				|

		52012PC0371

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a mélytengeri állományoknak az Atlanti-óceán északkeleti részén történő halászatára vonatkozó egyedi feltételek és az Atlanti-óceán északkeleti részének nemzetközi vizein folytatott halászatra vonatkozó rendelkezések megállapításáról, valamint a 2347/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről /* COM/2012/0371 final - 2012/0179 (COD) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Az Atlanti-óceán északkeleti részén folytatott
mélytengeri halászatot részben hagyományos parti flották (Portugália) és
nagyméretű „nomád” vonóhálós halászhajók (Franciaország, Spanyolország)
uralják. E halászat az Atlanti-óceán északkeleti részéről származó
kirakodások összesen körülbelül 1 %-át teszi ki, habár számos
halászközösség gazdasági életképessége bizonyos mértékben a mélytengeri
halászaton múlik. E halászatot az uniós vizeken és az Északkelet-atlanti
Halászati Bizottság (NEAFC) megállapodásaival szabályozott nemzetközi vizeken
végzik.
A mélytengeri
halállományok a kontinentális talapzat fő halászterületein kívül eső
vizekből kifogott halállományok. A kontinentális lejtő mentén,
illetve fenékhegyek környékén élnek. A mélytengeri halászatra csak 2003 óta
vonatkozik a halászati lehetőségek részletes irányítása (teljes kifogható
mennyiség, maximális halászati erőkifejtés). 2003 előtt a halászat
nagyrészt szabályozatlanul fejlődött, és bizonyos esetekben a „verseny a halakért”
probléma tipikus tüneteit mutatta, amely az állományok kimerülését
eredményezte.
A halászati lehetőségek irányításának
kezdete óta számos technikai intézkedést vezettek be, amelyek korlátozzák
bizonyos halászeszközök mélyebb vizekben való használatát vagy megtiltják a
halászatot a tengerfenéken található bizonyos nagy fajgazdagságú területeken.
Ezek a területlezárások a NATURA 2000 területek tagállamok általi, az
élőhelyvédelmi irányelv[1]
értelmében történő kijelölésének a közös halászati politika keretében
történő nyomon követését jelentik, vagy pedig általános óvintézkedések.
A NEAFC által a
mélytengeri halászat területén hozott azon intézkedések, amelyeket elfogadtak
és átültettek az uniós jogba, a következők: horogsorok tilalma,
területlezárások a biodiverzitás fő forrásait jelentő tengerfenéki
élőhelyek (veszélyeztetett tengeri ökoszisztémák) védelmében, a teljes,
évente kimerített halászati erőkifejtés maximalizálása és a meglévő
halászati tevékenységek feltérképezése annak érdekében, hogy az új halászati
tevékenységeket előzetes környezeti hatásvizsgálattól tegyék függővé.

Ezeket az
intézkedéseket, és a NEAFC által ajánlott más technikai intézkedéseket a
Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt a halászati
lehetőségek megállapításáról szóló éves tanácsi rendelettel hajtották
végre; azóta átmeneti rendszer[2]
vonatkozik az Atlanti-óceán teljes északkeleti részére, ideértve a NEAFC által
elfogadott intézkedéseket is.
A regionális
halászati gazdálkodási szervezetek által nem szabályozott nemzetközi vizek
esetében az Európai Unió konkrét rendeletet fogadott el, amely megtiltja a
fenékhalászati eszközök előzetes hatásvizsgálat nélküli használatát a
nyílt tengeren (734/2008/EK rendelet), és amely az ENSZ Közgyűlése által
elfogadott, a mélytengeri halászat fenntartható irányításáról szóló 61/105.
határozatra[3]
válaszol.
2002-ben az EU különleges hozzáférési rendszert
vezetett be (2347/2002/EK rendelet) az Atlanti-óceán északkeleti részén
mélytengeri halászatban részt vevő halászhajók vonatkozásában, amely az
alábbi négy részből áll: kapacitáskorlátozás, adatgyűjtés, az
erőkifejtés nyomon követése és ellenőrzés.
Az eddig elfogadott intézkedések még nem adtak
hatékony választ e halászat fő problémáira, mégpedig az alábbiakra:
1.    az említett állományokat nagymértékben veszélyezteti a halászati
tevékenység; nagy részük hosszabb távon csak alacsony halászati terhelést tud
elviselni, ami gazdaságilag nem életképes;
2.
a fenékvonóhálós halászat esetében a legnagyobb
annak kockázata, hogy a halászeszköz pótolhatatlan és veszélyeztetett tengeri
ökoszisztémákat pusztít el. Nem lehet tudni, hogy eddig mekkora pusztítás
történt;
3.
a mélytengeri fajok vonóhálóval történő
halászata során sokszor nem szándékosan is kifognak mélytengeri fajokat (ez
átlagosan a tömeg 20–40 %-át teszi ki, de az egyes csúcsértékek ennél
sokkal magasabbak);
4.
különösen nehéz a halászati terhelés fenntartható
szintjét tudományos szakvélemény segítségével meghatározni.
Mivel a mélytengeri állományokat rendkívül
veszélyezteti a halászat, rövid idő alatt kimerülhetnek az állományok, és
a helyreállítás nagyon sokáig tarthat vagy kudarcot is vallhat. Az állományok biológiai
állapota nagyrészt ismeretlen. Bizonyos állományok kimerültek, mások
stabilizálódni kezdtek a kiaknázás alacsony szintjén. A halászat általában nem
fenntartható. A halászati lehetőségek a szabályozásuk kezdete óta
folyamatosan csökkennek.
A tudományos
felmérésekből származó biológiai adatok valószínűleg a jövőben
sem lesznek elegendőek ahhoz, hogy a következő években el lehessen
végezni a teljes analitikai állományfelmérést. A Bizottság próbálja megtalálni
annak módját, hogy a következő programozási időszakra fejlessze a
tudományos felmérések és adatgyűjtés rendszerét a mélytengeri fajok
tekintetében. A legnagyobb fenntartható hozamra törekedő gazdálkodási
koncepció egyelőre nem alkalmazható a mélytengeri állományokra, mivel nem
áll rendelkezésre elegendő információ. 2012-ben zárul le egy fontos
tudományos projekt („deepfishman”). A projekt lehalászási szabályok
megalkotására törekszik, amelyek másodlagos mutatókon alapulnak, mivel az
elsődleges mutatók (állománypusztulás és állományméret) ismeretlenek
(DEEPFISHMAN[4]
ref. 227390).
A tagállamoknak a
tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv szerinti azon kötelezettsége,
amelynek értelmében legkésőbb 2020-ra meg kell tenniük a szükséges
intézkedéseket a tengeri ökoszisztémák jó környezeti állapotának elérése vagy
fenntartása érdekében[5],
elősegíti a mélytengeri halászatra vonatkozó feltételek kritikai
értékelését, ideértve a környezetvédelemmel és a biológiai sokféleséggel
kapcsolatos szempontokat is.
A javaslat általános célja, hogy a lehető
legnagyobb mértékben biztosítsa a mélytengeri állományok fenntartható
kiaknázását, miközben csökkenti a mélytengeri halászat környezeti hatását, és
hogy fejlessze a tudományos értékelés adatbázisát. Ameddig az adatok és
módszerek nem érték el a legnagyobb fenntartható hozamon alapuló gazdálkodáshoz
szükséges szintet, a halászatot a halászati gazdálkodás elővigyázatos
megközelítése szerint kell irányítani.
A tengeri
ökoszisztémára gyakorolt pusztító hatás csökkentése érdekében a fenékvonóhálók
használatát fokozatosan meg kell szüntetni a mélytengeri halászatban, mivel
ezen eszköz a legkárosabb a veszélyeztetett tengeri ökoszisztémákra, és
használata során gyakori a mélytengeri fajok nemkívánatos fogása is. A fenékhez
rögzített kopoltyúhálókra vonatkozó, a 600 méter mélység alatti
halászatban és a 200–600 méter mélységben érvényes átmeneti korlátozások
mellett meg kell tiltani a mélytengeri fajokra irányuló halászatot is.
A javaslat ezen
állományok gazdálkodási rendszerének leegyszerűsítését is mérlegeli, mivel
ezekre jelenleg két szabály is vonatkozik: fogási korlátozások és a
kapacitás/erőkifejtés korlátozása. Amennyiben ez a megkettőzés nem
szükséges e rendelet célkitűzéseinek eléréséhez, javaslatok születnek az
érintett halászat csupán egy gazdálkodási eszközzel való szabályozása
érdekében.
2.           AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK
EREDMÉNYEI ÉS HATÁSVIZSGÁLATOK
A 2002-es hozzáférési rendszer
felülvizsgálatáról szóló, az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz címzett
közleményt[6]
követően a Bizottság a tagállamok és a regionális tanácsadó testületek
bevonásával hatásvizsgálatot végzett a jövőbeli szakpolitikai
lehetőségekről. Ezen kívül konzultált a Halászati Tudományos,
Műszaki és Gazdasági Bizottsággal (HTMGB) is a mélytengeri halászat
irányításának bizonyos technikai vetületeiről.
A konzultáció során kapott válaszok azt
mutatták, hogy az érdekeltek nagyrészt egyetértenek abban, hogy fejleszteni
kell a 2002-es hozzáférési rendszert. Az érdekeltek véleménye azonban
megoszlott a végrehajtandó intézkedések kérdésében:
A tagállamok kiemelték, hogy az
erőkifejtésre vonatkozó jelentéstétel, az erőkifejtés-igazgatás és a
kapacitásgazdálkodás alacsony hasznot képvisel a jelenlegi rendszerben,
különösen a tekintetben, hogy a (kiadott engedélyek alapján) nyilvántartott
kapacitás nem teljesen felel meg a halászat valós helyzetének. Túl sok hajó
rendelkezik mélytengeri fajok kifogását lehetővé tévő engedéllyel,
amelyek az általuk kifogott összmennyiség csupán kis hányadát teszik ki. Ezek a
hajók nem igazán tartoznak a mélytengeri halászati tevékenységcsoportba. A
tagállamok kritizálták továbbá a visszadobás gyakorlatát, amelyet szerintük
részben a halászati szabályozás idézett elő. Azt is hangsúlyozták, hogy
fontos a hozzáférési rendszert az új ellenőrzési keretrendszerhez
hozzáigazítani. Óvatosak voltak a gazdálkodási megközelítés előzetes
meghatározásával kapcsolatban, legalábbis mielőtt levonják a folyamatban
lévő, „DEEPFISHMAN” elnevezésű tudományos projekttel kapcsolatos
következtetéseket.
A szabályozott fajok jegyzékét illetően a
tagállamok elismerték, hogy összehangolt kritériumokra van szükség, de emellett
hangsúlyozták, hogy bármilyen változtatás következményekkel járna a halászati
gyakorlatra és gazdálkodásra. Ezen kívül kiemelték a viszonylagos stabilitás
alapelvének megfelelően meghatározott jogok tiszteletben tartásának
fontosságát. Végül pedig, ami az adatgyűjtésre vonatkozó különleges
kötelezettségeket illeti, ellenezték a fedélzeti megfigyelők általi
magasabb szintű tudományos lefedettséget, és támogatták a
mélytenger-specifikus adatgyűjtés integrációját a szélesebb körű
adatgyűjtési keretrendszerbe, amely szerint a mélytengeri fajokra
összpontosító néhány tevékenységcsoportból már vesznek mintákat. Kétségek
merültek fel azzal kapcsolatban, hogy az analitikai állományfelmérések
bevezetése során felmerülő költségek indokolhatóak-e a kismértékű
tevékenység tekintetében, ezért inkább a megfigyelt állományváltozásokon
alapuló elővigyázatos gazdálkodási megközelítést részesítik előnyben.
Konzultáltak az Európai Unió észak-nyugati és
dél-nyugati regionális tanácsadó testületeivel, amelyek hangsúlyozták a
mélytengeri halászat összehangolt meghatározásának szükségességét, és
támogatták a gazdálkodási intézkedések azon hajókra való összpontosítását,
amelyek a tevékenységcsoportra specializálódnak. Azt javasolták azonban, hogy
ne tiltsák meg azon hajók visszatérését e halászatba, amelyek korábban is részt
vettek benne, majd hozzájárultak a halállomány helyreállításához azáltal, hogy
az utóbbi időben máshol halásztak. Javasolták a tevékenységcsoportonkénti
erőkifejtés-igazgatást, amely eltérő jellegű lehet a több
tevékenységcsoporthoz tartozó, néhány nagy hajóból álló csoport és a sok kis
hajóból álló csoport esetében. Több olyan fellépést szorgalmaztak, amely a
veszélyeztetett tengeri ökoszisztémák védelmére és a halászati engedélyek
odaítélésének, megújításának és bevonásának rendszerére irányul.
Egy nem kormányzati szervezetekből álló
szövetség (Deep-sea Conservation Coalition) rámutatott arra, hogy feltételekhez
kell kötni a nyílt tengeren alkalmazottakhoz hasonló fenékvonóhálók
használatát, és hangsúlyozta a vonóhálós halászatra jellemző, a
mélytengeri fajok nemkívánatos fogásának még megoldatlan problémáját.
