               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2022.3.7.
            COM(2022) 88 final
            2022/0062(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetben a Tengerészeti Biztonsági Bizottság 105. ülésén és a Tehermentesítő Bizottság 46. ülésén a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadása és a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezményt (FAL) érintő módosítások elfogadása tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 2022. április 20–29. között virtuálisan megrendezésre kerülő 105. ülésén (MSC 105) és a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet Tehermentesítő Bizottságának 2022. május 9–13. között megrendezésre kerülő 46. ülésén (FAL 46) az Unió nevében képviselendő álláspontot megállapító határozat.

               Az MSC 104. ülése előirányozta, hogy az MSC 105. ülésén a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149 (77) határozatot felülvizsgáló határozatot fogadnak el.

               A FAL 45. ülése előirányozta, hogy a FAL 46. ülésén módosításokat fogadnak el a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezményhez (FAL-egyezmény).

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               2.1.A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet létrehozásáról szóló egyezmény

               A Nemzetközi Tengerészeti Szervezetről (IMO) szóló egyezmény létrehozza az IMO-t, melynek célja fórumot biztosítani az együttműködéshez a nemzetközi kereskedelmi hajózást érintő bármely technikai kérdéshez kapcsolódó szabályozási és gyakorlati kérdésekben. Ösztönzi továbbá a tengeri biztonsággal, a hajózás hatékonyságával, a hajókról származó tengerszennyezés megelőzésével és szabályozásával kapcsolatos lehető legszigorúbb normák általános elfogadását, az egyenlő versenyfeltételek megteremtését, valamint a vonatkozó adminisztratív és jogi kérdések rendezését.

               Az egyezmény 1958. március 17-én hatályba lépett.

               Valamennyi tagállam részes fele az egyezménynek. Az Unió nem részes fele az egyezménynek.

               Valamennyi tagállam részes fele a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló, 1965. április 9-én elfogadott egyezménynek (FAL-egyezmény), amely 1967. március 5-én lépett hatályba. Az Unió nem részes fele a FAL-egyezménynek.

               2.2.A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet

               A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) az Egyesült Nemzeteknek a hajózás biztonságáért és védeleméért, valamint a hajók által okozott tengerszennyezés megelőzéséért felelős szakosított ügynöksége. Az IMO a nemzetközi hajózás biztonságával, védelemével és környezeti teljesítményével kapcsolatos szabványok megalkotásáért világszinten felelős hatóság. A szervezet legfőbb feladata egy igazságos, hatékony, egységesen elfogadott és alkalmazott szabályozási keret kialakítása a hajózási ágazat számára.

               Az IMO-ban való tagság valamennyi állam előtt nyitva áll, és az IMO-nak valamennyi uniós tagállam a tagja. Az EU és az IMO közötti kapcsolatok elsősorban a Kormányközi Tengerészeti Tanácsadó Szervezet (IMCO) és az Európai Közösségek Bizottsága között 1974-ben létrejött, a felek kölcsönös érdeklődésére számot tartó kérdésekben való együttműködésről és összefogásról szóló megállapodáson alapulnak.

               Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága, amelynek munkájában a szervezet valamennyi tagja részt vesz, évente legalább egyszer ülésezik. Ülése során a bizottság az olyan, a szervezet hatáskörébe tartozó témákról tárgyal, mint a navigációs segédeszközök, a hajók megépítése és felszerelése, a személyzeti kérdések biztonsági vonatkozásai, az ütközések megelőzésére irányuló szabályok, a veszélyes rakományok kezelése, a tengeri biztonsági eljárások és követelmények, a hidrográfiai tájékoztatás, a hajónaplók és navigációs feljegyzések, a tengeri baleseteket érintő vizsgálatok, a segítségnyújtás és mentés; valamint minden más, a tengeri biztonságot közvetlenül érintő kérdésről.

               Az IMO Tehermentesítő Bizottsága, amelynek munkájában a szervezet valamennyi tagja részt vesz, évente legalább egyszer ülésezik. A nemzetközi tengeri forgalom könnyítésével kapcsolatos kérdésekkel foglalkozik, beleértve a hajók, a személyek és a rakomány kikötőkbe való érkezését, ott tartózkodását és onnan való elindulását. A bizottság elektronikus üzletvitellel is foglalkozik, ideértve az egyablakos ügyintézés koncepcióját is, és célja, hogy megfelelő egyensúlyt teremtsen a nemzetközi tengeri kereskedelem szabályozása és megkönnyítése között.

               Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága és Tehermentesítő Bizottsága hozza meg az IMO-egyezmény, az IMO közgyűlése vagy az IMO tanácsa által rájuk ruházott feladatok ellátásához szükséges, valamint a fenti feladatkörbe tartozó bármely más, nemzetközi jogi eszköz által vagy alapján rájuk ruházott és az IMO által elfogadott kötelezettség teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. A Tengerészeti Biztonsági Bizottság, a Tehermentesítő Bizottság és kisegítő testületeik határozatait a tagok többségének támogatásával kell elfogadni.

               2.3.Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának tervezett jogi aktusa

               2022. április 20–29. között tartandó 105. ülésén az MSC elfogadni készül a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149 (77) határozatot felülvizsgáló határozattervezetet.

               Az előirányzott határozat célja a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó, a korábban az MSC.149.(77) határozattal elfogadott teljesítményszabványok optimalizálása.

               2.4.Az IMO Tehermentesítő Bizottságának tervezett jogi aktusa

               2022. május 9–13. között tartandó 46. ülésén a Tehermentesítő Bizottság módosításokat készül elfogadni a FAL-egyezményhez. A tervezett módosítások célja a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálata és naprakésszé tétele annak érdekében, hogy a melléklet közelebb kerüljön az (EU) 2019/1239 rendelet követelményeihez és az utóbbi végrehajtására vonatkozóan elfogadott üzleti szabályokhoz, nevezetesen azáltal, hogy kötelezővé teszik az egyablakos ügyintézési rendszeren keresztül történő elektronikus továbbítást, elkerülik az adatelemek ismétlődését, megakadályozzák a papíralapú formanyomtatványok információtovábbításra történő használatát, és eltekintenek a kézi aláírás követelményétől.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               3.1.A túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat

               A navigációs, kommunikációs, kutatási és mentési albizottság 8. ülésén (NSCR 8), amelyre 2021. április 19. és 23. között került sor virtuálisan, az albizottság megállapodott a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozattervezetről az MSC 104. ülése általi jóváhagyás, majd azt követően a Tengerészeti Biztonsági Bizottság 105. ülése általi elfogadás céljából.

               Az MSC 104. ülése jóváhagyta az előirányzott módosításokat az ülésről készült jelentés (MSC 104/18) 12.8.2.9. pontja értelmében, amely szerint a módosításokat előreláthatólag az MSC 105. ülésén fogják elfogadni.

               A navigációs, kommunikációs, kutatási és mentési albizottság 8. ülésén az Unió álláspontja az volt, hogy a CIRM-ben (Comité International Radio-Maritime) (NCSR 8/6/2 dokumentum) és Japánban (NCSR 8/6/4 dokumentum) támogatni kell a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló MSC.149(77) sz. határozat módosítására irányuló javaslatokat annak érdekében, hogy figyelembevételre kerüljön a navigációs, kommunikációs, kutatási és mentési albizottság 7. ülésén elfogadott egységes értelmezés, továbbá javasolni kell, hogy a határozat módosításának alapjául az NCSR 8/6/4 dokumentum (Japán) szolgáljon.

