               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.10.
            COM(2021) 785 final
            2021/0413(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságban képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságban (NPFC) az állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedések elfogadásával kapcsolatban a szervezet 2022 és 2027 között tartandó ülésein képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat.

               2.A javaslat háttere

               2.1.A Csendes-óceán északi részén található nyílt tengeri halászati erőforrások védelméről és kezeléséről szóló egyezmény

               A Csendes-óceán északi részén található nyílt tengeri halászati erőforrások védelméről és kezeléséről szóló egyezmény (NPFC-egyezmény) célja, hogy az NPFC létrehozásával biztosítsa az egyezmény hatálya alá tartozó terület halászati erőforrásainak hosszú távú védelmét és fenntartható hasznosítását. Az egyezmény 2015. július 19-én lépett hatályba.

               Az Unió az NPFC-egyezmény részes fele, mivel az (EU) 2022/XX tanácsi határozat
                  1
                útján jóváhagyta azt.

               2.2.NPFC

               Az NPFC-t az NPFC-egyezmény hozta létre az egyezmény hatálya alá tartozó terület halászati erőforrásainak kezelése és megőrzése céljából. Az NPFC az illetékessége alá tartozó halászati erőforrások hosszú távú védelmét és fenntartható hasznosítását biztosító intézkedéseket fogad el.

               Az NPFC tagjaként az Unió részvételi és szavazati joggal is rendelkezik a szervezetben. Az NPFC általában konszenzussal hoz határozatot. Hozhat viszont határozatot a tagok háromnegyedes többségével is, kivéve, ha az NPFC-egyezmény kifejezetten konszenzust ír elő.

               2.3.Az NPFC határozatai

               Az illetékessége alá tartozó halászati tevékenységek vonatkozásában az NPFC a szerződő felekre nézve kötelező állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedéseket fogadhat el.

               Az NPFC-egyezmény 9. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban az intézkedések 90 nappal azt a napot követően lépnek hatályba, amelyen az NPFC értesíti a szerződő feleket az intézkedésekről.

               Amennyiben az NPFC bármely tagja legalább két héttel a határozat jogerőre emelkedésének időpontja előtt kifogást emel az ellen, a határozat a kifogás erejéig nem válik kötelezővé a szóban forgó tagra nézve. Kifogás kizárólag arra alapozható, hogy a határozat nem egyeztethető össze az NPFC-egyezmény, az ENSZ 1982. évi Tengerjogi Egyezménye vagy a halállományokról szóló 1995. évi ENSZ-megállapodás rendelkezéseivel, vagy hogy a határozat formailag vagy ténylegesen indokolatlan hátrányos megkülönböztetést alkalmaz a kifogást emelő taggal szemben.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               A regionális halászati gazdálkodási szervezetek éves ülésein az Unió által képviselendő álláspont kialakítása kétlépcsős eljárásban fog történni.

               Az uniós álláspont alapelveit és irányvonalait több évre szólóan rögzíti egy tanácsi határozat. Ezt az álláspontot az egyes éves ülésekre a tanácsi munkacsoportban megvitatandó informális bizottsági dokumentumok révén aktualizálják.

               A határozat általános elveket és iránymutatásokat tartalmaz, de a lehetőségekhez mérten figyelembe veszi az NPFC sajátosságait is. Ezen túlmenően a tagállamok által kifejezett kérésnek megfelelően egységes eljárást állapít meg az uniós álláspont évenkénti meghatározására vonatkozóan.

               4.Jogalap

               4.1.Eljárási jogalap

               4.1.1.Általános elvek

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               A „joghatással bíró jogi aktusok” fogalmába beletartoznak a kérdéses szervre irányadó nemzetközi jog szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok, valamint azok az eszközök is, amelyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  2
               .

               4.1.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               Az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságot (NPFC) megállapodás, nevezetesen az NPFC-egyezmény hozta létre.

               Az NPFC által elfogadandó jogi aktusok joghatással bíró jogi aktusok. Az NPFC-egyezmény 8. cikkének megfelelően a tervezett jogi aktusok a nemzetközi jog szerint kötelező érvényűek lesznek, és meghatározó módon befolyásolhatják az uniós szabályozás és azon belül a következő jogszabályok tartalmát:

               ·a Tanács 1005/2008/EK rendelete a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról
                  3
               ;

               ·a Tanács 1224/2009/EK rendelete a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról
                  4
               ; és

               ·az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/2403 rendelete (2017. december 12.) a külső vizeken halászó flották fenntartható kezeléséről
                  5
               .

               A tervezett jogi aktusok nem egészítik ki és nem módosítják az NPFC-egyezmény intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               4.2.1.Általános elvek

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül. Amennyiben az említett jogi aktus kettős célkitűzést követ, vagy két összetevőből áll, és ezek egyike elsődlegesként vagy döntő jellegűként azonosítható, míg a másik pusztán járulékos jellegű, az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatot egyetlen jogalapra, azaz az elsődleges, illetve döntő jellegű célkitűzés vagy összetevő által megkövetelt jogalapra kell alapítani.

               4.2.2.A jelen esetre történő alkalmazás

               A tervezett jogi aktus fő célja és tartalma a halászattal kapcsolatos. Az 1380/2013/EU rendelet az a jogalap, amely meghatározza az ebben az álláspontban érvényesítendő elveket.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 43. cikkének (2) bekezdése. A határozat felváltja a 9784/17 határozatot.

               4.3.Következtetés

               A javasolt határozat jogalapja ezért az Európai Unióról szóló szerződés (EUMSZ) 43. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdésével.

               2021/0413 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságban képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Unió a 2022. februári (EU) 2022/XX tanácsi határozat
                  6
                útján megkötötte a Csendes-óceán északi részén található nyílt tengeri halászati erőforrások védelméről és kezeléséről szóló egyezményt (NPFC-egyezmény), amely létrehozta az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságot (NPFC).

               (2)Az NPFC feladata az NPFC-egyezmény célkitűzéseinek elérését szolgáló állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedések elfogadása. Az ilyen intézkedések kötelezővé válhatnak az Unióra nézve.

               (3)Az 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  7
                értelmében az Uniónak biztosítania kell, hogy a halászati és az akvakultúra-tevékenységek környezeti szempontból hosszú távon fenntarthatóak legyenek, végzésük összhangban legyen a gazdasági, a társadalmi és a foglalkoztatási előnyök elérésére irányuló célkitűzésekkel, valamint hogy hozzájáruljanak az élelmiszerellátás biztosításához. Az említett rendelet ezenkívül előírja, hogy az Uniónak elővigyázatossági megközelítést kell alkalmaznia a halászati gazdálkodás vonatkozásában, annak biztosítására törekedve, hogy a tengerek élő biológiai erőforrásainak kiaknázása helyreállítsa és olyan szinten tartsa a halászott fajok állományát, amely meghaladja a maximális fenntartható hozamot előállítani képes szintet. Az említett rendelet előírja továbbá, hogy az Uniónak a rendelkezésre álló legjobb tudományos szakvéleményeken alapuló állománygazdálkodási és -védelmi intézkedéseket kell hoznia, támogatnia kell a tudományos ismeretek elmélyítését és a tudományos szakvélemények kidolgozását, valamint fokozatosan fel kell számolnia a visszadobás gyakorlatát, és elő kell mozdítania az olyan halászati módszerek alkalmazását, amelyek hozzájárulnak a szelektívebb halászathoz és a nem szándékos fogások lehető legnagyobb mértékű elkerüléséhez és csökkentéséhez, valamint a tengeri ökoszisztémára és a halászati erőforrásokra csekély hatást gyakorló halászathoz. Emellett az 1380/2013/EU rendelet kifejezetten előírja, hogy külső halászati politikáját az Uniónak e célkitűzésekkel és elvekkel összhangban kell folytatnia.

               (4)Az Európai Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője és az Európai Bizottság által kibocsátott, „Nemzetközi óceánpolitikai irányítás: az óceánjaink jövőjét biztosító menetrend” című közös közleményben
                  8
                és a hozzá kapcsolódó tanácsi következtetésekben
                  9
                megfogalmazottaknak megfelelően a regionális halászati gazdálkodási szervezetek hatékonyságának támogatására és javítására irányuló intézkedések előmozdítása, valamint – adott esetben – e szervezetek irányításának javítása az e fórumok munkájában való európai uniós szerepvállalás központi elemét képezi.

               (5)„A műanyagok körforgásos gazdaságban betöltött szerepével kapcsolatos európai stratégia” című, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának címzett bizottsági közlemény
                  10
                konkrét intézkedéseket említ a műanyagok mennyiségének és a tengerszennyezésnek a csökkentésére, valamint a tengeren elveszített vagy szándékosan hátrahagyott halászeszközök számának mérséklésére.

               (6)Helyénvaló meghatározni az Unió által az NPFC 2022–2027-es időszakban tartandó ülésein képviselendő álláspontot, mivel az NPFC állományvédelmi és végrehajtási intézkedései kötelező érvényűek lesznek az Unióra nézve, és meghatározó módon befolyásolhatják majd az uniós szabályozás, nevezetesen az 1005/2008/EK tanácsi rendelet
                  11
               , az 1224/2009/EK tanácsi rendelet
                  12
                és az (EU) 2017/2403 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  13
                tartalmát.

               (7)Tekintettel az NPFC-egyezmény hatálya alá tartozó területen található halászati erőforrások folyamatosan változó természetére, valamint arra, hogy ezzel összefüggésben az uniós álláspont kialakításánál figyelembe kell venni az új fejleményeket – ideértve az NPFC ülései előtt vagy alatt előterjesztett új tudományos és egyéb releváns információkat –, az uniós intézmények közötti jóhiszemű együttműködésnek az EUSZ 13. cikke (2) bekezdésében meghatározott elvével összhangban a 2022–2027-es időszakra vonatkozóan helyénvaló megállapítani az Unió álláspontjának évenkénti kialakítását szolgáló eljárást,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottság (NPFC) ülésein az Unió által képviselendő álláspontot az I. melléklet tartalmazza.

               2. cikk

               Az NPFC ülésein képviselendő uniós álláspont évenkénti meghatározását a II. mellékletnek megfelelően kell elvégezni.

               3. cikk

               Az I. mellékletben szereplő uniós álláspontot a Tanács legkésőbb az NPFC 2028-as éves üléséig értékeli és – adott esetben – a Bizottság javaslata alapján felülvizsgálja.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Csendes-óceán északi részén található nyílt tengeri halászati erőforrások védelméről és kezeléséről szóló egyezménynek az Európai Unió nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2022. februári (EU) 2022/XX tanácsi határozat (HL L , , ). [A csatlakozásról szóló határozat 2022. február közepén várható; e megbízatás elfogadására a csatlakozást követően kerül sor.]

