title: Javaslat: az Európai parlament és a Tanács határozata a 76/769/EGK tanácsi irányelvnek bizonyos veszélyes anyagok és készítmények (diklór-metán) forgalomba hozatala és felhasználása tekintetében való módosításáról (a 76/769/EGK tanácsi irányelv módosítása) {SEC(2008) 192} {SEC(2008) 193}

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52008PC0080

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 14.2.2008COM(2008) 80 végleges2008/0033 (COD)Javaslat:AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATAa 76/769/EGK tanácsi irányelvnek bizonyos veszélyes anyagok és készítmények (diklór-metán) forgalomba hozatala és felhasználása tekintetében való módosításáról (a 76/769/EGK tanácsi irányelv módosítása)(előterjesztő: a Bizottság){SEC(2008) 192}{SEC(2008) 193}INDOKOLÁS1. A JAVASLAT HÁTTEREAz egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/769/EGK tanácsi irányelv egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalára és felhasználására vonatkozóan harmonizált szabályozási keretrendszert hoz létre az Európai Unióban.A 76/769/EGK irányelv a veszélyes anyagok emberi egészséget és környezetet érintő kockázatainak kezelésére szolgál. A 76/769/EGK irányelv I. mellékletében felsorolt veszélyes anyagok és készítmények csak meghatározott feltételek mellett hozhatók forgalomba és használhatók fel.A diklór-metán (DCM) által jelentett kockázatok kezelésére ajánlott, hogy az anyagot vegyék fel a 76/769/EGK irányelv I. mellékletébe.1.1. A diklór-metán, kémiai tulajdonságai és az általa jelentett kockázatok az emberi egészségre nézveA 75-09-2 CAS-számú és 200-838-9 EINECS-számú diklór-metán (DCM) színtelen, átható éteres vagy enyhén édeskés szagú, halogénezett, alifás szénhidrogén-vegyület. Elsősorban a gyógyszergyártásban, oldószerekben és kiegészítő alkalmazásokban, festékeltávolítók gyártásánál és ragasztókban használják.A létező anyagok kockázatainak értékeléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK rendelet elsőbbségi listái nem tartalmazzák a DCM-et. Ugyanakkor a festékeltávolítókban található DCM kockázatait számos tanulmány[1] értékelte, és arra a következtetésre jutottak, hogy EU-szerte kockázatcsökkentő intézkedésekre van szükség. A festékeltávolítókat – elsősorban felhólyagzott vagy repedezett – festékrétegek különböző alapokról (mindenekelőtt fémről és fáról) való eltávolítására használják. Ipari és szakmai felhasználók, illetve fogyasztók egyaránt alkalmazzák őket.A DCM emberi egészségre gyakorolt fő kockázatai gőzeihez, illetve a központi idegrendszerre gyakorolt toxikus hatásaihoz kapcsolódnak. Az elmúlt 18 évben ezek a hatások a rossz munka-/működési feltételekkel (például nem kielégítő szellőzés vagy nem megfelelő egyéni védőeszköz) párosulva számos regisztrált balesethez és halálesethez járultak hozzá az EU-ban.Az egészségügyi és környezeti kockázatok tudományos bizottsága[2] (Scientific Committee on Health and Environmental Risks, SCHER) szerint a festékeltávolítókból felszabaduló DCM-nek való kitettség aggasztó az emberi egészségre nézve, különösen a fogékonyabb népességcsoportok, például gyermekek, esetlegesen magasabb kitettsége miatt. A festékeltávolítási tevékenység során mért magas DCM-koncentrációk elfogadhatatlan kockázatot jelentenek az emberi egészségre.A piacon máris elérhetők a DCM-alapúakkal szemben alternatívát nyújtó festékeltávolítók: fizikai / mechanikai eltávolítás, pirolitikus / hő hatására történő eltávolítás és – a DCM-től eltérő vegyi anyagokkal történő – kémiai eltávolítás. Legszélesebb körben az alternatív vegyi festékeltávolítók használata terjedt el, ezeknek azonban megvan a maguk veszélyességi profilja, így – koncentrációjuktól és összetételüktől függően – szintén kockázatot jelenthetnek a felhasználóra nézve.A Bizottság, a tagállamok és a többi érdekelt fél között négy éve folynak megbeszélések. Bár a DCM-hez társított kockázatokról és az alternatívák biztonságáról igen erősen eltérnek a vélemények, a DCM kockázatainak csökkentése érdekében sikerült megállapodásra jutni a forgalmazás és a felhasználás 76/769/EGK irányelv szerinti korlátozásának szükségességéről.1.2. Az EU-jogszabállyal elérni kívánt hatásokMivel korlátozni szükséges a DCM-alapú festékeltávolítók ipari, szakmai és fogyasztói felhasználása során fennálló kockázatokat, bizonyos korlátozásokat kell alkalmazni a forgalomba hozatallal és a felhasználással kapcsolatban. Ez a határozat a 76/769/EGK irányelv I. mellékletét módosítaná a diklór-metán hozzáadásával, ami harmonizált szabályok alkalmazását biztosítja közösségi szinten.Az Európában az elmúlt 18 évben a DCM-alapú festékeltávolítók használatához köthető halálesetek legnagyobb része olyan ipari és szakmai felhasználásokhoz kapcsolódott, ahol nem volt kielégítő a szellőzés, és nem alkalmazták megfelelően az egyéni védőeszközt.Az ipari létesítményekben végzett tevékenységek során be kell tartani néhány kötelező követelményt, például a dolgozók kitettségének csökkentése végett megfelelő védőkesztyűt kell használni, helyi szellőztetést vagy független légellátású légzésvédő eszközt kell telepíteni, illetve módosítani kell a festékeltávolítót tartalmazó merítőkádat.A szakmai felhasználást általában be kell tiltani, de a tagállamok dönthetnek úgy is, hogy területükön engedélyezik a további felhasználást kifejezetten ilyen engedélyt kapott szakembereknek, ha úgy vélik, hogy a DCM helyettesítése különösen bonyolult vagy nem megfelelő. Az engedélyek kiadását specifikus képzési követelményekhez kell kötni.A kockázatok