               Az Uniónak támogatnia kell ezeket a módosításokat, mivel azok optimálisabbá fogják tenni a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozóan az MSC.149(77) határozattal korábban elfogadott teljesítményszabványokat az általános tengeri vészjelző és biztonsági rendszer (GMDSS) korszerűsítése, valamint a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeivel kapcsolatos akkumulátor-szavatossági adatok egységes értelmezése tekintetében.

               3.2.A nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezmény (FAL) módosításai

               A FAL 42. ülése jóváhagyott egy, a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatával és naprakésszé tételével kapcsolatos új dokumentumot (Review and update of the annex of the FAL Convention), melynek célja az információk elektronikus továbbítására vonatkozó rendelkezések megerősítése annak érdekében, hogy a hatóságok egyértelmű kötelezettséget írjanak elő az egyablakos ügyintézés bevezetésére, az egyszeri adatszolgáltatás elvének bevezetésére, az IMO egyszerűsítésről és elektronikus irányításról szóló összefoglalójának használatára az adatmeghatározás összehangolásának biztosítása, a FAL-formanyomtatványok elektronikus továbbítással kapcsolatos funkcióinak tisztázása, valamint a kézi aláírás követelményétől való eltekintés érdekében. Az új dokumentum – melynek tervezett megvalósítási időpontja 2021 – beillesztésre került a FAL 2018–2019-es kétéves menetrendjébe és a FAL 43. ülésének ideiglenes napirendjébe. E tekintetben a FAL 42. ülése úgy határozott, hogy Franciaország koordinálásával létrehozza a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatával és naprakésszé tételével foglalkozó kapcsolattartó csoportot, és utasította a szóban forgó tagállamot, hogy kezdeményezze a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatát és a módosítástervezetek elkészítését a FAL 43. ülése általi további vizsgálat céljából.

               A FAL 43. ülése jóváhagyta a kapcsolattartó csoport munkáját, és többek között az alábbi határozatokat hozta:

               ·Az egyablakos rendszer létrehozására vonatkozó ajánlott gyakorlatot előírássá kell tenni;

               ·Az „egyablakos rendszer” fogalmát általános fogalomként kell meghatározni;

               ·Nem szükséges, hogy az IMO-összefoglalás a FAL-egyezmény mellékletének részét képezze, elegendő csupán, ha hivatkozási alapul szolgál;

               ·A partra szállásra vonatkozó (esetleges) vízumkötelezettséget nem szükséges feltüntetni a személyzeti jegyzékben;

               ·A nemzeti tehermentesítő bizottságok létrehozása maradjon ajánlott gyakorlat;

               ·További megbeszélésekre van szükség azzal kapcsolatban, hogy a FAL-egyezmény mellékletében említett adatelemeket továbbra is adminisztratív tételenként szükséges-e felsorolni, vagy inkább egy függelékben átfogó listát kell szerepeltetni.

               A bizottság jóváhagyta továbbá a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatával és naprakésszé tételével foglalkozó kapcsolattartó csoport Franciaország koordinálásával történő újbóli felállítását.

               A FAL 44. ülésén jóváhagyták a FAL-egyezmény mellékletének függelékében szereplő összesített adatlista használatát, és megállapodtak abban, hogy egyetlen szabványban egyesítik a FAL-egyezmény mellékletében szereplő nyilatkozatok hitelesítési követelményeivel kapcsolatos meglévő szabványokat. Emellett a bizottság jóváhagyta a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatával és naprakésszé tételével foglalkozó kapcsolattartó csoport Franciaország koordinálásával történő újbóli felállítását, és megállapodott a tervezett megvalósítási időpont 2023-ig történő meghosszabbításáról.

               A FAL 45. ülése jóváhagyta a FAL-egyezmény mellékletének előirányzott módosításait az ülésről készült jelentés (FAL 45/22) 4.17. pontja értelmében, amely szerint a módosításokat előreláthatólag a FAL 46. ülésén fogják elfogadni.

               A FAL 42. ülésén az Unió álláspontja az volt, hogy támogatni kell Törökország javaslatát (FAL 42/14) a FAL-egyezmény mellékletének felülvizsgálatával és naprakésszé tételével kapcsolatos új dokumentum (Review and update of the annex of the FAL Convention) létrehozására. Emellett a FAL 43., 44. és 45. ülésén hozott határozatok összhangban voltak az uniós álláspontokkal.

               Az Uniónak ezért támogatnia kell ezeket a módosításokat, mivel azok révén a FAL-egyezmény melléklete közelebb kerül az (EU) 2019/1239 rendelet követelményeihez, és el kell fogadnia az utóbbi végrehajtására vonatkozó elfogadott üzleti szabályokat, nevezetesen az egyablakos ügyintézésen keresztüli elektronikus továbbítás kötelezővé tételét, az adatelemek ismétlődésének elkerülését, a papíralapú formanyomtatványok információtovábbításra történő használatának megakadályozását, valamint a kézi aláírás követelményétől való eltekintést.

               3.3.A vonatkozó uniós jogszabályok és az uniós hatáskör

               3.3.1.A túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat

               A túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékei a tengerészeti felszerelésekről szóló 2014/90/EU irányelv hatálya alá tartoznak, mivel a tengerészeti felszerelésekre vonatkozó tervezési, gyártási és teljesítménykövetelményekről és vizsgálati előírásokról, valamint az (EU) 2020/1170 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. június 22-i (EU) 2021/1158 bizottsági végrehajtási rendelet
                  1
                5.17. pontjában vannak felsorolva. Az (EU) 2021/1158 végrehajtási rendelet a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványok elfogadásáról szóló MSC.149(77) IMO-határozatra hivatkozik.

               Ezért a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó, az MSC 105. ülésén elfogadandó teljesítményszabványok hatással lesznek a 2014/90/EU irányelv szerint alkalmazandó követelményekre.

               3.3.2.A nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezmény (FAL) módosításai

               A tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 2010/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  2
                (a továbbiakban: a nyilatkozattételi követelményekről szóló irányelv) célja, hogy az információk elektronikus továbbításának standardizálása és a nyilatkozattételi követelmények észszerűsítése révén egyszerűsítse és harmonizálja a tengeri szállításra vonatkozó adminisztratív eljárásokat. Az irányelv 7. cikke előírja az uniós tagállamok számára, hogy a nyilatkozattételi követelmények teljesítése érdekében fogadják el a FAL-formanyomtatványokat. Az irányelv meghatározása szerint (2. cikk c) pont) a „»FAL-formanyomtatványok«: a FAL-egyezményben előírt, szabványosított formanyomtatványok”. Ezenkívül a 2010/65/EU irányelv mellékletének B. része tartalmazza a FAL-formanyomtatványok jegyzékét.

