               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.18.
            COM(2017) 607 final
            2017/0266(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményhez (CETS No. 217) kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT TÁRGYA

               A Miniszteri Bizottság 2015. május 19-én elfogadta az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményéhez kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyvet (a továbbiakban: a Kiegészítő jegyzőkönyv). Az Európai Unió 2015. október 22-én aláírta a Kiegészítő jegyzőkönyvet
                  1
               . Ez a javaslat a Kiegészítő jegyzőkönyvnek az Unió nevében történő megkötésére irányuló határozatra vonatkozik.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv (217. sz. egyezmény) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményéhez (196. sz. egyezmény) kapcsolódik. Az Európai Uniónak ahhoz, hogy megköthesse a Kiegészítő jegyzőkönyvet, korábban vagy egyidejűleg a 196. sz. egyezményt
                  2
                is meg kell kötnie. Ezt a javaslatot ezért a 196. sz. egyezménynek az Unió nevében történő megkötéséről szóló határozatra irányuló javaslat kíséri, és azzal összefüggésben kell értelmezni.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               A Kiegészítő jegyzőkönyv célja, hogy az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nemzetközi békét és biztonságot veszélyeztető terrorista cselekmények által okozott fenyegetésekről szóló 2178(2014) sz. határozata büntetőjogi vonatkozásainak végrehajtására irányuló rendelkezésekkel egészítse ki a 196. sz. egyezményt. Határozatában a Biztonsági Tanács felszólította az ENSZ tagállamait, hogy hozzanak intézkedéseket a külföldi terrorista harcosok konfliktuszónákba áramlásának megelőzése és visszaszorítása céljából.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv e felhívásra reagálva előmozdítja a külföldi terrorista harcosokhoz kapcsolódó bűncselekmények közös értelmezését és a rájuk adott választ, ami referenciaként szolgál az illetékes tagállami hatóságok közötti információcseréhez, és elősegíti a terrorista bűncselekmények elkövetésének lehetőségével és veszélyével járó előkészületi jellegű cselekmények felderítését, valamint az ilyen ügyekben történő vádemelést.

               Ezért a Kiegészítő jegyzőkönyv a következő cselekmények bűncselekménnyé nyilvánításáról rendelkezik: társaságban vagy csoportban való részvétel terrorizmus céljából (2. cikk), terrorista kiképzésben való részvétel (3. cikk), terrorizmus céljából külföldre utazás vagy ennek megkísérlése (4. cikk), ilyen utazásokhoz anyagi eszközök nyújtása vagy gyűjtése (5. cikk), és az ilyen utazások szervezése és elősegítése (6. cikk). Végül a 7. cikk célja az információcsere fokozása azáltal, hogy kötelezi a Feleket egy kapcsolattartó pont kijelölésére, amely kellő időben közli a rendelkezésre álló információkat, illetve feldolgozza az információkéréseket.

               A 2. cikk fontos eszköz az olyan személyek elleni nyomozáshoz és a velük szembeni vádemeléshez, akik tevékenységükkel hozzájárulnak ahhoz, hogy a terrorista csoportok terrorcselekményeket kövessenek el.

               A 3. cikk rendelkezik az előkészületi jellegű cselekmények bűncselekménnyé nyilvánításáról, pl. a terrorista kiképzésben való részvételről, amely kiegészíti a terroristák kiképzésének bűncselekményét, amelyet a 196. sz. egyezmény 7. cikke határoz meg. Ugyanakkor a 3. cikk fokozza a jogbiztonságot és a Kiegészítő jegyzőkönyv 4–6. cikkének hatékonyságát azáltal, hogy meghatározza a terrorista kiképzésben való részvétel fogalmát, amely az utazás egyik céljaként kerül említésre.

               A 4–6. cikk az UNSCR 2178(2014) 6. rendelkező bekezdése a)–c) pontjának átültetését célozza. Ezek a cikkek a 196. sz. egyezményben már szabályozottakon (vagyis nyilvános izgatás, terroristák kiképzése és toborzása) túl más előkészületi jellegű cselekményeket is bűncselekménnyé nyilvánítanak.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv a fokozott információcseréről/kapcsolattartó pontokról szóló 7. cikk révén az UNSCR 2178(2014) 3. rendelkező bekezdésében megfogalmazott, a fokozottabb nemzetközi együttműködésre vonatkozó felhívásra ad választ, miközben megkönnyíti a harmadik országokba terrorcselekmények elkövetése vagy terrorista kiképzésben való részvétel szándékával történő távozás megelőzését és felderítését.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv 2017. július 1-jén hatályba lépett. 2017. július 11-ig három uniós tagállam megerősítette a Kiegészítő jegyzőkönyvet, és huszonnégy uniós tagállam aláírta azt
                  3
               . Az Európai Unió 2015. október 22-én aláírta a Kiegészítő jegyzőkönyvet.

               3.A JAVASLAT OKAI

               Az elmúlt években növekedett és gyors tempóban átalakult a terrorista veszély. A „külföldi terrorista harcos” megnevezéssel jelölt személyek terrorizmus céljából utaznak külföldre. A visszatérő külföldi terrorista harcosok fokozott biztonsági veszélyt jelentenek valamennyi tagállam számára. A több tagállamot érintő, közelmúltban elkövetett támadások és azok előkészítése külföldi terrorista harcosokkal hozható összefüggésbe. Ezenfelül az Unióra és tagállamaira nézve egyre nagyobb veszélyt jelentenek azok a személyek, akiket külföldön működő terrorista csoportok ösztönöznek vagy utasítanak. Fokozni kell a terrorizmus elleni fellépést, nem csupán nemzeti szinten, hanem összeurópai léptékben és világszerte is.

               A terrorizmus globális jelenség, amely egyre növekvő fenyegetést jelent az alapvető jogokra, a demokráciára és a jogállamiság elvére Európában és világszerte. A terrortámadások elkövetői nem válogatnak. Bárki a terrorizmus áldozatává válhat.

               Az elmúlt évek során az Európai Unióban és a világ más részein elkövetett terrortámadások tűrhetetlenül megsértették a demokratikus társadalmak működését alátámasztó elveket. E tartós fenyegetéssel szemben az Európai Unió minden korábbinál inkább köteles egységesen fellépni, hogy előmozdítsa és fenntartsa a fennállásának alapjául szolgáló elveket.

               A terrorizmus határon átnyúló jellege szoros nemzetközi együttműködést tesz szükségessé. A külföldi terrorista harcosokhoz kapcsolódó cselekmények és a potenciálisan terrorcselekmények elkövetéséhez vezető előkészületi jellegű bűncselekmények közös értelmezése hozzájárul a büntető igazságügyi eszközök, valamint a nemzetközi és uniós szintű együttműködés hatékonyságának további fokozásához. Az a tény, hogy ebben a szférában a jogi normák – beleértve azokat is, amelyeket az EU-n belül alkalmaznak – gyakran nemzetközi jogi eszközökből (pl. a Kiegészítő jegyzőkönyvből) származnak, még hangsúlyosabbá teszi annak szükségességét, hogy az Európai Unió egységesen lépjen fel a nemzetközi színtéren.

               Végezetül pedig az Európai Unió elfogadta a terrorizmus elleni küzdelemre irányuló, az alábbiakban ismertetett átfogó jogszabálycsomagot. Az ezen eszközökben foglalt rendelkezések csaknem teljesen megegyeznek a Kiegészítő jegyzőkönyv rendelkezéseivel. A Kiegészítő jegyzőkönyv érintheti ezeket a közös szabályokat, vagy megváltoztathatja a hatályukat.

               A terrorizmus elleni küzdelemről szóló (EU) 2017/514 irányelv elfogadása révén az Európai Unió készen áll azon kötelezettségvállalása teljesítésre, amely szerint a Kiegészítő Jegyzőkönyv megkötése révén az említett okmány részes felévé válik.

               4.A JAVASLAT JOGI ELEMEI

               4.1.A Kiegészítő jegyzőkönyv megkötésére vonatkozó uniós hatáskör

               Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik „nemzetközi megállapodás megkötésére ... annyiban, amennyiben az a közös szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja”. Egy nemzetközi megállapodás akkor érintheti a közös szabályokat vagy változtathatja meg azok alkalmazási körét, ha a megállapodás hatálya alá tartozó terület egyben az Unió hatáskörébe is tartozik, vagy nagyrészt az uniós jog hatálya alá esik
                  4
               .

               Az Unió már fogadott el intézkedéseket a Kiegészítő jegyzőkönyv hatálya alá tartozó területen, ideértve jelentős büntetőjogi előírásokat, valamint a fokozott információcserére vonatkozó rendelkezéseket is. A terrorizmushoz kapcsolódó bűncselekményekre vonatkozó uniós jogi alapokat a terrorizmus elleni küzdelemről szóló (EU) 2017/541 irányelv
                  5
                fekteti le, amely felváltja a terrorizmus elleni küzdelemről szóló 2002/475/IB tanácsi kerethatározatot az irányelv által kötelezett tagállamok tekintetében. Az irányelv (5) preambulumbekezdése kifejezetten hivatkozik a 2178(2014) sz. ENSZ BT-határozatra és a Kiegészítő jegyzőkönyvre. Az irányelv büntetőjogi jogi keretet állapít meg a Kiegészítő jegyzőkönyvben meghatározott valamennyi bűncselekmény tekintetében, valamint a szankciókra, a joghatóságra és a jogi személyek felelősségére vonatkozó kísérő szabályokat ír elő.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv információcserére vonatkozó rendelkezései a terrorista bűncselekményekre vonatkozó információcseréről és együttműködésről szóló 2005/671/IB tanácsi határozat
                  6
                hatálya alá tartoznak, amelyet az (EU) 2017/541 irányelv szintén módosít.