A különféle szakpolitikai lehetőségekből
eredő hatások értékelése öt lehetőségre összpontosult. Ezek közül
hármat nem vitattak meg, mivel nem megvalósítható gazdálkodási megközelítést
képviseltek, és hátrányaik jóval meghaladták előnyeiket; e
lehetőségek az alábbiak voltak: a) a jelenlegi rendszer fenntartása,
csupán a szükséges mértékben aktualizálva; b) a mélytengeri fajok halászatának
teljes betiltása; és c) a rendszer leegyszerűsítése, amely így a NEAFC-ban
elfogadott rendelkezések átültetésének, és a rendelkezések uniós vizekre való
alkalmazásának eszközévé válik.
A két, viszonylag előnyös lehetőség
az alábbi volt: d) a legkárosabb, a mélytengeri fajokat megcélzó halászeszközök
fokozatos beszüntetése, vagy e) az uniós vizeken olyan gazdálkodási
előírások bevezetése, amelyeket a nyílt tengeren folytatott
fenékhalászathoz alakítottak ki. A d) lehetőséget fogadták el, mint a
hatékonyabb és egyszerűbb eszközt, míg az e) lehetőség átfogó
szabályozási követelmények létrehozását eredményezné, amelyek korlátoznák az
amúgy is hanyatló halászatba való beruházásokat. Mivel a halászati hatóságokat
a költségvetési megszorítások miatt karcsúsítják, nincs megfelelő
biztosíték a kiegészítő és kiterjedt rendelkezések alapján történő
végrehajtásra.
Ami az egyszerűsítést illeti, a fajokkal
kapcsolatos halászati erőkifejtésre vonatkozó jelenlegi jelentéstételi
rendszert meg kell szüntetni. A halászati erőkifejtés nyomon követése
jobban biztosítható az adatgyűjtési keretrendszeren[7] belül végzett éves adatlehívások rendszeres
elvégzésével, amelyet a Bizottság ad hoc igazgatási jelentéstétel iránti
kérései kísérnek; utóbbi például akkor használható, ha kétséges az
erőkifejtés korlátozásainak betartása, vagy ha az adatok minősége nem
megfelelő. A rendelet hatályát pontosították annak biztosítása érdekében,
hogy e rendelet teljes mértékben vonatkozzon azokra a hajókra, amelyek
mélytengeri fajokra halásznak, és emellett biztosítsa, hogy azok a hajók,
amelyek járulékos fogásában ilyen fajok is vannak, ne bővítsék a
halászatot. Ezen kívül a különleges adatgyűjtési szabályokat
hozzáigazítják az adatgyűjtési keretrendszerhez, ezáltal biztosítva, hogy
a tagállamok ugyanazokat a statisztikai szabványokat használják, és hogy az
összegyűjtött adatokat egyetlen egyedi tárolási és feldolgozó rendszerbe
táplálják be. Elővigyázatossági gazdálkodási intézkedésként a tudományos
adatgyűjtési előírások betartásának elmulasztása a halászati
lehetőségek elveszítésével járna.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
E javaslat keretrendeletet hoz létre az
Atlanti-óceán északkeleti részén a mélytengeri fajokat megcélzó halászati
tevékenységek végzése vonatkozásában; e terület a Spanyolország és Portugália
legkülső régióira is kiterjedő uniós vizekből és nemzetközi
vizekből áll.
A jogalap az Európai Unió működéséről
szóló szerződés 43. cikkének (2) bekezdése. E javaslat az Európai Unió
kizárólagos hatáskörébe tartozik, az Európai Unió működéséről szóló
szerződés 3. cikke (1) bekezdésének d) pontjában említettek szerint. Ezért
a szubszidiaritás elve nem alkalmazható.
A halászati erőforrások közös halászati
politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról
szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet létrehozza a közös
halászati politika általános keretét. Az említett rendelet 4. cikke értelmében
a Tanács meghozza azokat az uniós intézkedéseket, amelyek szabályozzák a
vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzájutást és a halászati
tevékenységek fenntartható végzését.
A javaslat megfelel az arányosság elvének. A
tagállamok a saját flottájuk vonatkozásában hozhatnak olyan rendelkezéseket,
amelyek által fenntarthatóbbá válik a mélytengeri erőforrásokkal való
gazdálkodás. Számos mélytengeri állományon azonban több tagállam osztozik
(néhány esetben egy tagállam flottája főként egy másik tagállam vizein van
jelen). Emiatt a tagállamok vonakodnak attól, hogy saját flottájukat korlátozó
intézkedések alá vessék, kivéve, ha a szomszédos flottákra is ugyanolyan vagy
egyenértékű szabályok vonatkoznak.
Egy uniós szintű rendeletet választottak
cselekvési eszköznek. Az önszabályozás nem jöhet szóba. A szabályozatlan
mélytengeri halászatok alakulásával kapcsolatban szerzett tapasztalatok szerint
nem várható kellő bizonyossággal, hogy az ágazat kialakítsa és
kikényszerítse saját magatartási szabályait annak biztosítása érdekében, hogy
ezeket az erőforrásokat fenntartható módon halássza le.
4.           KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK
A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést
érintő vonzatai.
2012/0179 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
a mélytengeri állományoknak az Atlanti-óceán
északkeleti részén történő halászatára vonatkozó egyedi feltételek és az
Atlanti-óceán északkeleti részének nemzetközi vizein folytatott halászatra
vonatkozó rendelkezések megállapításáról, valamint a 2347/2002/EK rendelet
hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke
(2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[8],
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére[9],
rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)       A halászati erőforrások
közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható
kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[10] előírja az olyan közösségi
intézkedések meghozatalára vonatkozó kötelezettséget, amelyek szabályozzák a
vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférést és a halászati
tevékenységek fenntartható végzését, valamint amelyek szükségesek az
erőforrások fenntartható, ésszerű és felelősségteljes
kiaknázásának biztosításához. Az említett rendelet 2. cikke előírja, hogy
a halászati tevékenységek tengeri ökoszisztémákra gyakorolt hatásának
lehető legkisebbre csökkentése érdekében hozott intézkedések
meghozatalakor az ökoszisztéma-alapú szemléletet és az elővigyázatosság
elvét kell alkalmazni.
(2)       Az EU elkötelezte magát az
ENSZ Közgyűlése által elfogadott határozatok, különösen a 61/105. és a
64/72. határozat végrehajtására, amelyek felkérik az államokat és a regionális
halászati gazdálkodási szervezeteket, hogy biztosítsák a veszélyeztetett
mélytengeri ökoszisztémáknak a fenékhalászati eszközök pusztításával szembeni
védelmét, valamint a mélytengeri halállományok fenntartható kiaknázását.
(3)       A Bizottság értékelte a
mélytengeri állományok halászatára vonatkozó különleges hozzáférési
követelmények és kapcsolódó feltételek megállapításáról szóló 2347/2002/EK
rendeletet[11]. A
Bizottság elsősorban azt állapította meg[12],
hogy az érintett flotta hatóköre túlságosan nagy volt, hogy nem készült
útmutatás a kijelölt kikötőkben való ellenőrzésre és a mintavételi
programokra vonatkozóan, és hogy az erőkifejtés mértékére vonatkozó tagállami
jelentéstétel színvonala túl nagy eltéréseket mutatott.
(4)       A halászati kapacitás
mélytengeri halászatokban elért, szükséges csökkentéseinek fenntartása
érdekében helyénvaló arról rendelkezni, hogy a mélytengeri fajok halászatára
olyan halászati engedélyek vonatkozzanak, amelyek korlátozzák a mélytengeri
fajok kirakodására jogosult hajók kapacitását. Annak érdekében, hogy a
gazdálkodási intézkedések a flottának a mélytengeri halászat szempontjából
legfontosabb részére összpontosuljanak, a halászati engedélyeket célzott vagy
járulékos halászat alapján kell kiadni.
(5)       A mélytengeri fajok kifogását
lehetővé tévő halászati engedélyek jogosultjainak együtt kell
működniük olyan tudományos kutatási tevékenységekben, amelyek javítják a
mélytengeri állományok és a mélytengeri ökoszisztémák felmérését.
(6)       Amikor a kontinentális
lejtőn mélytengeri halászatra engedélyezett területeken egyéb fajokra
halásznak, a hajótulajdonosoknak olyan halászati engedéllyel kell
rendelkezniük, amely lehetővé teszi a mélytengeri fajok járulékos fogását.
(7)       Az alkalmazott halászeszközök
közül a fenékvonóhálóval végzett mélytengeri halászat jelenti a legnagyobb
kockázatot a veszélyeztetett tengeri ökoszisztémák számára, és a szóban forgó
eszköz használata esetén számolnak be a mélytengeri fajok nemkívánatos
fogásának legmagasabb arányáról. A fenékvonóhálókat ezért véglegesen be kell
tiltani a mélytengeri fajokra irányuló halászatban.
(8)       A fenékhez rögzített
kopoltyúhálók mélytengeri halászatban való alkalmazását jelenleg az átmeneti
technikai intézkedéseknek a 2010. január 1-jétől 2011. június 30-ig tartó
időszakra történő meghatározásáról szóló 1288/2009/EK tanácsi
rendelet[13]
korlátozza. Mivel az eszköz nem fenntartható használata a mély vizekben
nagymértékű nemkívánatos fogást eredményez, továbbá az elveszített és
elhagyott halászeszközök ökológiai hatására tekintettel ezen eszköz használatát
is végleg be kell tiltani a mélytengeri fajokra irányuló halászatban.
(9)       Annak érdekében azonban, hogy
a halászoknak elegendő idő álljon rendelkezésre az új
követelményekhez való alkalmazkodáshoz, a fenékvonóhálókkal és a fenékhez
rögzített kopoltyúhálókkal történő halászatra kiadott jelenlegi halászati
engedélyeknek meghatározott ideig még érvényesnek kell maradniuk.
(10)     Ezenkívül azok a hajók,
amelyeknek a mélytengeri halászat folytatásához le kell cserélniük
halászeszközüket, az Európai Halászati Alaptól pénzügyi támogatásra jogosultak,
amennyiben az új eszköz csökkenti a halászat nem kereskedelmi fajokra gyakorolt
hatását, valamint ha a nemzeti operatív program lehetővé teszi az ilyen
intézkedésekhez való hozzájárulást.
(11)     Az egyéb fenékhalászati
eszközökkel mélytengeri fajokra halászó hajók – az engedélyük alapján – nem
bővíthetik ki tevékenységüket az uniós vizeken belül, kivéve, ha a
bővítés nem jár a veszélyeztetett tengeri ökoszisztémákra gyakorolt
negatív hatás jelentős kockázatával.
(12)     Az egyes mélytengeri
halállományokra vonatkozó tudományos szakvélemény szerint ezeket az
állományokat különösen veszélyezteti a kiaknázás, és halászatukat
elővigyázatosságból korlátozni vagy csökkenteni kell. A mélytengeri
állományok halászati lehetőségei nem haladhatják meg azt a szintet,
amelyet a tudományos szakvélemények elővigyázatossági szintként
megjelölnek. Amennyiben hiányosak az állományokról vagy fajokról rendelkezésre
álló információk és emiatt nem készült szakvélemény, nem osztható ki halászati
lehetőség.
(13)     A szakvélemények arra utalnak
továbbá, hogy a halászati erőkifejtés korlátozásai megfelelő eszközök
a mélytengeri halászatra vonatkozó halászati lehetőségek meghatározására.
Tekintettel a mélytengeri halászatra jellemző halászeszközök és halászati
módszerek sokféleségére, valamint az egyes halászatok környezetvédelmi
hiányosságainak egyedi kiküszöbölésére szolgáló kísérő intézkedések
kidolgozásának szükségességére, a halászati erőkifejtés korlátozása csak
akkor válthatja fel a fogási korlátozásokat, ha biztosítható, hogy azt a
konkrét halászatokhoz igazították.
(14)     A meghatározott halászati
tevékenységek helyi viszonyokhoz igazított irányításának biztosítása érdekében
az érintett tagállamokat fel kell hatalmazni kiegészítő természetvédelmi
intézkedések meghozatalára és annak éves értékelésére, hogy az
erőkifejtési szintek összhangban vannak-e a fenntartható kiaknázásra
vonatkozó szakvéleménnyel. A regionálisan kiigazított
erőkifejtés-korlátozásoknak ezenkívül fel kell váltaniuk a halászati
erőkifejtés Északkelet-atlanti Halászati Bizottság (NEAFC) által
elfogadott globális korlátozását.
(15)     Mivel a biológiai információk
gyűjtésének legjobb módja a harmonizált adatgyűjtési szabványok
használata, a mélytengeri tevékenységcsoportokra vonatkozó adatgyűjtést
helyénvaló beépíteni a tudományos adatgyűjtés átfogó keretrendszerébe,
emellett azonban biztosítani kell a halászat dinamikájának megértéséhez
szükséges további információkat. Az egyszerűsítés céljából az
erőkifejtésre vonatkozó, fajok szerinti bontásban adott jelentéseket meg
kell szüntetni, helyette a tagállamoktól rendszeresen lehívott tudományos
adatokat kell elemezni, amely elemzésnek tartalmaznia kell egy, a mélytengeri
tevékenységcsoportokról szóló fejezetet.
(16)     A közös halászati politika
szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer
létrehozásáról szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendelet[14] a többéves tervekre vonatkozó
ellenőrzési és végrehajtási követelményeket határoz meg. A mélytengeri
fajokra, amelyek természetüknél fogva érzékenyek a halászatra, ugyanannyi
figyelmet kell fordítani az ellenőrzés szempontjából, mint azokra a védett
fajokra, amelyek esetében többéves gazdálkodási tervet fogadtak el.