                     (2)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (3)

                        HL L 286., 2008.10.29., 1. o.

                     (4)

                        HL L 343., 2009.12.22., 1. o.

                     (5)

                        HL L 347., 2017.12.28., 81. o.

                     (6)

                        A Csendes-óceán északi részén található nyílt tengeri halászati erőforrások védelméről és kezeléséről szóló egyezménynek az Európai Unió nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2022. februári (EU) 2022/XX tanácsi határozat (HL L , , ) [A csatlakozásról szóló határozat 2022. február közepén várható].

                     (7)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1380/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 354., 2013.12.28., 22. o.).

                     (8)

                        JOIN(2016) 49 final, 2016.11.10.

                     (9)

                        7348/1/17 REV 1, 2017.3.24.

                     (10)

                        COM(2018) 28 final, 2018.1.16.

                     (11)

                        A Tanács 1005/2008/EK rendelete a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról, továbbá a 2847/93/EGK, az 1936/2001/EK és a 601/2004/EK rendelet módosításáról és az 1093/94/EK és az 1447/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 286., 2008.10.29., 1. o.).

                     (12)

                        A Tanács 1224/2009/EK rendelete (2009. november 20.) a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító uniós ellenőrző rendszer létrehozásáról, a 847/96/EK, a 2371/2002/EK, a 811/2004/EK, a 768/2005/EK, a 2115/2005/EK, a 2166/2005/EK, a 388/2006/EK, az 509/2007/EK, a 676/2007/EK, az 1098/2007/EK, az 1300/2008/EK és az 1342/2008/EK rendelet módosításáról, valamint a 2847/93/EGK, az 1627/94/EK és az 1966/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 343., 2009.12.22., 1. o.).

                     (13)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/2403 rendelete (2017. december 12.) a külső vizeken halászó flották fenntartható kezeléséről, valamint az 1006/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2017.12.28., 81. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.10.
            COM(2021) 785 final

            MELLÉKLETEK
            a következőhöz:
            JavaslatA Tanács határozata
            az Európai Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságban képviselendő álláspontról

               I. MELLÉKLET

               Az Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottságban (NPFC) képviselendő álláspont

               1.ELVEK

               Az NPFC keretében az Unió:

               a)azoknak a célkitűzéseknek és elveknek megfelelően jár el, amelyeket az Unió a közös halászati politika keretében követ, elsősorban az 1380/2013/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében említett elővigyázatossági megközelítés és az ott meghatározott, a maximális fenntartható hozamhoz kapcsolódó célkitűzések útján, a következők érdekében: a halászati gazdálkodás vonatkozásában az ökoszisztéma-alapú megközelítés alkalmazásának előmozdítása, a nem szándékos fogások lehető legnagyobb mértékű elkerülése és csökkentése, a visszadobás gyakorlatának fokozatos felszámolása, a halászati tevékenységek által a tengeri ökoszisztémákra és azok élőhelyeire gyakorolt hatások minimalizálása, valamint – a gazdaságilag életképes és versenyképes uniós halászat támogatása révén – a halászati tevékenységből élők megfelelő életszínvonalának biztosítása és egyúttal a fogyasztók érdekeinek figyelembevétele;

               b)elősegíti az érdekelt felek megfelelő szerepvállalását az NPFC-intézkedések előkészítése során és gondoskodik arról, hogy az NPFC által elfogadott intézkedések összhangban legyenek a NPFC-egyezmény célkitűzéseivel;

               c)gondoskodik arról, hogy az NPFC által elfogadott intézkedések összhangban legyenek a nemzetközi joggal, különösen az ENSZ 1982. évi Tengerjogi Egyezményével, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelméről és kezeléséről szóló 1995. évi ENSZ-megállapodással, a nemzetközi védelmi és gazdálkodási intézkedések nyílt tengeri halászhajók általi betartásának előmozdításáról szóló 1993. évi megállapodással, valamint a kikötő szerinti államok intézkedéseiről szóló 2009. évi FAO-megállapodással;

               d)olyan álláspontokat képvisel, amelyek összhangban állnak más regionális halászati gazdálkodási szervezetek adott területen már bevált módszereivel;

               e)következetességre és szinergiára törekszik a harmadik országokkal fenntartott kétoldalú halászati kapcsolatok keretében követett politikájával, és biztosítja az összhangot az egyéb uniós politikákkal, elsősorban a külkapcsolatok, a környezetvédelem, a kereskedelem, a fejlesztés, a kutatás és az innováció területén;

               f)gondoskodik arról, hogy eleget tegyen nemzetközi kötelezettségvállalásainak;

               g)a közös halászati politika külpolitikai vetületéről szóló bizottsági közleménnyel kapcsolatos 2012. március 19-i tanácsi következtetésekkel
                  1
                összhangban végzi tevékenységét;

               h)arra törekszik, hogy egyenlő versenyfeltételeket teremtsen az uniós flotta számára az NPFC-egyezmény hatálya alá tartozó területen, az uniós jog szerint alkalmazandóakkal megegyező elvek és normák alapján, valamint törekszik ezen elvek és normák egységes végrehajtásának az előmozdítására;

               i)összhangban jár el az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének és az Európai Bizottságnak a „Nemzetközi óceánpolitikai irányítás: az óceánjaink jövőjét biztosító menetrend” című közös közleményével
                  2
                és a hozzá kapcsolódó tanácsi következtetésekkel
                  3
               , továbbá előmozdítja az NPFC hatékonyságának támogatását és fokozását, valamint – adott esetben – a szóban forgó szervezet irányításának és teljesítőképességének javítását szolgáló intézkedéseket (különösen a tudományosság, a szabályszerűség, az átláthatóság és a döntéshozatal tekintetében);

               j)elősegíti a regionális halászati gazdálkodási szervezetek és a regionális tengeri egyezmények közötti koordinációt, valamint ezeknek – megbízatásuk keretein belül – a globális szervezetekkel folytatott együttműködését;

               k)a tonhallal foglalkozó regionális halászati gazdálkodási szervezetek kóbei folyamatához hasonló együttműködési mechanizmusokat mozdít elő a tonhaltól eltérő fajokkal foglalkozó regionális halászati gazdálkodási szervezetek között.

               2.IRÁNYVONALAK

               Az Unió – adott esetben – törekszik annak támogatására, hogy az NPFC elfogadja az alábbi intézkedéseket:

               a)az egyezmény hatálya alá tartozó terület halászati erőforrásai vonatkozásában a rendelkezésre álló legjobb tudományos szakvéleményeken alapuló állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedések, beleértve az NPFC által szabályozott élő biológiai erőforrásokra vonatkozó teljes kifogható mennyiségeket (TAC), és kvótákat vagy erőkifejtési szabályozásokat, amelyek fokozatosan, egyre növekvő jelleggel biztosítják a maximális fenntartható hozam szerinti kiaknázást. Szükség esetén az állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedéseknek külön intézkedéseket kell tartalmazniuk a túlhalászott állományokra vonatkozóan, hogy a halászati erőkifejtés összhangba kerüljön a rendelkezésre álló halászati lehetőségekkel;

               b)a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló intézkedések az egyezmény hatálya alá tartozó területen, többek között a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászatot folytató hajók feketelistáinak összeállítása;

               c)az egyezmény hatálya alá tartozó területre vonatkozó nyomonkövetési, ellenőrzési és felügyeleti intézkedések az ellenőrzés hatékonyságának és az NPFC által elfogadott intézkedések betartásának a biztosítása érdekében;

               d)a halászati tevékenységek tengeri biodiverzitásra, valamint tengeri ökoszisztémákra és azok élőhelyeire gyakorolt negatív hatásainak minimalizálását célzó intézkedések, beleértve a tengeri szennyezés csökkentésére és a műanyagok tengerbe ürítésének megakadályozására, illetve a már tengerbe került műanyagok tengeri biodiverzitásra és ökoszisztémákra gyakorolt hatásának csökkentésére irányuló intézkedéseket, az NPFC-egyezménnyel és a nyílt tengeren folytatott mélytengeri halászat kezelésére vonatkozó nemzetközi FAO-iránymutatásokkal összhangban az NPFC-egyezmény hatálya alá tartozó terület veszélyeztetett tengeri ökoszisztémáinak védelmét szolgáló intézkedéseket, valamint a nem szándékos fogások, köztük különösen a veszélyeztetett tengeri fajok nem szándékos fogásainak lehető legnagyobb mértékű elkerülésére és csökkentésére, valamint a visszadobás gyakorlatának fokozatos felszámolására irányuló intézkedéseket;

               e)a hátrahagyott, elveszített vagy más módon az óceánba juttatott halászeszközök hatását csökkentő és az ilyen eszközök azonosítását és begyűjtését megkönnyítő intézkedések;

               f)adott esetben és a vonatkozó alapító okmányok által megengedett keretek között a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) halászati munkaügyi egyezményének végrehajtását ösztönző ajánlások;

               g)a kizárólag cápauszonyok zsákmányolására irányuló halászat betiltására irányuló intézkedések és a kifogott cápák uszonyostul való kirakodásának előírása;

               h)adott esetben közös megközelítések kidolgozása más regionális halászati gazdálkodási szervezetekkel, különösen azokkal, amelyek ugyanabban a térségben folytatnak halászati gazdálkodást;

               i)kiegészítő technikai intézkedések az NPFC kisegítő testületeinek és munkacsoportjainak tanácsai alapján.

               II. MELLÉKLET

               Az Unió által az Észak-csendes-óceáni Halászati Bizottság ülésein képviselendő álláspont évenkénti meghatározása

               Az NPFC minden olyan ülése előtt, ahol e szervnek az Unióra joghatással bíró határozatot kell elfogadnia, gondoskodni kell arról, hogy az Unió által képviselendő álláspont az I. mellékletben meghatározott alapelvek és irányvonalak tiszteletben tartása mellett figyelembe vegye az Európai Bizottsághoz eljuttatott legújabb tudományos és egyéb releváns információkat.

               Ennek érdekében az Európai Bizottság az NPFC minden ülése előtt kellő időben eljuttatja a Tanácshoz vagy annak előkészítő szerveihez az említett információk figyelembevételével javasolható uniós álláspont írásos ismertetését, amelyet a Tanács megvitat, majd elfogad.

               Amennyiben az NPFC valamely ülése során nem sikerül – akár már a helyszínen – megállapodásra jutni arról, hogy az uniós álláspont új elemeket vegyen figyelembe, akkor a kérdést vissza kell utalni a Tanács vagy előkészítői szervei elé.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 2016.11.10.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 2017.3.24.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.16.
            COM(2021) 807 final
            2021/0417(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió nevében az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 65. ülésszakán képviselendő álláspontról

               INDOKOLÁS

               1.A javaslat tárgya

               E javaslat tárgya az ENSZ-nek az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye és az ENSZ pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 65. ülésszakán az Unió által képviselendő álláspont meghatározásáról szóló határozat. A Kábítószer-bizottság 65. ülésszakára a tervek szerint 2022. március 14–18. között kerül sor.