kiküszöbölésére irányuló egyetlen hatékony intézkedésként a DCM-tartalmú festékeltávolítók fogyasztói felhasználásra történő forgalomba hozatalának teljes betiltását kell alkalmazni.2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI ÉS A HATÁSVIZSGÁLAT2.1. Konzultációk2004-ben a Bizottság megbeszélésekbe kezdett a 76/769/EGK irányelv végrehajtásáért felelős bizottsági munkacsoport (a továbbiakban: korlátozás-munkacsoport) ülésein. A Bizottság 2005 novemberében fórumot szervezett a festékeltávolító anyagokról, amelyen a DCM-alapú és az alternatív festékeltávolítók gyártói vettek részt. Mivel továbbra is különbözött az ágazat és a hatóságok véleménye, a Bizottság újabb tanulmányt rendelt, hogy még több információ gyűljék össze a DCM-alapú festékeltávolítók forgalmazásának és felhasználásának esetleges közösségi szintű korlátozásaiból fakadó hatások értékeléséhez.Ennek a tanulmánynak[3] az ajánlásait a korlátozás-munkacsoport 2007. július 3-i ülésén vitatta meg. Az ülésre meghívták a következőket (vagy konzultáltak velük): a DCM további használatát támogató és az alternatívák mellett álló cégeket, az Európai Fogyasztóvédelmi Szervezetet (BEUC), az Bánya,- Energia- és Vegyipari Szakszervezetek Európai Szövetségét (EMCEF) és az Európai Szakszervezeti Szövetséget (ETUC).2.2. HatásvizsgálatA részletes hatásvizsgálatot 2007. október 5-én küldték el a hatásvizsgálati testületnek, amely 2007. november 9-én fejezte ki véleményét. A hatásvizsgálat végleges változatában a hatásvizsgálati testület minden észrevétele (hatásvizsgálati minőségi ellenőrzőlista és végleges vélemény) szerepel[4].A „semmi cselekvés” lehetőségétől kezdve az ágazat által tett önkéntes lépéseken át a jogszabályi korlátozásokig számos lehetőséget értékeltek, és a három felhasználói kategória esetében az alábbiak a leghatásosabb és -hatékonyabb opciók:-  Ipari felhasználásDCM-alapú festékeltávolítókkal végzett tevékenységeket kizárólag olyan ipari létesítményekben szabad végezni, ahol a személyzet védelmére kötelező követelmények vannak érvényben, például megfelelő kesztyűk, légelszívás vagy légzőkészülékek és a festékeltávolítót tartalmazó merítőkádakra vonatkozó műszaki óvintézkedések. Ezek az intézkedések tovább fogják támogatni a dolgozókat védő jogszabályok betartatását, mivel hatásosan csökkentik a DCM-kitettséget és így a balesetek és halálesetek számát.-  Szakmai felhasználásÁltalában be kell tiltani azt, hogy szakemberek nem ipari körülmények között DCM-alapú festékeltávolítót használjanak, de a tagállamok dönthetnek úgy is, hogy területükön engedélyezik a további felhasználást kifejezetten ilyen engedélyt kapott szakembereknek, ha úgy vélik, hogy a DCM helyettesítése különösen bonyolult vagy nem megfelelő. Ez az intézkedés a tagállamokra és az érdekelt vállalatokra hárítja mindazt a felelősséget és adminisztrációs terhet, amelyet egy képzési és engedélyezési rendszer megfelelő intézkedésekkel történő felállítása és ellenőrzése jelent. A balesetek és halálesetek száma mindazonáltal csökkenni fog.-  Fogyasztói felhasználásA fogyasztókra leselkedő veszélyek kiküszöbölésének egyetlen hatékony módja a DCM-alapú festékeltávolítók fogyasztói felhasználású forgalomba hozatalának megtiltása. Lehetetlen lenne a „csináld magad” alkalmazások során átfogóan figyelemmel kísérni a fogyasztói viselkedést, vagy biztosítani a megfelelő képzést és a szükséges védőeszköz használatát.3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI3.1. JogalapA javaslat jogalapja a Szerződés 95. cikke.A határozat a DCM-alapú festékeltávolítók forgalomba hozatalának három kategóriájára (ipari, szakmai és fogyasztói) állapít meg szabályokat.Ezen kívül egységes szabályokat állapítana meg a DCM-alapú festékeltávolítók forgalmazására, és megszüntetné a tagállamok eltérő jogi szabályozásából fakadó kereskedelmi akadályokat. A 76/769/EGK irányelv javasolt módosítása javítaná a belső piac működésének feltételeit, és garantálná az emberi egészség védelmének magas szintjét.3.2. A szubszidiaritás és arányosság elveAz egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásáról szóló 76/769/EGK tanácsi irányelv célja harmonizált szabályozási keretrendszer létrehozása az Európai Unióban, illetve a Közösségen belüli kereskedelmet akadályozó eltérő nemzeti jogi szabályozás megszüntetése. Ez tagállami szinten hozott intézkedésekkel nem érhető el.Az összes felhasználási kategória minden költségét és hasznát figyelembe véve és a végső célt, az emberi egészség védelmét tekintve az ebben a határozatban javasolt intézkedések arányosak is.3.3. Az eszköz megválasztásaA Bizottság a 76/769/EGK tanácsi irányelv mellett döntött, mint ami a legjobb eszköz a belső piac megóvásához és egyben az emberi egészség és a környezet magas szintű védelmének biztosításához. Ezért összhangban van a Szerződés 95. cikkének (3) bekezdésével.A 76/769/EGK irányelvet 2009. június 1-jén hatályon kívül helyezi a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet. A 76/769/EGK irányelv I. mellékletének e határozat értelmében tervezett módosítása 2009. június 1. után alkalmazandó, és az 1907/2006/EK rendelet XVII. mellékletébe kerül bevezetésre.A 76/769/EGK irányelv I. mellékletének módosítására a határozat célravezetőbb eszköz, mint az irányelv, mert a javasolt korlátozások nemzeti jogba való átültetése alig pár hónappal a 76/769/EGK irányelv hatályon kívül helyezése előtt fejeződne be. Az átültetés így semmilyen haszonnal nem járna. Ebben a helyzetben a határozat megfelelőbb jogi eszköz, mint az