               Az EU 2019-ben elfogadta az európai egyablakos tengerügyi ügyintézési környezet létrehozásáról és a 2010/65/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. június 20-i (EU) 2019/1239 európai parlamenti és tanácsi rendeletet
                  3
                (a továbbiakban: EMSWe-rendelet). A szóban forgó rendelet hatályba lépett, de csak 2025. augusztus 15-től alkalmazandó. Ezen új kereten belül fontos lépésekre kerül sor az adminisztratív terhek további csökkentése, valamint a tengeri szállítás hatékonyságának és vonzerejének növelése érdekében. A rendelet olyan európai egyablakos tengerügyi ügyintézési környezet (EMSWe) létrehozásáról rendelkezik, amelynek ismérvei a közös adatkészlet, a harmonizált nyilatkozattételi interfészek és az egyszeri adatszolgáltatás elvének alkalmazása. A rendelet meghatározása szerint (2. cikk 8. pont) az „»EMSWe-adatkészlet«: a nyilatkozattételi kötelezettségekből eredő adatelemek teljes listája”. A nyilatkozattételi kötelezettségek a rendelet mellékletében szerepelnek, a melléklet B. része pedig tartalmazza az összes FAL-formanyomtatványt. A rendelet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése továbbá kimondja: „Annak értékelésekor, hogy bizonyos adatelemeket fel kell-e venni az EMSWe-adatkészletbe, a Bizottság figyelembe veszi a felmerülő biztonsági aggályokat és a FAL-egyezményben foglalt elveket, nevezetesen annak alapelvét, hogy csak a leglényegesebb nyilatkozattételi adatokat lehet megkövetelni és minimalizálni kell a kért adattételek számát.”

               Ezért a FAL-egyezmény mellékletének a FAL 46. ülésén elfogadandó módosításai hatással lesznek a 2010/65/EU irányelvben és – alkalmazásának kezdőnapjától – az (EU) 2019/1239 rendeletben foglalt, fent említett szabályok alkalmazására.

               3.3.3.Az uniós hatáskör

               A túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadása érintené az uniós jogot, különösen a 2014/90/EU irányelv alkalmazását.

               A FAL-egyezmény mellékletének módosításai érintenék az uniós jogot, különösen a 2010/65/EU irányelv és – alkalmazásának kezdőnapjától – az (EU) 2019/1239 rendelet alkalmazását.

               Az Unió ezért az EUMSZ 3. cikke (2) bekezdésének utolsó mondata alapján kizárólagos hatáskörrel rendelkezik, és ennek megfelelően helyénvaló meghatározni az Unió által a fent említett módosításokat elfogadó jogi aktusokkal kapcsolatban képviselendő álláspontot.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  4
               .

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  5
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága és Tehermentesítő Bizottsága egy megállapodás, nevezetesen a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetről szóló egyezmény által létrehozott szervek.

               Az IMO e két bizottsága által elfogadandó határozatok joghatással bíró jogi aktusok. A tervezett jogi aktusok meghatározó módon befolyásolják a következő uniós jogszabályokat:

               –Az Európai Parlament és a Tanács 2014/90/EU irányelve (2014. július 23.) a tengerészeti felszerelésekről és a 96/98/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről. Ennek az az oka, hogy a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékei a tengerészeti felszerelésekről szóló 2014/90/EU irányelv hatálya alá tartoznak, mivel a tengerészeti felszerelésekre vonatkozó tervezési, gyártási és teljesítménykövetelményekről és vizsgálati előírásokról, valamint az (EU) 2020/1170 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló (EU) 2021/1158 bizottsági végrehajtási rendelet 5.17. pontjában vannak felsorolva.

               –Az Európai Parlament és a Tanács 2010/65/EU irányelve (2010. október 20.) a tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről, valamint – alkalmazásának kezdőnapjától – Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/1239 rendelete (2019. június 20.) az európai egyablakos tengerügyi ügyintézési környezet létrehozásáról és a 2010/65/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről (EMSWe-rendelet). Ennek az az oka, hogy az irányelv 7. cikke előírja az uniós tagállamok számára, hogy a nyilatkozattételi követelmények teljesítése érdekében fogadják el a FAL-formanyomtatványokat, az (EU) 2019/1239 rendelet 3. cikke pedig kimondja: „Annak értékelésekor, hogy bizonyos adatelemeket fel kell-e venni az EMSWe-adatkészletbe, a Bizottság figyelembe veszi a felmerülő biztonsági aggályokat és a FAL-egyezményben foglalt elveket, nevezetesen annak alapelvét, hogy csak a leglényegesebb nyilatkozattételi adatokat lehet megkövetelni és minimalizálni kell a kért adattételek számát.”

               Ezért

               –a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadása,

               valamint

               –a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezmény (FAL-egyezmény) mellékletének módosítása

               érintené az uniós jogot, különösen a következő jogszabályokat: Az Európai Parlament és a Tanács 2014/90/EU irányelve (2014. július 23.) a tengerészeti felszerelésekről és a 96/98/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről; Az Európai Parlament és a Tanács 2010/65/EU irányelve (2010. október 20.) a tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről; továbbá – alkalmazásának kezdőnapjától – Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/1239 rendelete (2019. június 20.) az európai egyablakos tengerügyi ügyintézési környezet létrehozásáról és a 2010/65/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről (EMSWe-rendelet).

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a következő területtel kapcsolatos: tengeri szállítás. Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 100. cikkének (2) bekezdése.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az EUMSZ 100. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2022/0062 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetben a Tengerészeti Biztonsági Bizottság 105. ülésén és a Tehermentesítő Bizottság 46. ülésén a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadása és a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezményt (FAL) érintő módosítások elfogadása tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)A Nemzetközi Tengerészeti Szervezetről (a továbbiakban: IMO) szóló egyezmény 1958. március 17-én lépett hatályba.

               (2)Az IMO az Egyesült Nemzeteknek a hajózás biztonságáért és védeleméért, valamint a hajók által okozott tengerszennyezés és légköri szennyezés megelőzéséért felelős szakosított ügynöksége. Valamennyi uniós tagállam a tagja az IMO-nak. Az Unió nem tagja az IMO-nak.

               (3)Az IMO-egyezmény 28. cikkének b) pontja értelmében a Tengerészeti Biztonsági Bizottság meghozza az IMO-egyezmény, az IMO közgyűlése vagy az IMO tanácsa által ráruházott feladatok ellátásához szükséges, vagy bármely más, az említett cikk által meghatározott feladatkörbe tartozó, más nemzetközi jogi eszköz által vagy alapján ráruházott és az IMO által elfogadott kötelezettség teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.

               (4)Az IMO-egyezmény 48. cikkének a) pontja értelmében a Tehermentesítő Bizottság elfogadhatja a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezmény
                  6
                (a továbbiakban: FAL-egyezmény) módosításait. Valamennyi tagállam részes fele a FAL-egyezménynek. Az Unió nem részes fele az említett egyezménynek.

               (5)A Tengerészeti Biztonsági Bizottság 2022. április 20–29-én tartandó 105. ülésén elfogadni készül a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149 (77) határozatot felülvizsgáló határozatot.

               (6)2022. május 9–13. között tartandó 46. ülésén a Tehermentesítő Bizottság módosításokat készül elfogadni a FAL-egyezmény mellékletéhez.

               (7)Helyénvaló meghatározni a Tengerészeti Biztonsági Bizottság 105. ülésén az Unió által képviselendő álláspontot, mivel a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló tervezett MSC-határozat meghatározó módon befolyásolhatja az uniós jog, nevezetesen a tengerészeti felszerelésekről és a 96/98/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. július 23-i 2014/90/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  7
                tartalmát.

