősegítését célzó kezdeményezéseket is, többek között a
készségek és képesítések fokozottabb átláthatósága révén.
(8)
Az ÁFSz hálózatnak erősítenie kell a tagjai
közötti együttműködést, továbbá az információk és a helyes gyakorlatok
cseréjét, az összehasonlító elemzést és tanácsadást, valamint a foglalkoztatási
szolgálatok kialakításával kapcsolatos innovatív módszerek terjesztését
szolgáló közös kezdeményezéseket kell kialakítania az ÁFSz-ek hatáskörébe
tartozó összes területen. A hálózat kialakításával lehetővé válik
valamennyi ÁFSz inkluzív, tényekkel alátámasztott és teljesítmény-orientált
összehasonlítása, és ezen keresztül a helyes gyakorlatok azonosítása. A hálózat
tagjainak ezen eredmények alapján képessé kell válniuk a saját hatáskörükbe
tartozó foglalkoztatási szolgálatok tervezésének és kialakításának formálására.
A hálózat által végrehajtott kezdeményezéseknek fokozniuk kell az ÁFSz-ek
működésének hatékonyságát és lehetővé kell tenniük a közkiadások
hatékonyságának javítását.
(9)
A teljesítményértékelési és kölcsönös tanulási
kezdeményezések megvalósítása általános kereteinek bevezetése érdekében a
teljesítményértékelési rendszerek és a kölcsönös tanulási tevékenységek
technikai elemeinek meghatározását érintő jogi aktusok elfogadásának az
Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkében
biztosított hatáskörét át kell ruházni a Bizottságra. Ennek ki kell terjednie a
módszertanra, az ÁFSz-ek teljesítményének értékelésével kapcsolatos
alapvető mennyiségi és minőségi mutatókra, az integrált közös
tanulási programhoz tartozó tanulási eszközökre, valamint a szóban forgó
kezdeményezésekben való részvétel feltételeire egyaránt. Különösen fontos, hogy
a Bizottság az előkészítő munka során megfelelően egyeztessen,
beleértve a szakértőkkel, többek között az ÁFSz-ek szakértőivel
folytatott egyeztetéseket. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi
aktusok előkészítése és kidolgozása során biztosítania kell, hogy a
vonatkozó dokumentumok egyidejűleg, időben és megfelelő módon
jussanak el az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.
(10)
Mivel az ÁFSz modellek, feladatok és a
szolgáltatások kialakítási formája igen változatos, az egyes tagállamok
önállóan nevezhetnek ki egy-egy tagot saját Állami Foglalkoztatási Szolgálatuk
felső vezetéséből az ÁFSz hálózat Irányító Testületébe. A kinevezett
tag adott esetben az érintett tagállam többi Állami Foglalkoztatási Szolgálatát
is képviseli az Irányító Testületben. Az így kinevezett tagok hatáskörének ki
kell terjednie arra, hogy döntéseket hozzanak az őket delegáló szervezetek
nevében. Annak érdekében, hogy valamennyi ÁFSz aktívan részt vehessen a hálózat
munkájában, a tevékenységeknek minden részvételi szinten nyitottaknak kell
lenniük.
(11)
Az ÁFSz hálózatnak fel kell
használnia az EU/EGT tagállamok Állami Foglalkoztatási Szolgálatai jelenlegi – a
Bizottság részéről 1997 óta támogatott – informális
tanácsadói csoportjának a tapasztalatait, és a szóban forgó tanácsadói csoport
helyébe kell lépnie. A csoport véleményét a jelen
határozat megszövegezése során is figyelembe vettük.
(12)
Az említett nem hivatalos
szakértői csoport által az „ÁFSz Stratégia 2020“ című
tanulmányban[22] kijelölt legfontosabb cselekvési területek iránymutatásul kell, hogy
szolgáljanak az ÁFSz-ek megújítására és megerősítésére kidolgozott
koncepció gyakorlati megvalósításához.