               2.A JAVASLAT HÁTTERE

               2.1.Az ENSZ-nek az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye és az ENSZ pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye

               Az Egyesült Nemzetek Szervezetének (ENSZ) az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye (a továbbiakban: a Kábítószer Egyezmény)
                  1
                arra irányul, hogy összehangolt nemzetközi fellépéssel vegye fel a küzdelmet a kábítószerekkel való visszaéléssel szemben. Az intervenció és ellenőrzés két, egymással összefüggően működő formáját határozza meg. Először is, kizárólag orvosi és tudományos célokra kívánja korlátozni a kábítószerek birtoklását, alkalmazását, kereskedelmét, forgalmazását, behozatalát, kivitelét, gyártását és előállítását. Másodszor, a kábítószer-kereskedők visszatartását és elrettentését célzó nemzetközi együttműködéssel küzd a kábítószer-kereskedelem ellen.

               Az Egyesült Nemzetek (ENSZ) pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye (a továbbiakban: a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény)
                  2
                létrehozza a pszichotrop anyagok nemzetközi ellenőrzési rendszerét. Az egyezmény a kábítószerek körének diverzifikációjára és bővülésére reagálva ellenőrzéseket vezetett be számos szintetikus kábítószerre vonatkozóan, figyelembe véve egyrészt az azokkal való visszaélés lehetőségét, másrészt pedig terápiás értéküket.

               A fenti egyezménynek valamennyi uniós tagállam részes fele, az Unió viszont nem.

               2.2.A Kábítószer-bizottság

               A Kábítószer-bizottság az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsának bizottsága, amelynek feladat- és jogkörét többek között a két egyezmény határozza meg. A bizottságot a Gazdasági és Szociális Tanács által kiválasztott 53 ENSZ-tagállam alkotja. 2022 márciusában 11 uniós tagállam fog rendelkezni szavazati joggal a Kábítószer-bizottságban
                  3
               . Az Unió megfigyelői státusszal rendelkezik a Kábítószer-bizottságban.

               2.3.A Kábítószer-bizottság tervezett jogi aktusa

               A Kábítószer-bizottság a kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottság tanácsadása alapján eljáró Egészségügyi Világszervezet (WHO) ajánlásai alapján rendszeresen módosítja az egyezmények mellékleteibe foglalt anyagjegyzékeket.

               A WHO 2021. november 18-án azt ajánlotta
                  4
                az ENSZ Főtitkárának, hogy egészítse ki az egyezményekhez csatolt jegyzékeket 3 olyan anyaggal, amelyeket a WHO kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottsága kritikai elemzés alá vetett.

               A Kábítószer-bizottságnak a 2022. március 14–18. között Bécsben megrendezésre kerülő 65. ülésszakán határozatokat kell elfogadnia ezen anyagoknak az egyezményekhez csatolt jegyzékekbe való felvételéről.

               3.Az Unió által képviselendő álláspont

               Az egyezmények jegyzékeinek változtatásai minden tagállam esetében közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-ellenőrzés terén meglévő uniós jog tárgyi hatályára. A tiltott kábítószer-kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról szóló, 2004. október 25-i 2004/757/IB tanácsi kerethatározat
                  5
                (a továbbiakban: a kerethatározat) 1. cikkének 1. pontja kimondja, hogy a kerethatározat alkalmazásában „kábítószer”: a Kábítószer Egyezmény vagy a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény hatálya alá tartozó anyagok bármelyike, valamint a kerethatározat mellékletében felsorolt anyagok bármelyike. Ezért a kerethatározatot alkalmazni kell a Kábítószer Egyezményhez és a pszichotrop anyagokról szóló egyezményhez csatolt jegyzékekben felsorolt anyagokra. Ezért az ezen egyezményekhez csatolt jegyzékek bármely változása – az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – közvetlenül érinti a közös uniós szabályokat, és módosítja azok hatályát. Ez nem függ attól, hogy a szóban forgó anyag Unió-szerte ellenőrzés alatt áll-e
                  6
               .

               A WHO által nemzetközi ellenőrzésre javasolt három anyagot (brorfin, metonitazén, eutilon) a Kábítószer és Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontja fokozott ellenőrzés
                  7
                alatt tartja.

               Az uniós álláspont tervezetére irányuló bizottsági javaslat a WHO ajánlásainak támogatását javasolja, mivel ezek összhangban állnak a tudományos ismeretek jelenlegi állásával. Ami ezeket az új pszichoaktív anyagokat illeti, a Kábítószer és a Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontjának az új kábítószerekre vonatkozó európai adatbázisából származó információk is alátámasztják ezeknek az anyagoknak az egyezmények jegyzékeibe való felvételét.

               A Tanácsnak meg kell határoznia a Kábítószer-bizottság azon ülésén képviselendő uniós álláspontot, amelyen döntenie kell az anyagok jegyzékbe való felvételéről. Az Unió megfigyelői státuszából adódó korlátozások miatt ezt az álláspontot a Kábítószer-bizottságban 2022 márciusában tagsággal rendelkező tagállamoknak kell képviselniük, amelyek a bizottságban együttesen, az Unió érdekében járnak el. Az Unió nem részes fele ezeknek az egyezményeknek, azonban kizárólagos hatáskörrel rendelkezik ezen a területen.

               Ezért a Bizottság javaslatot tesz a Kábítószer-bizottság 65. ülésszakán a Kábítószer-bizottságban 2022 márciusában tagsággal rendelkező tagállamok által a Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő uniós álláspontra. A Bizottság most hetedik alkalommal terjeszt elő ilyen uniós álláspontra irányuló javaslatot
                  8
               . A Tanács elfogadta az uniós álláspontokat
                  9
               , és ez lehetővé tette, hogy az EU egységesen lépjen fel a nemzetközi anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság korábbi ülésein, mivel a Kábítószer-bizottságban részt vevő tagállamok az elfogadott uniós álláspontnak
                  10
                megfelelően az anyagoknak a jegyzékekbe való felvétele mellett szavaztak.

               4.JOGALAP

               4.1.Eljárási jogalap

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése attól függetlenül alkalmazandó, hogy az Unió tagja-e a szervnek vagy részes fele-e a megállapodásnak
                  11
               . A „joghatással bíró jogi aktus” fogalmába beletartoznak a nemzetközi jognak a kérdéses szervet szabályozó szabályai szerint joghatással bíró jogi aktusok. Ezenfelül a fogalom magában foglalja azokat az eszközöket is, melyek a nemzetközi jog szerint nem bírnak kötelező erővel, de „meghatározó módon befolyásolják az uniós jogalkotó által [...] elfogadott szabályozás tartalmát”
                  12
               .

               A Kábítószer-bizottság e cikk értelmében véve „megállapodással létrehozott szerv”, mivel az Egyesült Nemzetek Szervezetének egyik szerve, a Gazdasági és Szociális Tanács által létrehozott szerv, valamint a konkrét feladatkörét a Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény alapján biztosították.

               A Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése értelmében vett „joghatással bíró jogi aktusok”. A Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerint a Kábítószer-bizottság határozatai automatikusan kötelező erejűek, kivéve ha az egyik fél a vonatkozó határidőn belül határozat felülvizsgálata iránti kérelmet nyújt be a Gazdasági és Szociális Tanácshoz
                  13
               . A Gazdasági és Szociális Tanácsnak az ügyre vonatkozó határozatai véglegesek. A Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai az uniós jogból eredően az uniós jogrendben is joghatással rendelkeznek, mivel e határozatok meghatározó módon befolyásolhatják az uniós szabályozás, nevezetesen a 2004/757/IB tanácsi kerethatározat tartalmát. Az egyezmények jegyzékeinek változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak ezen uniós jogi eszköz tárgyi hatályára.

               A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem módosítja a megállapodás intézményi keretét.

               Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

               4.2.Anyagi jogalap

               Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozat anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül.

               A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a tiltott kábítószer-kereskedelemmel kapcsolatos.

               Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése, amely a több tagállamra kiterjedő vonatkozású, különösen súlyos bűncselekmények egyikeként említi a tiltott kábítószer-kereskedelmet, és felhatalmazza az Európai Parlamentet és a Tanácsot a bűncselekményi tényállásokra és a büntetési tételekre vonatkozó szabályozási minimumok meghatározására a tiltott kábítószer-kereskedelem területén.

               4.3.Változó geometria

               Dániára nézve kötelező a 2018. november 21-ig alkalmazandó 2004/757/IB tanácsi kerethatározat, amelynek 1. cikke kimondja, hogy „kábítószer”: a Kábítószer Egyezményben és a pszichotrop anyagokról szóló egyezményben foglalt anyagok bármelyike.

               Mivel a Kábítószer-bizottság jegyzékbevételi határozatai érintik a tiltott kábítószer-kereskedelem területére vonatkozó közös szabályokat, amelyek kötelezőek Dániára nézve, Dánia részt vesz a szóban forgó jegyzékbevételi határozatok elfogadásakor az Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozat elfogadásában.

               Írországra nézve a kerethatározat kötelező, ezért részt vesz a szóban forgó jegyzékbevételi határozatok elfogadásakor az Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló tanácsi határozat elfogadásában.

               4.4.Következtetés

               E javaslat jogalapja az EUMSZ 83. cikkének (1) bekezdése, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével.

               5.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               Nincsenek költségvetési vonzatok.

               2021/0417 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió nevében az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 65. ülésszakán képviselendő álláspontról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 83. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az Egyesült Nemzetek Szervezetének (ENSZ) az 1972. évi jegyzőkönyvvel
                  14
                módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezménye (a továbbiakban: a Kábítószer Egyezmény) 1975. augusztus 8-án hatályba lépett.

               (2)A Kábítószer Egyezmény 3. cikke értelmében a Kábítószer-bizottság dönthet bizonyos anyagoknak az említett egyezmény jegyzékeibe történő felvételéről. A jegyzékeket csupán az Egészségügyi Világszervezet (WTO) ajánlásainak megfelelően módosíthatja, azonban úgy is dönthet, hogy nem hajtja végre a WHO által ajánlott változtatásokat.

               (3)Az Egyesült Nemzetek (ENSZ) pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezménye (a továbbiakban: a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény)
                  15
                1976. augusztus 16-án hatályba lépett.