               (8)A túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadása optimálisabbá tenné a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozóan korábban elfogadott teljesítményszabványokat. Az Uniónak ezért támogatnia kell a határozatot, mely nem csak az általános tengeri vészjelző és biztonsági rendszer (GMDSS) korszerűsítésének biztosítását célozza, de magában foglalja a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeivel kapcsolatos akkumulátor-szavatossági adatok egységes értelmezését is.

               (9)Helyénvaló meghatározni az Unió által az egyszerűsítési bizottság 46. ülésén képviselendő álláspontot, mivel a FAL-egyezmény mellékletének tervezett módosításai meghatározó módon befolyásolhatják az uniós jog, nevezetesen a tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 2010/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  8
               , valamint – alkalmazásának kezdőnapjától – az európai egyablakos tengerügyi ügyintézési környezet létrehozásáról és a 2010/65/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. június 20-i (EU) 2019/1239 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  9
                (EMSWe-rendelet) tartalmát.

               (10)A FAL-egyezmény mellékletének módosításai révén a melléklet közelebb kerülne az (EU) 2019/1239 rendelet követelményeihez és az utóbbi végrehajtására vonatkozóan elfogadott üzleti szabályokhoz, nevezetesen azáltal, hogy kötelezővé teszik az egyablakos ügyintézési rendszeren keresztül történő elektronikus továbbítást, elkerülik az adatelemek ismétlődését, megakadályozzák a papíralapú formanyomtatványok információtovábbításra történő használatát, és eltekintenek a kézi aláírás követelményétől.

               (11)Az Unió álláspontját az Unió azon tagállamainak kell képviselniük közösen eljárva, amelyek tagjai az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának és Tehermentesítő Bizottságának,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 105. ülésén az Unió nevében képviselendő álláspont az, hogy az Unió egyetért a túlélési járművek hordozható URH adó-vevő készülékeire vonatkozó teljesítményszabványokról szóló, az MSC.149(77) határozatot felülvizsgáló MSC-határozat elfogadásával.

               2. cikk

               Az IMO Tehermentesítő Bizottságának 46. ülésén az Unió nevében képviselendő álláspont az, hogy az Unió egyetért a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló egyezmény (FAL-egyezmény) melléklete módosításainak elfogadásával.

               3. cikk

               (1)Az 1. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának.

               (2)A 2. cikkben említett álláspontot az Unió azon tagállamai képviselik közösen eljárva, amelyek tagjai az IMO Tehermentesítő Bizottságának.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 254., 2021.7.16., 1. o.

                     (2)

                        HL L 283., 2010.10.29., 1. o.

                     (3)

                        HL L 198., 2019.7.25., 64. o.

                     (4)

                        C-399/12 sz. ügy, Németország kontra Tanács (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (5)

                        C-399/12. sz. ügy, Németország kontra Tanács (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (6)

                        A FAL-egyezmény 1967. március 5-én lépett hatályba.

                     (7)

                        HL L 257., 2014.8.28., 146. o.

                     (8)

                        HL L 283., 2010.10.29., 1. o.

                     (9)

                        HL L 198., 2019.7.25., 64. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2022.6.2.
            COM(2022) 259 final
            2022/0175(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságában az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló, 2019. december 17-i 3/2019 határozatának a módosítása tekintetében képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1. A javaslat tárgya

               E bizottsági határozat tárgya az Unió által az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságában az EU és az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (a továbbiakban: AKCS-államok) csoportja között 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodás
                  1
                (a továbbiakban: Cotonoui Partnerségi Megállapodás) 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedésekről szóló 3/2019 határozatnak (a továbbiakban: az átmeneti intézkedésekről szóló határozat)
                  2
                a módosításával kapcsolatban képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozatjavaslat. Az említett határozatot először az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 2020. december 4-i 2/2020 határozata
                  3
                módosította, amely 2021. november 30-ig meghosszabbította a Cotonoui Partnerségi Megállapodás alkalmazását. A 2021. november 26-i 3/2021 határozattal
                  4
                összhangban megállapodás született a második, 2022. június 30-ig történő meghosszabbításról. A Bizottság a Cotonoui Partnerségi Megállapodásban foglalt valamennyi rendelkezés alkalmazásának további meghosszabbítását javasolja 2022. december 31-ig, illetve az Unió és az AKCS-államok közötti új partnerségi megállapodás hatálybalépéséig vagy ideiglenes alkalmazásáig, attól függően, hogy melyik a korábbi időpont.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               2.1.A Cotonoui Partnerségi Megállapodás

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 2000 óta biztosít keretet az EU 79 AKCS-országgal fenntartott kapcsolataihoz. A megállapodást 20 éves időtartamra kötötték meg a 2000. március 1-jétől 2020. február 29-ig tartó időszakra. A megállapodást ezt követően 2005-ben és 2010-ben felülvizsgálták.

               2019. december 17-én az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2019 határozata 2020. december 31-ig vagy az Unió és az AKCS-államok közötti új partnerségi megállapodás hatálybalépéséig – attól függően, hogy melyik a korábbi időpont – meghosszabbította a Cotonoui Partnerségi Megállapodás rendelkezéseinek alkalmazását. Az említett határozatot először az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 2020. december 4-i 2/2020 határozata
                  5
                módosította, amely 2021. november 30-ig meghosszabbította a Cotonoui Partnerségi Megállapodás alkalmazását. A 2021. november 26-i 3/2021 határozattal
                  6
                összhangban megállapodás született a második, 2022. június 30-ig történő meghosszabbításról.

               Az új AKCS–EU partnerségi megállapodásra irányuló tárgyalások 2018 szeptemberében kezdődtek meg. A főtárgyalók 2021. április 15-én parafálták az Unió és az Afrikai, Karibi és Csendes-óceáni Államok Szervezetének (AKCSÁSZ) tagjai közötti új partnerségi megállapodás szövegét. A Bizottság később benyújtotta az aláírásra irányuló javaslatát a Tanácsnak. A megállapodás jogi jellegét illető tárgyalások újraindultak. Az AKCS tanácsi munkacsoport szintjén azonban elakadt a szöveg, beleértve a jogi jelleghez kapcsolódó változtatásokat is. Egyértelművé vált, hogy az Európai Unió Tanácsának szintjén folytatott tárgyalások nem fognak kellő időben eredményre vezetni ahhoz, hogy az új megállapodás a Cotonoui Partnerségi Megállapodás jelenlegi lejárati időpontjára, 2022. június 30-ra alkalmazható legyen. Ez a helyzet azt eredményezné, hogy egy ideig jogi keret nélkül maradnának az EU–AKCS kapcsolatok, ezért a problémára megoldást kell találni.

               2.2.Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa

                  Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa a megállapodás által létrehozott miniszteri szintű szerv (a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikke). A Miniszterek Tanácsa egyrészről az Európai Unió Tanácsának és az Európai Bizottságnak a tagjaiból, másrészről pedig minden egyes AKCS-állam kormányának egy-egy tagjából áll. A Miniszterek Tanácsának feladata többek között a Cotonoui Partnerségi Megállapodás végrehajtásához és alkalmazásához szükséges határozatok meghozatala. A Miniszterek Tanácsa a felek egyetértésével hozza határozatait. A Miniszterek Tanácsának határozatai csak akkor érvényesek, ha legalább i. az Európai Unió Tanácsa tagjainak fele (vagyis 14 uniós tagállam minisztere), ii. a Bizottság egy tagja, valamint iii. az AKCS-államok kormányait képviselő tagok kétharmada (vagyis 55 különböző AKCS-állam kormánytagja) jelen van.

