				|

		52011PC0860

			Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az európai kockázatitőke-alapokról /* COM/2011/0860 végleges - 2011/0417 (COD) */

			   	INDOKOLÁS

1.
A JAVASLAT HÁTTERE

A fejlett technika
és az innováció terén versenytársnak számító globális központokban,
mindenekelőtt az Egyesült Államokban tapasztaltakkal ellentétben, Európában a
kockázatitőke-üzletág széttagolt és elaprózott. Ez a széttagoltság és
elaprózottság oda vezetett, hogy a befektetők statisztikailag kimutathatóan
vonakodnak befektetni a kockázatitőke-alapokba: Egyes tagállamokban külön
szabályozzák a kockázatitőke-alapokat, azok portfólió-összetételét, a
befektetési módszereket és a finanszírozható befektetési célokat. A tagállamok
többségében azonban nincsen ilyen specifikus szabályozás a
kockázatitőke-alapokra, helyette a társasági jog és a kibocsátási tájékoztatóra
vonatkozó kötelezettségek általános előírásait alkalmazzák az összes olyan
alapkezelő tevékenységére, aki az adott tagállam joghatóságára kiterjedően
„zártkörű kibocsátás" keretében kíván kockázatitőke‑műveleteket végezni.
Az egységes
szabályozás hiánya miatt a kockázati tőkébe befektetni szándékozó potenciális
befektetők, például a tehetős magánszemélyek, nyugdíjalapok vagy
biztosítótársaságok bonyolultnak és költségesnek találják, hogy a befektetéseik
céljául részben a kockázati tőkét válasszák. Az egységes szabályozás hiánya
annak is akadálya, hogy a szakosodott kockázatitőke-alapok jelentősebb összegű
külföldi forrást tudjanak bevonni.
A fentiekben
ismertetett problémához szorosan kapcsolódik az a kérdés, hogy valóban kevés-e
az a tőke, amellyel Európa az induló innovatív vállalkozásokat finanszírozza.
Míg az Egyesült Államokban 2003 és 2010 között mintegy 131 milliárd euróval
nőtt a kockázatitőke‑alapokban elhelyezett tőkeösszeg, addig az európai
kockázatitőke-alapok ebben az időszakban csak 28 milliárd euró összegű
tőkeemelést tudtak végrehajtani.
A potenciális befektetők
jelenleg jobban kedvelik magántőke-befektetéseket a
kockázatitőke-befektetéseknél. A 2003–2010-es referenciaidőszakban a
kockázatitőke-befektetések összege a tágabban értelmezett
magántőke-befektetések 437 milliárd eurónyi összegéből 64 milliárd eurót tett
ki. A kockázatitőke-befektetés tehát az összes befektetésnek csak a 14,6%-a
volt, szemben a magántőke-befektetések 85,4%-os részesedésével. Ha ugyanezt a
referenciaidőszakot éves bontásban vizsgáljuk, akkor azt látjuk, hogy a
magántőke‑befektetések keretében bevont tőkeösszeg minden évben jelentős
mértékben meghaladta a kockázatitőke-befektetések keretében bevont összeget.
Mindaddig, amíg
ilyen aránytalanság tapasztalható a magántőke-befektetések javára – annak a
szektornak a javára, amelyik a kiemelkedően jövedelmező cégekbe fektet be, és
tőkeáttételes kivásárlásokat szervez –, a rendelkezésre álló tőke nem segíti
sajáttőke-finanszírozással azokat a magvető vagy induló vállalkozásokat,
amelyek a fejlődésük sordöntő fázisában vannak. A kockázati tőkét növelő
finanszírozási források hiánya közvetlenül felelős azért, hogy az európai
kockázatitőke-alapok átlagos nagysága nem éri el az optimumot.
Az európai
kockázatitőke-alapok átlagos nagysága jelentősen alatta van az ilyen fajta
finanszírozási eszköz optimális nagyságának. Míg az Egyesült Államokban egy
átlagos kockázatitőke-alap 130 millió euró értékű eszközt kezel, addig egy
átlagos európai kockázatitőke-alap eszközértéke 60 millió euró körüli.