               E tekintetben releváns egyéb uniós jogi eszközök különösen a következők: a Tanács 2006/960/IB kerethatározata (2006. december 18.) az Európai Unió tagállamainak bűnüldöző hatóságai közötti, információ és bűnüldözési operatív információ cseréjének leegyszerűsítéséről
                  7
               , valamint a Tanács 2008/615/IB határozata (2008. június 23.) a különösen a terrorizmus és a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelemre irányuló, határokon átnyúló együttműködés megerősítéséről (Prümi határozat)
                  8
               . Ezek az eszközök szabályozzák egyrészt az információcserét a terrorizmushoz kapcsolódó ügyekben folytatott bűnügyi nyomozások esetében, másrészt az információcserére szolgáló kapcsolattartó pontok létrehozását. Különösen az Europol
                  9
                támogatja a tagállamok egymás közti, illetve harmadik országokkal folytatott rendőrségi együttműködését annak érdekében, hogy megfelelő választ lehessen adni a külföldi terrorista harcosokkal összefüggő kérdésekre.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv hatálya alá tartozó terület egyben az uniós jogalkotás hatáskörébe is tartozik, mindenesetre nagyrészt kiterjed rá az uniós jog hatálya. Ezért a Kiegészítő jegyzőkönyv megkötése az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése értelmében „közös szabályokat érinthet, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja” Az Unió ennek megfelelően kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a Kiegészítő jegyzőkönyv megkötésére.

               4.2.A javasolt határozat jogalapja

               Az uniós jogi aktusok jogalapjának megválasztását olyan objektív elemekre kell alapozni, amelyek alkalmasak a bírósági felülvizsgálatra; ezek közé tartozik az adott intézkedés célja és tartalma is
                  10
               . Ha az uniós jogi aktus vizsgálatából az derül ki, hogy a jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik csak járulékos jellegű, a jogi aktust egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv fő célja, hogy egyes, a terrorizmushoz kapcsolódó cselekményeket bűncselekménnyé nyilvánítson, amire az Unió az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése alapján fel van hatalmazva. A Kiegészítő jegyzőkönyv aláírásának anyagi jogalapja ezért az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése. A fokozott információcseréről szóló 7. cikk a kapcsolattartó pontok kijelölése révén elősegíti az utazók vagy utazást megkísérlő személyek észlelését, az utazás megelőzését és az ügyben történő nyomozást, ezáltal megkönnyítve a Kiegészítő jegyzőkönyv 4. cikkének gyakorlati alkalmazását. Ezért ez a rendelkezés kiegészítő jellegű.

               A terrorizmus elleni küzdelemről szóló irányelv, amelynek fő célja, hogy meghatározza a terrorista és a terrorizmushoz kapcsolódó bűncselekmények fogalommeghatározására és szankcióira vonatkozó minimumszabályokat, szintén az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése alapján került elfogadásra. Az irányelv olyan rendelkezéseket is tartalmaz, amelyek az információcserére, valamint a terrorizmus áldozatainak támogatására és védelmére vonatkoznak.

               Az EUMSZ 218. cikkének (6) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács a főtárgyaló javaslata alapján a megállapodás megkötéséről határozatot fogad el. Az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja előírja, hogy amennyiben a megállapodás a rendes jogalkotási eljárás körébe tartozik, a Tanács az Európai Parlament egyetértését követően fogadja el a megállapodás megkötésére vonatkozó határozatot.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv a rendes jogalkotási eljárás körébe tartozó területeket érint, konkrétan a terrorizmus terén a bűncselekmények fogalommeghatározására vonatkozó minimumszabályok meghatározását (az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése), és ilyen esetben az Európai Parlament hozzájárulása szükséges. A javasolt határozat eljárási jogalapja ezért az EUMSZ 218. cikke (6) bekezdésének a) pontja.

               4.3.Információcserére szolgáló kapcsolattartó pont

               A jegyzőkönyv 7. cikke értelmében a feleknek kapcsolattartó pontot kell kijelölniük, hogy a hét minden napján napi 24 órában biztosított legyen a külföldi terrorista harcosokra vonatkozó információk cseréje. A jegyzőkönyv az Europol kijelölését javasolja kapcsolattartó pontként, az (EU) 2016/794 rendeletben a partnerekkel való kapcsolatok, valamint a személyes adatok továbbítása és cseréje tekintetében meghatározott feltételek mellett.

               4.4.Területi hatály

               Összhangban az Európai Unióról szóló szerződés 22. jegyzőkönyvével, az Európai Unió által aláírt és idővel megkötött Kiegészítő jegyzőkönyv Dánia kivételével valamennyi uniós tagállamban kötelező, és azokra alkalmazandó. Összhangban az Európai Unióról szóló szerződés 21. jegyzőkönyvével, az Európai Unió által aláírt és idővel megkötött Kiegészítő jegyzőkönyv az Egyesült Királyságra nézve csak annyiban kötelező és ott annyiban alkalmazandó, amennyiben ez a tagállam értesíti a Tanácsot azon szándékáról, hogy részt kíván venni ezen eszköz elfogadásában és alkalmazásában. Írországra nézve kötelező érvényű a 2002/475/IB kerethatározat, ezért Írország részt vesz e határozat elfogadásában.

               2017/0266 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményhez (CETS No. 217) kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 83. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjára,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,

               mivel:

               (1)A 2015. szeptember 18-i (EU) 2015/1914 tanácsi határozatának megfelelően
                  11
               , 2015. október 22-én aláírták az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének (CETS No. 196) Kiegészítő jegyzőkönyvét, feltételezve az említett Kiegészítő jegyzőkönyv megkötését.

               (2)A Kiegészítő jegyzőkönyv 10. cikke értelmében a Kiegészítő jegyzőkönyv jóváhagyásra nyitva áll az Európai Unió előtt.

               (3)Az Unió már intézkedéseket fogadott el a Kiegészítő jegyzőkönyv hatálya alá tartozó különféle területeken.

               (4)A Kiegészítő jegyzőkönyv előírja, hogy a felek jelöljenek ki kapcsolattartó pontot a terrorizmus céljából utazó személyekre vonatkozó információk cseréje céljából.

               (5)Írországra nézve kötelező érvényű a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat
                  12
               , ezért Írország részt vesz e határozat elfogadásában.

               (6)[Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikkével összhangban az Egyesült Királyság és Írország bejelentette, hogy részt kíván venni ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában;
                  VAGY
                  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, és a jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, ezek a tagállamok nem vesznek részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.]

               (7)Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

               (8)A Kiegészítő jegyzőkönyvet ezért az Európai Unió nevében jóvá kell hagyni.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményéhez (CETS No. 196) kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyv jóváhagyásra kerül.

               A Kiegészítő jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A Kiegészítő jegyzőkönyv 7. cikkében előírt kapcsolattartó pontként a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségét (Europol) jelölik ki az (EU) 2016/794 európai parlamenti és tanácsi rendelettel
                  13
                összhangban.

               3. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli azt a személyt, aki jogosult a Kiegészítő jegyzőkönyv 10. cikkében meghatározott jóváhagyási okmánynak az Európai Unió nevében történő letétbe helyezésére, ami által az Európai Unió a Kiegészítő jegyzőkönyvet magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el.

               4. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba
                  14
               .

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  A Tanács (EU) 2015/1913 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének (CETS 196 sz.) az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 22. o.), valamint a Tanács (EU) 2015/1914 határozata (2015. szeptember 18.) az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló (CETS 196 sz.) Egyezménye kiegészítő jegyzőkönyvének az Európai Unió nevében történő aláírásáról (HL L 280., 2015.10.24., 24. o.).

                     (2)
                  Lásd a Kiegészítő jegyzőkönyv 10. cikkét.

                     (3)
                  Európa Tanács Szerződések Hivatala,
                  A 217. sz. szerződés aláírásait és megerősítéseit bemutató ábra
                  , 2017. augusztus 29-i helyzet.

                     (4)
                  22/70. sz., Bizottság kontra Tanács ügy, EBHT 1971., 263. o., valamint a 2017. február 14-i 3/15. vélemény (marrákesi szerződés).

                     (5)
                  Az (EU) 2017/541 irányelv a terrorizmus elleni küzdelemről, a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról, valamint a 2005/671/IB tanácsi határozat módosításáról, (HL L 88., 2017.3.31., 6.).

                     (6)
                  HL L 253., 2005.9.29., 22. o.

                     (7)
                  HL L 386., 2006.12.29., 89. o.

                     (8)
                  HL L 210., 2008.6.6., 1. o.

                     (9)
                  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/794 rendelete (2016. május 11.) a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségéről (Europol), valamint a 2009/371/IB, a 2009/934/IB, a 2009/935/IB, a 2009/936/IB és a 2009/968/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről, (HL L 135., 2016.5.24., 53. o.).

                     (10)
                  A C-377/12. sz. Bizottság kontra Tanács ügyben hozott ítélet 34. pontja.

                     (11)
                  A Tanács (EU) 2015/1914 határozata (2015. szeptember 18.) (HL L 280., 2015.10.24., 22. o.)

                     (12)
                  A Tanács 2002/475/IB kerethatározata (2002. június 13.) a terrorizmus elleni küzdelemről (HL L 164., 2002.6.22., 3. o.).

                     (13)
                  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/794 rendelete (2016. május 11.) a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségéről (Europol), valamint a 2009/371/IB, a 2009/934/IB, a 2009/935/IB, a 2009/936/IB és a 2009/968/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről, (HL L 135., 2016.5.24., 53. o.).

                     (14)
                  A Tanács Főtitkársága gondoskodik a Kiegészítő jegyzőkönyv hatálybalépése napjának az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételéről.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.10.18.
            COM(2017) 607 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményéhez kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyvnek (CETS 217 sz.) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               MELLÉKLET

               a következőhöz:

               Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményéhez kapcsolódó Kiegészítő jegyzőkönyvnek (CETS 217 sz.) az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               28. plenáris ülés

               Franciaország, Strasbourg, 2015. április 8–10.