               2.3.Átmeneti intézkedések

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése kimondja: „A Miniszterek Tanácsa elfogad minden átmeneti intézkedést, amelyre szükség lehet az új megállapodás hatálybalépéséig.” A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében átmeneti intézkedések alkalmazhatók a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egésze vagy részei alkalmazhatóságának meghosszabbítása céljából, az új megállapodás alkalmazásának kezdőnapjáig (ideiglenes alkalmazás vagy hatálybalépés). Mivel az új megállapodás nem válik alkalmazandóvá a hatályos jogi keret lejárta előtt, az AKCS-országokhoz fűződő kapcsolat jogi, politikai és intézményi folytonosságának megőrzése érdekében meg kell hosszabbítani az elfogadott átmeneti intézkedéseket a hatályos megállapodás folyamatos alkalmazásának céljából.

               2.4.Az átmeneti intézkedések AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága általi módosítása

                  A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerint az átmeneti intézkedésekről szóló határozatot az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa hozza meg. Ugyanakkor a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikkének (4) bekezdése értelmében a Miniszterek Tanácsa hatásköreit átruházhatja a Nagykövetek Bizottságára. E célból a Miniszterek Tanácsa 2019. május 23-án átruházta az átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadására vonatkozó hatáskörét a Nagykövetek Bizottságára
                     7
                  . A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 16. cikkének (2) bekezdése szerint a Nagykövetek Bizottsága a felekre kötelező érvényű határozatokat fogadhat el vagy módosíthat a Miniszterek Tanácsa által ráruházott megbízatáson belül.

                  A Nagykövetek Bizottsága eljárási szabályzatának
                     8
                   1. cikke szerint rendszeresen ülésezik, különösen a Miniszterek Tanácsa üléseinek előkészítése céljából, illetve szükség esetén valamely fél kérésére. E rugalmasságnak köszönhetően a Nagykövetek Bizottsága biztosítani tudja, hogy az átmeneti intézkedésekről szóló határozatot időben, legkésőbb 2022. június közepéig módosítsák.

                  Ezért az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága az egyik ülésén az átmeneti intézkedésekről szóló határozat módosításának (a továbbiakban: tervezett jogi aktus) elfogadását tervezi. A tervezett jogi aktus célja, hogy a teljes Cotonoui Partnerségi Megállapodás alkalmazását tovább meghosszabbítsa 2022. december 31-jéig, illetve az Unió és az AKCS-államok közötti új partnerségi megállapodás hatálybalépéséig vagy ideiglenes alkalmazásáig, attól függően, hogy melyik a korábbi időpont.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

                  A Bizottság a Cotonoui Partnerségi Megállapodás átmeneti intézkedésekről szóló jelenlegi határozatának módosítását javasolja a Cotonoui Partnerségi Megállapodás alkalmazásának 2022. december 31-jéig történő meghosszabbítása céljából, kivéve, ha az új megállapodás az említett időpont előtt hatályba lép vagy ideiglenesen alkalmazandóvá válik.

                  A fentiekre tekintettel a javasolt uniós álláspontot az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának ülésén el kell elfogadni.

               4.Jogalap

               4.4.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  9
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A 2000. június 23-án Cotonouban aláírt AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében átmeneti intézkedések alkalmazhatók a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egésze vagy részei alkalmazhatóságának meghosszabbítása céljából, az új megállapodás alkalmazásának kezdőnapjáig (ideiglenes alkalmazás vagy hatálybalépés az összes fél általi megerősítést követően): „A Miniszterek Tanácsa elfogad minden átmeneti intézkedést, amelyre szükség lehet az új megállapodás hatálybalépéséig.”

               Ezért egyértelmű, hogy az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága által elfogadandó jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A megállapodás 15. és 16. cikkének megfelelően a Nagykövetek Bizottságának tervezett jogi aktusa a nemzetközi jog szerint kötelező érvényű lesz.

               A Nagykövetek Bizottságát a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 16. cikke alapján hozták létre.

               Az Európai Unió a tagállamaival együtt a Cotonoui Partnerségi Megállapodás szerződő fele, ezért a Nagykövetek Bizottságának tervezett határozata kötelező lesz rá nézve.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben a tervezett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a következő területtel kapcsolatos: a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egészének működése, nevezetesen alkalmazásának az előirányzott lejárati időponton túli meghosszabbítása. A Tanács határozatának anyagi jogalapját ezért a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egészének fényében kell meghatározni
                  10
               .

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodást társulási megállapodásként kötötték meg és ezért az Európai Közösséget létrehozó szerződés 310. cikkén alapult, mely az EUMSZ 217. cikkének felel meg. Következésképpen a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 217. cikke.

               4.3. Következtetés

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a következő területtel kapcsolatos: a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egészének működése, nevezetesen alkalmazásának az előirányzott lejárati időponton túli meghosszabbítása. A Tanács határozatának anyagi jogalapját ezért a Cotonoui Partnerségi Megállapodás egészének fényében kell meghatározni
                  11
               .

               A Cotonoui Partnerségi Megállapodást társulási megállapodásként kötötték meg és ezért az Európai Közösséget létrehozó szerződés 310. cikkén alapult, mely az EUMSZ 217. cikkének felel meg. Következésképpen a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 217. cikke.

               2022/0175 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságában az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló, 2019. december 17-i 3/2019 határozatának a módosítása tekintetében képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)2000. június 23-án Cotonouban aláírták az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (a továbbiakban: AKCS-államok) csoportja, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti partnerségi megállapodást (a továbbiakban: AKCS–EU partnerségi megállapodás)
                  12
               . Az AKCS-EU partnerségi megállapodás 2003. április 1-jén hatályba lépett, és az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról szóló, 2021. november 26-i 3/2021 határozatával módosított, az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló, 2019. december 17-i 3/2019 határozatával (a továbbiakban: az átmeneti intézkedésekről szóló határozat)
                  13
                összhangban 2022. június 30-ig alkalmazandó.

               (2)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének első albekezdésével összhangban 2018 szeptemberében elindultak az új AKCS–EU partnerségi megállapodásról szóló tárgyalások. Az új megállapodás nem lesz alkalmazásra kész a jelenlegi AKCS–EU partnerségi megállapodás lejárati időpontjára. Ezért az átmeneti intézkedésekről szóló 3/2019 határozatot módosítani kell a jelenlegi AKCS–EU partnerségi megállapodásban foglalt rendelkezések alkalmazásának további meghosszabbítása érdekében.

               (3)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében a Miniszterek Tanácsa elfogad minden átmeneti intézkedést, amelyre szükség lehet az új megállapodás hatálybalépéséig.

               (4)A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 15. cikkének (4) bekezdése alapján az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa 2019. május 23-án az átmeneti intézkedések elfogadására vonatkozó hatáskörét átruházta az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára. Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága egyik rendes ülésén határozatot fog hozni az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések módosításáról.

               (5)Helyénvaló meghatározni az Unió által az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságában képviselendő álláspontot, mivel a tervezett jogi aktus kötelező érvényű lesz az Unióra nézve.