irányelv.4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATEz a határozat nincs hatással a költségvetésre.2008/0033 (COD)Javaslat:AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATAa 76/769/EGK tanácsi irányelvnek bizonyos veszélyes anyagok és készítmények (diklór-metán) forgalomba hozatala és felhasználása tekintetében való módosításáról (a 76/769/EGK tanácsi irányelv módosítása)(EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára[5],tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[6],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően[7],mivel:(1) A diklór-metán (a továbbiakban: DCM) által az emberi egészségre jelentett veszélyeket több tanulmány[8] is értékelte, és arra a következtetésre jutottak, hogy EU-szerte kockázatcsökkentő intézkedésekre van szükség az ipari, szakmai és fogyasztói DCM-használat közben az emberi egészségre leselkedő veszélyek csökkentése érdekében. A tanulmányok eredményeit értékelte a Bizottság toxicitási, ökotoxicitási és környezetvédelmi tudományos bizottsága (CSTEE, később SCHER), amely megerősítette, hogy a festékeltávolítókból felszabaduló DCM-nek való kitettség aggasztó az emberi egészségre nézve[9].(2) Annak érdekében, hogy az egészség védelme minden felhasználási kategóriában (ipari, szakmai és fogyasztói) magas szintű legyen, korlátozni kell a DCM-alapú festékeltávolítók forgalmazását és felhasználását.(3) A DCM-alapú festékeltávolítókat a fogyasztók házilag festék, lakk és zománc eltávolítására használják, kül- és beltéren egyaránt. A fogyasztók DCM-felhasználásának biztonsága képzéssel vagy figyelemmel kíséréssel nem biztosítható. Ezért a fogyasztókra irányuló veszélyek kiküszöbölésére irányuló egyetlen hatásos és arányos intézkedés a DCM-alapú festékeltávolítók forgalmazásának és felhasználásának betiltása.(4) A DCM-et tartalmazó festékeltávolítók ellátási láncában a forgalomból való fokozatos kivonás arányos biztosítása érdekében különböző dátumokat kell rögzíteni az első forgalomba helyezés, illetve a nagyközönségnek és a szakmai felhasználóknak történő végső értékesítés megtiltására.(5) Mivel a fogyasztók a szakmai és ipari felhasználók ellátási láncán keresztül a tiltás ellenére is hozzájuthatnak DCM-alapú festékeltávolítókhoz, a terméken figyelmeztető mondatot kell elhelyezni.(6) Az Európában az utóbbi 18 évben regisztrált ipari és szakmai felhasználások alkalmával bekövetkezetett halálesetek elsősorban a nem kielégítő szellőzésnek, a nem megfelelő egyéni védőeszköznek, a nem megfelelő merítőkádak használatának és a hosszas DCM-kitettségnek tulajdoníthatók. Ezért a szakmai és ipari felhasználások alkalmával felmerülő kockázatok ellenőrzése és csökkentése végett korlátozásokat kell bevezetni.(7) A szakmai felhasználókra általában kiterjednek a munkavállalók védelmére vonatkozó jogszabályok rendelkezései. Azonban sok szakmai tevékenységre gyakran az ügyfél által meghatározott helyszínen kerül sor, ahol sokszor nem érvényesül az egészségi kockázatok kezelésére, ellenőrzésére és csökkentésére vonatkozó összes megfelelő intézkedés. Az önfoglalkoztató munkavállalókra ráadásul nem terjednek ki a munkavállalók védelmére vonatkozó jogszabályok, és megfelelő képzésre lenne szükségük, mielőtt DCM-alapú szerekkel festékeltávolító tevékenységeket végeznének.(8) A DCM-alapú festékeltávolítóknak a szakmai felhasználók számára történő forgalomba helyezését és általuk történő felhasználását ezért – egészségük védelme, illetve a halálesetek és a nem halálos balesetek számának csökkentése érdekében – meg kell tiltani. Mindazonáltal ha a DCM helyettesítése különösen bonyolultnak vagy nem megfelelőnek bizonyul, a tagállamoknak lehetőséget kell kapniuk, hogy külön erre engedélyezett szakmai felhasználók számára továbbra is engedélyezhessék a DCM felhasználást. A tagállamok felelőssége, hogy kiadják és figyelemmel kísérjék ezeket az engedélyeket, amelyeknek a különleges feltételekre vonatkozó kötelező képzésen kell alapulniuk.(9) Az ipari tevékenységek során regisztrált halálesetek és nem halálos balesetek száma a munkahelyi jogszabályok nem megfelelő betartatását jelzi. A DCM-kitettség továbbra is magas, így az ipari létesítményekben dolgozókra további kockázatcsökkentő intézkedéseknek kell vonatkoziuk. Olyan megelőző intézkedéseket kell elfogadni, mint például a munkahely jó szellőzése, a megfelelő személyes védőfelszerlés és a merítőkádak utólagos módosítása.(10) Az egyéni védőeszközöknek meg kell felelnie az egyéni védőeszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1989. december 21-i 89/686/EGK irányelv[10] előírásainak.(11) A 76/769/EGK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.(12) Az irányelv nem sérti a munkavállalók védelmére vonatkozó minimumkövetelményeket meghatározó közösségi jogszabályokat, így a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelvet[11], valamint az ezen alapuló egyedi irányelveket, különösen a munkájuk során rákkeltő anyagokkal és mutagénekkel kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók védelméről (hatodik egyedi irányelv a 89/391/EGK tanácsi irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) (kodifikált változat) szóló, 2004. április 29-i 2004/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet[12] és a munkájuk során vegyi anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók egészségének és biztonságának védelméről (tizennegyedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) szóló, 1998. április 7-i 98/24/EK tanácsi irányelvet[13].ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA 76/769/EGK irányelv I. melléklete e határozat mellékletének megfelelően módosul.2. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.3. cikkEnnek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.Az Európai Parlament részéről a Tanács részérőlAz elnök az elnökMELLÉKLETA 76/769/EGK irányelv I. melléklete a következő xx ponttal egészül ki:„(xx) Diklór-metán CAS-szám: 75-09-2 EINECS-szám: 200-838-9 | [E határozat hatályba lépésétől számított 12 hónap]-tól/-től diklór-metánt legalább 0,1 tömegszázalékos koncentrációban tartalmazó festékeltávolító nem bocsátható első alkalommal forgalomba a nagyközönség vagy szakmai felhasználók számára, [e határozat hatályba lépéstől számított 24 hónappal]-tól/-től pedig nem is forgalmazható számukra. Az 1. ponttól eltérően a tagállamok engedélyezhetik diklór-metánt tartalmazó festékeltávolító eladását engedélyezett szakmai felhasználóknak. A 2. pontban említett engedélyt diklór-metánt tartalmazó festékeltávolító biztonságos felhasználásra kiképzett szakmai felhasználók kaphatják meg. a képzés a következőkre terjed ki: egészségi kockázatok tudatosítása, értékelése és kezelése, megfelelő szellőzés használata, megfelelő egyéni védőeszközök használata[14]. Diklór-metánt legalább 0,1 tömegszázalékos koncentrációban tartalmazó festékeltávolító akkor használható ipari létesítményekben, ha a következő feltételek teljesülnek: hatásos légelszívás vagy független légellátású légzésvédő eszköz[15], zárt merítőkádak a festékeltávolító folydéknak, használaton kívül lefedve, megfelelő védőkesztyű a dolgozóknak[16]. A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó közösségi jogszabályok sérelme nélkül, a 0,1 tömegszázaléknál több diklór-metánt tartalmazó festékeltávolítókon [a határozat hatálybalépését követő 24 hónappal]-tól/-től olvashatóan és eltávolíthatatlanul fel kell tüntetni a következő szöveget: „kizárólag ipari és szakmai felhasználásra”.” |1.  [1] Methylene chloride: Advantages and drawbacks of possible market restrictions in the EU (a TNO-STB tanulmánya, véglegesítve 1999 novemberében); Effectiveness of vapour retardants in reducing risks to human health from paint strippers containing dichloromethane (ETVAREAD szakértői csoport, a végleges jelentést 2004 áprilisában tették közzé); Impact assessment of potential restrictions on the marketing and use of dichloromethane in paint stripper (az RPA tanulmánya, amelyet 2007 áprilisában véglegesítettek). Letölthetők a következő oldalról: http://ec.europa.eu/enterprise/chemicals/studies_en.htm[2] Scientific Committee on Health and Environmental Risks opinion on “Effectiveness of vapour retardants in reducing risks to human health from paint stripper containing dichloromethane” ETVAREAD final report April 2004. A SCHER 4. plenáris ülésén fogadta el, 2005. március 18-án. http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_scher/scher_opinions_en.htm[3] Impact assessment of potential restrictions on the marketing and use of dichloromethane in paint stripper. (Az RPA 2007 áprilisában véglegesített tanulmánya.) http://ec.europa.eu/enterprise/chemicals/studies_en.htm[4] Bizottsági munkadokumentum: „Hatásvizsgálti jelentés” elérhető a következő címen: http://ec.europa.eu/enterprise/chemicals/studies_en.htm[5] HL C […]., […]., […]. o.[6] HL C […]., […]., […]. o.[7] HL C […]., […]., […]. o.[8] Methylene chloride: Advantages and drawbacks of possible market restrictions in the EU (a TNO-STB tanulmánya, véglegesítve 1999 novemberében); Effectiveness of vapour retardants in reducing risks to human health from paint strippers containing dichloromethane (ETVAREAD szakértői csoport, a végleges jelentést 2004 áprilisában tették közzé); Impact assessment of potential restrictions on the marketing and use of dichloromethane in paint stripper (az RPA tanulmánya, amelyet 2007 áprilisában véglegesítettek). Letölthetők a következő oldalról: http://ec.europa.eu/enterprise/chemicals/studies_en.htm[9] Scientific Committee on Health and Environmental Risks opinion on Effectiveness of vapour retardants in reducing risks to human health from paint strippers containing dichloromethane. ETVAREAD Final Report 01 April 2004. A SCHER 4. plenáris ülésén fogadta el, 2005. március 18-án. http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_scher/scher_opinions_en.htm[10] HL L 399., 1989.12.30., 18. o.[11] HL L 183., 1989.6.29., 1. o. Az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított irányelv.[12] HL L 158., 2004.4.30., 50. o.[13] HL L 131., 1998.5.5., 11. o.[14] Az egyéni védőeszközöknek meg kell felelniük a 89/686/EGK tanácsi irányelv előírásainak.[15] A légzésvédő eszközöknek meg kell felelniük a 89/686/EGK tanácsi irányelv előírásainak.[16] A védőkesztyűknek meg kell felelniük a 89/686/EGK tanácsi irányelv előírásainak.


				|

		52013PC0152

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet keretében a háztartási alkalmazottak méltányos módon történő foglalkoztatása tárgyában 2011-ben elfogadott 189. sz. egyezménynek az Európai Unió érdekében történő megerősítésével összefüggésben a tagállamoknak adott felhatalmazásról /* COM/2013/0152 final - 2013/0085 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Ez a javaslat lehetővé teszi a tagállamok
számára, hogy törvényesen megerősítsék a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet
keretében a háztartási alkalmazottak méltányos módon történő
foglalkoztatása tárgyában 2011-ben elfogadott 189. sz. egyezményt (a
továbbiakban: Egyezmény).