               Az Európa Tanács tagállamai és az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezménye (CETS No. 196) egyéb Szerződő Felei, amelyek e jegyzőkönyv aláírói,

               figyelembe véve, hogy az Európa Tanács célja a tagjai közötti nagyobb egység elérése;

               kívánva mind Európában, mind világszerte a terrorizmus minden formája megelőzésére és megakadályozására irányuló erőfeszítések további fokozását az emberi jogok és a jogállamiság elvének tiszteletben tartása mellett;

               emlékeztetve a különösen az emberi jogok és alapvető szabadságjogok védelméről szóló Egyezményben (ETS No. 5) és Kiegészítő jegyzőkönyveiben, valamint a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányában foglalt emberi jogokra és alapvető szabadságjogokra;

               kifejezve súlyos aggodalmukat a terrorcselekmények elkövetése, az azokhoz való hozzájárulás, az azokban való részvétel, vagy terrorista kiképzés nyújtása vagy ilyen kiképzésben való részvétel céljából más állam területére utazó személyek jelentette veszély miatt;

               tekintettel e kérdéskörben az Egyesült Nemzetek Szervezete Biztonsági Tanácsának 2014. szeptember 24-i 7272. ülésén elfogadott 2178 (2014) határozatra, különösen annak 4–6. paragrafusára;

               kívánatosnak tartva az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló Egyezményének bizonyos szempontokból történő kiegészítését;

               a következőkben állapodtak meg:

               1. cikk – Cél

               A jelen jegyzőkönyv célja az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló, 2005 május 16-án Varsóban aláírásra megnyílt Egyezményének (a továbbiakban: az Egyezmény) a kiegészítése az e jegyzőkönyv 2–6. cikkében leírt cselekmények bűncselekménnyé nyilvánítása tekintetében, ezáltal növelve a Szerződő Felek erőfeszítéseit a terrorizmus és negatív hatásainak megelőzése, az emberi jogok, különösen az élethez való jog teljes gyakorlásának biztosítása érdekében mind a nemzeti szinten, mind a nemzetközi együttműködés során teendő intézkedések által, figyelemmel a Szerződő Felek között már hatályban lévő és alkalmazásra kerülő több- vagy kétoldalú szerződésekre vagy megállapodásokra.

               2. cikk – Társaságban vagy csoportban való részvétel terrorizmus céljából

               (1)A jelen jegyzőkönyv alkalmazásában „társaságban vagy csoportban való részvétel terrorizmus céljából” alatt kell érteni társaság vagy csoport tevékenységében való részvételt a társaság vagy csoport által elkövetendő egy vagy több terrorcselekmény elkövetése vagy az abban való részvétel szándékával.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott „társaságban vagy csoportban való részvétel terrorizmus céljából”, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               3. cikk – Terrorista kiképzésben való részvétel

               (1)A jelen jegyzőkönyv tekintetében „terrorista kiképzésben való részvétel” alatt kell érteni robbanóanyagok, lőfegyverek vagy más fegyverek, mérgező vagy veszélyes anyagok készítésére vagy használatára, vagy más különleges módszerek vagy technikák alkalmazására vonatkozó oktatásban való részvételt terrorcselekmény elkövetése vagy abban való részvétel céljából.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott „terrorista kiképzésben való részvétel”, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               4. cikk – Terrorizmus céljából külföldre utazás

               (1)A jelen jegyzőkönyv tekintetében „terrorizmus céljából külföldre utazás” alatt érteni kell terrorcselekmény elkövetése, ahhoz való hozzájárulás vagy abban való részvétel, vagy terroristák kiképzése vagy terrorista kiképzésben való részesülés céljából olyan államba történő utazást, amely nem az utazó állampolgársága vagy lakóhelye szerinti ország.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott „terrorizmus céljából külföldre utazás”, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el területéről vagy állampolgárai által, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen. Ennek során minden Szerződő Fél megállapíthat saját alkotmányos rendje által megkövetelt, azzal összhangban levő feltételeket.

               (3)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az e cikkben meghatározott bűncselekmények elkövetésének kísérlete, a belső jogával összhangban bűncselekményként büntetendő legyen.

               5. cikk – Terrorizmus céljából külföldre utazás finanszírozása

               (1)E jegyzőkönyv alkalmazásában „terrorizmus céljából külföldre utazás finanszírozása” alatt anyagi eszközök bármely módon történő közvetlen vagy közvetett nyújtását vagy gyűjtését kell érteni, amely részben vagy egészben lehetővé teszi valamely személy számára, hogy külföldre utazzon az e jegyzőkönyv 4. cikk (1) bekezdésében meghatározott értelemben vett terrorizmus céljából, és amelyre annak tudatában kerül sor, hogy az anyagi eszközöket részben vagy egészben e célra szándékoznak felhasználni.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott „terrorizmus céljából külföldre utazás finanszírozása”, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               6. cikk – Terrorizmus céljából külföldre utazás szervezése vagy egyéb módon történő elősegítése

               (1)E jegyzőkönyv alkalmazásában „terrorizmus céljából külföldre utazás szervezése vagy egyéb módon történő elősegítése” alatt bármely szervezési vagy elősegítési cselekményt kell érteni, amely segítséget nyújt valamely személynek ahhoz, hogy külföldre utazzon a 4. cikk (1) bekezdésében meghatározott értelemben vett terrorizmus céljából, és amelyre annak tudatában kerül sor, hogy a segítség a terrorizmus célját szolgálja.

               (2)Minden Szerződő Fél meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az (1) bekezdésben hivatkozott „terrorizmus céljából külföldre utazás szervezése vagy egyéb módon történő elősegítése”, amennyiben azt jogellenesen és szándékosan követik el, a belső joga szerint bűncselekményként büntetendő legyen.

               7. cikk – Információcsere

               (1)Az Egyezmény 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában foglaltak sérelme nélkül, továbbá a nemzeti joggal és a fennálló nemzetközi kötelezettségvállalásokkal összhangban a Felek megteszik a 4. cikkben meghatározottak szerint terrorizmus céljából külföldre utazó személyekre vonatkozó, rendelkezésre álló releváns információk megfelelő időben történő cseréjéhez szükséges intézkedéseket. E célból minden Fél kijelöl egy, a hét minden napján huszonnégy órában elérhető kapcsolattartó pontot.

               (2)Az (1) bekezdés alapján már létező kapcsolattartó pontot is ki lehet jelölni.

               (3)A Felek kapcsolattartó pontjainak rendelkezniük kell olyan képességgel, hogy a többi Fél kapcsolattartó pontjával gyorsan tudjanak kommunikálni.

               8. cikk – Feltételek és biztosítékok

               (1)Minden Szerződő Fél biztosítja a jelen jegyzőkönyv 2–6. cikkei szerinti büntethetőség megteremtése, bevezetése és alkalmazása során az emberi jogok, különösen a szabad mozgás, a véleménynyilvánítás szabadsága és az egyesülési és vallásszabadság tiszteletben tartását az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezménnyel és a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányával – amennyiben azok a Szerződő Félre alkalmazandóak –, valamint más nemzetközi jogi kötelezettséggel összhangban.

               (2)A jelen jegyzőkönyv 2–6.cikkei szerinti büntethetőség megteremtésének, bevezetésének és alkalmazásának meg kell felelnie továbbá az arányosság elvének, figyelemmel egy demokratikus társadalom legitim céljaira és azok szükségességére, és mentesnek kell lennie az önkényesség, vagy a diszkriminatív vagy rasszista bánásmód bármely formájától.

               9. cikk – A jegyzőkönyv és az Egyezmény egymáshoz való viszonya

               Az e jegyzőkönyvben szereplő szavakat és kifejezéseket az Egyezmény szerinti értelmükben kell értelmezni. A Felek egymásközti viszonylatában az Egyezmény valamennyi rendelkezése megfelelően alkalmazandó, a 9. cikk kivételével.

               10. cikk – Aláírás és hatálybalépés

               (1)E jegyzőkönyv nyitva áll aláírásra az Egyezmény aláírói előtt. Meg kell erősíteni, el kell fogadni vagy jóvá kell hagyni. Az aláírók nem erősíthetik meg, fogadhatják el vagy hagyhatják jóvá ezt a Jegyzőkönyvet, amennyiben előzetesen nem erősítették meg, fogadták el vagy hagyták jóvá az Egyezményt, vagy a Jegyzőkönyv és az Egyezmény megerősítése, elfogadása vagy jóváhagyása nem egyidejűleg történik. A megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratokat az Európa Tanács főtitkáránál kell letétbe helyezni.

               (2)Ez a jegyzőkönyv az azt követő harmadik hónap eltelte utáni hónap első napján lép hatályba, amikor hat aláíró állam, akik közül legalább négy az Európa Tanács tagja, a megerősítő, elfogadási vagy jóváhagyási okiratot letétbe helyezte.

               (3)A megerősítő, az elfogadó vagy a jóváhagyó okiratot később letétbe helyező aláíró fél tekintetében a jegyzőkönyv a megerősítő, az elfogadó vagy a jóváhagyó okiratot letétbe helyezése napját követő három hónapos időszak lejárta után következő hónap első napján lép hatályba.

               11. cikk – A Jegyzőkönyvhöz való csatlakozás

               (1)E jegyzőkönyv hatálybalépése után bármely állam, amely csatlakozott az Egyezményhez, csatlakozhat a jegyzőkönyvhöz is, vagy e két cselekményt egyszerre is elvégezheti.

               (2)Az (1) bekezdés szerint csatlakozni kívánó bármely állam vonatkozásában a jegyzőkönyv a csatlakozási okiratnak az Európa Tanács főtitkáránál történő letétbe helyezésének napjától számított három hónap lejárta utáni hónap első napján lép hatályba.

               12. cikk – Területi hatály

               (1)Bármely állam vagy az Európai Unió az aláírás időpontjában, vagy megerősítő, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okiratának letétbe helyezésekor megjelölheti azon területet vagy területeket, amelyre, illetve amelyekre ez a jegyzőkönyv vonatkozik.

               (2)Bármely Szerződő Fél bármely későbbi időpontban az Európa Tanács főtitkárához címzett nyilatkozatában kiterjesztheti jelen jegyzőkönyv alkalmazását a nyilatkozatban meghatározott más területre. Ezen terület vonatkozásában a jegyzőkönyv attól a naptól számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba, amelyen a főtitkár átvette nyilatkozatot.

               (3)Az Európa Tanács főtitkárához címzett értesítés útján az előző két bekezdés alapján tett bármely nyilatkozat visszavonható az abban megjelölt területek bármelyike tekintetében. A visszavonás a fenti értesítésnek a főtitkár általi kézhezvételétől számított három hónapos időszak elteltét követő hónap első napján lép érvénybe.

               13. cikk – Felmondás

               (1)Jelen jegyzőkönyvet bármely Szerződő Fél bármikor felmondhatja az Európa Tanács főtitkárához címzett értesítéssel.