               (6)Az AKCS–EU partnerségi megállapodás rendelkezéseit továbbra is alkalmazni kell az egyrészről az Unió és tagállamai, és másrészről az AKCS-államok közötti kapcsolatok folyamatosságának biztosítása céljából. Ennek megfelelően a módosított átmeneti intézkedések nem az AKCS–EU partnerségi megállapodásnak az annak 95. cikke (3) bekezdése szerinti módosítására irányulnak,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságában az Unió által képviselendő álláspont a következő: az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) cikke alapján módosítani kell az átmeneti intézkedésekről szóló 3/2019 határozatot az AKCS–EU partnerségi megállapodásban foglalt valamennyi rendelkezés alkalmazásának 2022. december 31-jéig, illetve az Unió és az AKCS-államok közötti új partnerségi megállapodás hatálybalépéséig vagy ideiglenes alkalmazásáig történő meghosszabbítása érdekében, attól függően, hogy melyik a korábbi időpont.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács határozata (2002. december 19.) a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt, egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok között és másrészről az Európai Közösség és tagállamai között létrejött partnerségi megállapodás elfogadásáról (HL L 65., 2003.3.8., 27. o.).

                     (2)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2019 határozata (2019. december 17.) az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról (2020/2).

                     (3)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 2/2020 határozata (2020. december 4.) az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról.

                     (4)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2021 határozata (2021. november 26.) az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról.

                     (5)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 2/2020 határozata (2020. december 4.) az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról.

                     (6)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2021 határozata (2021. november 26.) az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról.

                     (7)

                        Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsának 1/2019 határozata (2019. május 23.) az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedésekről szóló határozat elfogadására vonatkozó hatásköröknek az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságára történő átruházásáról [2019/920] (HL L 146., 2019.6.5., 114. o.).

                     (8)

                        Az AKCS–EU Miniszterek Tanácsa 3/2005 határozata (2005. március 8.) az AKCS–EK Nagykövetek Bizottsága eljárási szabályzatának elfogadásáról (HL L 95., 2005.4.14., 51. o.).

                     (9)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (10)

                        Lásd a C-244/17. sz., Bizottság kontra Tanács (Kazahsztán) ügyben hozott bírósági ítéletet [ECLI:EU:C:2018:662], 40. o., és az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

                     (11)

                        Lásd a C-244/17. sz., Bizottság kontra Tanács (Kazahsztán) ügyben hozott bírósági ítéletet [ECLI:EU:C:2018:662], 40. o., és az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

                     (12)

                        Megállapodás (HL L 317., 2000.12.15., 3. o.) a Luxembourgban 2005. június 25-én aláírt megállapodással (HL L 209., 2005.8.11., 27. o.) és az Ouagadougouban 2010. június 22-én aláírt megállapodással (HL L 287., 2010.11.4., 3. o.) módosított szövegváltozatában.

                     (13)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2019 határozata (2019. december 17.) az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról (2020/2).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2022.6.1.
            COM(2022) 282 final
            2022/0179(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az euró Horvátország általi, 2023. január 1-jén történő bevezetéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               A Tanács 1998. május 3-i határozata szerint Ausztria, Belgium, Finnország, Franciaország, Hollandia, Írország, Luxemburg, Németország, Olaszország, Portugália és Spanyolország teljesítette az euró 1999. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. Dánia és az Egyesült Királyság élt kívülmaradási jogával, ezért a Tanács értékelésüket nem végezte el. Görögország és Svédország esetében a Tanács eltérést alkalmazott.

               A Tanács 2000. június 19-i határozata szerint Görögország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2001. január 1-jén bevezesse az eurót. Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott országok (a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia) a csatlakozási okmány 4. cikkével összhangban eltéréssel rendelkező tagállamokká váltak.

               A Tanács 2006. július 11-i határozata szerint Szlovénia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2007. január 1-jén bevezesse az eurót.

               Az Európai Unióhoz 2007. január 1-jén csatlakozott Bulgária és Románia a vonatkozó csatlakozási okmány 5. cikkével összhangban eltéréssel rendelkező tagállamokká vált.

               A Tanács 2007. július 10-i határozata szerint Ciprus és Málta teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2008. január 1-jén bevezesse az eurót.

               A Tanács 2008. július 8-i határozata szerint Szlovákia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2009. január 1-jén bevezesse az eurót.

               A Tanács 2010. július 13-i határozata szerint Észtország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2011. január 1-jén bevezesse az eurót.

               Horvátország 2013. július 1-jén csatlakozott az Európai Unióhoz és a csatlakozási okmány 5. cikkével összhangban eltéréssel rendelkező tagállammá vált.

               A Tanács 2013. július 9-i határozata szerint Lettország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2014. január 1-jén bevezesse az eurót.

               A Tanács 2014. július 23-i határozata szerint Litvánia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2015. január 1-jén bevezesse az eurót.

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 140. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy Bizottságnak és az Európai Központi Banknak legalább kétévente egyszer, illetve valamely eltéréssel rendelkező tagállam kérelmére jelentést kell tennie a Tanácsnak az eltéréssel rendelkező tagállamok által a gazdasági és monetáris unió megvalósítására vonatkozó kötelezettségeik teljesítésében megtett előrehaladásról.

               A Bizottságnak saját jelentése és az EKB jelentése alapján és a Szerződés 140. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban olyan tanácsi határozatra vonatkozó javaslatot kell előterjesztenie a Tanácsnak, amellyel az a szükséges feltételeket teljesítő tagállamok esetében megszünteti az eltérést.

               A Bizottság és az EKB konvergenciajelentését egyaránt 2022. június 1-jén tették közzé. A jelentésekben többek között azt vizsgálják, hogy Horvátország nemzeti jogszabályai, ezen belül a nemzeti központi bank alapokmánya, összeegyeztethetők-e a Szerződés 130. és 131. cikkével és a KBER és az EKB alapokmányával.

               A jelentésekben továbbá azt vizsgálják, hogy Horvátország elérte-e a fenntartható konvergencia magas fokát, azaz teljesítette-e a konvergenciakritériumokat, ezenkívül számos más, a Szerződés 140. cikk (1) bekezdésének utolsó albekezdése alapján előírt tényezőt is figyelembe vesznek.

               A Bizottság konvergenciajelentésében megállapította, hogy Horvátország teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket.

               A saját és az EKB jelentése alapján a Bizottság elfogadta a csatolt tanácsi határozatjavaslatot, amely Horvátország esetében 2023. január 1-jei hatállyal megszünteti az eltérést.

               2.AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT

               A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság, valamint az Ecofin Tanács/eurocsoport keretein belül különböző témákhoz kapcsolódóan rendszeresen sor kerül megbeszélésekre a tagállamokkal az előttük álló gazdaságpolitikai kihívásokról. Ezek a megbeszélések kiterjednek az olyan kérdések (többek között az árfolyam-politikák) nem hivatalos megvitatására is, amelyek kifejezetten az euróövezetbe való majdani belépésre történő felkészülésre vonatkoznak. A tudományos szakemberekkel és más érdekelt csoportokkal folytatott párbeszédre konferenciákon és szemináriumokon, valamint eseti alapon kerül sor.