Az Egyezmény, amely globális foglalkoztatási
minimumkövetelményeket állapít meg a háztartási alkalmazottak védelme
érdekében, 2011. június 16-án, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 100. ülésén
került elfogadásra, és várhatóan 2013 szeptemberében fog hatályba lépni.
2012 decemberéig az Egyezményt az ILO részes
felei közül három állam erősítette meg. Az Egyezmény azon ILO-egyezmények
közé tartozik, amelyeket az ILO naprakésznek tart, és ezért aktívan támogat.
Az Európai Unió (EU) mind belsőleg, mind
külkapcsolataiban elkötelezte magát az úgynevezett „méltányos munka” program
támogatása mellett. A munkaügyi normák központi helyet foglalnak el a méltányos
módon történő foglalkoztatás biztosításában. Az ILO-egyezmények tagállamok
általi megerősítése fontos jelzést ad az Unió azon következetes
politikájáról, amely arra törekszik, hogy a munkaügyi normák világszerte
javuljanak.
Emellett az emberkereskedelem felszámolására
irányuló EU-stratégia[1]
keretében a Bizottság sürgette, hogy a tagállamok megerősítsenek minden
olyan nemzetközi dokumentumot, megállapodást és jogi kötelezettséget, amely
segíti az emberkereskedelem ügyének eredményesebb, összehangoltabb és
egységesebb kezelését. Ebbe a körbe tartozik az Egyezmény is.
Ezért az EU szintjén minden jogi
természetű akadályt meg kell szüntetni annak érdekében, hogy a tagállamok
megerősíthessék az Egyezményt, amelynek tartalma a jelenleg hatályos uniós
szabályozás fényében nem ad okot aggodalomra.
Az Egyezmény rendelkezéseinek célja a
háztartási alkalmazottakkal szembeni visszaélések elleni küzdelem és a
háztartási alkalmazottak kizsákmányolásának visszaszorítása. Az Egyezmény 1.
cikke értelmében háztartási alkalmazott minden olyan személy, aki munkaviszony
keretében háztartási munkát végez („háztartási munka”: egy vagy több háztartásban
vagy háztartás számára végzett munka). Az
Egyezmény olyan intézkedések megtételére kötelezi az ILO tagállamait, amelyek
révén a háztartási alkalmazottak foglalkoztatásában megelőzhető az
erőszak és a gyermekmunka. A 3. cikk a háztartási alkalmazottak
munkaviszonyához kapcsolódó alapvető jogok védelme érdekében arra szólítja
fel az Egyezmény részes államait, hogy hozzák meg mindazokat az intézkedéseket,
amelyeket az Egyezmény a munka világára vonatkozó alapvető elvek és jogok
tiszteletben tartása, elősegítése és érvényesülése érdekében meghatároz.
Az ezt követő rendelkezések egyebek mellett kötelezik az ILO tagállamait:
·
a háztartási alkalmazottként foglalkoztatható
személyek minimális életkorának rögzítésére és a 18. életévüket be nem töltött
személyek védelmét szavatoló biztosítékok létrehozására,
·
a visszaélések és az erőszak
megelőzésére,
·
a tisztességes szerződési feltételek
és a méltányos foglalkoztatási körülmények biztosítására,
·
annak biztosítására, hogy a munkavállalók
tájékoztatást kapjanak foglalkoztatásuk feltételeiről és
részleteiről,
·
a külföldről való
munkaerő-felvétel szabályozására és a szabad mozgás biztosítására,
·
a háztartási alkalmazottak és más munkavállalók
közötti egyenlő bánásmód biztosítására a javadalmazás és az egyéb
juttatások területén,
·
a magánszektorbeli munkaközvetítő ügynökségek
szabályozására és felügyeletére, valamint
·
egy külön ezzel a területtel foglalkozó
panaszkezelési mechanizmus kialakítására.
Az Egyezmény az uniós jog olyan területeit
érinti, amelyeken a szabályozás foka már magas szintet ért el.
Az Egyezmény elsősorban szociálpolitikai
kérdésekkel foglalkozik. Ezen a területen az uniós jog szabályozza a munkahelyi
biztonság és egészségvédelem minimumkövetelményeit, a fiatal személyek
munkahelyi védelmét, a várandós, a gyermekágyas és a szoptató anyák védelmét,
az írásos tájékoztatási kötelezettséget, a munkaidő szervezését, a
bevándorlást és a munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzést.[2]
Az Egyezmény a hátrányos megkülönböztetés
elleni küzdelem területét is tárgyalja. Itt az uniós jog szabályozza a
foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmódot, a
nemek közötti egyenlőséget, illetőleg a várandós, a gyermekágyas és a
szoptató anyák védelmét.[3]
Az Egyezmény a büntetőügyekben folytatott
igazságügyi együttműködés, valamint a menekültügy és a bevándorláspolitika
egyes kérdéseit is érinti. Ezeken a területeken az uniós jog szabályozza az
emberkereskedelem megelőzését és az ellene folytatott küzdelmet,
illetőleg a munkáltatókkal szembeni szankciókat.[4]
Az Egyezmény 8. cikke a migráns háztartási alkalmazottak
védelmével foglalkozik, és ezen keresztül egyes vonatkozásaiban érinti
munkavállalóknak az uniós jogban biztosított szabad mozgását.[5]
2.           AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK
EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLATOK
Tárgytalan.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
Az Európai Unió Bírósága által az EU
külpolitikai hatáskörével kapcsolatban kidolgozott szabályok[6] szerint a
Nemzetközi Munkaügyi Szervezet egyezményeinek megkötése és megerősítése
tekintetében az a helyzet áll fenn,[7]
hogy a tagállamok saját hatáskörben a Tanács előzetes engedélye nélkül nem
dönthetnek olyan egyezmények megerősítéséről, amelyeknek bizonyos
részei az Unió hatáskörébe tartoznak.
Ugyanakkor az Európai Unió nem erősítheti
meg az ILO-egyezményeket, mert az ilyen típusú egyezményeknek csak államok
lehetnek részes felei.