               (2)A felmondás az értesítésnek az Európa Tanács főtitkára általi kézhezvételétől számított három hónapos időszak elteltét követő hónap első napján lép hatályba.

               (3)Az Egyezmény felmondása automatikusan együtt jár a jelen jegyzőkönyv felmondásával.

               14. cikk – Értesítések

               Az Európa Tanács főtitkára értesíti az Európa Tanács tagállamait, az Európai Uniót, azon nem tagállamokat, amelyek részt vettek a jelen jegyzőkönyv kidolgozásában, valamint bármely a jelen jegyzőkönyvhöz csatlakozott vagy csatlakozásra meghívott államot:

               a)
                     minden aláírásról;

               b)
                     bármely megerősítő, az elfogadó, a jóváhagyó vagy a csatlakozási okirat letétbe helyezéséről;

               c)
                     ezen jegyzőkönyv bármely, a 10. és a 11. cikk szerinti hatálybalépési időpontjáról;

               d)
                     e jegyzőkönyvvel kapcsolatos minden egyéb aktusról, nyilatkozatról, értesítésről vagy közlésről.

               Fentiek hiteléül az erre kellően felhatalmazott alulírottak aláírták ezt a Jegyzőkönyvet.

               Készült ...-ben/-ban, 2015. ... napján, angol és francia nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles; egyetlen példányban, amit az Európa Tanács levéltárában kell elhelyezni. Az Európa Tanács főtitkára az Európa Tanács valamennyi tagállama, az Európai Unió, valamint minden olyan nem tagállam részére, amely részt vett e Jegyzőkönyv kidolgozásában, és minden, az e Jegyzőkönyvhöz történő csatlakozásra felhívott állam számára hitelesített másolatot küld.


				|

		52014PC0161

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításai tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
E javaslat célja a 2006. évi Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának – a) egyrészt a tengerészek haláleset vagy
személyi sérülés következtében való kárpótlása, másrészt b) a tengerészek
magukra hagyása tekintetében történő – módosítására vonatkozó uniós
álláspont meghatározása.
A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (a
továbbiakban: ILO) 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezményének (a
továbbiakban: Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény) Szabályzatára vonatkozó
módosítások a különleges háromoldalú bizottság (a továbbiakban: bizottság)
első ülésének napirendi pontjai között szerepelnek.
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
megállapítja a ratifikáló államok lobogója alatt közlekedő hajókon dolgozó
tengerészek munka- és életkörülményeire vonatkozó minimumkövetelményeket[1]. A bizottság által
vizsgálandó módosítások a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatát
érintik, amely a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény cikkei és szabályai
végrehajtásának módjával függ össze, és amely előírásokat és útmutatókat
egyaránt tartalmaz[2].