(17)     A mélytengeri fajok kifogását
lehetővé tévő halászati engedélyek jogosultjaitól meg kell vonni a
mélytengeri fajok halászatára vonatkozó engedélyüket, ha nem tartják be a
vonatkozó természetvédelmi rendelkezéseket.
(18)     Az északkelet-atlanti
halászatban folytatandó jövőbeni többoldalú halászati
együttműködésről szóló egyezményt a 81/608/EGK határozattal fogadták
el, és 1982. március 17-én lépett hatályba. Az említett egyezmény
megfelelő keretrendszert nyújt az Atlanti-óceán északkeleti részének
nemzetközi vizeiben található halászati erőforrások ésszerű
védelmével és a velük folytatott gazdálkodással kapcsolatos többoldalú
együttműködéshez. A NEAFC-ban elfogadott gazdálkodási intézkedések az NEAFC
által szabályozott fajok megóvásával és a velük folytatott gazdálkodással,
valamint a veszélyeztetett tengeri élőhelyek védelmével kapcsolatos
technikai intézkedésekből állnak, ideértve az elővigyázatossági
intézkedéseket is.
(19)     A Bizottságot fel kell
hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően
felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az éves erőkifejtési
korlátozások kísérő intézkedéseinek meghatározására, ha a tagállamok nem
hoznak ilyen intézkedéseket, vagy amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a
tagállami intézkedések nem egyeztethetők össze e rendelet
célkitűzéseivel vagy nem elegendőek az e rendeletben kitűzött
célok elérésére.
(20)     A Bizottságot fel kell
hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően olyan felhatalmazáson
alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyek szükségesek lehetnek e rendelet nem
alapvető elemeinek módosításához vagy kiegészítéséhez olyan esetekben,
amikor a fogási korlátozásokat felváltó éves erőkifejtés-korlátozásokhoz
kapcsolódó, a tagállamok által elfogadott kísérő intézkedések elmaradnak
vagy nem bizonyulnak elégségesnek.
(21)     Ezért új szabályokat szükséges
elfogadni a mélytengeri fajok Atlanti-óceán északkeleti részén végzett
halászatának szabályozására, és hatályon kívül kell helyezni a 2347/2002/EK
rendeletet.
(22)     A Bizottságnak a
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során
biztosítania kell a releváns dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács
részére történő egyidejű, kellő időben történő és
megfelelő átadását,
ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Célkitűzések
E rendelet céljai a következők:
a)           a mélytengeri fajok fenntartható
kiaknázásának biztosítása, eközben pedig a mélytengeri halászati tevékenységek
tengeri környezetre gyakorolt hatásának a lehető legkisebbre csökkentése;
b)           a mélytengeri fajokra és
élőhelyükre vonatkozó tudományos ismeretek bővítése az a) pontban
említett célokból;
c)           az Északkelet-atlanti Halászati
Bizottság (NEAFC) által ajánlott, a halászati gazdálkodásra vonatkozó technikai
intézkedések végrehajtása.
2. cikk
Hatály
E rendelet az alábbi vizeken végzett halászati
tevékenységekre vagy tervezett halászati tevékenységekre vonatkozik:
a)           A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács
(ICES) II–XI alterületeinek és a Keletközép-atlanti Halászati Bizottság (CECAF)
34.1.1, 34.1.2 és 34.2 területeinek uniós vizei;
b)           a 34.1.1, 34.1.2 és 34.2
CECAF-területek nemzetközi vizei és
c)           a NEAFC szabályozási területe.
3. cikk
Fogalommeghatározások
(1)        E rendelet alkalmazásában a
2371/2002/EK rendelet 3. cikkének és a 734/2008/EK tanácsi rendelet[15] 2. cikkének fogalommeghatározásai az
irányadók.
(2)          Ezen túlmenően e rendelet
alkalmazásában:
a)      „ICES-övezetek”: a 218/2009/EK európai
parlamenti és tanácsi rendeletben[16]
meghatározott ICES-övezetek;
b)      „CECAF-területek":
a 216/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[17] meghatározott CECAF-területek;
c)      „a NEAFC szabályozási területe”: az
északkelet-atlanti halászatban folytatandó jövőbeni többoldalú halászati
együttműködésről szóló egyezmény hatálya alá tartozó olyan vizek,
amelyek az egyezmény szerződő feleinek halászati joghatósága alá
tartozó vizeken kívül esnek;
d)      „mélytengeri fajok”: az I. mellékletben
felsorolt fajok;
e)      „legveszélyeztetettebb fajok”: azok a
mélytengeri fajok, amelyek az I. melléklet táblázatának harmadik oszlopában
(„Legveszélyeztetettebb (x)”) szerepelnek;
f)       „tevékenységcsoport”: egy bizonyos
területen egy bizonyos halászeszköz segítségével végzett, bizonyos fajokra
irányuló halászati tevékenységek;
g)      „mélytengeri tevékenységcsoport”: olyan
tevékenységcsoport, amely az e rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében
meghatározott jelek szerint mélytengeri fajok halászatára irányul.
h)      „halászati felügyelő központ”: a
lobogó szerinti tagállam által létrehozott, valamint az automatikus
adatfogadást és -feldolgozást, továbbá az elektronikus adatátvitelt
lehetővé tevő számítógépes hardverrel és szoftverrel felszerelt műveleti
központ;
i)       „tudományos tanácsadó testület”: olyan
nemzetközi halászati tudományos testület, amely megfelel a kutatás-alapú
tudományos szakvélemények kibocsátásával kapcsolatos nemzetközi szabványoknak;
j)       „legynagyobb fenntartható hozam”: az a
legnagyobb fogásmennyiség, amely korlátlan ideig kifogható valamely
halállományból.
II. FEJEZET
HALÁSZATI ENGEDÉLYEK
4. cikk
A halászati engedélyek típusai
(1)          Az uniós halászhajók által
végzett, mélytengeri fajokra irányuló halászati tevékenységekhez halászati
engedélyre van szükség, amely a mélytengeri fajt mint célfajt jelöli meg.
(2)          Az (1) bekezdés
alkalmazásában a halászati tevékenységek akkor irányulnak mélytengeri fajokra,
ha:
a)      a mélytengeri fajokat célfajként jelölik
meg a hajó halászati naptárában, vagy
b)      olyan halászeszközt tartanak a hajó
fedélzetén vagy használnak a műveleti területen, amely kizárólag
mélytengeri fajok fogására szolgál, vagy
c)      a mélytengeri fajoknak a hajó parancsnoka
által a hajónaplóba bejegyzett aránya megegyezik az adott halászati nap során
kifogott össztömeg 10 %-ával, vagy magasabb annál.
(3)          Azokra az uniós halászhajók
által végzett halászati tevékenységekre, amelyek ugyan nem mélytengeri fajokra
irányulnak, de amelyek során járulékos fogásként mélytengeri fajokat is
kifognak, olyan halászati engedély vonatkozik, amelyen a mélytengeri fajokat
járulékos fogásként tüntetik fel.
(4)          Az (1) és a (3) bekezdésben
említett kétféle halászati engedélyt egyértelműen meg kell különböztetni
az 1224/2009/EK rendelet 116. cikkében említett elektronikus adatbázisban.
(5)          Az (1) és (3) bekezdés
ellenére a halászhajók abban az esetben foghatnak, tarthatnak a fedélzeten,
rakhatnak át másik hajóra vagy rakodhatnak ki halászati engedély nélkül
mélytengeri fajokat, ha a fogás mennyisége a mélytengeri fajok bármilyen
összetételű vegyes fogása esetében halászati utanként nem haladja meg a
100 kg-ban megállapított határt.
5. cikk
Kapacitásgazdálkodás
Adott tagállam által kiadott, mélytengeri
fajok célfajként vagy járulékos fogásként való fogását lehetővé tévő
halászati engedéllyel rendelkező halászhajók bruttó tonnatartalomban és
kilowattban mért teljes halászati kapacitása nem haladhatja meg az adott
tagállam azon hajóinak teljes halászati kapacitását, amelyek 10 tonnányi
vagy annál nagyobb mennyiségben rakodtak ki mélytengeri fajokat e rendelet
hatálybalépését megelőző két év bármelyikében, azt az évet figyelembe
véve, amelyre a magasabb érték jellemző.
6. cikk
A halászatiengedély-kérelmekre vonatkozó általános követelmények
A mélytengeri fajok fogását – célfajként vagy
járulékos fogásként – lehetővé tévő halászati engedély iránti
valamennyi kérelem, valamint az engedély megújítása iránti kérelem
benyújtásakor mellékelni kell a halászati tevékenységek tervezett helyszínének,
a halászeszközök típusának, az tevékenységek által érintett mélységi
tartománynak és az egyes célfajoknak a leírását.
7. cikk
A mélytengeri fajokra irányuló halászati tevékenységek során fenékhalászati
eszközök használatát lehetővé tévő engedély iránti kérelemre és a
halászati engedélyek megadására vonatkozó külön követelmények
(1)          A 6. cikkben megállapított
követelményeken kívül a 2. cikk a) pontjában említett uniós vizeken
fenékhalászati eszközök használatát lehetővé tévő, a mélytengeri
fajok célzott halászatára vonatkozó, a 4. cikk (1) bekezdése szerinti halászati
engedély iránti valamennyi kérelemhez részletes halászati tervet kell
mellékelni, amely meghatározza:
a)      a mélytengeri tevékenységcsoportban
mélytengeri fajokra irányuló tervezett tevékenységek helyszíneit. A
helyszín(eke)t az 1984-es geodéziai világrendszer szerinti koordináták
segítségével kell meghatározni;
b)      adott esetben a mélytengeri
tevékenységcsoportban az utolsó három teljes naptári évben végzett
tevékenységek helyszíneit. Ezt a helyszínt vagy ezeket a helyszíneket az 1984-es
geodéziai világrendszernek megfelelő koordináták segítségével kell
meghatározni; a koordinátáknak a lehető legpontosabban kell
körülhatárolniuk a halászati tevékenységeket.
(2)          Az (1) bekezdésnek
megfelelően benyújtott kérelem alapján kiadott valamennyi halászati
engedélyben meg kell határozni az alkalmazandó konkrét fenékhalászati eszközt,
valamint az engedélyezett halászati tevékenységeket arra a területre kell
korlátozni, amelyben az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott, tervezett
halászati tevékenység és az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott, már
folyamatban lévő halászati tevékenység fedi egymást. Mindazonáltal a
tervezett halászati tevékenység területe kiterjeszthető a folyamatban
lévő halászati tevékenységek területén kívülre, ha a tagállam tudományos
szakvélemény alapján megállapította és dokumentálta, hogy a kiterjesztés nem
gyakorolna jelentős káros hatást a veszélyeztetett tengeri
ökoszisztémákra.
8. cikk
A hajók részvétele a mélytengeri halászati adatok gyűjtésében
A tagállamok a 4. cikkel összhangban kiadott
valamennyi halászati engedélyben meghatározzák a szükséges feltételeket annak
biztosítására, hogy az érintett hajó a megfelelő tudományos intézettel
együttműködve részt vegyen minden olyan adatgyűjtésben, amely kiterjed
a kiadott engedély tárgyát képező halászati tevékenységekre.
9. cikk
A fenékvonóhálókat vagy fenékhez rögzített kopoltyúhálókat használó hajók
mélytengeri fajok célzott halászatára vonatkozó halászati engedélyeinek lejárta
A 4. cikk (1) bekezdésében említett, fenékvonóhálót
vagy fenékhez rögzített kopoltyúhálót használó hajókra vonatkozó halászati
engedélyek legkésőbb az e rendelet hatálybalépését követő két év
elteltével lejárnak. A szóban forgó időpont után a mélytengeri fajok
említett halászeszközökkel történő fogására szóló halászati engedélyek nem
adhatók ki és nem újíthatók meg.
III. FEJEZET
HALÁSZATI LEHETŐSÉGEK ÉS KÍSÉRŐ INTÉZKEDÉSEK
1. szakasz
Általános
rendelkezések
10. cikk
Elvek
(1)          A halászati
lehetőségeket az érintett mélytengeri fajok kiaknázásának olyan szintjén
kell meghatározni, amely összhangban van a legnagyobb fenntartható hozammal.
(2)          Amennyiben a rendelkezésre
álló legmérvadóbb tudományos adatok alapján nem lehet megállapítani a
legnagyobb fenntartható hozammal összhangban lévő kiaknázási arányt, a
halászati lehetőségeket a következőképpen kell meghatározni:
a)      ha a rendelkezésre álló legmérvadóbb
tudományos adatok lehetővé teszik a halászati gazdálkodás
elővigyázatos megközelítésének megfelelő kiaknázási arányok
megállapítását, az érintett halászati gazdálkodási időszakra vonatkozó
halászati lehetőségek nem határozhatók meg az említett arányoknál magasabb
szinten;
b)      amennyiben a rendelkezésre álló
legmérvadóbb tudományos adatok alapján nem állapíthatók meg a halászati
gazdálkodás elővigyázatos megközelítésének megfelelő kiaknázási
arányok, mivel egy bizonyos állomány vagy faj vonatkozásában nem áll
rendelkezésre elegendő adat, az érintett halászatok tekintetében nem
osztható ki halászati lehetőség.