Ennek megfelelően amennyiben egy
megállapodás vagy szerződés tárgya részben az Unió és részben a tagállamok
hatáskörébe tartozik, az Unió intézményeinek és a tagállamoknak meg kell
tenniük minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy az egyezmény
megerősítésében és az egyezményből fakadó kötelezettségvállalások
teljesítésében történő együttműködés a lehető legjobban
biztosított legyen.[8]
Az elmúlt évtized folyamán elfogadott három
ILO-egyezmény tekintetében, amelyeknek egyes részei az Unió hatáskörébe
tartoznak, a Tanács a fentieknek megfelelően felhatalmazta a tagállamokat
arra, hogy az Unió érdekében az Unió hatáskörébe tartozó részeket
megerősítsék.[9]
A Bizottság emellett javaslatot fogadott el egy újabb ilyen tanácsi határozat
elfogadása érdekében, amely a vegyi anyagokat szabályozó 170. sz. egyezményre
vonatkozik.[10]
A háztartási alkalmazottak foglalkoztatását
szabályozó 189. sz. egyezmény kapcsán megállapítható, hogy a szociálpolitika
különböző területein, valamint a hátrányos megkülönböztetés elleni
küzdelem, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés,
illetőleg a menekültügy és a bevándorláspolitika területén az Egyezményben
szabályozott kérdésekben a szabályozás foka mára olyan magas szintet ért el,
hogy a tagállamok külkapcsolataikban e tekintetben többé nem képesek szuverén
módon fellépni.[11]
Az EUMSZ 153. cikke alapján a területen elfogadott uniós szabályozás a legtöbb
esetben részletesebb, mint az Egyezményben megállapított általános elvek. Az
Egyezmény általános elvei és az uniós jogok között nem áll fenn ellentmondás,
és nincs olyan eset, hogy az Egyezmény rendelkezései beleütköznének az uniós
jogban e területeken előírt minimumkövetelményekbe.
Az ILO alapokmánya 19. cikkének (8)
bekezdésével összhangban az Egyezmény minimumkövetelményeket határoz meg, ami
azt jelenti, hogy a nemzeti végrehajtás során az Egyezményben előírtaknál
szigorúbb normák is felállíthatók.
A munkavállalók védelmére és a
munkavállalókkal való egyenlő bánásmódra vonatkozóan az Egyezményben
megállapított szabályok és az e területre vonatkozó uniós szabályozás
minimumkövetelményei között nincs szemléletbeli ellentmondás. Ez azt jelenti,
hogy az Unió intézkedései szigorúbbak lehetnek az ILO normáinál, és viszont.[12]
Az Egyezmény egyik cikke a migráns háztartási
alkalmazottak védelmére vonatkozik (8. cikk), és mint ilyen hatással lehet a
munkavállalók szabad mozgására – ez a terület azonban az Unió kizárólagos
hatáskörébe tartozik.[13]
Az Egyezménynek mindazonáltal nem kiemelt célja az Unió kizárólagos hatáskörébe
tartozó kérdések szabályozása. Az Egyezmény 8. cikkének (2) bekezdése
kifejezetten kimondja, hogy a leendő munkavállalónak az országhatárok
átlépése előtt átadandó írásos ajánlat követelménye nem vonatkozik a
regionális gazdasági integrációk területeire. Ez a rendelkezés mindenfajta
ütközés lehetőségét kizárja az Egyezmény és az EUMSZ 45. cikkében és a
492/2011/EU rendeletben a munkavállalók szabad mozgása vonatkozásában megállapított
uniós szabályozás között. Ebből következően az Egyezmény e területre
vonatkozó rendelkezései nem összeegyeztethetetlenek az uniós joggal.
Ennek megfelelően e javaslatnak az a
célja, hogy a tagállamok felhatalmazást kapjanak az Egyezmény uniós hatáskörbe
tartozó részeinek az Unió érdekében történő megerősítésére.
A javaslat jogalapja az Európai Unió
működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (6) bekezdése,
amely az analógia elve alapján alkalmazandó, összefüggésben az EUMSZ 153.
cikkével, amely a munkavállalók munkakörülményeinek védelmét és javítását célzó
uniós jogi aktusok első számú jogalapját adja.
2013/0085 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet keretében a
háztartási alkalmazottak méltányos módon történő foglalkoztatása tárgyában
2011-ben elfogadott 189. sz. egyezménynek az Európai Unió érdekében
történő megerősítésével összefüggésben a tagállamoknak adott
felhatalmazásról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 153. cikkére,
összefüggésben 218. cikke (6) bekezdése a) pontjának v. alpontjával és 218.
cikke (8) bekezdésének első albekezdésével,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament
egyetértésére,[14]
mivel:
(1)       Az Európai Parlament, a
Tanács és a Bizottság támogatja a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet által
naprakésznek nyilvánított nemzetközi munkaügyi egyezmények megerősítését,
hozzájárulva ezzel az Európai Unió azon erőfeszítéseinek sikeréhez,
amelyek keretében mindenki számára méltányos munkavégzési feltételek
biztosítására törekszik mind az Unión belül, mind azon kívül, és amelynek
fontos szempontja a dolgozók munkakörülményeinek védelme és javítása.
(2)       A Nemzetközi Munkaügyi
Szervezet (ILO) keretében a háztartási alkalmazottak méltányos módon
történő foglalkoztatása tárgyában 2011-ben elfogadott 189. sz.
egyezményben (a továbbiakban: Egyezmény) foglalt legtöbb szabály sok
tekintetben már ma is része a szociálpolitika,[15] a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem,[16] a
büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés,[17] valamint
a menekültügy és a bevándorláspolitika[18] területén elfogadott uniós szabályozásnak.