1.1.        A Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény Szabályzata módosításainak vizsgálata és lehetséges elfogadása a
különleges háromoldalú bizottság első, 2014. április 7–11-e közötti ülésén
A bizottság feladata, hogy megvizsgálja a
javaslatokat, amelyek a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának a
Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikke szerinti módosítására irányulnak. Az
ILO igazgatótanácsa 2013 júniusában, 318. ülésszakán hozta létre a bizottságot.
2013. októberi 319. ülésszakán úgy döntött, hogy a bizottság első ülésére
Genfben, 2014. április 7. és 11. között kerül sor, továbbá elfogadta a
napirendet, amelyen szerepel a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
Szabályzatának módosítására irányuló javaslatok vizsgálatát célzó napirendi
pont.
A Szabályzat jövőbeli módosításai
tekintetében a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadását[3] követően rendezett
ILO Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. (tengerészeti) ülésszakán elfogadott
állásfoglalás nyomán, az IMO és az ILO[4]
közös, a felelősséggel és a kompenzációval foglalkozó ad hoc
szakértői munkacsoportjának 2009-es[5]
ülésszakán két kérdést határoztak meg: a hajótulajdonosok felelőssége a
tengerészek halálesete vagy személyi sérülése következtében való kárpótlása,
valamint a tengerészek magukra hagyása esetén. E két kérdést a 2010-ben az ILO
igazgatótanács által létrehozott előkészítő bizottság a bizottság
első ülésén sürgősen megtárgyalandó kérdésként határozta meg.
E tekintetben 2013 októberében a Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosítása érdekében a hajótulajdonosok
csoportja és a tengerészek csoportja a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV.
cikkének (2) bekezdésének megfelelően közösen két javaslatcsomagot
nyújtott be[6].
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának
módosítására vonatkozó egyszerűsített eljárás keretében az ILO
főigazgatója a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikke (3) bekezdésének
megfelelően az ILO valamennyi tagállamával közölte a módosítási
javaslatokat, felkérve őket, hogy észrevételeiket és javaslataikat 2013
októberéig nyújtsák be[7].
A módosításokra irányuló javaslatokat 2013 decemberében terjesztették az
Európai Unió elé[8].
A 2014 áprilisában összeülő bizottságnak
mérlegelnie kell e két módosítási javaslatcsomagot. Ahhoz, hogy a bizottság
elfogadja e módosításokat, az ülésen jelen kell lennie a Tengerészeti Munkaügyi
Egyezményt ratifikáló tagok felének, továbbá a bizottsági tagok kétharmados
szavazattöbbsége szükséges, ahol a szavazatok az egyes kormányok, a
hajótulajdonosok és a tengerészek szavazatainak felét teszik ki.
1.2.        A Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény Szabályzata módosításainak lehetséges jóváhagyása a Nemzetközi
Munkaügyi Konferencia 2014. május 28–június 12. közötti, 103. ülésszakán és
hatálybalépés
A bizottság általi elfogadást követően a
Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításait a Nemzetközi
Munkaügyi Konferencián a jelen lévő küldöttek által leadott szavazatok
kétharmadával jóvá kell hagyni; a módosításokat továbbá a Tengerészeti Munkaügyi
Egyezményt ratifikáló ILO-tagoknak is benyújtják mérlegelésre. Várhatóan a
Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. május 28. és június 12. között
megrendezésre kerülő 103. ülésszakán foglalkoznak ezzel a feladattal.
Az eljárás keretében jóváhagyott módosítások egy
jellemzően kétéves hosszúságú időszakon belül lépnek hatályba,
kivéve, ha a ratifikáló tagok jelentős hányada[9]hivatalosan kifejezte,
hogy nem ért egyet a módosításokkal.
1.3.        A Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény Szabályzatára vonatkozó, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. évi
ülésein megtárgyalandó, javasolt módosítások tartalma
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára
vonatkozó két módosítási javaslatcsomag, melyet az ILO 2014. évi ülésein
tárgyalnak meg, a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatán belül az
Előírásokra (A. rész) és az Útmutatókra (B. rész) vonatkozik, ezen belül
pedig a foglalkoztatás feltételeiről szóló 2. fejezeten belül a 2.5
Szabályra (Repatriálás), valamint az egészségvédelemről, az orvosi
ellátásról, a jóléti ellátásról és a társadalombiztosítási védelemről
szóló 4. fejezeten belül a 4.2 Szabályra (A hajótulajdonosok felelőssége)[10]..
A 2.5 Szabályra (Repatriálás) vonatkozó javaslat
(lásd a mellékletet) a tengerészek magukra hagyásával foglalkozik. A
tengerészek magukra hagyása akkor következik be, amikor a hajótulajdonos
elmulasztja kifizetni a tengerész repatriálásának költségeit, vagy a tengerészt
a szükséges ellátás vagy támogatás nélkül hagyja, illetve más módon egyoldalúan
megszakítja a kapcsolatot vele, ideértve a szerződésben megállapított
munkabér kifizetésének legalább két hónapos időszakon át történő
elmulasztását is. A javasolt módosítások létrehozzák a valamely tagállam
lobogója alatt közlekedő hajókon, bármilyen beosztásban alkalmazásban
álló, foglalkoztatott vagy munkát végző tengerészek számára magukra hagyás
esetén igénybe vehető gyors és hatékony pénzügyi biztosítékrendszer
követelményeit. E rendszer négy hónap erejéig fedezi az elmaradt munkabéreket
és más jogosultságokat, a repatriálás költségeit, a szükséges ellátás
költségeit, ideértve a megfelelő étkezést, ruházatot, szállást, a
szükséges orvosi ellátást és egyéb ésszerű vagy az elhagyás nyomán
felmerülő költségeket. A javaslat értelmében a tagoknak elő kell
írniuk, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajó dokumentumokkal igazolja a
pénzügyi biztosítékot nyújtó szolgáltató által garantált pénzügyi biztosíték
meglétét. A javasolt útmutatók az azonnali segítségnyújtásra vonatkoznak abban
az esetben, ha időre van szükség a tengerész által benyújtott kérelem egyes
szempontjai érvényességének és a pénzügyi biztosítékot bizonyító adatoknak az
ellenőrzéséhez.
A 4.2 Szabályra (A hajótulajdonosok
felelőssége) vonatkozó javaslat a foglalkoztatással összefüggésben
felmerülő sérülés, betegség vagy veszély következtében bekövetkező
haláleset vagy tartós fogyatékosság esetében fizetendő kártérítéssel
foglalkozik. Megállapítja a szerződésen alapuló követelések – amelyek a
tengerész tengerész-munkaszerződés alapján végzett szolgálata idején
bekövetkező vagy az ilyen szerződés hatálya alatt fennálló
munkaviszonyából eredő betegséggel, sérüléssel vagy halálesettel
összefüggő követelésekként határozhatók meg – tekintetében kártérítést
nyújtó pénzügyi biztosítékrendszerekre vonatkozó minimumkövetelményeket.
Hatékony szabályozásról kell gondoskodni, amely gyors és méltányos eljárás
révén biztosítja a kártérítésre vonatkozó szerződéses követelések
befogadását, elbírálását és részrehajlástól mentes rendezését. Gondoskodni kell
a késedelem nélküli intézkedésről, valamint arról, hogy ne álljon fenn
kényszerítő körülmény a szerződés szerinti összegtől kevesebb
összeg kifizetésének elfogadására, továbbá időközi kifizetésről abban
az esetben, amikor a végleges kártérítés felmérése nehézségekkel jár. Az
intézkedések nem járhatnak más törvényes jogok sérelmével; ugyanakkor a
juttatásokat a kártérítés beszámításával kell meghatározni. A javaslat
értelmében a tagoknak elő kell írniuk, hogy a lobogójuk alatt
közlekedő hajó dokumentumokkal igazolja a pénzügyi biztosíték meglétét,
illetve azt, hogy a biztosíték törlése esetén a hajótulajdonos értesítse a
lobogó szerinti államot és a tengerészeket. A javasolt útmutatók tárgyalják a
pénzügyi biztosíték meglétét bizonyító adatokkal kapcsolatos részletes
előírásokat, és a szerződéses követelések kifizetése tekintetében
átvételi-mentesítési nyomtatványmintákat tartalmaznak.
1.4.        Uniós jog a Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia
2014. évi ülésein megtárgyalandó módosítások területén
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára
vonatkozó javasolt módosítások nagymértékben lefedik az Unióra a
Szerződések által átruházott hatásköröket. Emellett a módosítások számos
része az uniós jog olyan területeit érinti, amelyeken az uniós szintű
szabályozás már magas fokú. Ezen túlmenően a 2007. június 7-i 2007/431/EK
tanácsi határozat engedélyezte, hogy a tagállamok az Unió érdekében
ratifikálják a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt.
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményre vonatkozó,
javasolt módosítások olyan kérdéseket érintenek, amelyet az Európai Közösség
Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási
Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény alapján kötött megállapodás végrehajtásáról, valamint az 1999/63/EK
irányelv módosításáról szóló 2009/13/EK irányelv tárgyal. Ez az irányelv a
Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény releváns rendelkezéseit beépíti az uniós jogba
azáltal, hogy a Szerződésnek a szociálpolitikát érintő területekre
vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően az ágazat európai szociális
partnereivel elért megállapodás alapján az érintett területeken
minimumkövetelményeket határozott meg[11].
Habár a 2009/13/EK irányelv nem foglalkozik a
tengerészek magára hagyásával, a kérdést a 2.5 Előírás szabályozza,
amelynek értelmében „Valamennyi Tagállam köteles biztosítani, hogy a lobogója
alatt közlekedő hajókon tartózkodó tengerészek jogosultak legyenek a
repatriálásra (...) abban az esetben, ha a tengerészek többé nem képesek
ellátni a munkamegállapodásuk értelmében fennálló feladataikat, illetve az
adott sajátságos körülmények között már nem várható el tőlük, hogy
ellássák azokat.” Hasonlóképpen, a hajótulajdonosok felelőssége
tekintetében a 4.2 Előírás értelmében „Valamennyi Tagállam köteles olyan
jogszabályokat elfogadni, amelyek megkövetelik, hogy az adott Tagállam lobogója
alatt közlekedő hajók tulajdonosai felelősséget vállaljanak a hajóik
fedélzetén dolgozó valamennyi tengerész egészségvédelméért és orvosi
ellátásáért, mégpedig az alábbiakban felsorolt, minimálisan betartandó
előírásoknak megfelelően: (...) a hajótulajdonosok kötelesek pénzügyi
biztosítékot nyújtani, amely a tengerésznek – a vonatkozó nemzeti
jogszabályokban, tengerész munkaszerződésben vagy kollektív
szerződésben meghatározottak szerinti – munkahelyi sérülés, betegség vagy
veszély következtében beálló halála vagy hosszú távú rokkantsága esetén az
érintett tengerész részére kárpótlást biztosít”. A Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény módosításai mindkét esetben specifikus követelményeket vezetnének be
a pénzügyi biztosítékrendszerek, valamint az igazoló dokumentumok kiállítása
vonatkozásában e területeken.
Megjegyzendő, hogy az Európai Közösség
Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási
Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény alapján kötött, a 2009/13/EK irányelv által végrehajtott megállapodás
záró rendelkezései megállapítják, hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
bármely rendelkezésének bármiféle módosítását követően és a megállapodás
bármely felének kérésére végre kell hajtani a megállapodás felülvizsgálatát.
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény javasolt
módosításainak érvényre juttatása a közlekedés területét érinti[12]: a kikötő szerint
illetékes állam általi ellenőrzésről szóló 2009/16/EK irányelv,
amelyet a 2013. augusztus 12-i 2013/38/EU irányelv annak érdekében módosított,
hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt felvegye az olyan egyezmények közé,
mint a SOLAS-egyezmény[13],
a MARPOL-egyezmény[14]
és az STCW-szabályzat[15],
valamint a 2009/13/EK irányelv mellékletét érvényre juttató, a lobogó szerinti
államokra vonatkozó 2013. november 20-i 2013/54/EU irányelv. A 2009/16/EK
irányelv az uniós kikötőket használó minden hajóra vonatkozik, függetlenül
a tengerészek nemzetiségétől, a 2013/54/EU irányelv célja pedig annak
biztosítása, hogy az uniós tagállamok eleget tegyenek a lobogó szerinti
államként rájuk háruló kötelezettségeknek a 2009/13/EK irányelv és melléklete
vonatkozásában, és az uniós lobogók alatt közlekedő hajókon dolgozó
valamennyi tengerészre vonatkozik. Az igazoló dokumentumok rendelkezésre
bocsátása, amely szerepel a módosítási javaslatokban, mindenekelőtt a módosított
2009/16/EK irányelv hatálya alá tartozik.
A javasolt módosítások további kérdéseket is
érintenek a szociálpolitika területén[16],
ahol a munkahelyi egészségvédelem és biztonság tekintetében mindenekelőtt
a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását
ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló 89/391/EGK irányelv írt
elő minimumkövetelményeket.
A tervezett módosítások ezen túlmenően a
szociális biztonság koordinációját is érintik, amelyet az uniós állampolgárok
tekintetében a883/2004/EK rendelet
és a 987/2009/EK végrehajtási rendelet
szabályoz, míg a harmadik országoknak az EU-ban törvényesen letelepedett
állampolgárai, azok családtagjai és túlélői vonatkozásában több tagállamot
érintő helyzetekben az 1231/2010/EU rendelet[17] az irányadó. E
rendeleteket a munkavállalók szabad mozgása és a bevándorlás területein
fogadták el[18].
A javasolt módosítások érinthetik a polgári
ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés területén irányadó uniós
jogszabályokat, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról,
valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1215/2012/EU
rendeletet [19].
2.           AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI
Tárgytalan.
3.           A JAVASLAT JOGI ELEMEI
A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
Szabályzatának módosítására irányuló javaslatokat várhatóan a Nemzetközi
Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán szándékozzák jóváhagyni. A Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény XV. cikkének megfelelően ezek a módosítások minden
olyan tag számára, amely kétéves időszakon belül[20] nem fejezte ki
ellenvetését formálisan, az említett határidő lejártát követő hat
hónappal hatályba lépnek, kivéve, ha a felek 40 %-a – akik egyúttal a felek
hajóira jutó bruttó űrtartalomnak legalább a 40 %-át is képviselik –
ellenvetését fejezte ki a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián jóváhagyott
módosításokkal szemben.
Ebből következik, hogy a Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának tervezett módosításai nemzetközi egyezménnyel
létrehozott testület joghatással bíró jogi aktusát alkotják.
Az ILO tagjai kizárólag országok lehetnek,
amelyek a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián – amelyre az Unió megfigyelői
státusszal meghívást kapott – szavazhatnak a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
Szabályzatára vonatkozó módosítások jóváhagyásáról.
A fentiekre tekintettel az EUMSZ 218. cikke (9)
bekezdésének megfelelően szükséges, hogy a Tanács határozatot fogadjon el
az Unió nevében elfogadandó álláspont megállapításáról, engedélyezve ugyanakkor
, hogy a tagállamok az Unió érdekében együttesen lépjenek fel.
Javasolt a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
Szabályzatára vonatkozó tervezett módosítások jóváhagyásának támogatása.
Ebben a szakaszban a hajótulajdonosok
csoportja és a tengerészek csoportja által közösen a bizottság elé terjesztett
javaslat alapján úgy tűnik, nem áll fenn ellentmondás a javasolt
módosítások által kitűzött célok és az uniós jog között, és a javasolt módosítások nem összeegyeztethetetlenek az
uniós vívmányokkal. Különösen a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások nem összeegyeztethetetlenek a
szociális területen az uniós vívmányok értelmében meglévő
minimumkövetelményekkel. Ez azt jelenti, hogy az uniós intézkedések szigorúbbak
lehetnek, mint az ILO-előírások, illetve fordítva[21], mivel az ILO
alapokmánya 19. cikkének (8) bekezdésében foglaltaknak megfelelően az
ILO-egyezmények – mint például a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény –
mimimumkövetelményeket tartalmaznak. Nincs továbbá összeegyeztethetetlenség a
Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások
és az uniós vívmányok között a szociális biztonság koordinációja vagy a
közlekedés területén az uniós vívmányok szerinti szabályozások tekintetében
sem.
A korábbi tapasztalatok alapján várható, hogy
a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által megállapított
tervezethez viszonyítva a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára
vonatkozó javasolt módosítások szövege a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián való
jóváhagyása során nem változik jelentős mértékben. Ugyanakkor annak
érdekében, hogy a tagállamok az ILO testületeiben az Unió érdekében közösen,
hatékony és eredményes módon léphessenek fel, rendelkezni kell arról, hogy a
tagállamok jóváhagyhassák a Szabályzat módosításának szövegét, amennyiben az a
hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által megállapított
tervezethez viszonyítva nem tartalmaz jelentős változtatásokat.
2014/0088 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103.
ülésszakán a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításai
tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 153. cikkére és
218. cikkének (9) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)       A Nemzetközi Munkaügyi
Szervezet (ILO) 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezménye (a továbbiakban:
egyezmény) megállapítja a ratifikáló államok lobogója alatt közlekedő
hajókon dolgozó tengerészek munka- és életkörülményeire vonatkozó
minimumkövetelményeket.
(2)       Az egyezmény Szabályzatának
módosítására vonatkozó javaslatok vizsgálata és lehetséges elfogadása szerepel
az egyezmény értelmében létrehozott különleges háromoldalú bizottság (a
továbbiakban: bizottság) első, 2014. április 7–11-e közötti ülésének
napirendjén. Az elfogadott módosításokat jóváhagyás céljából be kell nyújtani a
Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. május 28. és június 12. között
megrendezendő 103. ülésszakán.
(3)       A módosítási javaslatok a
hajótulajdonosok felelősségére vonatkoznak a tengerészek halála, személyi
sérülése vagy magukra hagyása következtében benyújtott követelések nyomán
fizetett kártérítés vonatkozásában. A javaslatokat (a továbbiakban:
módosítástervezetek) a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja az
egyezmény XV. cikke (2) bekezdésének megfelelően közösen terjesztette a
bizottság elé 2013 októberében.
(4)       Az egyezmény szabályai és a
módosítástervezetek nagymértékben lefedik az Unióra a Szerződések által
átruházott hatásköröket. Ezen túlmenően a módosítástervezetek a
szociálpolitika[22],
a közlekedés és a szociális biztonsági rendszerek koordinációja[23] területein érintik a
hatályos uniós vívmányokat. Mindenekelőtt az egyezmény rendelkezéseinek
többségét érinti az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és
az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között
létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény alapján kötött
megállapodás végrehajtásáról, valamint az 1999/63/EK irányelv módosításáról
szóló 2009/13/EK irányelv. Az egyezmény unióbeli végrehajtását ezen
túlmenően a 2013. augusztus 12-i 2013/38/EU irányelv által módosított, a
kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló, 2009.
április 23-i 2009/16/EK irányelv, valamint a 2009. február 16-i 2009/13/EK
irányelv mellékletét érvényre juttató, a lobogó szerinti államokra vonatkozó, 2013.
november 20-i 2013/54/EU irányelv biztosítja.
(5)       A Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény XV. cikkének megfelelően a Szabályzatnak a Nemzetközi Munkaügyi
Konferencia által jóváhagyott módosításai minden olyan tag számára, amely egy
jellemzően kétéves időszakon belül nem fejezi ki ellenvetését
formálisan, az említett határidő lejártát követő hat hónappal
hatályba lépnek, kivéve, ha a felek 40 %-a – amelyek egyúttal a felek hajóira
jutó bruttó űrtartalomnak legalább a 40 %-át is képviselik – a
módosításokkal szemben ellenvetését fejezte ki. Ebből következik, hogy a
Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának tervezett módosításai
nemzetközi egyezménnyel létrehozott testület joghatással bíró jogi aktusát
alkotják.
(6)       A fentiekre tekintettel az
EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének megfelelően szükséges, hogy a Tanács
határozatot fogadjon el az Unió nevében képviselendő álláspont
megállapításáról, engedélyezve ugyanakkor, hogy a tagállamok együttesen
fellépjenek az Unió érdekében, amely nem tagja az ILO-nak[24].
(7)       Mivel ebben a szakaszban a
módosítástervezetekhez egyelőre még nem adta valamennyi érdekelt fél a
beleegyezését, és a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián történő jóváhagyást
megelőzően bizonyos változtatásokra kerülhet sor, rendelkezni kell
arról, hogy az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok jóváhagyhassák a
Szabályzat módosításának szövegét, amennyiben az a hajótulajdonosok csoportja
és a tengerészek csoportja által megállapított tervezethez viszonyítva nem
tartalmaz jelentős változtatásokat,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1)
Az Unió által a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103.
ülésszakán képviselendő álláspont támogatja az egyezmény Szabályzatára
vonatkozó, tervezett módosítások jóváhagyását a hajótulajdonosok csoportja és a
tengerészek csoportja által közösen előterjesztett jelenlegi állapotában
(a továbbiakban: módosítástervezetek). A módosítástervezet szövege e határozat
mellékletét képezi.
(2)
Az Uniónak az (1) bekezdésben meghatározott
álláspontját az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok képviselik az
egyezmény Szabályzatára vonatkozó módosításoknak a Nemzetközi Munkaügyi
Konferencia 103. ülésszakán történő jóváhagyásakor.
(3)
Az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok
az ILO testületein belül a Tanács további határozata nélkül hozzájárulhatnak az
álláspont nem jelentős változtatásaihoz.
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a
címzettjei.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm.
[2]               A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény három részből
áll: az első rész az alapelveket és a kötelezettségeket meghatározó
cikkeket tartalmazza. A cikkeket a Szabályok és a Szabályzat követik; ezek a
tengerészek munka- és életkörülményeire – amelyek az egyezmény hatálya alá
tartoznak – vonatkozó területeket, valamint az ellenőrzést és a
megfelelést érintik. Az általánosabb jellegű szabályokat a részletesebb
szabályzat egészíti ki. A szabályzat két részből áll: az A. rész előírásokból,
a B. rész pedig útmutatókból. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló
országoknak nemzeti jogszabályt kell elfogadniuk vagy olyan intézkedéseket kell
hozniuk, amelyek biztosítják, hogy a szabályokban foglalt elvek és jogok a
Szabályzat A. részében található Előírásokban megfogalmazott módon (vagy
messzemenően egyenértékű módon) megvalósuljanak. A ratifikáló
országoknak jogszabályaik vagy más végrehajtási intézkedéseik részletes
megállapítása során megfelelően figyelembe kell venniük a Szabályzat B.
részében szereplő Útmutatókat.
[3]               Állásfoglalás az IMO és az ILO közös, a halálesettel,
személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések
kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc
szakértői munkacsoportjára vonatkozóan, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia,
Ideiglenes jegyzőkönyv, 3-1., 94. (tengerészeti) ülésszak, Genf, 2006., 3-1/16.
o. Lásd: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[4]               International Maritime Organization – Nemzetközi
Tengerészeti Szervezet.
[5]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Zárójelentés, az IMO és
az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra
hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és
kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjának 9. ülése.
[6]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, lásd a határozatjavaslat mellékletét.
[7]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf.
[8]               A bizottsági ülésen való részvételre szóló felkéréshez
mellékelték az alábbi, 2013 novemberében aktualizált weboldalra való
hivatkozást: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm
[9]               A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló tagok 40%-a,
akik a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló tagok tulajdonában álló
hajók bruttó tonnatartalmának 40%-át képviselik.
[10]             http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf.