(13)
Az ÁFSz hálózatnak kölcsönös
segítséget kell biztosítania tagjai számára, és az együttműködés
fokozásával elő kell segítenie, hogy a tagjai kölcsönösen támogassák
egymást szervezeti struktúrájuk és az általuk nyújtott szolgáltatások
megújításában, különös tekintettel a tapasztalatcserére, tanulmányutakra és
személyzeti csereprogramokra.
(14)
(14)   Az ÁFSz hálózatot és
annak kezdeményezéseit a költségvetési hatóság által kijelölt
előirányzatokon belül a „Társadalmi változás és innováció programja“ PROGRESS/foglalkoztatási
szekcióján keresztül kell finanszírozni.
(15)
(15)   A
hálózat által kidolgozott, illetve a kölcsönös tanulási tevékenységek során
meghatározott, majd az egyes ÁFSz-eken belül végrehajtott projekteket
illetően a tagállamok az Európai Szociális Alapból (ESzA), a Regionális
Fejlesztési Alapból (ERFA), valamint a Horizont 2020 programból részesülhetnek
támogatásban.
(16)
(16)   A Bizottság megteszi a hálózat létrehozásához
szükséges adminisztratív intézkedéseket.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Létrehozás
Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok
(ÁFSz-ek) egész Unióra kiterjedő hálózata (a továbbiakban: Hálózat) a
2014. január 1-jétől 2020. december 31-ig tartó
időszakra kerül létrehozásra. A Hálózat a 3. cikkben meghatározott
kezdeményezéseket hajtja végre.
A Hálózat tagjai:
a)           a tagállamok által kinevezett Állami
Foglalkoztatási Szolgálatok, valamint
b)           a Bizottság.
A több önálló regionális Állami
Foglalkoztatási Szolgálatot működtető tagállamok biztosítják a
megfelelő képviseletet a Hálózat konkrét kezdeményezéseiben.
2. cikk
Célkitűzések
Az ebben a dokumentumban megfogalmazott
ösztönző jellegű intézkedés a Hálózaton keresztül elősegíti:
a)           a foglalkoztatást és az intelligens,
fenntartható és inkluzív növekedést célzó Európa 2020 stratégia és az
abban megfogalmazott kiemelt célok végrehajtását, különös tekintettel a
foglalkoztatással kapcsolatos célokra;
b)           az uniós munkaerőpiacok
hatékonyabb működését;
c)           a munkaerőpiacok mélyebb
integrációját;
d)           a fokozottabb földrajzi és
foglalkozási mobilitást;
e)           a társadalmi kirekesztődés
elleni harcot és a munkaerőpiacról kiszorult emberek integrációját.
3. cikk
A hálózat kezdeményezései
(1)          A Hálózat tevékenységéhez tartoznak különösen az alábbiak:
a)      Egész Európára kiterjedő, tényekkel
alátámasztott, illetve mennyiségi és minőségi mutatókon alapuló
teljesítményértékelési rendszereket dolgoz ki és vezet be az állami
foglalkoztatási szolgálatoknál az ÁFSz-ek teljesítményének értékelése, valamint
a megfelelő kölcsönös tanulási eszköz kidolgozása céljából végzett
adatgyűjtés érdekében. Az adatok, ismeretek és gyakorlatok terjesztése
révén aktívan közreműködik továbbá az említett tevékenységek
végrehajtásában.
b)      Együttműködés, továbbá információk,
tapasztalatok és munkatársak cseréje révén kölcsönös segítséget biztosít a
tagjai között folytatott kölcsönös együttműködés, illetve csoportos
tevékenységek formájában, beleértve a Tanács által az ÁFSz-ekkel kapcsolatban
kiadott, az egyes országokra vonatkozó ajánlások végrehajtásában nyújtott
támogatást.
c)      Elfogadja és végrehajtja a legfontosabb
területeken az ÁFSz-ek korszerűsítéséről és megerősítéséről
kialakított koncepciót.
d)      A Tanács vagy a Bizottság felkérésére
vagy saját kezdeményezés alapján jelentéseket készít a foglalkoztatási
területet illetően.
e)      Közreműködik a foglalkoztatási
területre vonatkozó szakpolitikai kezdeményezések végrehajtásában.
f)       A Hálózat elfogadja és végrehajtja a
munkamódszereire, elérendő eredményeire, illetve a teljesítményértékelési
rendszerek bevezetésével kapcsolatos egyéb részletekre kiterjedő éves
programját.