(3)       Az Egyezménynek a migráns
háztartási alkalmazottak védelmére vonatkozó rendelkezései érinthetik a munkavállalók
szabad mozgását; ez a terület az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.[19]
(4)       Ebből adódóan az
Egyezmény egyes részei az Unió hatáskörébe tartoznak, ezért a tagállamok e
részek vonatkozásában az Unió intézményeinek keretein kívül nem vállalhatnak
kötelezettségeket.[20]
(5)       Az Európai Unió nem
erősítheti meg az Egyezményt, mert annak kizárólag államok lehetnek részes
felei.
(6)       Ebben a helyzetben az
Egyezmény megerősítése tekintetében a tagállamoknak és az Unió
intézményeinek együtt kell működniük.
(7)       A Tanácsnak ezért fel kell
hatalmaznia a munkakörülmények területén elfogadott uniós szabályozás
minimumkövetelményeinek hatálya alá tartozó tagállamokat arra, hogy az Európai
Unió érdekeinek megfelelően megerősítsék az Egyezményt,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Azon részek vonatkozásában, amelyek a
Szerződések által az Unióra átruházott hatáskörökbe tartoznak, a
tagállamok felhatalmazást kapnak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO)
keretében a háztartási alkalmazottak méltányos módon történő foglalkoztatása
tárgyában 2011-ben elfogadott 189. sz. egyezmény megerősítésére.
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               Az
emberkereskedelem felszámolására irányuló európai uniós stratégia (2012–2016),
COM(2012) 286, 2012. június 19.
[2]               89/391/EGK
irányelv, 94/33/EGK irányelv, 91/533/EGK irányelv, 2003/88/EK irányelv,
2011/98/EU irányelv, 2008/104/EK irányelv.
[3]               2000/78/EK
irányelv, 2000/43/EK irányelv, 2006/54/EK irányelv, 92/85/EGK irányelv.
[4]               2011/36/EK
irányelv, 2009/52/EK irányelv.
[5]               EUMSZ 45.
cikk, 492/2011/EU rendelet.
[6]               A
Bíróságnak a 22/70. sz. AETR-ügyben 1971. március 31-én hozott ítélete, EBHT
1971., 263. o. Lásd még az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdését, amely jogszabályi
formában is rögzíti ezeket az elveket.
[7]               A Bíróság
1993. március 19-i 2/91. sz. véleménye a vegyi anyagokat szabályozó 170. sz.
egyezményről, EBHT 1993., I-1061. o.
[8]               A Bíróság
2/91. sz. véleménye, uo., 36., 37., és 38. pont.
[9]               Az elmúlt
évtizedben a Tanács három olyan határozatot fogadott el, amelyben
ILO-egyezmények megerősítésére hatalmazza fel a tagállamokat: a Tanács
2005. április 14-i határozata a tagállamok felhatalmazásáról a Nemzetközi
Munkaügyi Szervezet tengerészek személyazonossági okmányairól szóló
egyezményének (185. egyezmény) az Európai Közösség érdekében történő
megerősítésére (HL L 136., 2005.5.30., 1. o.); a Tanács 2007. június 7-i
határozata a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet 2006. évi
tengerészeti munkaügyi egyezményének az Európai Közösség érdekében történő
megerősítésére való felhatalmazásáról (HL L 161., 2007.6.22., 63. o.); a
Tanács 2010. június 7-i határozata a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi
Szervezet 2007. évi halászati munkaügyi egyezményének (188. sz. egyezmény) az
Európai Unió érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról
(HL L 145., 2010.6.11., 12. o.).
[10]             COM(2012) 677,
2012. november 20.
[11]             A Bíróság
2/91. sz. véleménye, 25. és 26. pont.
[12]             A Bíróság
2/91. sz. véleménye, 18. pont.
[13]             EUMSZ 45.
cikk, 492/2011/EU rendelet.
[14]             HL C […],
[…], […] o.
[15]             Különös
tekintettel a munkahelyi biztonságról és egészségvédelemről szóló
89/391/EGK irányelvre, a fiatal személyek munkahelyi védelméről szóló
94/33/EK irányelvre, a várandós, a gyermekágyas és a szoptató anyák védelméről
szóló 92/85/EGK irányelvre, az írásos tájékoztatási kötelezettségről szóló
91/533/EGK irányelvre, a munkaidő-szervezésről szóló 2003/88/EK
irányelvre, valamint a munkaerő-kölcsönzés keretében történő
munkavégzésről szóló 2008/104/EK irányelvre.
[16]             Különös
tekintettel a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő
bánásmódról szóló 2000/78/EK irányelvre, a nemek közötti
egyenlőségről szóló 2006/54/EK irányelvre, valamint a várandós, a
gyermekágyas és a szoptató anyák védelméről szóló 92/85/EGK irányelvre.
[17]             Különös
tekintettel az emberkereskedelem megelőzéséről és az ellene
folytatott küzdelemről, valamint az áldozatok védelméről szóló
2011/36/EU irányelvre.
[18]             Különös
tekintettel a munkáltatókkal szembeni szankciókról szóló 2009/52/EK irányelvre,
valamint az összevont engedélyről szóló 2011/98/EU irányelvre.
[19]             EUMSZ 45.
cikk, 492/2011/EU rendelet.
[20]             Az Európai
Bíróság 1993. március 19-i 2/91. sz. véleménye, EBHT 1993., I-1061. o., 26.
pont.


				|

		52013PC0390

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Máltán fennálló túlzott hiányról /* COM/2013/0390 final - 2013/0179 (NLE) */

			   	2013/0179 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a Máltán fennálló túlzott hiányról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (6)
bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel a Málta által tett észrevételekre,
mivel:
(1)       Az Európai Unió
működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 126. cikke szerint a
tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
(2)       A Stabilitási és Növekedési
Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez
vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén
alapul.
(3)       Az EUMSZ 126. cikke szerinti
túlzott hiány esetén követendő eljárás, amelyet a túlzott hiány esetén
követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló
1467/97/EK tanácsi rendelet[1]
(amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része) részletez, előírja, hogy
a túlzott hiány fennállását határozatban kell megállapítani. A
Szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv további rendelkezéseket állapít meg a túlzott hiány
esetén követendő eljárás végrehajtásához. A 479/2009/EK tanácsi rendelet[2] megállapítja az említett
jegyzőkönyv rendelkezéseinek alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat
és meghatározásokat.