[11]             Az EUMSZ 153. és 155. cikke
[12]             Az EUMSZ 100. cikke
[13]             Az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény.
[14]             Nemzetközi egyezmény a hajókról történő szennyezés
megelőzéséről.
[15]             Nemzetközi egyezmény a tengerészek képzéséről,
képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról.
[16]             Az EUMSZ 153. és 155. cikke
[17]             Illetve Dánia vagy az Egyesült Királyság esetében a 859/2003/EK rendelet.
[18]             Az EUMSZ 48. cikke és 79. cikke (2) bekezdésének b) pontja

[19]             Az EUMSZ 67. cikkének (4) bekezdése és 81. cikke (2)
bekezdésének a), c) és e) pontja.
[20]             Vagy a konferencia által meghatározott más időszakon
belül, azt követően, hogy az ILO főigazgatója értesítette az
egyezményt ratifikáló tagokat.
[21]             A Bíróság 2/91. sz. véleménye, 18. pont.
[22]               Ideértve az egészségvédelmi és biztonsági 89/391/EGK
keretirányelvet.
[23]               Ideértve uniós állampolgárok tekintetében a 883/2004/EK rendeletet
és a 987/2009/EK végrehajtási
rendeletet, valamint harmadik országoknak az EU-ban törvényesen
letelepedett állampolgárai, azok családtagjai és túlélői vonatkozásában,
továbbá több tagállamot érintő helyzetekben az 1231/2010/EU rendeletet
és a 859/2003/EK rendeletet.
[24]               Az Európai Bíróság 1993. március 19-i 2/91. sz.
véleménye, EBHT 1993., I-1061. o., 26. pont.
MELLÉKLET
I. - Az együttes javaslatok első
csoportja: A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 2.5 Szabályával
kapcsolatos Szabályzat módosításaira irányuló javaslatok

Ez a javaslat az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a
tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő
felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői
munkacsoportjának kilencedik ülésszakán (2009. március 2–6.) elfogadott elveket
tükrözi[1].
Az e javaslatban szereplő lábjegyzetek csak tájékoztató jellegűek,
nem képezik részét a módosítások szövegére vonatkozó javaslatnak.