               (4)A pszichotrop anyagokról szóló egyezmény 2. cikke értelmében a Kábítószer-bizottság – a WHO ajánlásai alapján – dönthet bizonyos anyagoknak az említett egyezmény jegyzékeibe történő felvételéről vagy azokból való törléséről. A Kábítószer-bizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a gazdasági, szociális, jogi, adminisztratív és egyéb tényezők figyelembevétele érdekében, azonban nem járhat el önkényesen.

               (5)A két egyezmény jegyzékeinek változtatásai közvetlen hatást gyakorolnak a kábítószer-ellenőrzés terén alkalmazandó uniós jog tárgyi hatályára. A 2004/757/IB tanácsi kerethatározatot
                  16
                alkalmazni kell az egyezményekhez csatolt jegyzékekben felsorolt anyagokra. Ezért az egyezményekhez csatolt jegyzékek bármely változása – az Európai Unió működéséről szóló szerződés 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – közvetlenül érinti a közös uniós szabályokat, és módosítja azok hatályát.

               (6)A Kábítószer-bizottság a tervek szerint 2022. március 14–18. között Bécsben megrendezésre kerülő 65. ülésszakán várhatóan döntést hoz 3 új anyagnak a fenti egyezmények jegyzékeibe való felvételéről.

               (7)Az Unió nem részes fele a Kábítószer Egyezménynek és a pszichotrop anyagokról szóló egyezménynek. Szavazati jogot nem biztosító megfigyelői státusszal rendelkezik a Kábítószer-bizottságban, amelyben tizenegy tagállam 2022 márciusától szavazati joggal rendelkezik majd
                  17
               . Ezért a Tanácsnak fel kell hatalmaznia a tagállamokat az Unió álláspontjának képviseletére a Kábítószer Egyezmény, valamint a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében, mivel az új anyagoknak az egyezmények jegyzékeibe való felvétele az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

               (8)A WHO azt ajánlotta, hogy egészítsék ki két új anyaggal a Kábítószer Egyezményhez csatolt I. jegyzéket, és egy új anyaggal a pszichotrop anyagokról szóló egyezményhez csatolt II. jegyzéket
                  18
               .

               (9)A Kábítószer és Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontja az 1920/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  19
                feltételei szerinti új pszichoaktív anyagként ellenőrzi a WHO kábítószer-függőséggel foglalkozó szakértői bizottsága (a továbbiakban: a szakértői bizottság) által elemzésnek alávetett és a WHO által jegyzékbe vételre javasolt valamennyi anyagot.

               (10)A szakértői bizottság értékelése szerint a brorfin (kémiai neve: 1-{1-[1-(4-bromofenil)etil]piperidin-4-il}-1,3-dihidro-2H-benzimidazol-2-on) egy szintetikus opioid, és hasonló más szintetikus opioidokhoz, például a morfinhoz és a fentanilhoz. A brorfin átalakítható bezitramiddá, amely az Egységes Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében szereplő opioid. A brorfint nem alkalmazzák gyógyászati célra, és gyógyszerként sem kapott forgalombahozatali engedélyt. Elegendő bizonyíték áll rendelkezésre a tekintetben, hogy visszaélnek vagy valószínűleg visszaélnek a brorfinnel, és ez népegészségügyi és társadalmi problémának minősülhet, ami indokolttá teszi az anyag nemzetközi ellenőrzés alá vonását. A WHO ezért azt ajánlja, hogy a brorfint vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               (11)A brorfin jelenlétét 4 tagállamban mutatták ki, és legalább 3 tagállamban ellenőrzik. Egy, nem halálos kimenetelű mérgezéssel hozható összefüggésbe, és a Kábítószer és a Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontja jelenleg fokozott ellenőrzés alatt tartja.

               (12)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy a brorfint fel kell venni a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               (13)A szakértői bizottság értékelése szerint a metonitazén (kémiai neve: N,N-dietil-2-[(4-metoxifenil)metil]-5-nitro-1H-benzimidazol-1-etánamin) egy szintetikus opioid, amely hasonló szerkezetű az Egységes Kábítószer Egyezmény I. jegyzékében felsorolt izotonitazénnel és etonitazénnel. A metonitazént preklinikai modellekben a fájdalomcsillapító hatásai tekintetében tanulmányozták, de nem ismert, hogy terápiás felhasználása lenne. Elegendő bizonyíték áll rendelkezésre a tekintetben, hogy visszaélnek vagy valószínűleg visszaélnek a metonitazénnel, és ez népegészségügyi és társadalmi problémának minősülhet, ami indokolttá teszi az anyag nemzetközi ellenőrzés alá vonását. A WHO ezért azt ajánlja, hogy a metonitazént vegyék fel a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               (14)A metonitazén jelenlétét 3 tagállamban mutatták ki, és legalább 3 tagállamban ellenőrzik. Egy halálesettel hozható összefüggésbe, és a Kábítószer és a Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontja jelenleg fokozott ellenőrzés alatt tartja.

               (15)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy a metonitazént fel kell venni a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               (16)A szakértői bizottság értékelése szerint az eutilon (kémiai neve: 1-(1,3-benzodioxol-5-il)-2-(etilamino)bután-1-on) szintetikus katinon, amely kémiai szerkezet szempontjából és farmakológiailag hasonlóságokat mutat a már nemzetközi ellenőrzés alatt álló amfetaminokkal és katinonokkal. A kapcsolódó katinonok – például a metilon és az N-etil-norpentilon – a pszichotrop anyagokról szóló 1971. évi egyezmény II. jegyzékében szerepelnek. Az eutilonnak nincs ismert terápiás felhasználása, és gyógyszerként sem kapott forgalombahozatali engedélyt. Elegendő bizonyíték áll rendelkezésre a tekintetben, hogy visszaélnek vagy valószínűleg visszaélnek az eutilonnal, és ez népegészségügyi és társadalmi problémának minősülhet, ami indokolttá teszi az anyag nemzetközi ellenőrzés alá vonását. A WHO ezért azt ajánlja, hogy az eutilont vegyék fel a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékébe.

               (17)Az eutilon jelenlétét 20 tagállamban mutatták ki, és legalább 2 tagállamban ellenőrzik. Egy, nem halálos kimenetelű mérgezéssel hozható kapcsolatba, és három, súlyos nemkívánatos eseményekkel összefüggésbe hozható biológiai mintában mutatták ki. Az eutilont a Kábítószer és a Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontja fokozott ellenőrzés alatt tartja.

               (18)Ezért célszerű, hogy a tagállamok arra az álláspontra helyezkedjenek, hogy az eutilont fel kell venni a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékébe.

               (19)Helyénvaló meghatározni az Unió által a Kábítószer-bizottságban képviselendő álláspontot, mivel a 3 anyag jegyzékbe vételével kapcsolatos határozatokra vonatkozó döntések meghatározó módon befolyásolják majd az uniós szabályozás, nevezetesen a 2004/757/IB kerethatározat tartalmát.

               (20)Az Unió álláspontját azon tagállamok képviselik együttesen eljárva, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak.

               (21)Dániára nézve a 2004/757/IB kerethatározat kötelező, ezért részt vesz ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában.

               (22)Írországra nézve a 2004/757/IB kerethatározat kötelező, ezért részt vesz ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Kábítószer-bizottság 2022. március 14–18-i 65. ülésszakán, amelyen e szervnek olyan határozatokat kell elfogadnia, amelyek további anyagokkal egészítenék ki az Egyesült Nemzetek Szervezetének az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezményének, valamint a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi ENSZ-egyezménynek a jegyzékeit, az Unió nevében az e határozat melléklete szerinti álláspontot kell képviselni.

               2. cikk

               Az 1. cikkben említett álláspontot azon tagállamok képviselik együttesen eljárva, amelyek tagjai a Kábítószer-bizottságnak.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a Szerződéseknek megfelelően a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                        a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 978. kötet, 14152. szám.

                     (2)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 1019. kötet, 14956. szám.

                     (3)

                        Ausztria, Belgium, Franciaország, Hollandia, Lengyelország, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország és Szlovénia.

                     (4)

                        https://cdn.who.int/media/docs/default-source/controlled-substances/unsg-expert-committee-on-drug-dependence.pdf?sfvrsn=d608e00c_5

                     (5)

                        HL L 335., 2004.11.11., 8. o., a 2004/757/IB tanácsi kerethatározatnak a kábítószer fogalommeghatározása új pszichoaktív anyagokkal való kiegészítése céljából történő módosításáról és a 2005/387/IB tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. november 15-i (EU) 2017/2103 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 305., 2017.11.21., 12. o.) módosított szövegváltozatában.

                     (6)

                        Lásd a kerethatározat mellékletét.

                     (7)

                        A fokozott ellenőrzés következményeivel kapcsolatos további információkért lásd:
                  https://www.emcdda.europa.eu/system/files/publications/12213/downloads/Guidance%20Note%206-%20Intensive%20monitoring.pdf
                  .

                     (8)

                        COM(2017) 72 final; COM(2018) 31 final; COM(2018) 862 final; COM(2019) 631 final; COM(2019) 624 final; COM(2020)659 final; COM(2020)814 final.

                     (9)

                        A Tanács az álláspontokat 2017. március 7-én, 2018. február 27-én, 2019. március 5-én, 2020. február 11-én, 2020. november 17-én és 2021. március 8-án fogadta el.

                     (10)

                        Egyetlen kivétellel, amely folyamatban lévő kötelezettségszegési eljárás tárgyát képezi.

                     (11)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. pont.

                     (12)

                        A Bíróság 2014. október 7-i ítélete, Németország kontra Tanács, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64. pont.

                     (13)

                        A Kábítószer Egyezmény 3. cikkének (7) bekezdése; a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény 2. cikkének (7) bekezdése.

                     (14)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 978. kötet, 14152. szám.

                     (15)

                        Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 1019. kötet, 14956. szám.

                     (16)

                        A Tanács 2004/757/IB kerethatározata (2004. október 25.) a tiltott kábítószer-kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról (HL L 335., 2004.11.11., 8. o.).

                     (17)

                        Ausztria, Belgium, Franciaország, Hollandia, Lengyelország, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország és Szlovénia.

                     (18)

                        https://cdn.who.int/media/docs/default-source/controlled-substances/unsg-expert-committee-on-drug-dependence.pdf?sfvrsn=d608e00c_5

                     (19)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1920/2006/EK rendelete (2006. december 12.) a Kábítószer és a Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontjáról (HL L 376., 2006.12.27., 1. o.).

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.16.
            COM(2021) 807 final

            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            JavaslatA Tanács határozata
            az Európai Unió nevében az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, 1961. évi Egységes Kábítószer Egyezmény és a pszichotrop anyagokról szóló, 1971. évi egyezmény szerinti anyagjegyzékekbe való felvétel tekintetében a Kábítószer-bizottság 65. ülésszakán képviselendő álláspontról

               MELLÉKLET

               A Kábítószer-bizottságban tagsággal rendelkező, az Unió érdekében együttesen eljáró tagállamok által a Kábítószer-bizottság 2022. március 14–18-ára tervezett 65. ülésszakán az anyagok ellenőrzésének hatályát érintő változtatások tekintetében képviselendő álláspont a következő:

               1.A brorfint fel kell venni a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               2.A metonitazént fel kell venni a Kábítószer Egyezmény I. jegyzékébe.