(2)          A Hálózat kidolgozza a
3. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában szereplő
kezdeményezésekkel kapcsolatos jelentéstételi mechanizmust. Ezzel a
rendelkezéssel összhangban a Hálózat tagjai éves jelentést nyújtanak be a
Hálózathoz.
4. cikk
Együttműködés
A Hálózat együttműködik a
munkaerőpiaci szereplőkkel, többek között a foglalkoztatási
szolgáltatásokat nyújtó más szervezetekkel, oly módon, hogy bevonja azokat az
őket érintő tevékenységekbe és a Hálózat tagjainak találkozóiba,
valamint az információk és adatok cseréjébe.
5. cikk
A Hálózat működése
(1)          A Hálózat irányítását az
Irányító Testület végzi, amelybe minden tagállam egy tagot és egy póttagot
nevez ki saját Állami Foglalkoztatási Szolgálata felső vezetésének tagjai
közül. A Bizottság az Irányító Testületbe egy tagot és egy póttagot nevez ki. A
rendes tagok feladatait szükség esetén a póttagok látják el.
(2)          Az Irányító Testület elnöke
és két alelnöke az ÁFSz-ek által kinevezett tagok közül kerül kinevezésre; a
Hálózatot az elnök képviseli. Az elnök
feladatait szükség esetén az alelnökök látják el.
(3)          Az Irányító Testület egyhangú
határozattal fogadja el saját ügyrendjét, amely kiterjed többek között az
Irányító Testület határozathozatali eljárásaira, valamint a Hálózat elnökének
és alelnökeinek kinevezésével és hivatali idejével kapcsolatos rendelkezésekre.
Az Irányító Testület többségi határozattal fogadja el éves munkaprogramját,
amely szabályozza a munkacsoportok létrehozását, a Hálózat ülésein használt
nyelvekre vonatkozó megállapodásokat, valamint a Hálózat által kiadásra
kerülő éves jelentéssel kapcsolatos kérdéseket.
(4)          Az Irányító Testület munkáját
a Bizottság által biztosított és a Bizottságon belül működő Titkárság
segíti. A Titkárság az elnökkel és az alelnökökkel együttműködésben
készíti elő az Irányító Testület üléseit és dolgozza ki az éves
munkaprogramot és az éves jelentést.
6. cikk
Az ösztönző jellegű intézkedéshez nyújtott pénzügyi támogatás
Az ennek a határozatnak a végrehajtásához
szükséges alapvető források a Társadalmi változás és innováció programja
keretén belül kerülnek létrehozásra; éves előirányzatait a Pénzügyi Keret
határain belül a költségvetési hatóság engedélyezi.
7. cikk
Az általános keret elfogadása
A
Bizottság a 8. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat
fogadhat el a 3. cikk (1) bekezdésében meghatározott
teljesítményértékelési és kölcsönös tanulási kezdeményezések végrehajtásának
általános kereteit illetően, beleértve az ÁFSz-ek teljesítményének
értékelésére szolgáló módszertant és az azzal kapcsolatos alapvető
mennyiségi és minőségi mutatókat, az integrált kölcsönös tanulási
programhoz tartozó tanulási eszközöket, valamint az ezekben a
kezdeményezésekben való részvétel feltételeit.

8. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)          A Bizottság az e cikkben
meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló
jogi aktus elfogadására.
(2)          A 7. cikkben említett felhatalmazást
a Bizottság az ennek a határozatnak a hatályba lépésétől számított hét
éven keresztül gyakorolhatja.