               Az euróövezetben és a tagállamokban végbemenő gazdasági fejlemények értékelése a gazdaságpolitikai koordináció és felügyelet különböző eljárásainak keretén belül (különösen a Szerződés 121. cikke alapján), valamint az országspecifikus és a teljes övezetre vonatkozó fejlemények rendszeres bizottsági nyomon követésével és elemzésével összefüggésben történik (beleértve az előrejelzéseket, a rendszeres kiadványsorozatokat, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság, valamint az Ecofin Tanács/eurócsoport számára nyújtott információkat). Az arányosság elvével és a korábbi gyakorlattal összhangban nem végeztek hivatalos hatásvizsgálatot.

               3.A JAVASLAT JOGI ELEMEI

               3.1.Jogalap

               E javaslat jogalapjául a Szerződés 140. cikkének (2) bekezdése szolgál, amely megállapítja az euró bevezetéséről és az érintett tagállamokra vonatkozó eltérések megszüntetéséről szóló tanácsi határozathoz kapcsolódó eljárást.

               A Tanács a Bizottság javaslata alapján, az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt és az Európai Tanácsban folytatott vitát, valamint azon tagállamait képviselő tagjai minősített többséggel elfogadott ajánlásának kézhezvételét követően határoz, amelyeknek pénzneme az euró.

               3.2.Szubszidiaritás és arányosság

               A javaslat az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. Ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazható.

               Ez a kezdeményezés nem lépi túl a célkitűzésének eléréséhez szükséges mértéket, ezért megfelel az arányosság elvének.

               3.3.A jogi aktus típusának megválasztása

               A Szerződés 140. cikkének (2) bekezdése értelmében a határozat az egyetlen megfelelő jogi eszköz.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslat nincs hatással az uniós költségvetésre.

               2022/0179 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az euró Horvátország általi, 2023. január 1-jén történő bevezetéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 140. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Bizottság jelentésére(
                  1
               )

               tekintettel az Európai Központi Bank jelentésére(
                  2
               )

               tekintettel az Európai Parlament véleményére,

               tekintettel az Európai Tanácsban folytatott vitára,

               tekintettel a Tanács azon tagállamait képviselő tagjai minősített többséggel elfogadott ajánlására, amelyeknek pénzneme az euró,

               mivel:

               (1)A gazdasági és monetáris unió harmadik szakasza 1999. január 1-jén kezdődött meg. Az állam-, illetve kormányfői összetételben ülésező Tanács 1998. május 3-i brüsszeli határozata (
                  3
               ) szerint Belgium, Németország, Spanyolország, Franciaország, Írország, Olaszország, Luxemburg, Hollandia, Ausztria, Portugália és Finnország teljesítette az euró 1999. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket.

               (2)A Tanács 2000/427/EK határozata (
                  4
               ) szerint Görögország teljesítette az euró 2001. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2006/495/EK határozata (
                  5
               ) szerint Szlovénia teljesítette az euró 2007. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2007/503/EK(
                  6
               ) és 2007/504/EK határozata(
                  7
               ) szerint Ciprus és Málta teljesítette az euró 2008. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2008/608/EK határozata(
                  8
               ) szerint Szlovákia teljesítette az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2010/416/EU határozata(
                  9
               ) szerint Észtország teljesítette az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2013/387/EU határozata(
                  10
               ) szerint Lettország teljesítette az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2014/509/EU határozata(
                  11
               ) szerint Litvánia teljesítette az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket.

               (3)Az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, egyes, Dániára vonatkozó rendelkezésekről szóló jegyzőkönyv (1) bekezdésének és az állam- és kormányfők 1992. decemberi edinburgh-i határozatának megfelelően Dánia bejelentette a Tanácsnak, hogy nem vesz részt a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában. Dánia nem kérte, hogy indítsák meg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 140. cikkének (2) bekezdésében említett eljárást.

               (4)A 98/317/EK határozat alapján Svédországra az EUMSZ 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik. A 2003. évi csatlakozási okmány(
                  12
               ) 4. cikkének megfelelően a Cseh Köztársaságra, Magyarországra és Lengyelországra az EUMSZ 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik. A 2005. évi csatlakozási okmány(
                  13
               ) 5. cikkének megfelelően Bulgáriára és Romániára az EUMSZ 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik. A 2012. évi csatlakozási okmány(
                  14
               ) 5. cikkének megfelelően Horvátországra az EUMSZ 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik.

               (5)1998. július 1-jén létrejött az Európai Központi Bank (EKB). Az Európai Monetáris Rendszert egy árfolyam-mechanizmus váltotta fel, amelynek bevezetését a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában az árfolyam-mechanizmus bevezetéséről szóló, 1997. június 16-i európai tanácsi állásfoglalás(
                  15
               ) állapította meg. A gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában bevezetésre kerülő árfolyam-mechanizmus (ERM II) eljárásait az Európai Központi Bank és az euroövezeten kívüli tagállamok nemzeti központi bankjai között a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában az árfolyam-mechanizmus eljárási szabályainak meghatározásáról szóló, 2006. március 16-i megállapodás(
                  16
               ) határozta meg.

               (6)Az EUMSZ 140. cikkének (2) bekezdése megállapítja az érintett tagállamokra vonatkozó eltérések megszüntetésének eljárásait. A Bizottság és az EKB legalább kétévente egyszer, illetve valamely eltéréssel rendelkező tagállam kérelmére jelentést tesz a Tanácsnak az EUMSZ 140. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően.

               (7)A tagállamok nemzeti jogszabályait, ezen belül a nemzeti központi bankok alapokmányait szükség esetén úgy kell módosítani, hogy összeegyeztethetők legyenek az EUMSZ 130. és 131. cikkével és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányával (a továbbiakban: a KBER és az EKB alapokmánya). A Bizottság és az EKB jelentéseiben részletesen megvizsgálja, hogy Horvátország jogszabályai összeegyeztethetők-e a Szerződés 130. és 131. cikkével, valamint a KBER és az EKB alapokmányával.

               (8)Az EUMSZ 140. cikkében említett konvergenciakritériumokról szóló 13. jegyzőkönyv 1. cikke szerint az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének első franciabekezdésében említett árstabilitási kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam fenntartható árstabilitással és a vizsgálatot megelőző egyéves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos inflációs rátáját legfeljebb 1,5 százalékponttal meghaladó átlagos inflációs rátával rendelkezett. Az árstabilitási kritérium alkalmazásában az inflációt az (EU) 2016/792 európai parlamenti és tanácsi rendeletben(
                  17
               ) meghatározott harmonizált fogyasztói árindexszel (HICP) mérik. Az árstabilitási kritérium értékelésekor a tagállam inflációját az adott időszak 12 havi indexének számtani átlaga, valamint a megelőző időszak 12 havi indexének számtani átlaga közötti százalékos változásként mérik. A Bizottság és az EKB jelentéseiben használt referenciaérték kiszámításakor a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam inflációs rátájának egyszerű számtani közepéhez hozzáadtak 1,5 százalékpontot. A 2022 áprilisát megelőző egyéves időszakban az inflációs referenciaérték 4,9 százalék volt, Franciaországgal, Finnországgal és Görögországgal, mint az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató három tagállammal számolva, amelyek inflációs rátája 3,2 százalék, 3,3 százalék és 3,6 százalék volt. Indokolt a legjobb teljesítményű országok közül kizárni azokat, amelyeknek az inflációs rátája nem tekinthető érdemi viszonyítási alapnak a többi tagállam számára. Ilyen, kiugró értékeket felmutató országokat korábban a 2004., 2010., 2013., 2014. és a 2016. évi konvergenciajelentésben azonosítottak. Jelenleg indokolt kizárni Máltát és Portugáliát a legjobban teljesítő országok közül(
                  18
               ) . A referenciaérték számításakor helyükbe a következő legalacsonyabb inflációs rátával rendelkező Finnország és Görögország lépett.