               3.Az eutilont fel kell venni a pszichotrop anyagokról szóló egyezmény II. jegyzékébe.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.22.
            COM(2021) 834 final
            2021/0440(NLE)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Burundi Köztársasággal az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációs eljárás lezárásáról szóló (EU) 2016/394 tanácsi határozatnak a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői nevében történő hatályon kívül helyezéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  Burundiban a 2015. júniusi és júliusi parlamenti, illetve elnökválasztást megelőzően romlott a helyzet, ezért az Európai Unió úgy ítélte meg, hogy a Burundi Köztársaság nem felelt meg az AKCS–EU partnerségi megállapodás
                     1
                   9. cikkében meghatározott, az emberi jogokkal, a demokráciával és a jogállamisággal kapcsolatos lényeges elemeknek.

                  Az AKCS–EU partnerségi megállapodás 96. cikke alapján 2015. december 8-án Brüsszelben tartott konzultációt követően az Európai Unió tudomásul vette a burundi kormány válaszait, valamint a felmerült kérdések tisztázására és bizonyos bírósági eljárások felgyorsítására vonatkozó kötelezettségvállalását. Az Európai Unió mindazonáltal úgy ítélte meg, hogy a kifejtett álláspontok nem kezelik maradéktalanul a Burundi Köztársasággal fennálló partnerség lényeges elemeinek való meg nem felelés problémáját. Az álláspontok nem adtak kielégítő választ az Afrikai Unió Béke és Biztonsági Tanácsa által 2015. október 17-én és november 13-án hozott határozatokra sem, különös tekintettel az arushai megállapodás tiszteletben tartásán alapuló valódi és inkluzív párbeszéd mielőbbi megvalósításának szükségességére.

                  2015. november 13-án az (EU) 2016/394 tanácsi határozattal
                     2
                   lezárultak a konzultációk, és az EU meghozta az említett határozat mellékletében meghatározott megfelelő intézkedéseket, többek között felfüggesztette a burundi közigazgatás, illetve intézmények számára közvetlenül nyújtott pénzügyi támogatásokat vagy alapokból nyújtott támogatásokat (beleértve a költségvetési támogatást).

               A 2020. évi békés politikai átmenetet követően, amely Ndayishimiye elnök megválasztásához és új kormány kinevezéséhez vezetett, az EU pozitív lendületet tapasztalt, amit az alábbiak is alátámasztanak:

               ·konstruktív politikai párbeszéd indítása Burundival az AKCS–EU partnerségi megállapodás 8. cikke szerint;

               ·kormányzati erőfeszítések a béke és a stabilitás támogatása, a jó kormányzás előmozdítása és a tömegtájékoztatás szabadsága érdekében; nyilatkozatok az emberi jogokról, a jogállamiságról és a büntetlenség elleni küzdelemről;

               ·megállapodás egy ütemtervről („Feuille de route”), amely a burundi kormány részéről emberi jogi kötelezettségvállalásokat tartalmaz az (EU) 2016/394 tanácsi határozatra reagálva; igazságszolgáltatás és jogállamiság; a véleménynyilvánítás és a sajtó szabadsága; jó kormányzás; béke, biztonság és demokrácia; üzleti környezet; környezet és biológiai sokféleség;

               ·nagyszámú, Burundiba önként visszatérő menekült;

               ·a nemzetközi közösséggel és a szomszédos országokkal való együttműködés újraindítása.

                  Tekintettel ezekre az eredményekre és kötelezettségvállalásokra, a misszióvezetők 2021. május 19-i jelentésükben kifejtették, hogy az (EU) 2016/394 tanácsi határozat mellékletében szereplő megfelelő intézkedések már nem relevánsak, ezért javasolták azok megszüntetését.

                  Mindazonáltal az AKCS–EU partnerségi megállapodás 8. cikke alapján Burundival kialakított politikai párbeszéd keretében továbbra is napirenden kell tartani a következő kérdéseket:

               ·a jó kormányzás, a jogállamiság, az emberi jogok és az üzleti környezet javítása, ami a fenntartható fejlődés szükséges alapját képezi;

               ·a politikai foglyok szabadon bocsátása, az ellenzék tagjainak és a civil társadalom képviselőinek a visszatérése; a politikai tér megnyitása és az ellentétek lecsillapítása a megbékélés elérése érdekében;

               ·folyamatos erőfeszítések a tömegtájékoztatás szabadságának megerősítésére;

               ·az önkényes letartóztatások számának csökkentése; a politikai kötődésű erőszakos csoportok („Imbonerakure”) illetékes hatóságok általi jobb ellenőrzése, valamint a Nemzeti Hírszerző Szolgálat (SNR) bizonyos tevékenységeinek fokozott elszámoltathatósága és átláthatósága; az igazságszolgáltatás reformja, az állam és a párt szétválasztása;

               ·a civil társadalom/nem kormányzati szervezetek függetlenségének tiszteletben tartása.

                  E javaslat célja ezért az (EU) 2016/394 tanácsi határozat hatályon kívül helyezése, ami az AKCS–EU partnerségi megállapodás 96. cikke szerinti konzultációk következtetéseiben meghatározott megfelelő intézkedések megszüntetését eredményezi.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Ez a javaslat összhangban áll a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel, nevezetesen a következőkkel:

               ·Új európai konszenzus a fejlesztési politikáról: „A mi világunk, a mi méltóságunk, a mi jövőnk” (2017. június 8.)
                  3

               ·Az EU kül- és biztonságpolitikára vonatkozó globális stratégiája

               ·Közös közlemény az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Az Afrikával kapcsolatos átfogó stratégia felé (2020. március 9.)
                  4

               ·Az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós cselekvési terv (2020–2024)
                  5

               ·Az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós stratégiai keret (2012)
                  6

               ·A nemek közötti egyenlőségre vonatkozó III. uniós cselekvési terv (2020. november 25.)
                  7

                  Az uniós együttműködés a 2030-ig tartó időszakra szóló menetrenden és a fenntartható fejlődési célokon, a Párizsi Megállapodáson, valamint az addisz-abebai cselekvési programon alapul.

                  A javaslat lehetővé teszi e rendelkezések teljes körű végrehajtását, mivel teret enged a burundi kormánnyal való együttműködésnek, miközben az újraindított állandó politikai párbeszéd keretében folytatódik az aggályos kérdések nyomon követése.

                •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  A javaslat összhangban van a Bizottság 2019–2024-es időszakra vonatkozó prioritásaival, amennyiben azok a külső fellépésekre is alkalmazandók. Ezek a prioritások a következők: zöld megállapodás, digitális átalakulás és adattechnológiák, szövetségek a fenntartható növekedésért és a tisztességes munkahelyekért, a migráció jobb kezelése és irányítása, migrációs partnerségek, valamint kormányzás, béke és biztonság. A javaslat szintén összhangban van az Európai Unió kül- és biztonságpolitikára vonatkozó 2016. évi globális stratégiájával.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  A javasolt intézkedés céljából, tartalmából és összefüggéseiből adódóan az anyagi jogalap a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői közötti, az AKCS–EK partnerségi megállapodás végrehajtása során hozandó intézkedésekről és követendő eljárásokról szóló belső megállapodás 3. cikke, összefüggésben e megállapodás melléklete 3. pontjának második albekezdésével (a továbbiakban: belső megállapodás)
                     8
                  .

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  A belső megállapodás 3. cikke értelmében a tagállamoknak az AKCS–EK megállapodás 96. cikkének végrehajtásával kapcsolatos, a tagállamok hatáskörébe tartozó ügyeket érintő álláspontját a Tanács a mellékletben ismertetett eljárás szerint fogadja el. A belső megállapodás mellékletének 3. pontja értelmében ezek az intézkedések mindaddig hatályban maradnak, amíg a Tanács a Bizottság javaslata alapján, az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjével egyetértésben – részleges felfüggesztés esetén minősített többséggel – határozatot nem hoz a korábban elfogadott intézkedések módosításáról vagy visszavonásáról.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  Tárgytalan.

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  E javaslat a Burundiban működő uniós missziók vezetői által készített, fent említett jelentés figyelembevételével került kidolgozásra. A jelentésről az Afrika-munkacsoport (COAFR-munkacsoport) 2021. május 25-én, az afrikai, karibi és csendes-óceáni államokkal foglalkozó munkacsoport (AKCS-munkacsoport) pedig 2021. május 28-án tárgyalt. A COAFR-munkacsoport tagjai elismerték a pozitív fejleményeket, és támogatták a megfelelő intézkedések visszavonását, ugyanakkor hangsúlyozták, hogy változatlanul fontos további előrelépésre ösztönözni a burundi kormányt az emberi jogok, a jogállamiság és a kormányzás terén. Az AKCS-munkacsoport tagjai támogatásukat fejezték ki a COAFR-munkacsoport keretében folytatott megbeszélések eredményeivel kapcsolatban, és kiemelték annak jelentőségét, hogy a további előrelépés elősegítése érdekében fenntartsák az egyénekkel szembeni szankciókat.

               •Hatásvizsgálat

                  A megfelelő intézkedések visszavonása a várakozások szerint bizalmat teremt majd az EU és Burundi között és normalizálja a kapcsolatokat, hozzájárulhat a pozitív erők megerősítéséhez a burundi hatalmi struktúrákon belül, lehetővé teszi a politikai párbeszédet az érzékeny kérdésekről, fokozza az EU befolyását, valamint megerősíti az EU pozícióját Burundiban más globális szereplőkhöz képest.

                  A megfelelő intézkedések megszüntetése lehetővé teszi, hogy a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó többéves indikatív programozást az emberi jogok, a jogállamiság és a kormányzás javításának ösztönzésére használják fel.

               •Alapjogok

               Emellett hatályban maradnak az (EU) 2015/1763 tanácsi határozat
                  9
                szerinti korlátozó intézkedések a burundi demokráciát aláásó vagy a politikai megoldást akadályozó személyekkel, szervezetekkel vagy szervekkel szemben.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A javaslatnak nincsenek költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

                  Bár ez a javaslat az (EU) 2016/394 tanácsi határozat mellékletében felsorolt megfelelő intézkedések megszüntetését irányozza elő, az (EU) 2015/1763 tanácsi határozat szerinti korlátozó intézkedések továbbra is hatályban maradnak, és az említett határozatban előírtak szerint a következő hónapokban sor kerül azok felülvizsgálatára.