2. szakasz
Halászatierőkifejtés-korlátozások útján történő gazdálkodás
11. cikk
A halászati lehetőségek kizárólag halászatierőkifejtés-korlátozások
útján történő megállapítása
(1)          A Tanács a Szerződéssel
összhangban eljárva dönthet úgy, hogy a mélytengeri fajokra vonatkozó éves
halászati lehetőségeknek a halászatierőkifejtés-korlátozások és
fogási korlátozások formájában történő megállapítása helyett meghatározott
halászati tevékenységek tekintetében csak
halászatierőkifejtés-korlátozásokat határoz meg.
(2)          Az (1) bekezdés
alkalmazásában minden olyan, az egyes mélytengeri tevékenységcsoportokra
vonatkozó halászati erőkifejtési szint, amelyet viszonyítási alapként
használnak a 10. cikkben meghatározott alapelvek követéséhez szükséges
kiigazítások során, az a halászati erőkifejtési szint lesz, amelyről
tudományos információk/adatok alapján megállapították, hogy összhangban van az
előző két naptári év során a megfelelő mélytengeri
tevékenységcsoportok keretében ejtett fogásokkal.
(3)          Az (1) és (2) bekezdés
alapján meghatározott halászatierőkifejtés-korlátozások az alábbiakat
adják meg:
a)      azon mélytengeri tevékenységcsoport,
amelyre a korlátozás a szabályozott halászeszköz tekintetében vonatkozik, a
célfaj és azon ICES-övezetek vagy CECAF-területek, amelyeken belül a
megengedett erőkifejtés elvégezhető; és
b)      a gazdálkodáshoz használt
erőkifejtési egység.
12. cikk
Kísérő intézkedések
(1)          Amennyiben a fogási
korlátozásokat a 11. cikk (1) bekezdésének megfelelően felváltották az
éves halászati erőkifejtési korlátozások, a tagállamok a lobogójuk alatt
közlekedő hajók tekintetében az alábbi kísérő intézkedéseket tartják
fenn vagy vezetik be:
a)      az erőkifejtési korlátozások hatálya
alá tartozó hajók teljes fogási kapacitásának növelését megelőző
intézkedések;
b)      a legveszélyeztetettebb fajok járulékos
fogásainak növelését megelőző intézkedések; és
c)      a visszadobás gyakorlatának hatékony
megelőzésének feltételei. E feltételek minden, fedélzeten tartott hal
kirakodására vonatkoznak, kivéve, ha ez ellentétes lenne a közös halászati
politika értelmében hatályban lévő szabályokkal.
(2)          Az intézkedések mindaddig
hatályban maradnak, amíg szükség mutatkozik az (1) bekezdés a), b) és c)
pontjában meghatározott kockázatok megelőzésére vagy enyhítésére.
(3)          A Bizottság a tagállamok
által elfogadott kísérő intézkedések hatékonyságát elfogadásuk után
értékeli.
13. cikk
A Bizottság intézkedései a tagállamok által elfogadott kísérő intézkedések
hiánya vagy elégtelensége esetén
(1)          A Bizottságot fel kell
hatalmazni arra, hogy a 20. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat
fogadjon el annak érdekében, hogy a 12. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy c)
pontjában említett, az éves erőkifejtési korlátozásokat kísérő
intézkedéseket határozzon meg, ha:
a)      az érintett tagállam nem értesíti a
Bizottságot a 12. cikk értelmében elfogadott intézkedésekről három
hónappal a halászatierőkifejtés-korlátozások hatálybalépése után, amikor
ezeket először vezetik be a fogási korlátozások helyett;
b)      a 12. cikk értelmében elfogadott
intézkedések hatályukat vesztik, noha továbbra is fennáll a 12. cikk (1)
bekezdésének a), b) és c) pontjában meghatározott kockázatok megelőzésének
vagy enyhítésének a szükségessége.
(2)          A Bizottságot fel kell
hatalmazni, hogy a 20. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi
aktusokat fogadjon el éves erőkifejtési korlátozásokat kísérő, a 12.
cikk (1) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában említett intézkedések
meghatározása céljából, ha a 12. cikk (3) bekezdése értelmében elvégzett
értékelés alapján
a)      a tagállami intézkedések nem
minősülnek összeegyeztethetőnek e rendelet célkitűzéseivel; vagy
b)      a tagállami intézkedések elégtelennek
minősülnek a 12. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában
meghatározott célkitűzések tekintetében.
(3)          A Bizottság által elfogadott
kísérő intézkedések célja, hogy biztosítsák az e rendeletben meghatározott
célok és célkitűzések elérését. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus
Bizottság általi elfogadásával bármely elfogadott tagállami intézkedés hatályát
veszti.
IV. FEJEZET
ELLENŐRZÉS
14. cikk
A többéves tervekre vonatkozó ellenőrzési előírások alkalmazása
(1)          E rendeletet az 1224/2009/EK
rendelet alkalmazásában „többéves tervként” kell értelmezni.
(2)          A mélytengeri fajokat a
1224/2009/EK rendelet alkalmazásában „a többéves terv hatálya alá tartozó
fajoknak” és „a többéves terv hatálya alá tartozó állományoknak” kell
tekinteni.
15. cikk
Kijelölt kikötők
A mélytengeri fajok bármilyen
összetételű, 100 kg-ot meghaladó mennyiségű fogásai kizárólag a
mélytengeri fajok kirakodására kijelölt kikötőkben rakodhatók ki.
16. cikk
Előzetes értesítés
Az 1224/2009/EK rendelet 17. cikkétől
eltérve valamennyi olyan uniós halászhajó parancsnoka, amely mélytengeri
fajokból – tekintet nélkül az egyedek hosszára – 100 kg-os vagy afeletti
tömegű fogást kíván kirakodni, szándékáról köteles értesíteni a lobogó
szerinti tagállam illetékes hatóságát.
17. cikk
Hajónapló-bejegyzések mély vizeken
Az 1224/2009/EK rendelet 14. és 15. cikkének
sérelme nélkül, a 4. cikk (1) vagy (3) bekezdésének megfelelő engedéllyel
rendelkező halászhajók parancsnokai, mélytengeri tevékenységcsoportban
való részvétel vagy 400 méternél mélyebben történő halászat esetén
kötelesek elvégezni az alábbiakat:
a)      a papíralapú hajónaplóban minden egyes
fogás után új vonalat húznak; vagy
b)      ha elektronikus adatrögzítési és
jelentéstételi rendszert használnak, minden fogás után külön bejegyzést
készítenek.
18. cikk
A halászati engedélyek visszavonása
(1)          Az 1224/2009/EK rendelet 7.
cikke (4) bekezdésének sérelme nélkül, az e rendelet 4. cikkének (1) és (3)
bekezdésében említett halászati engedélyeket az alábbi esetekben legalább
egyéves időtartamra vissza kell vonni a következő esetekben:
a)      a halászati engedélyben meghatározott
feltételek be nem tartása a halászeszközök használatára vonatkozó
korlátozásokat, a műveletek engedélyezett helyszíneit, vagy adott esetben
az olyan fajokra vonatkozó fogási vagy erőkifejtési korlátozásokat
illetően, amelyek halászata megengedett; vagy
b)      tudományos megfigyelő fedélzetre
vételének elmulasztása, vagy a fogásokból való, az e rendelet 19. cikkében meghatározott
tudományos célú mintavétel lehetővé tételének elmulasztása.
(2)          Az (1) bekezdés nem
alkalmazandó, ha az ott említett mulasztásokat vis maior okozta.
V. FEJEZET
ADATGYŰJTÉS
19. cikk
Az adatgyűjtésre és jelentéstételre vonatkozó szabályok
(1)          A tagállamok minden
mélytengeri tevékenységcsoportról adatokat gyűjtenek a 199/2008/EK tanácsi
rendeletnek[18]
megfelelően elfogadott, a biológiai, műszaki, környezeti, gazdasági
és társadalmi vonatkozású adatok gyűjtésére, kezelésére és felhasználására
vonatkozóan a többéves közösségi programban és a hivatkozott rendelet alapján
elfogadott egyéb intézkedések keretében meghatározott, adatgyűjtéssel és
pontossággal kapcsolatos szabályoknak megfelelően.
(2)          A hajó parancsnokának, vagy a
hajó működéséért felelős bármely más személynek az adott hajóhoz a
tagállam által kijelölt tudományos megfigyelőt kell a fedélzetre venni,
kivéve, ha ez biztonsági okokból nem lehetséges. A parancsnok lehetővé
teszi a tudományos megfigyelő feladatainak végrehajtását.
(3)          A fedélzeti tudományos
megfigyelők:
a)      elvégzik az (1) bekezdésben meghatározott
rendszeres adatgyűjtési feladataikat;
b)      meghatározzák és dokumentálják a hajó
halászeszközei által fedélzetre vett kőkorallok, szarukorallok, szivacsok
vagy az ugyanazon ökoszisztémához tartozó más organizmusok tömegét.
(4)          Az (1) bekezdésben említett
kötelezettségeiken túlmenően a tagállamok a mélytengeri tevékenységcsoport
tekintetében a II. mellékletben meghatározott külön adatgyűjtési és
jelentéstételi követelmények hatálya alá tartoznak.
(5)          A mélytengeri
tevékenységcsoporttal összefüggésben gyűjtött adatokat – ideértve a II.
mellékletnek megfelelően gyűjtött adatokat is – a 199/2008/EK
rendelet III. fejezetében meghatározott adatkezelési eljárásnak
megfelelően kell kezelni.
(6)          A Bizottság kérésére a
tagállamok tevékenységcsoportonkénti bontásban havonta jelentést tesznek az
alkalmazott erőkifejtésről és/vagy a fogásokról.
V. FEJEZET
FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ JOGI AKTUSOK
20. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1)          A felhatalmazáson alapuló
jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás
gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.
(2)          A Bizottság határozatlan
időre szóló felhatalmazást kap a 13. cikkben említett felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok elfogadására.
(3)          Az Európai Parlament vagy a
Tanács bármikor visszavonhatja a 13. cikkben említett felhatalmazást. A
visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott
felhatalmazást. Az említett határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában
való kihirdetésének napján vagy a benne megjelölt későbbi időpontban
lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4)          A Bizottság a felhatalmazáson
alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg
értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5)          A 13. cikk alapján
elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az
említett jogi aktusról szóló értesítést követő két hónapos időtartam
leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a
felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha az Európai Parlament és a
Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt arról
tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Az Európai Parlament
vagy a Tanács kezdeményezésére az említett időtartam 2 hónappal
meghosszabbodik.
VI. FEJEZET
ÉRTÉKELÉS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
21. cikk
Értékelés
(1)          E rendelet hatálybalépését
követő hat éven belül a Bizottság a tagállamok jelentései és az e célból kért
tudományos szakvélemény alapján értékeli az e rendeletben meghatározott
intézkedések hatását, és meghatározza, hogy milyen mértékben teljesültek az 1.
cikk a) és b) pontjában említett célkitűzések.
(2)          Az értékelésnek az alábbi
területeken megfigyelhető tendenciákra kell összpontosítania:
a)      azok a hajók, amelyek a tengerfenékre
kisebb hatást gyakorló halászeszközök használatára álltak át, valamint a
visszadobási szintjük alakulása;
b)      az egyes mélytengeri
tevékenységcsoportokban tevékenységet folytató hajók működési tartománya;
c)      a tagállamok által a tudományos
testületeknek állományfelmérés céljából, vagy pedig a Bizottságnak különleges
adatlehívások esetében szolgáltatott adatok teljessége és megbízhatósága;
d)      azok a mélytengeri halállományok, amelyek
tekintetében javult a tudományos szakvélemények színvonala;
e)      azok a halászatok, amelyekben gazdálkodás
csak halászatierőkifejtés-korlátozások alapján folyik, és a visszadobás
gyakorlatának megszüntetése és a legveszélyeztetettebb fajok kifogásának csökkentése
érdekében hozott kísérő intézkedések hatékonysága.
22. cikk
Átmeneti intézkedések
A 2347/2002/EK irányelv alapján kiadott
különleges halászati engedélyek addig maradnak érvényesek, amíg fel nem váltják
őket az e rendelet alapján kiadott, mélytengeri fajok fogását
lehetővé tévő halászati engedélyek, de 2012. szeptember 30. után
mindenképpen érvényüket vesztik.
23. cikk
Hatályon kívül helyezés
(1)          A 2347/2002/EK rendelet
hatályát veszti.
(2)          A hatályon kívül helyezett
rendeletre történő hivatkozásokat az e rendelet III. mellékletében
szereplő megfelelési táblázattal összhangban az e rendeletre történő
hivatkozásként kell értelmezni.
24. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a
rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi
tagállamban.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
az elnök                                                          az
elnök

I. melléklet
1. szakasz: Mélytengeri fajok
 Tudományos név || Közönséges név || Legveszélyeztetettebb (x)
 Centrophorus granulosus Centrophorus squamosus Centroscyllium fabricii Centroscymnus coelolepis Centroscymnus crepidater Dalatias licha Etmopterus princeps Apristurus spp.. Chlamydoselachus anguineus Deania calcea Galeus melastomus Galeus murinus Hexanchus griseus Etmopterus spinax Oxynotus paradoxus Scymnodon ringens Somniosus microcephalus || Nyelőcápa Érdes nyelőcápa Szürke tüskéscápa Portugál cápa Hosszúorrú tüskéscápa Búvárcápa Nagy lámpáscápa Mélyvízi macskacápák Galléroscápa Madárcsőrű tüskéscápa Fűrészfarkú cápa Egércápa Hatkopoltyús szürkecápa Bársonyoshasú lámpáscápa Vitorlás disznócápa Spanyol tüskéscápa Grönlandi cápa || x x x x x x x           x
 Alecocephalidae Alepocephalus Bairdii Alepocephalus rostratus || Tarfejűhalfélék Baird tarfejű hala Kopaszhal ||
 Aphanopus carbo || Fekete abroncshal ||
 Argentina silus || Aranylazac ||
 Beryx spp. || Tízujjú nyálkásfejűhalak ||
 Chaceon (Geryon) affinis || Mélytengeri vörös tarisznyarák ||
 Chimaera monstrosa Hydrolagus mirabilis Rhinochimaera atlantica || Tengeri macska Nagyszemű tengeri macska Hosszúorrú tengeri macska ||
 Coryphaenoides rupestris || Gránátoshal ||
 Epigonus telescopus || Izzószemű hal || x
 Helicolenus dactylopterus || Rózsás álsügér ||
 Hoplostethus atlanticus || Atlanti tükörhal || x
 Macrourus berglax || Észak-atlanti gránátoshal ||
 Molva dypterigia || Kék menyhal ||
 Mora moro Antimora rostrata || Lágyhal Lila tőkehal ||
 Pagellus bogaraveo || Nagyszemű vörösdurbincs ||
 Phycis blennoides || Villás tőkehal ||
 Polyprion americanus || Roncssügér ||
 Reinhardtius hippoglossoides || Grönlandi laposhal ||
 Cataetyx laticeps ||   ||
 Hoplostethus mediterraneus || Csillagosszemű hal (rózsaszínű) ||
 Macrouridae kivéve a Coryphaenoides rupestrist és a Macrourus berglaxot || Gránátoshalak kivéve a gránátoshalat és az észak-atlanti gránátoshalat ||
 Nesiarchus nasutus ||   ||
 Notacanthus chemnitzii || Tüskéshátú hal ||
 Raja fyllae Raja hyperborean Raja nidarosiensus || Fylla-rája Sarki rája Norvég rája ||
 Trachyscorpia cristulata || Tüskés (mélytengeri) skorpióhal ||
2. szakasz: A fentieken kívül a NEAFC által
szabályozott fajok
 Brosme brosme || Norvég menyhal ||
 Conger conger || Tengeri angolna ||
 Lepidopus caudatus || Villásfarkú abroncshal ||
 Lycodes esmarkii || Norvég farkasangolna ||
 Molva molva || Északi menyhal ||
 Sebastes viviparus || Kis álsügér (Norvég tőkehal) ||
II. melléklet
Az adatgyűjtésre és jelentéstételre vonatkozó, a 18. cikk (4) bekezdésében
említett külön szabályok
1.           A tagállamok biztosítják,
hogy a mind uniós, mind nemzetközi vizekből álló területekkel kapcsolatban
gyűjtött adatokat tovább bontják olyan módon, hogy vagy az uniós vizekre,
vagy pedig a nemzetközi vizekre vonatkozzanak.
2.           Amennyiben a mélytengeri
tevékenységcsoportban végzett tevékenység és ugyanazon terület valamely másik
tevékenységcsoportjában folytatott tevékenység között átfedés van, az
előbbivel kapcsolatos adatgyűjtést el kell különíteni az utóbbival
kapcsolatos adatgyűjtéstől.
3.           A visszadobásokból minden
mélytengeri tevékenységcsoportban mintát kell venni. A kirakodásokból és
visszadobásokból történő mintavételnek az I. mellékletben felsorolt
valamennyi fajra, és a tengerfenék ökoszisztémájához tartozó fajokra is ki kell
terjedniük, például a mélytengeri korallokra, szivacsokra, vagy az ugyanazon
ökoszisztémához tartozó más organizmusokra.
4.           Amennyiben az alkalmazandó
többéves adatgyűjtési terv előírja a halászati erőkifejtésre
vonatkozó adatok gyűjtését – a vonóhálós halászattal töltött órák és a
passzív halászeszközök merítési ideje vonatkozásában –, a tagállam az alábbi
kiegészítő adatokat gyűjti, amelyeket kérésre kész bemutatni az ilyen
halászati erőkifejtési adatokkal együtt:
a)      a halászati tevékenységek végzésének
földrajzi helye fogásonként a hajómegfigyelési rendszerből a hajó által a
halászati felügyelő központnak továbbított adatok alapján;
b)      azon halászati mélységek, amelyekben a
halászeszközöket telepítik, ha a hajóra elektronikus hajónapló segítségével
történő jelentéstétel vonatkozik. A hajó parancsnokának a halászati
mélységet a szabványosított jelentéstételi formátumnak megfelelően kell
bejelentenie.
[1]               A Tanács 92/43/EGK irányelve (1992. május 22.) a
természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények
védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.)
[2]               1288/2009/EK rendelet, HL L
347., 2009.12.24., 6. o.
[3]               A Közgyűlés 2006. december 8-i A/RES/61/105
határozata – fenntartható halászat, többek között az Egyesült Nemzetek
Szervezetének 1982. december 10-i tengerjogi egyezményében foglalt, a
kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon
vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozó rendelkezések
végrehajtásáról szóló, 1995. évi megállapodáson és a kapcsolódó okmányokon
keresztül.
[4]                http://cordis.europa.eu/fetch?CALLER=FP7_PROJ_ES&ACTION=D&DOC=19&CAT=PROJ&QUERY=01308a670983:f6dc:57618e7e&RCN=90982
[5]               Lásd a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvet,
2008/56/EK irányelv, HL L 164., 2008.6.25., 19. o.
[6]               COM(2007) 30 végleges.
[7]               A 199/2008/EK rendeleten alapul.
[8]               , , . o.
[9]               , , . o.
[10]             HL L 358., 2002.12.31., 59. o.
[11]             HL L 351., 2002.12.28., 6. o.
[12]             COM(2007) 30 végleges.
[13]             HL L 347., 2009.12.24., 6. o.
[14]             HL L 343., 2009.12.22., 1. o.
[15]             HL 201., 2008.7.30., 8. o.
[16]             HL L 87., 2009.3.31.,
70. o.
[17]             HL L 87., 2009.3.31.,
1. o.
[18]             HL L 60, 2008.3.5., 1. o.


title: Javaslat: a Tanács rendelete a bulgáriai Kozloduj atomerőmű 1–4-es blokkjának leszerelésével kapcsolatos közösségi pénzügyi támogatásról „Kozloduj-program” SEC(2009)1431

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0581

Javaslat: A TANÁCS RENDELETE a bulgáriai Kozloduj atomerőmű 1–4-es blokkjának leszerelésével kapcsolatos közösségi pénzügyi támogatásról  „Kozloduj-program”

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 2009.10.27.COM(2009)581 végleges2009/0172 (CNS)Javaslat:A TANÁCS RENDELETEa bulgáriai Kozloduj atomerőmű 1–4-es blokkjának leszerelésével kapcsolatos közösségi pénzügyi támogatásról „Kozloduj-program”SEC(2009)1431INDOKOLÁS1. BevezetésA nukleáris létesítmények életciklusának utolsó szakasza a létesítmények leszerelése, amely hosszú távú pénzügyi tervezést igényel. A gyakorlatban a leszerelés a nukleáris létesítmény végső leállításával kezdődik, melynek célja az, hogy felmentse a létesítményt a szabályozó hatóság általi ellenőrzés alól és feloldja azokat a sugárvédelmi megszorításokat, amelyek működése során vonatkoztak rá. A leszerelési folyamat a helyszín teljes rehabilitációjáig tart, valamint addig, amíg minden radioaktív hulladékot és kiégett fűtőelemet biztonságosan elhelyeztek. Következésképpen a leszereléshez kapcsolódó műveletek különlegesen hosszú időszakot ölelnek fel.Egy atomerőmű eredetileg tervezett élettartamánál korábban történő végleges leállítása esetén az energiaágazat termelési kapacitáskiesésének következményeit is kezelni kell, például a termelési kapacitások szintjének fenntartásával az ellátásbiztonság garantálása érdekében, valamint a különböző ágazatok energiahatékonyságának javításával.Az első generációs atomreaktoraik leállítására vonatkozó kötelezettségvállalásukat végrehajtó tagállamok erőfeszítéseit a Közösség szolidaritási intézkedésekkel támogatja, melyek keretében Litvánia, Szlovákia és Bulgária közösségi pénzügyi támogatásban részesül. Bulgária esetében 2009-ben véget ér a támogatás, míg Litvánia és Szlovákia részére 2013-ig folyósítanak támogatást. Az egyenlő elbánás érdekében a Bulgária számára nyújtott támogatásoknak a 2010–2013-as időszakra történő meghosszabbítása javasolt.Bulgária 2005 (az Európai Tanács 2005. december 16-i ülése) óta kérelmez további támogatást. A Bizottsághoz 2009-ben nyújtottak be a stratégiájukat alátámasztó dokumentumot.2. A bulgáriai helyzetA nukleáris létesítmények biztonságos leszerelése és az ezzel kapcsolatos hulladékkezelés biztosítása érdekében alapvető fontosságú, hogy átlátható módon kezelt, megfelelő pénzügyi források álljanak rendelkezésre a tervezett felhasználás szempontjából megfelelő időben. Az Európai Unió azon tagországai, amelyek atomenergiából állítanak elő villamosenergiát, létrehozták a maguk – tagországról tagországra változó – finanszírozási rendszerét, melynek révén biztosítani tudják a nukleáris létesítmények leszerelési műveleteihez szükséges pénzalapok rendelkezésre állását.Bulgária viszonylag rövid ideje hozott létre hasonló rendszert a jelenlegi és a múltból örökölt ilyen jellegű feladatainak teljesítésére. Más, korszerűtlen atomerőművel rendelkező új tagállamok továbbra is üzemeltetik e létesítményeket, ami lehetővé teszi számukra, hogy idővel maguk gyűjtsék össze a leszereléshez szükséges forrásokat. A bulgáriai atomerőműveket azonban előrehozott leállításra ítélték (lásd alább). Következésképpen Bulgáriának nem volt ideje elegendő hazai forrást felhalmozni ahhoz, hogy állni tudja az atomerőművek leszerelésének összes költségét.Ez a helyzet a Közösség szolidáris fellépését igényelte: az ország a csatlakozási tárgyalások keretében kötelezettséget vállalt bizonyos atomreaktorai leállításának előrehozására, és ezt a kötelezettségvállalást a 2007. január 1-jén hatályba lépett csatlakozási okmányba is belefoglalták.3. Az előrehozott leállításra vonatkozó kötelezettségvállalások és pénzügyi következményeikA csatlakozási tárgyalások folyamán Bulgária kötelezettséget vállalt a kozloduji atomerőmű 1. és 2. blokkjának 2002. december 31-ig történő leállítására, valamint a 3. és 4. blokk legkésőbb 2006. december 31-ig történő leállítására (ezek mindegyike VVER 440/230 típusú reaktor). Ezeket a leállításokat és az őket követő leszerelést rögzítették a Bolgár Köztársaság és Románia csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (a továbbiakban: a 2005. évi csatlakozási okmány) 30. cikkében.A 2005. évi csatlakozási okmány többek közt 210 millió EUR közösségi támogatásról rendelkezik a Kozloduj-program keretében a 2007–2009-es időszakra. Ez az összeg a PHARE előcsatlakozási támogatás zökkenőmentes folytatását biztosította, melynek keretében 2006-ig 340 millió EUR-t különítettek el Bulgária részére. A 2007–2009-es támogatást az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) által kezelt Kozloduj Nemzetközi Leszerelési Támogatási Alaphoz (KIDSF) való uniós hozzájárulásként valósítják meg, amelyhez a Közösség járul hozzá a legnagyobb mértékben.Mára mind a 4 blokkot leállították, és mint a négy reaktorból eltávolították a fűtőelemeket. 2001-ben eredetileg „késleltetett leszerelési stratégiát” választottak. Közben egy stratégiai értékelést követően a bolgár kormány 2006-ban úgy döntött, hogy „azonnali leszerelési stratégiára” tér át. Ez megfelel a nemzetközi ajánlásoknak és lehetővé teszi a leszerelési folyamat felgyorsítását, továbbá így megtartható az erőmű személyzete által képviselt szaktudás, az eddigi alkalmazottak végezhetik a leszerelési tevékenységeket, így a bezárás szociális következményei is enyhíthetők. A leszerelési stratégia megváltozásából azonban az következik, hogy a támogatásoknak sokkal korábban kell rendelkezésre állniuk. Bulgária 2005 óta kér ilyen támogatást.A Bulgáriának nyújtott támogatást eddig a csatlakozási szerződés szabályozta. A pénzügyi keretről folytatott tárgyalások idején Bulgária még nem volt az EU tagállama. Az azonnali leszerelés végrehajtására vonatkozó bolgár stratégiai döntést elég későn hozták meg. Ezért a 2007–2013-as pénzügyi keret nem rendelkezik Bulgária támogatásának meghosszabbításáról. 