(4)       Az EUMSZ 126. cikkének (5)
bekezdése értelmében, ha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy egy tagállamban
túlzott hiány áll fenn vagy következhet be, erről véleményt küld az
érintett tagállamnak, amelyről tájékoztatja a Tanácsot. Az EUMSZ 126.
cikkének (3) bekezdése szerinti jelentését, valamint a Gazdasági és Pénzügyi
Bizottság véleményét figyelembe véve, a Bizottság az EUMSZ 126. cikkének (4)
bekezdésével összhangban megállapította, hogy Máltán túlzott hiány áll fenn.
Ezért a Bizottság 2013. május 29-én erről véleményt küldött Máltának,
amelyről tájékoztatta a Tanácsot[3].
(5)       Az EUMSZ 126. cikkének (6)
bekezdése szerint a Tanácsnak figyelembe kell vennie az érintett tagállam
esetleges észrevételeit, mielőtt egy általános értékelés alapján határozna
arról, hogy fennáll-e túlzott hiány. Málta esetében ez az általános értékelés a
következő megállapításokat eredményezi.
(6)       A máltai hatóságok által 2013
áprilisában bejelentett adatok alapján a máltai államháztartási hiány 2012-ben
elérte a GDP 3,3 %-át, tehát túllépte a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaértéket. Az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján készített
bizottsági jelentés szerint a hiány megközelítette a GDP 3 %-ában
meghatározott referenciaértéket, de a Szerződés, valamint a Stabilitási és
Növekedési Paktum értelmében a referenciaérték túllépése nem tekinthető
kivételesnek, és elsősorban nem a Szerződés és a Stabilitási és
Növekedési Paktum feltételeinek megfelelő jelentős mértékű
gazdasági visszaesés eredménye. 2010-ben és 2011-ben a reál-GDP növekedése
átlagban meghaladta az évi 2 %-ot, ezzel felülmúlta a potenciális
növekedést. A nemzeti statisztikai hivatal által 2013. március 11-én közzétett,
a GDP-re vonatkozó előzetes adatokból kiderül, hogy a gazdasági növekedés
lelassult ugyan 2012 során, de 0,8 %-kal továbbra is pozitív maradt. A
2011. évi pozitív kibocsátási rés a becslések szerint 2012-ben kismértékben
negatívvá vált. A referenciaérték tervezett túllépése nem tekinthető
átmenetinek. A Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése szerint a hiány
2013-ban a GDP 3,7 %-ára emelkedik, 2014-ben pedig eléri a GDP
3,6 %-át. A Szerződés hiányra vonatkozó kritériuma nem teljesül.
(7)       A bejelentett adatok alapján
a bruttó államadósság szintje 2012-ben elérte a GDP 72,1 %-át, tehát
túllépte a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket. A Bizottság
2013. tavaszi előrejelzése szerint az adósságráta 2014-ben várhatóan a GDP
74,9 %-ára nő. A túlzotthiány-eljárás 2012. decemberi megszüntetését
követően Máltának hároméves átmeneti időszak áll rendelkezésére, hogy
megfeleljen az adósságcsökkentési referenciaértéknek. Az átmeneti időszak
2012-ben kezdődött. 2012-ben Málta nem tett megfelelő
előrelépést az adósságcsökkentési referenciaértéknek való megfelelés irányába
– strukturális hiánya ugyanis az elvárt javulás helyett romlott. A Bizottság
ezért azt a következtetést vonja le, hogy a Szerződés adósságra vonatkozó
kritériuma nem teljesül.
(8)       A Szerződés, valamint a
Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseivel összhangban a Bizottság
jelentésében elemezte az „érdemleges tényezőket” is. Amint azt a
Stabilitási és Növekedési Paktum rögzíti, a GDP 60 %-ánál magasabb
adósságrátájú ország (mint pl. Málta is) esetében a hiánykritériumnak való
megfelelés értékelésekor ezek a tényezők a túlzott hiány fennállásáról
szóló határozathoz vezető lépések során csak akkor vehetők
figyelembe, ha az államháztartási hiány közel van a referenciaértékhez és a
referenciaérték túllépése átmeneti jellegű – Málta esetében nem ez a helyzet[4]. Ugyanakkor viszont ilyen
tényezőket figyelembe vettek az adósságkritérium megsértésének értékelése
során, de úgy tűnik, azok sem kérdőjelezik meg a túlzott hiány
fennállásáról szóló határozatot. Az adósságcsökkentési referenciaérték teljesítése
irányába tett előrelépés értékelése során különösen figyelembevételre
került az euróövezeti tagállamoknak nyújtott pénzügyi támogatás adósság- és
hiánynövelő hatása. Málta esetében a görög hitelkeretnek, az EFSF
kifizetéseinek, az Európai Stabilitási Mechanizmushoz való
tőkehozzájárulásoknak, valamint a görög program keretében a 2011–2014
közötti időszakban végrehajtott műveleteknek az együttes hatása az
adósságra a GDP 3,9 %-a, a hiányra pedig a GDP 0,1 %-a lenne. E
műveletek hatását figyelembe véve Máltának 2012-ben kisebb, de a
ténylegesen végrehajtottnál még így is nagyobb strukturális erőfeszítésre
lett volna szüksége,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az általános értékelésből az a
következtetés vonható le, hogy Máltán túlzott hiány áll fenn.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Máltai Köztársaság a
címzettje.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2.,
6. o.
[2]               HL L 145., 2009.6.10., 1-9. o.
[3]               A Máltára vonatkozó, a túlzott
hiány esetén követendő eljáráshoz kapcsolódó dokumentumok a következő
weboldalon találhatóak:
http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/deficit/countries/malta_en.htm.
[4]               Az 1467/97/EK tanácsi rendelet 2. cikkének (4) bekezdése.