               A COAFR-munkacsoport tagjai sürgették az ENSZ Burundival foglalkozó vizsgálóbizottságának jövőjéről szóló egyeztetést. Az egyeztetést követően az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa az EU által kezdeményezett határozat
                  10
                alapján úgy döntött, hogy a burundi emberi jogi helyzettel foglalkozó, újonnan kinevezett különleges előadó fog országspecifikus nyomon követést végezni a vizsgálóbizottság munkájára építve.

               2021/0440 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Burundi Köztársasággal az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációs eljárás lezárásáról szóló (EU) 2016/394 tanácsi határozatnak a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői nevében történő hatályon kívül helyezéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között létrejött, az AKCS–EK partnerségi megállapodás alkalmazásában hozandó intézkedésekről és követendő eljárásokról szóló belső megállapodásra és különösen annak 3. cikkére és mellékletére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)Az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti, 2000. június 23-án Cotonou-ban aláírt
                  11
               , majd módosított
                  12
               ,
                  13
                és meghosszabbított
                  14
                partnerségi megállapodás 96. cikke alapján a Burundi Köztársasággal folytatott konzultációs eljárás az (EU) 2016/394 tanácsi határozattal
                  15
                lezárult, és a Bizottságnak az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjével egyetértésben tett javaslata nyomán meghozták az említett határozat mellékletében meghatározott megfelelő intézkedéseket.

               (2)Összességében a 2020. májusi általános választások által lehetővé tett békés politikai átmenet új reményt keltett a lakosságban, és új lehetőségeket teremtett Burundi, illetve a partnereihez fűződő kapcsolatai számára.

               (3)Az Unió azóta elismerte a burundi kormány által az emberi jogok, a jó kormányzás és a jogállamiság terén felmutatott pozitív eredményeket, valamint az ütemtervében („Feuille de route”) foglalt, e területek továbbfejlesztésére vonatkozó kötelezettségvállalásokat.

               (4)Az ország fejlődéséhez és stabilitásához szükséges reformok végrehajtása mellett elkötelezett kormány alakult, és biztató előrelépés történt az (EU) 2016/394 tanácsi határozatban foglalt kötelezettségvállalások végrehajtása tekintetében.

               (5)A Bizottságnak az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjével egyetértésben elfogadott értékelése szerint az (EU) 2016/394 határozat elfogadásának az említett határozatban foglalt indokai már nem állnak fenn. Ezért ezt a határozatot a tagállamok nevében hatályon kívül kell helyezni a hatáskörükbe tartozó kérdések tekintetében.

               (6)Az emberi jogok, a jó kormányzás és a jogállamiság területén változatlanul kihívások állnak fenn, és a burundi hatóságok részéről további előrelépésre van szükség, többek között az ütemterv végrehajtása révén, valamint a folyamatban lévő politikai párbeszéd keretében.

               (7)Burundi még mindig instabil, és a megválasztott hatóságoknak a nemzetközi partnerek támogatására van szükségük az ország reform- és fejlesztési programjának végrehajtásához.

               (8)Az Európai Uniónak és tagállamainak a többi nemzetközi partnerrel együtt támogatniuk kell a nemzeti hatóságoknak a demokratikus intézmények stabilizálására és megszilárdítására, az emberi jogok, a jó kormányzás és a jogállamiság előmozdítására, valamint az ütemtervben foglalt, e területek továbbfejlesztésére vonatkozó kötelezettségvállalások végrehajtására irányuló, folyamatban lévő erőfeszítéseit,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az (EU) 2016/394 határozat a tagállamok nevében hatályát veszti a hatáskörükbe tartozó kérdések tekintetében.

               2. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Cotonouban 2000. június 23-án aláírt partnerségi megállapodás egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között (HL L 317., 2000.12.15., 3. o.). Az AKCS–EU partnerségi megállapodás a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással (HL L 209., 2005.8.11., 27. o.) és a 2010. június 22-én Ouagadougouban aláírt megállapodással (HL L 287., 2010.11.4., 3. o.) módosult. Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 2020. december 4-i 2/2020 határozatával (HL L 420., 2020.12.14., 32. o.) és az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 2021. november 26-i 3/2021 határozatával (HL L 441., 2021.12.9., 3. o.) módosított, az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló, 2019. december 17-i 3/2019 határozata (HL L 001., 2020.1.3., 3. o.) meghosszabbította az AKCS–EU partnerségi megállapodás alkalmazását 2022. június 30-ig vagy az új AKCS–EU partnerségi megállapodás hatálybalépéséig vagy ideiglenes alkalmazásának kezdetéig, attól függően, hogy melyik a legkorábbi időpont.

                     (2)

                        A Tanács (EU) 2016/394 határozata (2016. március 14.) a Burundi Köztársasággal az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációs eljárás lezárásáról (HL L 73., 2016.3.18., 90. o.).

                     (3)

                        A Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői, az Európai Parlament és a Bizottság által elfogadott együttes nyilatkozat az Európai Unió fejlesztési politikájáról: A mi világunk, a mi méltóságunk, a mi jövőnk (HL C 210., 2017.6.30., 1. o.).

                     (4)

                        Közös közlemény az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Az Afrikával kapcsolatos átfogó stratégia felé (JOIN(2020) 4 final).

                     (5)

                        Közös közlemény az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós cselekvési terv (JOIN(2020) 5 final).

                     (6)

                        Uniós stratégiai keret és cselekvési terv (11855/12. sz. tanácsi dokumentum).

                     (7)

                        Közös közlemény az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: A nemek közötti egyenlőségre vonatkozó III. uniós cselekvési terv (GAP) – Az EU külső tevékenységeiben a nemek közötti egyenlőség biztosítását és a nők szerepének megerősítését célzó ambiciózus program (JOIN(2020 17 final).

                     (8)

                        Belső megállapodás a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EK partnerségi megállapodás végrehajtása során hozandó intézkedésekről és követendő eljárásokról (HL L 317., 2000.12.15., 376. o.).

                     (9)

                        A Tanács (KKBP) 2015/1763 határozata (2015. október 1.) a burundi helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről (HL L 257., 2015.10.2., 37. o.).

                     (10)

                        Emberi Jogi Tanács: Az emberi jogok helyzete Burundiban, A/HRC/48/16.

                     (11)

                        HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

                     (12)

                        A Cotonouban 2000. június 23-án aláírt partnerségi megállapodás egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között (HL L 317., 2000.12.15., 3. o.). Az AKCS–EU partnerségi megállapodás a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással (HL L 209., 2005.8.11., 27. o.) és a 2010. június 22-én Ouagadougouban aláírt megállapodással (HL L 287., 2010.11.4., 3. o.) módosult. Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 2020. december 4-i 2/2020 határozatával (HL L 420., 2020.12.14., 32. o.) és az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 2021. november 26-i 3/2021 határozatával (HL L 441., 2021.12.9., 3. o.) módosított, az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról szóló, 2019. december 17-i 3/2019 határozata (HL L 420., 2020.1.3., 3. o.) meghosszabbította az AKCS–EU partnerségi megállapodás alkalmazását 2022. június 30-ig vagy az új AKCS–EU partnerségi megállapodás hatálybalépéséig vagy ideiglenes alkalmazásának kezdetéig, attól függően, hogy melyik a legkorábbi időpont.

                     (13)

                        Megállapodás a Cotonouban 2000. június 23-án, egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között aláírt és Luxembourgban 2005. június 25-én első alkalommal módosított partnerségi megállapodás második alkalommal történő módosításáról (HL L 287., 2010.11.4., 3. o.).

                     (14)

                        Az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról szóló, 2020. december 4-i 2/2020 határozatával [2020/2052] (HL L 420., 2020.12.14., 32. o.) módosított, az AKCS–EU Nagykövetek Bizottságának 3/2019 határozata (2019. december 17.) az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadásáról [2020/2] (HL L 1., 2020.1.3., 3. o.), valamint az AKCS–EK Nagykövetek Bizottságának 3/2021 határozata (2021. november 26.) az AKCS–EU Nagykövetek Bizottsága 3/2019 határozatának az AKCS–EU partnerségi megállapodás 95. cikkének (4) bekezdése szerinti átmeneti intézkedések elfogadása céljából történő módosításáról [2021/2175] (HL L 441., 2021.12.9., 3. o.).

                     (15)

                        A Tanács (EU) 2016/394 határozata (2016. március 14.) a Burundi Köztársasággal az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációs eljárás lezárásáról (HL L 73., 2016.3.18., 90. o.).


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2021.12.22.
            COM(2021) 570 final
            2021/0430(CNS)

            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló (EU, Euratom) 2020/2053 határozat módosításáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               A Covid19-világjárvány évtizedek óta nem látott gazdasági recessziót okozott az EU-ban
                  1
               , ami gyors és határozott szakpolitikai választ váltott ki mind nemzeti, mind uniós szinten. A tagállamok nem elégedtek meg az automatikus stabilizátorok támogató hatásával, hanem kivételes diszkrecionális intézkedésekhez folyamodtak a gazdasági tevékenység támogatása és a társadalmi hatások enyhítése érdekében.

               A válság kezelése érdekében az EU is példa nélküli lépéseket tett. 2018-as árakon összesen 1,8 billió EUR-t kitevő többéves pénzügyi kerete az Európai Uniós Helyreállítási Eszközzel (Next Generation EU) együtt az uniós költségvetésből valaha finanszírozott legnagyobb ösztönző csomag. A Tanács az Európai Parlament támogatásával 2020. december 14-én hivatalosan jóváhagyta a Next Generation EU-t
                  2
               , amely a tőkepiacról bevont (2018-as árakon) 750 milliárd EUR-ból korlátozott ideig egyedi helyreállítási és rezilienciaépítési intézkedéseket fog finanszírozni a gazdasági növekedés fellendítése, valamint a rezilienciába és a zöldebb és digitális jövőbe való beruházás érdekében.

               A Next Generation EU keretében felvett hitelek törlesztéséhez három évtizedre és elegendő bevételre lesz szükség. A tőketörlesztés a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret vége előtt is megkezdődhet, ha a kamatfizetésre fel nem használt összegek a tervezettnél alacsonyabbak, és amennyiben új saját forrásokat vezetnek be
                  3
               . A törlesztést 2058 végéig kell befejezni
                  4
               .

               A 2020. december 16-i intézményközi megállapodás
                  5
                keretében az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság kijelentette, hogy az uniós költségvetésből az Európai Uniós Helyreállítási Eszköz visszafizetésére fordított kiadások nem eredményezhetik a többéves pénzügyi keret alapján a programokra fordított kiadások vagy a beruházási eszközök összegének indokolatlan csökkentését. Az említett intézményközi megállapodás szerint kívánatos továbbá a tagállamok által befizetendő GNI-alapú saját források növekedésének visszafogása. A három intézmény így megállapodott abban, hogy „arra törekszenek, hogy elegendő új saját forrást vezessenek be a törlesztés miatt várható kiadások összegének fedezése céljából”
                  6
               . A Bizottság vállalta, hogy 2021-ben új saját forrásokat javasol annak érdekében, hogy azokat legkésőbb 2023. január 1-jéig be lehessen vezetni
                  7
               .