2005-ben Bulgária további támogatást kért a Tanács ülésén. Úgy döntöttek, hogy ezt a kérdést a pénzügyi keret felülvizsgálata alkalmával fogják tárgyalni. Alapvetően fontos azonban, hogy a támogatás folyamatosan, kellően hosszú ideig rendelkezésre álljon annak érdekében, hogy ne kockáztassuk a létesítményhez fűződő szakértelem elvesztését, és ne kerüljön veszélybe a leszerelés biztonsága.A közösségi támogatás az atomerőművek leszereléséhez nyújt segítséget, és ehhez kapcsolódóan a leszerelésből származó hulladék és a kiégett fűtőelemek kezelésére és biztonságos tárolására irányuló projektekhez is. A közösségi támogatás az energiaágazatban az erőművek előrehozott leállításából származó következmények enyhítésére hozott intézkedésekre is kiterjed. Ilyen lehet például a termelési kapacitások helyettesítése, az ellátásbiztonsággal kapcsolatos intézkedések, illetve számos ágazat energiahatékonyságának növelése a közszférában és a magánszektorban egyaránt.4. A közösségi támogatás aktuális állapota2008 végéig a KIDSF-hez történő hozzájárulásról szóló megállapodások összesen 525 millió EUR-t tettek ki, amelyből 490 millió EUR az EU-tól származik. 2009-re vonatkozóan az EU további 77,5 millió EUR-val járul hozzá a KIDSF-hez. A jelenlegi hozzájárulásokból 513 millió EUR-t kötött le az EBRD támogatási megállapodások formájában. Leszerelési projektekre összesen 253 millió EUR-t kötöttek le, ebből 76 millió EUR-t hulladékkezelési projektekre, 259 millió EUR-t pedig energiaprojektekre költöttek. 2009 végéig jelenleg még 89,5 millió EUR fennmaradó forrás áll rendelkezésre a KIDSF támogatási megállapodásaihoz. A KIDSF-hez befolyt tényleges kifizetések összege 383 millió EUR.A 2009-ig megvalósított támogatást főként a leszerelést előkészítő munkálatokra fordították. Megfelelő előrelépés történt a közösségi források felhasználásában. A leszerelés terén eddig elért eredmények a jelenleg végrehajtás alatt álló legfontosabb globális projektek felsorolásával foglalhatók össze:- a kiégett fűtőelemek tárolása,- laborleltár és az 1–4-es blokkokkal kapcsolatban végzett mérések teljes radiológiai jegyzéke,- az infrastruktúra lebontásával kapcsolatos előkészületek, köztük a helyszín elkerítése, biztonsági intézkedések és a radioaktív anyagokhoz való hozzáférés ellenőrzése,- hulladékkezelés és -előkészítés,- bontási eszközök, fragmentációs és sugármentesítő berendezések,- helyszíni tárolók hasadóanyagok, enyhén radioaktív hulladékok és hagyományos hulladékok részére,- helyszíni hulladékszállítás és feldolgozó berendezések,- a hulladékkezelési projektek környezeti hatásvizsgálata;- átfogó kibocsátásmérések,- a leszerelési tevékenységek biztonsági elemzéséről készült jelentések,- projektmenedzsment.A leállítás hatásait enyhíteni hivatott energiaügyi intézkedések a 2009-ig tartó időszakban olyan prioritásokra koncentráltak, amelyek főként az ipari és lakossági energiahatékonyság javítására, valamint a megújuló energiaforrások használatának fokozásához nyújtott segítségre irányultak. A vonatkozó projekteket gyorsan elindították, ami lényeges energiamegtakarítást és CO2-kibocsátáscsökkentést eredményezett. 2008 júniusáig a kibocsátáscsökkenés évente 1,2 millió tonna CO2-nek felelt meg, a villamosenergia-megtakarítás pedig éves szinten 1,5 millió MWH volt, amely 242 MW létesítményi kapacitással egyenlő.5. A pénzügyi támogatás meghosszabbításaE javaslat fő célja, hogy meghosszabbítsa a Bulgáriának nyújtott támogatást a kozloduji atomerőmű 1–4. blokkjának biztonságos karbantartásához és leszereléséhez. Ezen belül konkrét célkitűzés, hogy előrelépés történjen a jóváhagyott leszerelési terv végrehajtásában. Ide tartozik a biztonságos karbantartás, az atomerőmű (1–4. blokkjának) tényleges fizikai leállítása és szétszerelése, valamint a hulladék kezelése. A támogatás emellett hozzájárul az előrehozott leállítás társadalmi-gazdasági hatásainak enyhítéséhez azáltal, hogy folyamatos munkát biztosít a bezárt atomerőmű alkalmazottainak. Ez amiatt fontos, hogy a leállítást követően is megfelelően magas biztonsági szintet lehessen fenntartani. A nukleáris kérdésektől eltérő támogatási ablaknak ellátásbiztonságot kell garantálnia a leállítást követően, valamint a leállított kapacitásokat pótlandó, elegendő helyettesítő kapacitást kell biztosítania.Ahogy korábban említettük, nem különítettek el forrásokat a későbbi leszerelésre azt megelőzően, hogy Bulgária átvette volna az atomerőművet. A csatlakozási szerződésben rögzített előrehozott leállítás miatt Bulgária nem tudta felhalmozni a szükséges forrásokat. A leszerelési program hatékonyságát és eredményességét növelő stratégiaváltás miatt arra van szükség, hogy a források 2009 után is megszakítás nélkül rendelkezésre álljanak.A pénzügyi támogatás folyamatossága elengedhetetlen a szükséges biztonsági szint fenntartásához. A szükséges szakértelem elvesztésével sérülhet a biztonság: nemzetközi szinten bevált gyakorlat, hogy a leszereléshez elsősorban az atomerőmű saját személyzetét alkalmazzák. Ez egyértelműen veszélybe kerül, ha a következő években nem állnak majd rendelkezésre források e szakértelem megtartásához és a leszerelési munkálatok folytatásához.Bulgária kiváló eredményeket ért el a leszerelési alapok felhasználása terén 2009-ig. A fent említett célkitűzések teljesítése érdekében, valamint az előző időszak során nyújtott támogatás értékelése alapján becsült felvevőképességet figyelembe véve összesen további 300 millió EUR összegű közösségi támogatás tenné lehetővé Bulgária számára azt, hogy folytassa a leszerelést és enyhítse az előrehozott leállítás következményeit. A pénzügyi támogatás meghosszabbításának természetesen mind a négy blokk azonnali leállítása a feltétele.E rendeletjavaslat célja az, hogy meghatározza a 2010. január 1-je és 2013. december 31-e között folyósítandó közösségi támogatások nyújtását lehetővé tevő jogi keretet.5.1. A pénzügyi támogatás hatályaA Bizottsághoz 2009-ben nyújtottak be a stratégiájukat alátámasztó dokumentumot . A dokumentumot a Bizottság szolgálatai alapos elemzésnek vetették alá.5.1.1. Leszerelés:A Bulgáriának folyósított közösségi támogatás meghosszabbításának legfontosabb célkitűzése a leszerelés kell, hogy legyen. A leszerelés előkészítő munkálatai jól haladnak a 2009-ig rendelkezésre álló közösségi alapok felhasználásával. Az előkészítő szakasz befejezése és a tényleges leszerelési műveletek megkezdése érdekében további pénzügyi támogatásra van szükség a 2010–2013-as időszakban, figyelembe véve e tevékenységek időtartamát.A leszerelés megszakítás nélküli folytatása fontos a jóváhagyott biztonsági szint garantálása, az erőműben jelenleg rendelkezésre álló szakértelem megtartása és annak elkerülése érdekében, hogy társadalmi-gazdasági problémák merüljenek fel a munkanélküliség növekedése miatt. (Jelenleg 715 főt foglalkoztatnak a leszerelési munkálatoknál.)A pénzügyi támogatás meghosszabbítása garantálja majd, hogy a leszerelés biztonságos keretek között folytatódhasson. A támogatást a következő tételekre nyújtják:1.  Projektmenedzsment, mérnöki és technikai segítség a leszerelési program végrehajtásának támogatásához.2.  Az kozloduji erőmű 715 szakértője fizetésének biztosítása, akik az 1–4. blokkok leszerelésén dolgoznak (működtetés, karbantartás, technikai támogatás, projektmenedzsment). Az erőmű alkalmazottjainak aktív bevonásával kevesebb külső szervezet igénybevételére van szükség, ami nagyban hozzájárul a leszerelés költségeinek csökkentéséhez.3.  Hozzájárulás a radioaktív hulladék végleges elhelyezését szolgáló nemzeti létesítmény felépítéséhez, amely alapvető fontosságú a leszerelési program végrehajtása szempontjából.4.  A helyszíni infrastruktúra és a lebontott hulladék kezelése, beleértve a már a pályázati eljárás szakaszában tartó projekteknek nyújtandó kiegészítő juttatásokat is.5.1.2. Enyhítő intézkedések az energiaágazatbanFigyelembe véve a fejleményeket és a valós szükségleteket, az atomenergia-ágazaton kívüli prioritások fókuszát át kell helyezni annak érdekében, hogy előrehaladást lehessen elérni a következő kulcsterületeken: az energiaellátás biztonsága és megbízhatósága, az energiafogyasztás diverzifikációja, energiahatékonyság és a szén-dioxid-kibocsátás csökkentése.E prioritások teljesítéséhez – melyek az előrehozott leállítás következményeit hivatottak enyhíteni – komoly erőfeszítésre van szükség, hogy végrehajthatóak legyenek a szükséges átalakítások és energiahatékonysági intézkedések, valamint az energiaágazat modernizációja és diverzifikációja. Az új európai energiapolitika kialakítását követően 2008 novemberében megfogalmazott bolgár energiastratégia tükrözi ezeket a prioritásokat.6. VégrehajtásA 2007–2013-as pénzügyi keret 06 05 05 különleges költségvetési tételét a nemzetközi leszereléstámogatási programok finanszírozására hozták létre és használták fel, köztük Bulgária 2009-ig történő támogatására. A 2010–2013-as időszakban Bulgáriának nyújtandó pénzügyi támogatást is e költségvetési tételből kell finanszírozni. Ennek megfelelően további 300 millió EUR-t kell a 06 05 05 költségvetési tétel rendelkezésére bocsátani.A közösségi pénzügyi támogatások jelenlegi végrehajtási útvonalának megtartása azt eredményezné, hogy pótlólagos közösségi hozzájárulás folyna be az EBRD által kezelt KIDSF-be.A Bulgária számára 2010 és 2013 között nyújtandó kiegészítő támogatások végrehajtásának részletes eljárási szabályait a Litvánia és Szlovákia részére nyújtott támogatás eljárásaiéhoz fogják igazítani. A Bizottság végrehatási szabályokról szóló határozatát (C(2007)5538) ennek megfelelően módosítani fogják.A jelenlegi támogatáshoz hasonlóan a kiegészítő támogatást is a finanszírozásról szóló éves bizottsági határozaton keresztül fogják lekötni, amely rögzíti az éves hozzájárulás összegét, valamint azon alapok felhasználásának célkitűzéseit, amelyeket a finanszírozásról szóló bizottsági határozathoz csatolt, évente frissített összefoglaló programozási dokumentum részletez.7. JogalapBulgária esetében a 2005. évi csatlakozási okmány 30. cikke csak a 2007–2009-es időszakra utal. Az okmány nem szolgáltat speciális jogalapot Bulgária számára a 2009-et követő folytatólagos támogatáshoz, mint ahogy azt Litvánia esetében tette. A csatlakozási szerződés és a csatlakozási okmány 30. cikke ezért nem szolgáltat megfelelő jogalapot további támogatások nyújtásához 2009-et követően. Ennélfogva az Euratom-szerződés 203. cikke biztosítja a megfelelő jogalapot. Ugyanezt a jogalapot használták a Szlovák Köztársaságnak a jelenlegi pénzügyi keretből nyújtott pótlólagos közösségi támogatáshoz. Az említett cikk a következőképpen rendelkezik: „Ha a Közösség fellépése bizonyul szükségesnek ahhoz, hogy a Közösség valamely célkitűzése megvalósuljon, és e szerződés nem biztosítja a szükséges hatáskört, a Tanács a Bizottság javaslata alapján és a Közgyűléssel folytatott konzultációt követően egyhangúlag meghozza a megfelelő rendelkezéseket”.8. KövetkeztetésA Bulgáriával folytatott csatlakozási tárgyalások során nagyon fontos kérdés volt az előrehozott leállítási kötelezettségvállalások hatálya alá eső nukleáris létesítmények leszerelésének finanszírozása. Bulgária beleegyezett abba, hogy leállítja a kozloduji erőmű négy blokkját. Az Európai Unió a maga részéről azzal fejezte ki szolidaritását, hogy pénzügyi segítséget irányozott elő a leszerelési folyamat támogatására. Az Unió a 2007–2009 közötti időszakra már eleget tett vállalt kötelezettségeinek. Ugyanakkor a tényleges szükségletek és a kozloduji blokkok előrehozott leállításának következményei nemrégiben rávilágítottak annak szükségességére, hogy Bulgáriát támogató eszközt hozzanak létre a jelenlegi pénzügyi keret hátralévő része, vagyis a 2010–2013-as időszak vonatkozásában. Bulgária 2005 óta kérelmezi a támogatás meghosszabbítását.Figyelemmel a fentiekben foglaltakra, a Bizottság javasolja a Tanácsnak, hogy fogadja el a mellékelt rendelettervezetet.2009/0172 (CNS)Javaslat:A TANÁCS RENDELETEa bulgáriai Kozloduj atomerőmű 1–4-es blokkjának leszerelésével kapcsolatos közösségi pénzügyi támogatásról „Kozloduj-program”AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 203. cikkére,tekintettel Bulgária további támogatásra vonatkozó kérelmére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére,mivel:(1) Bulgária kötelezettséget vállalt arra, hogy 2002. december 31-ig, illetve 2006. december 31-ig leállítja a kozloduji atomerőmű 1. és 2., illetve 3. és 4. blokkját, valamint ezt követően leszereli ezeket a blokkokat. Az Európai Unió kifejezte arra vonatkozó szándékát, hogy 2009-ig további pénzügyi támogatást folyósít a Phare program alapján nyújtott előcsatlakozási támogatás folytatásaként, támogatva Bulgáriának az atomerőmű leszerelésére irányuló erőfeszítéseit.