A. Az A2.5 Előíráshoz kapcsolódó
javaslatok
1. A jelenlegi
„A2.5 Előírás – Repatriálás” címben az „A2.5” helyett „A2.5.1”
szerepeljen.
2. A jelenlegi A2.5
Előírás 9. bekezdése után szerepeljen a következő cím és szöveg:
A2.5.2 Előírás – Pénzügyi biztosíték[2]
1. A 2.5 Szabály 2. bekezdésének végrehajtása
terén ez az Előírás olyan követelményeket állapít meg, amelyek biztosítják
egy gyors és hatékony pénzügyi biztosítékrendszer felállítását annak érdekében,
hogy a tengerészek segítséget kapjanak, ha magukra hagyják őket.
2. Ennek az Előírásnak az alkalmazásában egy
tengerész akkor tekintendő magára hagyottnak, ha a hajótulajdonos ezen
Egyezmény követelményeit vagy a tengerészek munkaszerződésének feltételeit
megsértve:
(a) nem fedezi a tengerész repatriálásának
költségeit; vagy
(b) a szükséges eltartás és támogatás nélkül
hagyta a tengerészt; vagy
(c) más módon egyoldalúan megszakította a
kapcsolatot a tengerésszel, ideértve azt is, ha egy legalább kéthónapos
időszakra nem fizette ki a szerződés szerinti munkabért.
3. Valamennyi Tagállam köteles biztosítani, hogy a
lobogója alatt közlekedő hajókra vonatkozóan működjön egy olyan
pénzügyi biztosítékrendszer, amely megfelel ezen Előírás követelményeinek.
A pénzügyi biztosítékrendszer öltheti szociális biztonsági rendszer,
biztosítás, nemzeti alap vagy más hasonló rendszer formáját is. A formát a
Tagállamnak kell meghatároznia, a hajótulajdonosok és tengerészek érintett
szervezeteivel való konzultációt követően.
4. A pénzügyi biztosítékrendszernek – ezen
Előírásnak megfelelően – közvetlen hozzáférést, elegendő
fedezetet és gyors pénzügyi segítséget kell biztosítania minden olyan magára
hagyott tengerész számára, aki bármilyen minőségben a Tagállam lobogója
alatt közlekedő hajón állt alkalmazásban, volt szerződtetve vagy ott
dolgozott.
5. Ezen Előírás alkalmazásában a tengerészek
szükséges eltartása és támogatása a következőket foglalja magában:
megfelelő élelem, ruházat, szállás, a szükséges orvosi ellátás és a magára
hagyás következtében felmerülő egyéb ésszerű költségek vagy díjak.
6. Valamennyi Tagállam köteles előírni, hogy
a lobogója alatt közlekedő és az 5.1.3 Szabály 1. vagy 2. bekezdésének
hatálya alá tartozó hajók a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet által
kibocsátott okirattal igazolják a pénzügyi biztosíték meglétét[3]. Az okirati
bizonyítékot jól látható helyen ki kell függeszteni a tengerészek
szálláshelyén. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít
fedezetet, akkor valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani.
7. A pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati
bizonyítéknak az A2-I. Mellékletben előírt információkat kell
tartalmaznia. A dokumentumot angol nyelven kell kiállítani, vagy mellékelni
kell hozzá angol nyelvű fordítást.
8. A pénzügyi biztosítékrendszer által biztosított
segítséget gyorsan kell nyújtani azt követően, hogy az érintett tengerész
vagy az ő nevében más a fenti 2. bekezdés szerinti jogosultság szükséges
igazolásával alátámasztott kérelmet nyújt be.
9. A 2.2 és a 2.5 Szabályra tekintettel a pénzügyi
biztosítékrendszer által biztosított segítségnek elegendőnek kell lennie
ahhoz, hogy fedezze a következőket:
(a) a munkaszerződés, a vonatkozó kollektív
szerződés vagy a lobogó szerinti állam nemzeti joga alapján a
hajótulajdonostól a tengerésznek járó elmaradt munkabér és más jogosultságok,
legfeljebb négyhavi ilyen elmaradt munkabér és legfeljebb négyhavi ilyen
elmaradt jogosultság erejéig;
(b) a tengerésznél ésszerűen felmerült minden
költség, ideértve a repatriálás 10. bekezdésben említett költségét; valamint
(c) a szükséges eltartás és támogatás költsége a
magára hagyásnak minősülő cselekmény vagy mulasztás időpontjától
a tengerész otthonába történő megérkezéséig.
10. A repatriálás költségének fedeznie kell a
megfelelő és gyors módon – alapvetően légi úton – történő
utazást, és magába kell foglalnia a tengerészek élelmezésének és szállásának
biztosítását a hajó elhagyásának időpontjától a tengerész otthonába
történő megérkezéséig, a szükséges orvosi ellátást, a személyes tárgyak hazajuttatását
és szállítását, valamint a magára hagyás következtében felmerülő minden
egyéb ésszerű költséget vagy díjat.
11. Ha a biztosítást vagy más pénzügyi
biztosítékot nyújtó szervezet ennek az Előírásnak megfelelően
valamilyen kifizetést teljesített bármely tengerész számára, a szervezetnek az
általa kifizetett összeg erejéig jogátruházás vagy engedményezés útján vagy más
módon meg kell szereznie azokat a jogokat, amelyek a tengerészt megillették
volna.
12. Ezen Előírás egyetlen rendelkezése sem
csorbítja a biztosító vagy a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet harmadik
felekkel szembeni visszkereseti jogát.
13. Ezen Előírás rendelkezései nem
kizárólagos jellegűek, és nem érintik az egyéb olyan jogokat,
követeléseket vagy jogorvoslati lehetőségeket, amelyek szintén
rendelkezésre állhatnak a magukra hagyott tengerészek kárának ellentételezése
céljára. Nemzeti jogszabályok előírhatják, hogy az ezen Előírás
alapján kifizetendő összegeket be lehet számítani azokba az összegekbe,
amelyeket a tengerész más forrásokból kap olyan jogok, követelések vagy
jogorvoslati lehetőségek révén, amelyek ezen Előírás szerint
kompenzációt eredményezhetnek.

B. A B2.5 Útmutatóhoz kapcsolódó javaslat

A jelenlegi B2.5 Útmutató után szerepeljen a
következő cím és szöveg:

B2.5.3 Útmutató – Pénzügyi biztosíték
1. Ha az A2.5.2 Előírás 8. bekezdésének
végrehajtása terén időbe telik ellenőrizni, hogy valósak-e a
tengerész kérelmének egyes vonatkozásai, ez nem akadályozhatja meg, hogy a
tengerész vagy képviselője azonnal megkapja a kért segítség azon részét,
amelyet indokoltnak ismernek el.

C. Egy új mellékletre vonatkozó javaslat
Az A5-I. Melléklet előtt szerepeljen a
következő melléklet:

A2-I. MELLÉKLET
A 2.5 Szabály 2. bekezdése szerinti pénzügyi
biztosíték meglétének igazolása
Az A2.5.2 Előírás 7. bekezdésében említett
bizonyítványnak vagy[4]
más okirati bizonyítéknak a következő információkat kell tartalmaznia:
(a) a hajó neve;
(b) a hajó lajstromozási kikötője;
(c) a hajó hívójele;
(d) a hajó IMO-száma;
(e) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet neve
és címe;
(f) a tengerészek segélykérelmeinek kezeléséért
felelős személyek vagy jogalany kapcsolattartási adatai;
(g) a hajó tulajdonosának neve;
(h) a pénzügyi biztosíték érvényességének
időtartama; valamint
(i) arra vonatkozó tanúsítvány, hogy a pénzügyi
biztosíték megfelel az A2.5.2 Előírás követelményeinek.

D. Az A5-I., A5-II. és A5-III.
Mellékletekhez kapcsolódó javaslatok[5]

1. Az A5-I.
Melléklet végén szerepeljen a következő elem:

A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték.

2. Az A5-II.
Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – I.
rész cím alatt a 14. elem után szerepeljen a következő elem:

15. A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi
biztosíték (2.5 Szabály)

3. Az A5-II.
Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – II.
rész cím alatt a 14. elem után szerepeljen a következő elem:

15. A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi
biztosíték (2.5 Szabály)

4. Az A5-III.
Melléklet végén szerepeljen a következő terület:

A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték

II. – Az együttes javaslatok második
csoportja: A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 4.2 Szabályával
kapcsolatos Szabályzat módosításaira irányuló javaslatok
Ez a javaslat az IMO és az ILO közös, a halálesettel,
személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések
kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc
szakértői munkacsoportjának kilencedik ülésszakán (2009. március 2–6.)
elfogadott elveket tükrözi[6].
Az ebben a javaslatban szereplő lábjegyzetek csak tájékoztató
jellegűek, nem képezik részét a módosítások szövegére vonatkozó
javaslatnak.

A. Az A4.2 Előíráshoz kapcsolódó
javaslatok
1. A jelenlegi
„A4.2 Előírás – A hajótulajdonosok felelőssége” címben az „A4.2”
helyett „A4.2.1” szerepeljen.
2. A jelenlegi
A4.2 Előírás 7. bekezdése után szerepeljen a következő szöveg:

8. A nemzeti jogszabályoknak elő kell írniuk,
hogy az A4.2.2 Előírásban meghatározott szerződéses követelések
vonatkozásában ezen Előírás 1. bekezdésének (b) pontja szerint kárpótlást
biztosító pénzügyi biztosítékrendszer feleljen meg az alábbi
minimumkövetelményeknek:
(a) amennyiben a tengerész munkaszerződése
azt rögzíti, a szerződés szerinti kárpótlás a lenti (c) pont sérelme
nélkül teljes egészében, késedelem nélkül fizetendő;
(b) nem szabad nyomást gyakorolni az érintettre
annak érdekében, hogy a szerződéses összeget el nem érő kifizetést
elfogadjon;
(c) amennyiben egy tengerész tartós rokkantságának
természetéből fakadóan nehézségbe ütközik a kárpótlás teljes összegének
megállapítása, amelyre a tengerész jogosult lehet, időközi kifizetést vagy
kifizetéseket kell juttatni a tengerésznek a méltánytalan nehézségek elkerülése
érdekében;
(d) A 4.2 Szabály 2. bekezdésének megfelelően
a tengerész egyéb törvény szerinti jogainak sérelme nélkül kapja meg a
kifizetést, de a hajótulajdonos beszámíthatja az ilyen kifizetést bármely más,
a tengerész által a hajótulajdonos felé kezdeményezett és ugyanahhoz az
incidenshez kapcsolódó követelésből eredő kárba;
(e) a szerződés szerinti kárpótlásra irányuló
követelést benyújthatja közvetlenül az érintett tengerész, közeli
hozzátartozója, a tengerész képviselője, vagy egy kijelölt kedvezményezett[7].
9. Valamennyi Tagállam jogszabályainak biztosítaniuk
kell, hogy a tengerészek előzetes értesítést kapjanak, amennyiben valamely
hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának törlését tervezik, és hogy
haladéktalanul értesítsék őket, amennyiben a biztosítékot nem
hosszabbítják meg.
10. Valamennyi Tagállam jogszabályainak
biztosítaniuk kell, hogy a biztosítást nyújtó szervezet értesítse a lobogó
szerinti államot, amennyiben valamely hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának
törlését tervezik, valamint a biztosíték törlése vagy meghosszabbításának
elmaradása esetén.
11. Valamennyi Tagállam köteles előírni, hogy
a lobogója alatt közlekedő hajók bizonyítsák a pénzügyi biztosítékot
nyújtó szervezet által kibocsátott okirattal a pénzügyi biztosíték meglétét. Az
okirati bizonyítékot jól látható helyen ki kell függeszteni a tengerészek
szálláshelyén. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít
fedezetet, akkor valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani.
12. A pénzügyi biztosíték a hatálya alá tartozó
valamennyi szerződéses követelés kifizetésére vonatkozik a dokumentum
érvényességi ideje alatt.
13. A pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati
bizonyítéknak az A4-I. Mellékletben előírt információkat kell
tartalmaznia. A dokumentumot angol nyelven kell kiállítani, vagy mellékelni
kell hozzá angol nyelvű fordítást.
A jelenlegi A4.2 Előírás után szerepeljen
a következő cím és szöveg:

A4.2.2 Előírás – A szerződéses
követelések kezelése[8]

1. Az A4.2.1 Előírás, valamint ezen
Előírás alkalmazásában a „szerződéses követelés” kifejezés minden
olyan követelésre vonatkozik, amely a tengerész munkaszerződés alapján
végzett szolgálata idején bekövetkező, vagy az ilyen szerződés
hatálya alatt fennálló munkaviszonyából eredő betegségéhez, sérüléséhez,
illetve halálához kapcsolódik.
2. Valamennyi Tagállam jogszabályainak
biztosítaniuk kell, hogy hatékony intézkedések álljanak rendelkezésre az A4.2.1
Előírásban említett kárpótláshoz kapcsolódó szerződéses követelések
gyors és tisztességes eljárásokon keresztül történő megkapásához,
kezeléséhez és pártatlan rendezéséhez.