               2.A MÓDOSÍTÓ JAVASLAT HÁTTERE

               A Bizottság olyan új saját források bevezetését javasolja, amelyek biztosítják az EU számára a szükséges forrásokat, különös tekintettel a Next Generation EU keretében felvett hitelek törlesztésére, valamint a Szociális Klímaalapra fordított új költségvetési kiadásokra
                  8
               .

               A módosított javaslat meghatározza, hogy a kibocsátáskereskedelem keretében árverésre bocsátandó kibocsátási egységekből származó legtöbb bevétel 25 %-a az uniós költségvetést illeti meg. A 2003/87/EK irányelv módosítására irányuló javaslattal
                  9
                összhangban ez magában foglalja a helyhez kötött létesítmények és a légi közlekedés jelenlegi kibocsátáskereskedelmi rendszeréből származó bevételeket, amelyek esetében további kibocsátási egységeket bocsátanának árverésre, valamint a rendszernek a tengeri szállításra való kiterjesztését, továbbá a közúti közlekedésre és az épületekre vonatkozó külön kibocsátáskereskedelem bevezetését.

               Az Európai Beruházási Bank által az Innovációs Alap számára árverésre bocsátott kibocsátási egységek és a Modernizációs Alap kezdeti dotációja nem tartozik ide. A semlegesség megőrzése érdekében a saját források szempontjából figyelembe kell venni azokat a kibocsátási egységeket is, amelyeket a tagállamok főszabály szerint árverés útján értékesítenek, de úgy is dönthetnek, hogy azokat ingyenesen átadják az energiaágazatnak, vagy az erőfeszítés-megosztási ágazatok megfelelésére használják fel vagy az Európai Beruházási Bank útján árverésre bocsátják a Modernizációs Alap számára.

               A közúti közlekedésre és az épületekre vonatkozó kibocsátáskereskedelem bevezetésével kapcsolatos lehetséges társadalmi hatások kezelése érdekében a Bizottság javaslatot tett a Szociális Klímaalap létrehozására. Az alap a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások, mikrovállalkozások és közlekedési felhasználók javát szolgálja. Az alapot időtartama alatt az uniós költségvetés saját forrásaiból – többek között 2026-tól a közúti közlekedésre és az épületekre vonatkozó kibocsátáskereskedelemből származó bevételekből – finanszíroznák. Az alap teljes pénzügyi keretösszege a 2025–2032 közötti időszakra folyó árakon 72,2 milliárd EUR lesz, amely lényegében az épületekre és a közúti közlekedésre vonatkozó új kibocsátáskereskedelmi rendszerből a 2026–2032 közötti időszakban várható bevétel mintegy 25 %-ának felel meg.

               A Bizottság a kibocsátáskereskedelmen alapuló saját forrás regresszív elosztási hatásainak enyhítésére ideiglenes szolidaritási kiigazítási mechanizmust javasol, valamint megállapítja az alacsonyabb jövedelmű és karbonintenzív tagállamok maximális, illetve a magasabb jövedelmű és alacsony szén-dioxid-kibocsátású tagállamok minimális hozzájárulását. Ezzel elkerülhető, hogy a fenntarthatóbb gazdaságokra és társadalmakra való átállás időszakában egyes tagállamok gazdaságuk méretéhez képest aránytalan mértékben járuljanak hozzá az uniós költségvetéshez, ugyanakkor biztosítható, hogy mindegyikük méltányos mértékben járuljon hozzá ahhoz.

               E javaslat értelmében az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmus tanúsítványainak értékesítéséből származó bevételek egy része nemzeti hozzájárulás formájában megjelenő saját forrásként az uniós költségvetés részét képezi.

               Végezetül ez a javaslat előírja, hogy a tagállamok nemzeti hozzájárulást nyújtsanak az uniós költségvetéshez abban az esetben, ha az OECD/G20-ak adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással foglalkozó inkluzív keretének a nemzetközi adózási keret reformjára vonatkozó megállapodása
                  10
                alapján részesülnek a legnagyobb és legjövedelmezőbb multinacionális vállalatok reziduális nyereségének olyan joghatóságokba való visszajuttatásából ahol a nyereség valójában – áruk vagy szolgáltatások felhasználásával – keletkezett. Bár nemzetközi szinten még folyamatban van a többoldalú egyezménnyel kapcsolatos munka, a Bizottság bejelentette, hogy 2022-ben tanácsi irányelvre irányuló javaslatot terjeszt elő, amely biztosítja az adóztatási jogok részleges újraelosztásáról szóló többoldalú egyezmény következetes végrehajtását.

               3.JOGI KERET

               3.1.A sajátforrás-határozat

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 311. cikkének harmadik bekezdése értelmében a Tanács az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően „a saját források újabb típusait teremtheti meg, illetve meglévő típusokat szüntethet meg”. Ez a rendelkezés kifejezetten lehetővé teszi a sajátforrás-határozat módosítását az intézményközi megállapodás szerinti új saját források bevezetése érdekében.

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 311. cikkének harmadik bekezdésében meghatározott különleges jogalkotási eljárásnak megfelelően a Tanács az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően egyhangúlag fogadja el a módosított határozatot. A határozat azt követően lép hatályba, hogy a tagállamok saját alkotmányos követelményeiknek megfelelően azt jóváhagyták.

               3.2.Végrehajtási jogszabályok

               Ezzel párhuzamosan a Tanácsnak módosítania kell a saját források rendszerével kapcsolatos végrehajtási intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy azok továbbra is megfeleljenek a célnak. Emellett valamennyi új saját forrásra vonatkozóan új rendelkezésre bocsátási rendelkezésekre van szükség. A Bizottság 2022 első felében terjeszti elő a szükséges javaslatokat.

               2021/0430 (CNS)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló (EU, Euratom) 2020/2053 határozat módosításáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 311. cikke harmadik bekezdésére,

               tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 106a. cikkére,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

               tekintettel az Európai Parlament véleményére,

               különleges jogalkotási eljárás keretében,

               mivel:

               (1)Az (EU) 2020/2094 tanácsi rendelettel
                  11
                létrehozott Next Generation EU ideiglenes helyreállítási eszközként a pénzügyi piacokról bevont, 2018-as árakon 750 milliárd EUR-t fog mozgósítani annak érdekében, hogy Unió-szerte biztosítsa a fenntartható és reziliens helyreállítást, megkönnyítse a gazdasági támogatás végrehajtását a Covid19-világjárvány okozta rendkívüli helyzetben, valamint előmozdítsa a zöld és a digitális átállást.

               (2)Az Európai Uniós Helyreállítási Eszköz keretében kiadásokra fordított felvett hitelek tőkeösszegét és annak kamatait az Unió általános költségvetéséből kell visszafizetni, beleértve a 2021 után bevezetett új saját forrásokból befolyt elegendő összeget is. A 2020. december 16-i intézményközi megállapodás
                  12
                keretében az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság elismerte az Európai Uniós Helyreállítási Eszköz kontextusának fontosságát, valamint azt, hogy „[az] uniós költségvetésből az Európai Uniós Helyreállítási Eszköz visszafizetésére fordított kiadások nem eredményezhetik az MFF alapján a programokra fordított kiadások vagy a beruházási eszközök összegének indokolatlan csökkentését”. Az intézményközi megállapodás ezenfelül kimondja, hogy „[k]ívánatos továbbá a tagállamok által befizetendő GNI-alapú saját források növekedésének visszafogása”.

               (3)A 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel
                  13
                létrehozott uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer az Unió éghajlat-politikájának központi részét képezi. Mivel a kibocsátáskereskedelem szorosan kapcsolódik az Unió éghajlat-politikai célkitűzéseihez, helyénvaló az érintett bevételek egy részét az uniós költségvetéshez rendelni.

               (4)A kibocsátáskereskedelmen alapuló saját források magukban foglalják a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó ágazatokban végrehajtott kibocsátásiegység-árverésekből származó bevételek egy részét. A 2003/87/EK irányelv és az (EU) 2018/842 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  14
                értelmében a tagállamok úgy is dönthetnek, hogy a 2003/87/EK irányelvben meghatározott teljes kibocsátásiegység-mennyiség egy részét vagy nem bocsátják árverésre, vagy átadják az említett irányelvvel létrehozott Modernizációs Alapnak, és ezzel összefüggésben bocsátják árverésre. A kibocsátáskereskedelmen alapuló saját források összegének kiszámításához ezeket a kibocsátási egységeket is figyelembe kell venni. Helyénvaló ugyanakkor kizárni a Modernizációs Alap kezdeti dotációjához kapcsolódó kibocsátási egységeket, valamint az Innovációs Alaphoz kapcsolódó kibocsátási egységeket.

               (5)A kibocsátáskereskedelemből származó hozzájárulásokra gyakorolt túlzottan regresszív hatás elkerülése érdekében meg kell állapítani a jogosult tagállamok maximális hozzájárulását. A 2023 és 2027 közötti időszakban azon tagállamok jogosultak, amelyek vásárlóerő-egységben mért és a 2020. évi uniós adatok alapján számított egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelme nem éri el az uniós átlag 90 %-át. A 2028–2030 közötti időszakra vonatkozóan a 2025. évi egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelmet kell használni. A maximális hozzájárulást a tagállamok kibocsátáskereskedelmen alapuló összes saját forrásban való részarányának és az Unió bruttó nemzeti jövedelmében való részarányának összevetésével kell megállapítani. Minimális hozzájárulást kell előírni minden olyan tagállam számára, amelynek az ETS-alapú saját források teljes összegében való részaránya nem éri el az Unió bruttó nemzeti jövedelmében való részarányának 75 %-át.

               (6)Az (EU) [XXX] európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  15
                az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer kiegészítése és az uniós éghajlat-politika hatékonyságának biztosítása érdekében létrehozza az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmust. Mivel ez a mechanizmus szorosan kapcsolódik az Unió éghajlat-politikájához, indokolt, hogy a tanúsítványok értékesítéséből származó bevételek egy része saját forrásként az uniós költségvetés részét képezze.