(2) A Bolgár Köztársaságnak és Romániának az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló 2005. évi szerződés, és különösen a Bolgár Köztársaság és Románia csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány 30. cikke Bulgáriának a kozloduji atomerőmű 3. és 4. blokkjának leállítása vonatkozásában tett kötelezettségvállalására való tekintettel támogatási programot hozott létre (a továbbiakban: a Kozloduj-program), amely 210 millió EUR költségvetéssel rendelkezik a 2007–2009-es időszakban.(3) Évek óta léteznek az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) által kezelt nemzetközi leszereléstámogatási alapok. Az Európai Unió adja a legnagyobb hozzájárulást ezekhez az alapokhoz.(4) Az Unió elismeri a Bulgária által tett erőfeszítéseket és megállapítja, hogy az ország megfelelő haladást ért el a 2009-ig rendelkezésre álló közösségi alapok felhasználása terén a Kozloduj-program leszerelést előkészítő szakaszában, valamint elismeri, hogy 2009-et követően további pénzügyi támogatásra van szükség a tényleges leszerelési műveletek folytatása érdekében.(5) Ugyanilyen fontos, hogy a kozloduji atomerőmű saját erőforrásait használják fel, mivel így rendelkezésre fog állni a szükséges szakértelem, ugyanakkor enyhébbek lesznek az előrehozott leállítás társadalmi és gazdasági következményei amiatt, hogy a bezárt atomerőmű személyzetét megszakítás nélkül foglalkoztatják. A szükséges biztonsági színvonal fenntartásához ezért fontos a folytatólagos pénzügyi támogatás.(6) Az Unió elismeri, hogy a pénzügyi támogatásra az energiaágazat enyhítő intézkedéseinek továbbvitele érdekében is szükség van, tekintve az atomerőmű blokkjainak leállítása miatti kapacitáskiesés mértékét, valamint a régió ellátásbiztonságára gyakorolt hatást.(7) Következésképpen az Európai Unió általános költségvetéséből 300 millió EUR-t kell rendelkezésre bocsátani a kozloduji atomerőmű leszerelésének finanszírozásához a 2010–2013-as időszakban.(8) Az Európai Unió általános költségvetésének leszerelésre elkülönített előirányzatai nem vezethetnek a verseny torzulásához a villamosenergia-szolgáltató vállalkozások vonatkozásában az Unió energiapiacán. A közösségi vívmányokkal összhangban ezeket az előirányzatokat kell felhasználni a kieső termelési kapacitásokat kompenzáló intézkedések finanszírozására is.(9) A pénzügyi támogatást továbbra is az EBRD által kezelt Kozloduj Nemzetközi Leszerelési Támogatási Alaphoz való közösségi hozzájárulás formájában kell rendelkezésre bocsátani.(10) Az EBRD feladatai közé tartozik az atomerőművek leszerelésére irányuló programoknak juttatott közpénzek kezelése, valamint e programok pénzügyi irányításának felügyelete a közpénzek felhasználásának optimalizálása érdekében. Az EBRD ezenfelül ellátja mindazokat a költségvetési feladatokat, melyeket a Bizottság a költségvetési rendelet 53d. cikkének rendelkezéseivel összhangban ráruház.(11) A lehető legnagyobb hatékonyság érdekében az elérhető legjobb műszaki szakértői hátteret kell igénybe venni a kozloduji atomerőmű leszereléséhez, kellő figyelmet fordítva a leállítandó blokkok természetére és technológiai jellemzőire.(12) Az kozloduji atomerőmű leszerelését a környezetvédelem terén hatályos jogszabályokkal és különösen az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelvvel[1] összhangban kell megvalósítani.(13) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés által meghatározott költségvetési hatóság hatáskörének sérelme nélkül e rendeletnek tartalmaznia kell az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodás[2] 38. pontja szerinti pénzügyi referenciaösszeget a Kozloduj-program teljes időtartamára.(14) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedések elfogadásában a Bizottságot a Tanács 549/2007/Euratom rendelete[3] 8. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott bizottság segíti.ELFOGADTA EZT A RENDELETET:1. cikkE rendelet létrehozza a kozloduji atomerőmű 1–4. blokkjának leszereléséhez és a leállítás bulgáriai következményeinek kezelésére irányuló közösségi pénzügyi hozzájárulás végrehajtásának részletes szabályait rögzítő programot (a továbbiakban: Kozloduj-program).2. cikkA Kozloduj-programnak nyújtott közösségi hozzájárulás a következők pénzügyi támogatására terjed ki: a kozloduji atomerőmű leszereléséhez kapcsolódó intézkedések, a közösségi vívmányokkal összhangban álló környezeti rehabilitációt célzó intézkedések és a kozloduji atomerőmű négy reaktora által biztosított termelési kapacitás helyettesítéséhez szükséges hagyományos villamosenergia-termelési kapacitások modernizációját célzó intézkedések, valamint egyéb, az erőmű leállításáról és leszereléséről szóló határozat következményeként meghozandó intézkedések, amelyek hozzájárulnak a szükséges szerkezetátalakításhoz, környezeti rehabilitációhoz, és az energiatermelési, -szállítási és -elosztási ágazatok modernizációjához, valamint az energiaellátás biztonságának megerősítéséhez és az energiahatékonyság javításához Bulgáriában.3. cikk1 . A Kozloduj-program végrehajtásához szükséges pénzügyi referenciaösszeg a 2010. január 1-jétől 2013. december 31-ig tartó időszakra 300 millió EUR.2. Az éves előirányzatokat a költségvetési hatóság a pénzügyi keret határain belül engedélyezi.3. A 2010. január 1. és 2013. december 31. közötti időszak folyamán lehetőség van a Kozloduj-programnak nyújtott támogatási előirányzatok összegének korrekciójára, figyelemmel a program végrehajtásában tapasztalt előrehaladásra és annak biztosítása érdekében, hogy a források programozása és elosztása a tényleges fizetési szükségleteken és felvevőképességen alapuljon.4. cikkMint ahogy a csatlakozási okmányban meghatározottak szerint eddig is, a hozzájárulás összege egyes intézkedések esetében elérheti a teljes ráfordítások 100 %-át. Törekedni kell egyfelől az előcsatlakozási támogatás és a 2007–2009 közötti időszakban Bulgária leszerelési erőfeszítéseivel kapcsolatban nyújtott támogatás keretében kialakított társfinanszírozási gyakorlat folytatására, másfelől adott esetben egyéb források társfinanszírozásba történő bevonására.5. cikk1. A Kozloduj-program intézkedései számára nyújtott pénzügyi támogatást az EBRD által kezelt Kozloduj Nemzetközi Leszerelési Támogatási Alaphoz való közösségi hozzájárulás formájában kell rendelkezésre bocsátani, a költségvetési rendelet 53d. cikkével összhangban.2. A Kozloduj-program keretében hozott intézkedéseket a 8. cikk (2) bekezdésének megfelelően kell jóváhagyni.6. cikk1. A Bizottságnak joga van akár közvetlenül saját alkalmazottai útján, akár bármely általa kiválasztott, erre szakosodott külső szervezet útján pénzügyi ellenőrzést folytatni a támogatás felhasználásával kapcsolatosan. E pénzügyi ellenőrzésekre a Közösség és az EBRD közötti, a Kozloduj Nemzetközi Leszerelési Támogatási Alapnak nyújtott közösségi támogatásról szóló megállapodás teljes időtartama alatt, valamint a támogatás utolsó részletének kifizetését követő öt éven belül kerülhet sor. A pénzügyi ellenőrzés eredményei adott esetben ahhoz vezethetnek, hogy a Bizottság a támogatás visszafizetésére vonatkozó határozatot hoz.2. A Bizottság tagjai valamint a Bizottság által megbízott külső személyek számára megfelelő hozzáférést kell biztosítani különösen a kedvezményezett irodáihoz, valamint a pénzügyi ellenőrzés végrehajtásához szükséges valamennyi információhoz, beleértve az elektronikus formában tárolt adatokat is.A Számvevőszék ugyanazokkal a jogokkal rendelkezik, mint a Bizottság, különösen a hozzáférés tekintetében.Ezenfelül az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek a csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelme érdekében az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) is végezhet helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat a Kozloduj-program keretében, az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11-i 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelettel[4] összhangban.3. Az e rendelet alapján finanszírozott közösségi fellépésekre vonatkozólag az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet[5] 1. cikkének (2) bekezdésében említett szabálytalanság fogalma e rendelet alkalmazásában: a közösségi jog valamely rendelkezésének vagy valamely szerződésben vállalt kötelezettségnek egy gazdasági szereplő általi, annak cselekménye vagy mulasztása útján történő megsértése, amelynek eredményeként az Európai Unió általános költségvetése, az Unió által kezelt költségvetések vagy az Unió megbízásából más nemzetközi szervezetek által kezelt költségvetések indokolatlan kiadási tételek miatt kárt szenvednek vagy szenvednének.4. A Közösség és az EBRD közötti, a közösségi forrásoknak a Kozloduj Nemzetközi Leszerelési Támogatási Alap rendelkezésére bocsátásáról szóló megállapodások megfelelő intézkedéseket határoznak meg a közösségi érdekeknek a csalással, korrupcióval és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmével, valamint a Bizottság, az OLAF és a Számvevőszék általi helyszíni ellenőrzések lehetővé tételével kapcsolatban.7. cikkA Bizottság gondoskodik e rendelet végrehajtásáról, amelyről rendszeresen jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A Bizottság a 3. cikk (3) bekezdésével összhangban elvégzi a program félidős értékelését.8. cikk1. A Bizottság munkáját az 549/2007/Euratom tanácsi rendelet 8. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott bizottság segíti.2. Amennyiben erre a bekezdésre utalás történik, az 549/2007/Euratom rendelet 8. cikkének (2) bekezdésében rögzített eljárás alkalmazandó.9. cikkEz a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlAndris PIEBALGS a Bizottság tagjaPÉNZÜGYI KIMUTATÁS1. A JAVASLAT CÍME:A bulgáriai Kozloduj atomerőmű leszerelésére irányuló „Kozloduj-program”2. TEVÉKENYSÉGALAPÚ IRÁNYÍTÁSI ÉS KÖLTSÉGVETÉS-TERVEZÉSI KERETÉrintett szakpolitikai terület(ek) és a kapcsolódó tevékenység(ek):Energiaügy és közlekedés06 05 Atomenergia3. KÖLTSÉGVETÉSI TÉTELEK3.1. Költségvetési tételek (működési tételek és kapcsolódó technikai és igazgatási segítségnyújtási tételek [korábban: BA-tételek]), beleértve a következő megnevezéseket:06 05 05 Nukleáris biztonság – Átmeneti intézkedések (leszerelés)3.2. A fellépés és a pénzügyi hatás időtartama:2010–2013.3.3. Költségvetési jellemzők (a táblázat szükség szerint további sorokkal bővíthető):Költségvetési tétel | Kiadás típusa | Új | EFTA-hozzájárulás | Csatlakozni kívánó országok hozzájárulásai | A pénzügyi keret fejezete |060505 | nem kötelező | diff.