B. A B4.2 Útmutatóhoz kapcsolódó javaslatok

1. A jelenlegi
„B4.2 Útmutató – A hajótulajdonosok felelőssége” címben a „B4.2” helyett
„B4.2.1” szerepeljen.
2. A jelenlegi
„B4.2 Útmutató 1. bekezdésében az „A4.2 Előírás” helyett „A4.2.1
Előírás” szerepeljen.

3. A jelenlegi
B4.2 Útmutató 3. bekezdése után szerepeljen a következő cím és szöveg:

B4.2.2 Útmutató – A szerződéses követelések
kezelése
1. A nemzeti jogszabályokban elő kell írni,
hogy a szerződéses követelések kifizetésében érintett felek használhatják
a B4-I. Mellékletben szereplő Átvételi-mentesítési Nyomtatványmintát.

C. Új mellékletekre vonatkozó javaslatok
1. Az A2-I.
Melléklet után szerepeljen a következő melléklet:

A4-I. MELLÉKLET
A 2.5 Szabály 2. bekezdése szerinti pénzügyi
biztosíték meglétének igazolása
Az A4.2.1 Előírás 13. bekezdésében
előírt pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati bizonyítéknak az alábbi
információkat kell tartalmaznia:
(a) a hajó neve;
(b) a hajó lajstromozási kikötője;
(c) a hajó hívójele;
(d) a hajó IMO-száma;
(e) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet neve
és kapcsolattartási adatai;
(f) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet
telephelye;
(g) a hajó tulajdonosának neve;
(h) a pénzügyi biztosíték érvényességének
időtartama;
(i) az illetékes hatóság által kiállított, arra
vonatkozó tanúsítvány, hogy a pénzügyi biztosíték megfelel ezen Előírás
követelményeinek.

2. Az A4-I.
Melléklet után szerepeljen a következő melléklet:

B4-I. MELLÉKLET
A B4.2.2 Útmutatóban említett Átvételi-mentesítési Nyomtatványminta
Hajó: ………………………………………………………………………………………….
Incidens: ……………………….…………………………………………………………………
Tengerész/törvényes örökös és/vagy eltartott:
………………………….……………….………….....................................................
Hajótulajdonos: ………………………………………………………………………………………….
Én, [a Tengerész] [a Tengerész törvényes örököse
és/vagy eltartottja]*, ezúton igazolom, hogy foglalkoztatásom/a Tengerész
foglalkoztatása feltételeinek megfelelően átvettem [összeg és pénznem]
összeget a Hajótulajdonos személyi sérülésből és/vagy halálesetből
eredő, szerződés szerinti kárpótlás-fizetési kötelezettségének
teljesítése címén, és ezúton mentesítem a Hajótulajdonost az említett
feltételek értelmében fennálló kötelezettségei alól.
A kifizetés ténye nem jelenti bármely követeléshez
kapcsolódó felelősség elismerését, és a kifizetésre a Tengerész / a
Tengerész törvényes örököse és/vagy eltartottja azon jogának sérelme nélkül kerül
sor, hogy gondatlanság vagy jogellenes károkozás miatt jogi követeléssel vagy
bármely más, rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséggel éljen a fenti
incidens vonatkozásában.
Kelt: ………………………………………………………………………………………….
Tengerész/törvényes örökös és/vagy eltartott:
………………………………………………………………………………………….
Aláírás:
…………………..……………………….………………………………………..........
Visszaigazolás:
Hajótulajdonos/Hajótulajdonos képviselője:
Aláírás:
……………………….…………………………………………………………............
Biztosító/Biztosító képviselője:
Aláírás:
……………………….…………………………………………………………............___________________
* A nem kívánt rész törlendő.

D. Az A5-I., A5-II. és A5-III. Mellékletekhez
kapcsolódó javaslatok[9]

1. Az A5-I.
Melléklet után szerepeljen a következő elem:

A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó
pénzügyi biztosíték.

2. Az A5-II.
Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – I.
rész cím alatt a 15. elem után szerepeljen a következő elem:

16. A hajótulajdonosok felelősségéhez
kapcsolódó pénzügyi biztosíték (4.2 Szabály).

3. Az A5-II.
Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – II.
rész cím alatt a 15. elem után szerepeljen a következő elem:

16. A hajótulajdonosok felelősségéhez
kapcsolódó pénzügyi biztosíték (4.2 Szabály).

4. Az A5-III.
Melléklet végén szerepeljen a következő terület:

A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó
pénzügyi biztosíték
[1]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, végleges jelentés, az IMO
és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra
hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és
kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportja, kilencedik
ülésszak. Lásd: http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_
161446/lang--en/index.htm. A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
elfogadása nyomon követésének részét képező munkacsoport jelentőségét
a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. ülésszakán – a 2006. évi Tengerészeti
Munkaügyi Egyezmény elfogadásakor – elfogadott határozat is elismerte. Lásd: az
IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek
magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő
felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői
munkacsoportjára vonatkozó határozat, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia, 3-1(Rev.)
ideiglenes jegyzőkönyv, 94. ülésszak (Tengerészet), Genf, 2006,
3-1/16. oldal. Lásd:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.

[2]               A javasolt cím meghatározza a repatriáláshoz kapcsolódó
pénzügyi biztosíték 2.5 Szabály 2. bekezdésében szereplő felmutatása,
valamint a tengerészek magukra hagyásának a javasolt új A2.5.2 Előírás 2.
bekezdésében (korábban az IMO/ILO ad hoc szakértői munkacsoport „elveinek”
5. bekezdése) meghatározott fogalma közötti kapcsolatot.
[3]               Az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői
munkacsoportja 2009-ben egyetértett abban, hogy ennek az elemnek is fel kell
kerülnie a kikötő szerinti állam ellenőrzése alá tartozó kérdéskörök
listájára, és ennek megfelelően ezt is igazolni kell azon hajók esetében,
amelyek kapcsán az ellenőrzés mellett a megfelelőség igazolása is szükséges.
Lásd a fenti 1. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 106. bekezdését. Az
okirati bizonyíték kifejezés használatát az indokolta, hogy eltérnek a nézetek
azt illetően, hogy a pénzügyi biztosíték meglétét igazoló dokumentumoknak
pontosan milyen formát kell ölteniük. Ez a megfogalmazás összhangban áll az ILO
lobogó szerinti állam általi ellenőrzésekre vonatkozó útmutatójában (ILO
Guidelines on flag State inspection) szereplő megközelítéssel is. Az
említett útmutató 2008-ban, egy háromoldalú nemzetközi szakértői
találkozón készült.
[4]               Ahogyan fentebb jeleztük, az
IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportján belül eltértek a
nézetek a biztosíték igazolásának formátumát illetően. A „vagy” szót
tartalmazó megfogalmazást a rugalmasság érdekében javasoljuk.
[5]               A 3. lábjegyzetben jelzettek
szerint az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportja egyetértett
abban, hogy ezek a követelmények képezzék a hajóra vonatkozó
megfelelőség-igazolási rendszer részét.
[6]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, végleges
jelentés, az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a
tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő
felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői
munkacsoportja, kilencedik ülésszak. A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény elfogadása nyomon követésének részét képező munkacsoport
jelentőségét a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. ülésszakán – a 2006.
évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadásakor – elfogadott határozat is
elismerte. Lásd: az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és
a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő
felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői
munkacsoportjára vonatkozó határozat, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia,
3-1(Rev.) ideiglenes jegyzőkönyv, 94. ülésszak (Tengerészet), Genf, 2006, 3-1/16. oldal.
Lásd:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[7]               Az IMO és az ILO közös ad hoc
szakértői munkacsoportja által javasolt elvekben szereplő
megfogalmazás – lásd a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés
149–152. bekezdését és a II. Melléklet 4. bekezdésében szereplő elveket –
jogszabály-szövegezési okokból kiigazításra került. Jóllehet a megfogalmazást
illetően látszólag egyetértettek (lásd a 152. bekezdést), a tengerészek
csoportjának szóvivője azt kérte, hogy a vonatkozó bekezdést tegyék
szögletes zárójelbe (lásd a 151. bekezdést). Megjegyzendő, hogy a
jelenlegi javaslat nem tartalmaz szögletes zárójelet.
[8]               Az IMO és az ILO közös ad hoc
szakértői munkacsoportja által javasolt elvek két témát fednek le. Lásd a
fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 133–134. bekezdését.
[9]               Az IMO és az ILO ad hoc
szakértői munkacsoportja 2009-ben egyetértett abban, hogy ennek az elemnek
is fel kell kerülnie a kikötő szerinti állam ellenőrzése alá tartozó
kérdéskörök listájára, és ennek megfelelően ezt is igazolni kell azon
hajók esetében, amelyek kapcsán az ellenőrzés mellett a megfelelőség
igazolása is szükséges. Lásd a fenti 1. lábjegyzetben hivatkozott végleges
jelentés 126. bekezdését. Ez a megfogalmazás összhangban áll az ILO lobogó
szerinti állam általi ellenőrzésekre vonatkozó útmutatójában (ILO Guidelines on flag State inspection) szereplő megközelítéssel is. Az említett útmutató
2008-ban, egy háromoldalú nemzetközi szakértői találkozón készült. Lásd:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/
index.htm