               (7)2021 októberében a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet és a G20-ak adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással foglalkozó inkluzív kerete megállapodásra jutott arról, hogy a 10 %-os nyereségességi küszöböt meghaladó nagy multinacionális vállalatok a reziduális nyereségük 25 %-át juttassák vissza a részt vevő piaci joghatóságokhoz (a továbbiakban: az OECD/G20 inkluzív kerete megállapodásának 1. pillére). A saját forrást [az adóztatási jogok újraelosztásáról szóló globális megállapodás végrehajtásáról szóló irányelv szerint] a multinacionális vállalatok reziduális nyereségének a tagállamokhoz visszajuttatott részére alkalmazott egységes lehívási kulcsnak kell képeznie.

               (8)A jelenlegi kibocsátáskereskedelmi rendszer szerinti kibocsátásiegység-árverésekből származó hozzájárulásra vonatkozó rendelkezéseket 2023. január 1-jétől kell alkalmazni. A 2003/87/EK irányelv módosítását követően a módosított kibocsátáskereskedelmi rendszer szerinti kibocsátásiegység-árverésekből származó hozzájárulásra vonatkozó rendelkezéseket az említett módosítás átültetésére vonatkozó időszak utolsó napját követő első naptól kell alkalmazni. Az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmusból származó hozzájárulásra vonatkozó rendelkezéseket a rendelet alkalmazásának kezdőnapjától kell alkalmazni. [Az OECD/G20 inkluzív kerete megállapodásának 1. pillérében foglalt rendelkezések akkor lépnek hatályba, amikor az adóztatási jogok újraelosztásáról szóló globális megállapodás végrehajtásáról szóló irányelv alkalmazandó lesz, és a többoldalú egyezmény hatályba lép,]

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Az (EU, Euratom) 2020/2053 határozat módosításai

               Az (EU, Euratom) 2020/2053 határozat a következőképpen módosul:

               1.A 2. cikk a következőképpen módosul:

               a)Az (1) bekezdés a következő e) ponttal egészül ki:

               „e) 25 %-os egységes lehívási kulcs alkalmazása:

               (1)a kibocsátási egységeknek a tagállamok által a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  16
               1 3d., 10. és 30d. cikke szerinti árverés útján történő értékesítéséből származó bevételekre;

               (2)a következők szorzataként számított összegre: azon kibocsátási egységek éves mennyisége, amelyekre az érintett tagállam a következő lehetőségek valamelyikét alkalmazza:

               a)a 2003/87/EK irányelv 10c. cikkében említett átmeneti ingyenes kiosztás;

               b)az (EU) 2018/842 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  17
               2 6. cikkének (1) bekezdésében említett korlátozott törlés;

               c)a 2003/87/EK irányelv 10d. cikkének (4) bekezdésében említett kibocsátási egységek felhasználása az említett irányelv 10d. cikkének (3) bekezdésében említett Modernizációs Alap számára történő árverésre;

               a közös aukciós platformon árverésre bocsátott kibocsátási egységek azon évi súlyozott átlagára, amelyben az említett kibocsátási egységeket árverésre bocsátották volna.”

               b)Az (1) bekezdés a következő f) ponttal egészül ki:

               „f) az (EU) [XXX] európai parlamenti és tanácsi rendelettel
                  183 létrehozott, az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmus tanúsítványainak értékesítéséből származó bevételek 75 %-ával egyenlő egységes lehívási kulcs alkalmazása.”

               c)Az (1) bekezdés a következő g) ponttal egészül ki:

               „g) 15 %-os egységes lehívási kulcs alkalmazása [az adóztatási jogok újraelosztásáról szóló globális megállapodás végrehajtásáról szóló irányelv
                  194 szerint] a multinacionális vállalatok reziduális nyereségének a tagállamokhoz visszajuttatott részére.”

               d)A cikk a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:

               „(2a)
                     Az (1) bekezdés e) pontjától eltérve, a 2030-as pénzügyi évig a következők alkalmazandók:

               a)ha egy tagállamnak az (1) bekezdés e) pontjának alkalmazásából származó teljes bevételben való részaránya alacsonyabb, mint az Unió bruttó nemzeti jövedelmében való részarányának 75 %-a, akkor a tagállam a bruttó nemzeti jövedelemben való részaránya 75 %-ának és az (1) bekezdés e) pontjának alkalmazásából származó teljes bevételnek a szorzatával egyenlő összeget bocsátja rendelkezésre;

               b)egy tagállamnak az (1) bekezdés e) pontjának alkalmazásából származó teljes bevételben való részaránya nem haladhatja meg a tagállamnak az Unió bruttó nemzeti jövedelmében való részaránya 150 %-át azon tagállamok esetében, amelyek egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelme a 2023–2027 közötti időszakra vonatkozóan a 2020. évi adatok, a 2028–2030 közötti időszakra vonatkozóan pedig a 2025. évi adatok alapján számítva nem éri el a vásárlóerő-egységben mért uniós átlag 90 %-át.

               Az a) és b) pontban említett bruttó nemzeti jövedelem az (EU) 2019/516 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  205 1. cikkének (1) bekezdésében említett, piaci áron számított bruttó nemzeti jövedelem.”

               2. cikk

               Hatálybalépés és alkalmazás

               A Tanács főtitkára értesíti a tagállamokat erről a határozatról.

               A tagállamok haladéktalanul értesítik a Tanács főtitkárát e határozatnak az alkotmányos követelményeiknek megfelelő jóváhagyásához szükséges eljárások befejezéséről.

               Ez a határozat a második bekezdésben említett utolsó értesítés beérkezését követő első hónap első napján lép hatályba.

               Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontja a 2003/87/EK irányelv 3d. és 10. cikke szerinti bevételek tekintetében 2023. január 1-jétől, a 2003/87/EK irányelv 30d. cikke szerinti bevételek tekintetében pedig a 2003/87/EK irányelv módosításáról szóló (EU) [XXX] európai parlamenti és tanácsi irányelv
                  216 átültetésére vonatkozó időszak utolsó napját követő naptól alkalmazandó.

               Az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontja az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmus létrehozásáról szóló (EU) [XXX] rendelet alkalmazásának kezdőnapjától alkalmazandó.

               Az 1. cikk (1) bekezdésének c) pontja

               [az adóztatási jogok újraelosztásáról szóló globális megállapodás végrehajtásáról szóló irányelv] alkalmazásának első napjától vagy

               a multilaterális egyezmény hatálybalépésének és alkalmazásának napjától alkalmazandó, attól függően, hogy melyik a későbbi időpont.

               3. cikk

               Címzettek

               Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az Eurostat adatai szerint az EU bruttó hazai terméke 2020-ban mintegy 5,9 %-kal csökkent.

                     (2)

                        A Tanács (EU) 2020/2094 rendelete (2020. december 14.) a Covid19-válság utáni helyreállítás támogatására szolgáló Európai Uniós Helyreállítási Eszköz létrehozásáról (HL L 433I., 2020.12.22., 23. o.).

                     (3)

                        Az Európai Tanács a 2020. júliusi következtetéseinek 150. pontjában azt is kijelentette, hogy „[a] 2021 után bevezetett új saját forrásokból befolyt összegeket az NGEU-hitelek előtörlesztésére fogják felhasználni.”

                     (4)

                        Az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló, 2020. december 14-i (EU, Euratom) 2020/2053 tanácsi határozat (a továbbiakban: a sajátforrás-határozat) 5. cikkének (2) bekezdése szerint a vissza nem térítendő támogatások nyújtásához felvett hitelek törlesztése nem haladhatja meg az évi 29,25 milliárd EUR-t (2018-as árakon).

                     (5)

                        Intézményközi megállapodás az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság között a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról, valamint az új saját forrásokról és az új saját források bevezetésére irányuló ütemtervről (HL L 433I., 2020.12.22., 28. o.).

                     (6)

                        II. melléklet, F. pont.

                     (7)

                        A Bizottság 2021. évi munkaprogramja (COM(2020) 690 final).

                     (8)

                        A Szociális Klímaalap létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM 2021 568 final).

                     (9)

                        Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Unión belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87/EK irányelv, az üvegházhatású gázok uniós kibocsátáskereskedelmi rendszeréhez piaci stabilizációs tartalék létrehozásáról és működtetéséről szóló (EU) 2015/1814 határozat és az (EU) 2015/757 rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslat (COM(2021) 551 final).

                     (10)

                        Nyilatkozat a gazdaság digitalizációjából eredő adókihívások kezelésére szolgáló kétpilléres megoldásról, az OECD/G20-ak adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos projektje, 2021. október 8.

                     (11)

                        A Tanács (EU) 2020/2094 rendelete (2020. december 14.) a Covid19-válság utáni helyreállítás támogatására szolgáló Európai Uniós Helyreállítási Eszköz létrehozásáról (HL L 433I., 2020.12.22., 23. o.).

                     (12)

                        Intézményközi megállapodás (2020. december 16.) az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság között a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról, valamint az új saját forrásokról és az új saját források bevezetésére irányuló ütemtervről (HL L 433I., 2020.12.22., 28. o.).

                     (13)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2003/87/EK irányelve (2003. október 13.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Unión belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról (HL L 275., 2003.10.25., 32. o.).

                     (14)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/842 rendelete (2018. május 30.) a Párizsi Megállapodásban vállalt kötelezettségek teljesítése érdekében a tagállamok által 2021-től 2030-ig kötelezően teljesítendő, az éghajlat-politikai fellépéshez hozzájáruló éves üvegházhatásúgázkibocsátás-csökkentések meghatározásáról, valamint az 525/2013/EU rendelet módosításáról (HL L 156., 2018.6.19., 26. o.).

                     (15)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) [XXX] rendelete az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmus létrehozásáról (HL L [...]., [...]., [...]. o.).

                     (16)
                  1
                        Az Európai Parlament és a Tanács 2003/87/EK irányelve (2003. október 13.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról (HL L 275., 2003.10.25., 32. o.).

                     (17)
                  2
                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/842 rendelete (2018. május 30.) a Párizsi Megállapodásban vállalt kötelezettségek teljesítése érdekében a tagállamok által 2021-től 2030-ig kötelezően teljesítendő, az éghajlat-politikai fellépéshez hozzájáruló éves üvegházhatásúgázkibocsátás-csökkentések meghatározásáról, valamint az 525/2013/EU rendelet módosításáról (HL L 156., 2018.6.19., 26. o.).

                     (18)
                  3
                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) [XXX] rendelete az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmus létrehozásáról.

                     (19)
                  4
                        [Az OECD/G20 inkluzív kerete megállapodásának 1. pillérét hatálybaléptető (EU) XXX irányelv].

                     (20)
                  5
                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/516 rendelete (2019. március 19.) a piaci áron számított bruttó nemzeti jövedelem összehangolásáról, valamint a 89/130/EGK, Euratom tanácsi irányelv és az 1287/2003/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (GNI-rendelet) (

                     HL L 91., 2019.3.29., 19. o.

                  ).

                     (21)
                  6
                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) XXX/XXXX irányelve (xxx).