[6] | NEM | NEM | NEM | 1a. |4. FORRÁSOK ÁTTEKINTÉSE4.1. Pénzügyi források4.1.1. A kötelezettségvállalási előirányzatok és a kifizetési előirányzatok áttekintésemillió EUR (három tizedesjegyig)A személyi állomány teljes létszáma | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 0 | 0 |5. JELLEMZŐK ÉS CÉLKITŰZÉSEKA javaslat hátterét az indokolásban kell részletesen ismertetni. A pénzügyi kimutatás e szakaszának a következő kiegészítő információkat kell tartalmaznia:5.1. Rövid vagy hosszú távon megvalósítandó célkitűzésekA csatlakozási tárgyalások folyamán Bulgária kötelezettséget vállalt a kozloduji atomerőmű 1. és 2. blokkjának 2002-ben, 3. és 4. blokkjának pedig legkésőbb 2006. december 31-ig történő leállítására. A leállításra vonatkozó kötelezettségvállalásokat belefoglalták a Bolgár Köztársaság és Románia Európai Unióhoz történő csatlakozásának feltételeiről szóló okmányhoz csatolt jegyzőkönyvbe.Emlékeztetni kell arra, hogy a támogatás egyaránt kiterjed a leszerelési folyamatra és annak nem nukleáris vonatkozású következményeire.A Phare program keretében finanszírozott (az EDF/Framatome konzorcium által készített és más nemzetközi tanulmányok által megerősített) tanulmány becslései szerint a (VVER 440/230 típusú) kozloduji atomerőmű 1–4. blokkjának leszerelési költségei (2000-es árakon) mintegy 710 millió EUR-t tesznek ki. Ez az összeg valamennyi műveletet magában foglalja, köztük a hulladékkezelést is, de a kiégett fűtőelemek végleges elhelyezését nem. A bolgár hatóságok által kalkulált összegek mindig magasabbak voltak. A fentiekhez hozzá kell adni a leszerelésből származó, nem nukleáris kérdésekkel kapcsolatos költségeket (például a termelési kapacitások helyettesítését és az ellátásbiztonsággal kapcsolatos intézkedéseket).Mivel a létesítmények leszereléséhez jelentős forrásokra van szükség, az Európai Unió azt is felismerte, hogy a következő pénzügyi keret által lefedett időszakra úgy lehet megfelelő általános előirányzatokat meghatározni, ha a források programozása tényleges kifizetési szükségleteken és valós felvevőképességen alapul.5.2. A közösségi részvételből adódó többletérték, valamint a javaslatnak az egyéb pénzügyi eszközökkel való összeegyeztethetősége és esetleges szinergiájaAz Európai Unió bővítéséről folytatott eszmecserék során nagyon fontos kérdés volt az előrehozott leállítási kötelezettségvállalások hatálya alá eső nukleáris létesítmények leszerelésének finanszírozása. Az érintett államok beleegyeztek bizonyos reaktorok leállításába. Az Európai Unió a maga részéről azzal fejezte ki szolidaritását, hogy pénzügyi segítséget irányozott elő a leszerelési folyamat támogatására. Az EU a 2007–2009 közötti időszakra már eleget tett vállalt kötelezettségeinek. Most az ahhoz szükséges eszközök végrehajtására van szükség, amelyeken keresztül a pénzügyi kereten belül lehetővé válik a 2010–13-as időszakra vonatkozó kötelezettségeinek teljesítése.5.3. A javaslat céljai, az attól várt eredmények, valamint a kapcsolódó mutatók a tevékenységalapú irányítás keretébenCélkitűzés:A kozloduji atomerőmű (1–4. blokkja) leszerelésének, valamint a leállításból következő energiaügyi intézkedések finanszírozásaA Kozloduj-program számára elkülönített forrásokat a csatlakozási szerződéshez csatolt jegyzőkönyv 30. cikkének (2) bekezdésében említett különböző intézkedések finanszírozására fogják felhasználni.A tényleges leszerelési munka fog prioritást élvezni annak érdekében, hogy biztosítható legyen a nukleáris biztonság magas szintje. Prioritást fognak élvezni továbbá a hagyományos energiatermelési kapacitások modernizálására irányuló intézkedések, az energiabiztonság növelése a transzeurópai hálózatokhoz való kapcsolódás révén, valamint azok az intézkedések, amelyek az atomerőmű személyzetét segítik az erőmű magas szintű működési biztonságának fenntartásában a leállítás előkészítése és a reaktorok leszerelése során.Eredmények:Az 1–4. reaktorok leállítása és az erőmű leszerelésének megkezdése.Mutató:Az ellenőrzési mutatók különösen a következőkkel lesznek kapcsolatosak:-  Az érintett reaktorok tényleges leállítása a tervezett határidőn belül: a Kozloduj 1 és 2-é 2002. december 31-ig, a Kozloduj 3 és 4-é pedig 2006. december 31-ig.-  Az előrehaladási jelentéseken alapuló éves finanszírozási tervek rendelkezésre állása.-  Támogatási megállapodások kidolgozása az EBRD-vel.-  Költségbecslést is tartalmazó, részletes megállapodások kidolgozása-  Rendszeres jelentések-  A leszerelés megkezdése a nemzeti leszerelési stratégiával összhangban.5.4. Végrehajtási módszer (indikatív)Jelölje meg a fellépés végrehajtásához választott módszert (módszereket)[12].( Centralizált irányítás( közvetlenül a Bizottság által( közvetetten a következőknek történő hatáskör-átruházással:( végrehajtó ügynökségek,( a Közösségek által létrehozott, a költségvetési rendelet 185. cikkében említettek szerinti szervek( tagállami közintézmények/közfeladatot ellátó szervek( Megosztott vagy decentralizált irányítás( a tagállamokkal( harmadik országokkal( Nemzetközi szervezetekkel közös irányítás (nevezze meg)Megjegyzések: A források az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) által kezelt nemzetközi leszerelési támogatási alaphoz való közösségi hozzájárulásként bocsáthatók rendelkezésre.6. FELÜGYELET ÉS ÉRTÉKELÉS6.1. Felügyeleti rendszerÉvente két alkalommal6.2. Értékelés6.2.1. Előzetes értékelésAz előzetes értékelésre saját források felhasználásával került sor.6.2.2. Időközi/utólagos értékelés nyomán hozott intézkedések (hasonló, korábbi tapasztalatok tanulsága)Az Ignalina- és a Bohunice-program időközi értékelését követően stratégiát állítottak össze a leállítási programok végrehajtásához.6.2.3. A jövőbeni értékelések feltételei és gyakoriságaFélidős időközi értékelés és utólagos értékelés.7. CSALÁS ELLENI INTÉZKEDÉSEKA Bizottság közvetlenül, saját személyzetével, vagy az általa választott, erre képesített külső szervvel ellenőriztetheti a támogatás felhasználását. E pénzügyi ellenőrzésekre a szerződés teljes időtartama alatt, valamint a támogatás utolsó részletének kifizetését követő öt évben kerülhet sor. Az ellenőrzések eredménye alapján a Bizottság adott esetben a támogatás visszatérítéséről határozhat.Biztosítani kell a Bizottság alkalmazottai és a Bizottság által felhatalmazott külső személyek számára a kedvezményezett irodahelységeibe való akadálytalan bejutást és az akadálytalan hozzáférést mindazokhoz az információkhoz – beleértve az elektronikus formában tároltakat is –, amelyek a könyvvizsgálat lefolytatásához szükségesek.A Számvevőszék ugyanazokkal a jogokkal – köztük hozzáférési joggal – rendelkezik, mint a Bizottság.Ezenfelül az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek a csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelme érdekében a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelettel[13] összhangban az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) is végezhet helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat e program keretében.Az e rendelet alapján finanszírozott közösségi fellépésekre vonatkozólag a 2988/95/EK, Euratom rendelet 1. cikke (2) bekezdésében említett szabálytalanság fogalma e rendelet alkalmazásában: a közösségi jog valamely rendelkezésének vagy valamely szerződésben vállalt kötelezettségnek egy gazdasági szereplő általi, annak cselekménye vagy mulasztása útján történő megsértése, amelynek eredményeként a Közösségek általános költségvetése vagy a Közösségek által kezelt költségvetések vagy a Közösségek megbízásából más nemzetközi szervezetek által kezelt költségvetések indokolatlan kiadási tételek miatt kárt szenvednek vagy szenvednének.A Közösség és az Európai Újjáépítési és Beruházási Bank közötti, a közösségi forrásoknak a nemzetközi leszerelési támogatási alap rendelkezésére bocsátásáról szóló megállapodás tartalmazza a megfelelő rendelkezéseket a közösségi érdekeknek a csalással, korrupcióval és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmével, valamint a Bizottság, az OLAF és a Számvevőszék által kezdeményezett helyszíni ellenőrzések lehetővé tételével kapcsolatosan.8. A FORRÁSOK RÉSZLETEZÉSE8.1. A javaslat célkitűzéseinek pénzügyi költségeiKötelezettségvállalási előirányzatok, millió EUR (három tizedesjegyig)n. év | n+1. év | n+2. év | n+3. év | n+4. év | n+5. év |Tisztviselők vagy ideiglenes alkalmazottak[15] (XX 01 01.) | A*/AD | 2 | 2 | 2 | 2 | 0 | 0 |B*, C*/AST | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0 | 0 |A(z) XX 01 02. jogcímcsoportból finanszírozott állomány[16] |A(z) XX 01 04/05. jogcímcsoportból finanszírozott egyéb állomány[17] |ÖSSZESEN | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 0 | 0 |8.2.2. A fellépés keretében felmerülő feladatok leírásaÉves programozásRendszeres ellenőrzés8.2.3. A Személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó személyi állomány eredete(Több eredethely megjelölése esetén kérjük az álláshelyek számát minden eredethelyre vonatkozóan megadni).( A felváltandó vagy meghosszabbítandó program irányításához jelenleg hozzárendelt álláshelyek( Az n. évre vonatkozó éves politikai stratégia/előzetes költségvetés-tervezet keretében már hozzárendelt álláshelyek( A következő éves politikai stratégia/előzetes költségvetés-tervezet eljárásának a keretében igénylendő álláshelyek( Az érintett szolgálat állományán belül átcsoportosítandó álláshelyek (belső átcsoportosítás)( Az n. évben szükséges, de az éves politikai stratégiában/előzetes költségvetés-tervezetben nem előirányozott álláshelyek8.2.4. A referenciaösszegbe beletartozó egyéb igazgatási kiadások (XX 01 04/05. – Igazgatási kiadások)millió EUR (három tizedesjegyig)Költségvetési tétel (szám és megnevezés) | n. év | n+1. év | n+2. év | n+3. év | n+4. év | n+5. év és később | ÖSSZESEN |1. Technikai és igazgatási segítségnyújtás (beleértve a kapcsolódó személyi költségeket) |Végrehajtó ügynökségek[18] |Egyéb technikai és igazgatási segítségnyújtás |- belső |- külső |Technikai és igazgatási segítségnyújtás összesen |8.2.5. A referenciaösszegbe bele nem tartozó személyi és kapcsolódó költségekmillió EUR (három tizedesjegyig)A személyi állomány típusa | n. év | n+1. év | n+2. év | n+3. év | n+4. év | n+5. év és később |Tisztviselők és ideiglenes alkalmazottak (XX 01 01.) | 0.305 | 0.305 | 0.305 | 0.305 | 0 | 0 |A(z) XX 01 02 jogcímcsoportból finanszírozott személyi állomány (kisegítő alkalmazottak, kihelyezett tagállami szakértők, szerződéses alkalmazottak stb.) (nevezze meg a költségvetési tételt) |A (referenciaösszegbe bele NEM tartozó) személyi és kapcsolódó költségek összesen | 0.305 | 0.305 | 0.305 | 0.305 | 0 | 0 |Számítás – Tisztviselők és ideiglenes alkalmazottakAdott esetben hivatkozni kell a 8.2.1. pontra.2,5 fte * 122 000 = 305 000 (fte = Teljes munkaidős egyenértékben kifejezett személyi állomány)Számítás – A(z) XX 01 02. jogcímcsoportból finanszírozott személyi állományAdott esetben hivatkozni kell a 8.2.1. pontra.8.2.6. A referenciaösszegbe bele nem tartozó egyéb igazgatási kiadásokmillió EUR (három tizedesjegyig)n. év | n+1. év | n+2. év | n+3. év | n+4. év | n+5. év és később | ÖSSZESEN |XX 01 02 11 01. – Kiküldetések | 0.0144 | 0.0144 | 0.0144 | 0.0144 | 0 | 0 | 0.058 |XX 01 02 11 02 – Ülések és konferenciák |XX 01 02 11 03 - Bizottságok[19] |XX 01 02 11 04. – Tanulmányok és konzultációk |XX 01 02 11 05 – Információs rendszerek |2. Egyéb irányítási kiadások összesen (XX 01 02 11.) |3. Egyéb igazgatási jellegű kiadások (kiadások (a költségvetési tétel megadása mellett) |A (referenciaösszegbe bele NEM tartozó) személyi és kapcsolódó költségeken kívüli igazgatási kiadások összesen | 0.0144 | 0.0144 | 0.0144 | 0.0144 | 0 | 0 | 0.058 |Számítás – A referenciaösszegbe bele nem tartozó egyéb igazgatási kiadásokÉvente 4 kiküldetés 2 fő számára (kiküldetésenként 1 000 EUR)Évente 2 kiküldetés az EBRD-hez 4 fő számára (kiküldetésenként 800 EUR)Összesen: 14 400 EUR.[1] HL L 175., 1985.7.5., 40. o.[2] HL C 139., 2006.6.14., 1. o.[3] HL L 131., 2007.5.23., 1. o.[4] HL L 292., 1996.11.15., 2. o.[5] HL L 312., 1995.12.23., 1. o.[6] Differenciált előirányzatok.[7] Olyan kiadások, amelyek nem tartoznak az érintett xx cím xx 01 alcíme alá.[8] A(z) xx cím xx 01 04. jogcímcsoportja alá tartozó kiadások.[9] A(z) xx 01 alcím alá tartozó, a(z) xx 01 04. vagy xx 01 05. jogcímcsoportokon kívüli kiadások.[10] Lásd az intézményközi megállapodás 19. és 24. pontját.[11] Szükség esetén, azaz ha a fellépés időtartama hat évnél hosszabb, a táblázat további oszlopokkal bővíthető.[12] Több módszer feltüntetése esetén kérjük, adja meg e pont „Megjegyzések” rovatában a további részleteket.[13] HL L 292., 1996.11.15., 2. o.[14] Az 5.3. szakaszban leírtak szerint.[15] Amelynek költségét NEM fedezi a referenciaösszeg.[16] Amelynek költségét NEM fedezi a referenciaösszeg.[17] Amelynek költségét tartalmazza a referenciaösszeg.[18] Hivatkozni kell az érintett végrehajtó ügynökség(ek)re vonatkozó pénzügyi kimutatásra.[19] Nevezze meg a bizottság típusát és azt a csoportot, amelyhez a bizottság tartozik.