(3)          Az Európai Parlament vagy a
Tanács bármikor visszavonhatja a 7. cikkben említett felhatalmazást. A
visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A
határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését
követő napon, vagy az abban megjelölt későbbi időpontban lép
hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)          A Bizottság a felhatalmazáson
alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg
értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5)          A 7. cikk értelmében
elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az
Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését
követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt
ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően
mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy
nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács
kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
9. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság a határozat hatályba lépését
követő négy év elteltével jelentést nyújt be a határozat alkalmazásáról az
Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottságnak és a Régiók Bizottságának. A jelentés kiterjed többek között arra,
hogy milyen mértékben segítette elő a Hálózat a 2. cikkben meghatározott
célok megvalósulását, valamint hogy teljesítette-e kitűzött feladatait.

10. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
Az Európai Parlament részéről                     A
Tanács részéről
Az elnök                                                         Az
elnök
[1]               A Bizottság közleménye: Európa 2020, az intelligens,
fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája, COM(2010) 2020 végleges.
[2]               A Bizottság közleménye: új készségek és munkahelyek
programja: Európai hozzájárulás a teljes foglalkoztatáshoz, COM(2010) 682
végleges, a Bizottság közleménye: "Út a munkahelyteremtő fellendülés
felé", COM(2012) 173 végleges.
[3]               EPSCO-konklúziók, 2013. február 28.
[4]               A Tanács 2010. október 21-i 2010/707/EU határozata a
tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról,.
[5]               Az ÁFSZ-ek válságreagáló kérdőive, 2010‑2013,
Európai Foglalkoztatási Mobilitási Laboratórium.
[6]               A csoport az EU tagállamok ÁFSz szolgálataiból,
Norvégiából, Izlandból és Liechtensteinből áll (EGT).
[7]               Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok hozzájárulása az
EU 2020 stratégiához, ÁFSz 2020 Stratégiai Tanulmány, 2012.
[8]               Az ÁFSz-ek üzleti modelljeiről szóló tanulmány,
Európai Foglalkoztatási Mobilitási Laboratórium, 2012.
[9]               Az ÁFSZ-ek teljesítményértékelési rendszerei és a
földrajzi foglalkoztatási mobilitás, Ecorys 2012.
[10]             Az ÁFSz-ek szerepe a rugalmas biztonsággal kapcsolatban az
európai munkaerőpiacokon, Dán Technológiai Intézet, 2009.
[11]             A munkaerőtől elvárt készségek előre
jelzése és az emberek felkészítése az új munkakörökre – Mi az állami
foglalkoztatás szolgálatok szerepe az igényelt készségek korai megállapításában
és a munkaerő képzettségi szintjének javításában? Dán Technológiai
Intézet, 2010.
[12]             „ÁFSZ-ek közötti dialógus” az Európai Bizottság kölcsönös
tanulást támogató programja az állami foglalkoztatási szolgálatok számára,
további információk:
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=964&langId=en
[13]             Az ÁFSz-ek válságreagáló kérdőíve, 2010‑2013,
Európai Foglalkoztatási Mobilitási Laboratórium.
[14]             Az ÁFSz-ek teljesítményértékelési projektje önkéntes
projekt, melyet részben a PROGRESS finanszíroz, további információk http://www.pes-benchmarking.eu/english/about.asp?IdPageLv=1
[15]             Az EPSCO miniszterek informális találkozója Dublinban,
2013. feburár 7‑8.
[16]             HL C , , o.
[17]             HL C , , o.
[18]             EUCO 13/10, kelt: 2010/6/17.
[19]             A Bizottság közleménye: Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív
növekedés stratégiája, COM (2010) 2020, 2010. március 3.
[20]             Az EPSCO miniszterek informális ülése, Dublin,
2013. február 7‑8.
[21]             A Tanács ajánlása az ifjúsági garancia létrehozásáról
(7123/13).
[22]             Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok hozzájárulása az EU
2020 Stratégiához, PES 2020 stratégiai tanulmány, 2012.