               (9)A 13. jegyzőkönyv 2. cikke szerint az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének második franciabekezdésében említett állami költségvetési helyzetre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy a vizsgálat időpontjában a tagállam nem áll a Tanács által a túlzott hiány fennállásáról az EUMSZ 126. cikke (6) bekezdésének értelmében hozott határozat hatálya alatt.

               (10)A 13. jegyzőkönyv 3. cikke szerint az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének harmadik franciabekezdésében említett, az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusában történő részvételre vonatkozó kritérium megköveteli, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző legalább két éven keresztül komoly feszültségek nélkül az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa (ERM) által előírt normál ingadozási sávokon belül maradjon. Így különösen ugyanezen időszak alatt a tagállam saját kezdeményezésére nem értékelheti le valutájának bilaterális középárfolyamát az euróval szemben. 1999. január 1-je óta az árfolyam-kritérium teljesítését az ERM II keretében értékelik. A Bizottság és az EKB jelentéseiben e kritérium teljesítésének vizsgálatakor a 2022. május 18-át megelőző kétéves időszakot vették alapul.

               (11)A 13. jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének negyedik franciabekezdésében említett, kamatlábakra vonatkozó konvergenciakritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző egyéves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos nominális hosszú távú kamatlábát legfeljebb két százalékponttal meghaladó kamatlábbal rendelkezhet. A kamatlábakra vonatkozó konvergenciakritériumok alkalmazásában a tízéves referencia-államkötvények összehasonlítható kamatlábait használták. A Bizottság és az EKB jelentéseiben a kamatláb-kritérium teljesülésének vizsgálatakor használt referenciaértéket úgy számították ki, hogy a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam nominális hosszú távú kamatlábának egyszerű számtani közepéhez hozzáadtak két százalékpontot. A referenciaérték a Franciaországban (0,3 százalék), Finnországban (0,2 százalék) és Görögországban (1,4 százalék) mért hosszú távú kamatlábon alapul, és a 2022 áprilisát megelőző egyéves időszakban 2,6 százalék volt.

               (12)A 13. jegyzőkönyv 5. cikkének megfelelően a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó vizsgálatban felhasznált adatokat a Bizottságnak kell rendelkezésre bocsátania. A Bizottság rendelkezésre bocsátotta az adatokat. A költségvetési adatokat a Bizottság azt követően biztosította, hogy a tagállamok 2022. április 1-jéig jelentést készítettek a 479/2009/EK tanácsi rendeletnek(
                  19
               ) megfelelően.

               (13)A Bizottság és az EKB által benyújtott, a gazdasági és monetáris unió megvalósításával kapcsolatos kötelezettségek teljesítése során elért horvátországi előrehaladásról szóló jelentések alapján az alábbi következtetések vonhatók le:

               a)Horvátország nemzeti jogszabályai, ezen belül a nemzeti központi bank alapokmánya összeegyeztethető a Szerződés 130. és 131. cikkével, valamint a KBER és az EKB alapokmányával;

               b)azzal kapcsolatban, hogy Horvátország teljesítette-e az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének négy franciabekezdésében említett konvergenciakritériumokat, a következők állapíthatók meg:

               –Horvátország átlagos inflációs rátája a 2022 áprilisát megelőző egy évben 4,7 százalék volt, amely a referenciaérték alatt van, és azt valószínűleg a következő hónapokban sem haladja meg,

               –Horvátország nem áll túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat hatálya alatt,

               –Horvátország 2020. július 10 óta az ERM II tagja. Az értékelést megelőző két évben a horvát kunát (HRK) nem érték komoly feszültségek, és Horvátország saját kezdeményezésére nem értékelte le az euróval szemben a horvát kuna bilaterális középárfolyamát.

               –Horvátországban a 2022 áprilisát megelőző egy évben az átlagos hosszú távú kamatláb 0,8 százalék volt, amely jóval a referenciaérték alatt van;

               c)a jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve Horvátország teljesíti az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Horvátország teljesíti az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. A 2012. évi csatlakozási okmány 5. cikkében említett, Horvátországra vonatkozó eltérés 2023. január 1-jei hatállyal megszűnik.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  ()
                        2022. június 1-jei jelentés (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

                     (2)
                  ()
                        2022. június 1-jei jelentés (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

                     (3)
                  ()
                        A Tanács 98/317/EK határozata (1998. május 3.) a Szerződés 109j. cikkének (4) bekezdésével összhangban (HL L 139., 1998.5.11., 30. o.).

                     (4)
                  ()
                        A Tanács 2000/427/EK határozata (2000. június 19.) az EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésének megfelelően a közös valuta 2001. január 1-jén Görögország által történő bevezetéséről (HL L 167., 2000.7.7., 19. o.).

                     (5)
                  ()
                        A Tanács 2006/495/EK határozata (2006. július 11.) az EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésének megfelelően a közös valuta 2007. január 1-jén Szlovénia által történő bevezetéséről (HL L 195., 2006.7.15., 25. o.).

                     (6)
                  ()
                        A Tanács 2007/503/EK határozata (2007. július 10.) a Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Ciprus általi, 2008. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 186., 2007.7.18., 29. o.).

                     (7)
                  ()
                        A Tanács 2007/504/EK határozata (2007. július 10.) az EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Málta általi, 2008. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 186., 2007.7.18., 32. o.).

                     (8)
                  ()
                        A Tanács 2008/608/EK határozata (2008. július 8.) a Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Szlovákia általi, 2009. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 195., 2008.7.24., 24. o.).

                     (9)
                  ()
                        A Tanács 2010/416/EU határozata (2010. július 13.) a Szerződés 140. cikkének (2) bekezdésével összhangban az euro Észtország általi, 2011. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 196., 2010.7.28., 24. o.).

                     (10)
                  ()
                        A Tanács 2013/387/EU határozata (2013. július 9.) az euro Lettország általi, 2014. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 195., 2013.7.18., 24. o.)

                     (11)
                  ()
                        A Tanács 2014/509/EU határozata (2014. július 23.) az euro Litvánia általi, 2015. január 1-jén történő bevezetéséről (HL L 228., 2014.7.31., 29. o.).

                     (12)
                  ()
                        HL L 236., 2003.9.23., 33. o.

                     (13)
                  ()
                        HL L 157., 2005.6.21., 203. o.

                     (14)
                  ()
                        HL L 112., 2012.4.24., 21. o.

                     (15)
                  ()
                        HL C 236., 1997.8.2., 5. o.

                     (16)
                  ()
                        HL C 73., 2006.3.25., 21. o.

                     (17)
                  ()
                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/792 rendelete (2016. május 11.) a harmonizált fogyasztói árindexekről és a lakásárindexről, valamint a 2494/95/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 135., 2016.5.24., 11. o.).

                     (18)
                  ()
                        2022 áprilisában Málta és Portugália 12 hónapos átlagos inflációs rátája 2,1 % és 2,6 % volt, az euróövezeté pedig 4,4 %.

                     (19)
                  ()
                        A Tanács 479/2009/EK rendelete (2009. május 25.) az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról (HL L 145., 2009.6.10., 1. o.).