Ennek
következtében a kis- és középvállalkozások finanszírozásában a kockázati tőke
szerepe jelenleg csekély. A kis- és középvállalkozások elsősorban a
bankhitelektől függenek. A bankhitel több mint 80%-ban részesedik a
finanszírozásukban, és mindössze 2%-os a kockázati tőkéből történő
finanszírozás részesedése. Ugyanez a szám az Egyesült Államokban 14%.
Ezek a
megállapítások különösen annak fényében szembeötlőek, hogy sok kis és
középvállalkozás a 2008-as, 2009-es pénzügyi válság óta sokkal magasabb kamatot
kénytelen fizetni a banki hitele után.[1]
Ezen túlmenően, a 2008-as és 2009-es pénzügyi válság következményeként a kis-
és középvállalkozások számára nyújtott banki hitelezés, illetve a meglévő
hitelek megújítása jelentősen visszaesett, így a kis- és középvállalkozások
részéről az alternatív pénzügyi források keresése és igénylése sürgetővé vált.[2] Ennek ellenére, a megfelelő
tőkeforrások hiánya miatt a kockázati tőke nem volt képes ennek a nyilvánvaló
piaci résnek a betöltésére.
A hatékony
kockázatitőke-szektor hiánya ahhoz vezet, hogy az európai újítók és innovatív
üzleti vállalkozások a valódi üzleti lehetőségeik alatt teljesítenek. Ez
viszont hátrányosan érinti egész Európa globális versenyképességét. Ez a tény
jól érzékelhető azon keresztül, ha összehasonlítjuk a
kockázatitőke-befektetések, mint finanszírozási eszköz – a GDP százalékában
kifejezett – relatív jelentőségét egy magas szinten innovatív piacon, mint pl.
az Egyesült Államokban (0,14%) az európai átlaggal (0,03%).
Ugyanez a megállapítás adódik akkor is, ha a helyzetet egy adott
alapkezelő által kezelt kockázatitőke-alapok teljes portfoliójának szemszögéből
vizsgáljuk. Az Európai Kockázati és Magántőke Egyesület (European Private
Equity and Venture Capital Association, EVCA) által szolgáltatott legfrissebb
adatok szerint az európai kockázatitőke-alapkezelők 98%-a olyan portfoliót
kezel, amely nem éri el az alternatívbefektetésialap-kezelőkről szóló
irányelvben (ABAK-irányelv) megjelölt 500 millió euró küszöbértéket.[3]
A fentiek alapján egyértelmű, hogy
életbevágóan fontos ezeknek a problémáknak a kezelése és az európai vállalkozók
támogatása. A virágzó európai kockázatitőke-piac az átfogó Európa 2020
stratégia[4]
egyik célkitűzése, az Európai Tanács pedig 2011 februárjában szükséges
feladatként jelölte meg a határokon átívelő kockázatitőke-befektetések útjában
álló szabályozói akadályok felszámolását. E folyamat következő lépéseként az
Európai Bizottság az egységes piaci intézkedéscsomagban[5] elkötelezte magát aziránt, hogy
2012-re bármelyik tagállamban működő kockázatitőke-alap az egész Európai Unióban
folytathasson forrásbevonási tevékenységet és szabadon végezhessen befektetési
tevékenységet. A kockázatitőke-alapokat szabályozó új keretrendszer létrehozása
ugyancsak egyike a kis- és középvállalkozásokra vonatkozó cselekvési terv
[hivatkozás beszúrása] fő prioritásainak, amelynek célja a kis- és
középvállalkozások növekedésének elősegítése a finanszírozáshoz jutás
javításával. A Bizottság 2011. október 12-én elfogadott „A stabilitás és a
növekedés menetrendje” című közleménye szintén az Európai Unión belüli
növekedés serkentésének fontos eszközeként jelölte meg a kockázati tőkéhez való
hozzájutás megkönnyítését, és ennek megfelelően a vonatkozó javaslatoknak az
Európai Parlament és a Tanács általi gyorsított eljárással történő elfogadására
szólított fel.[6]

A javasolt rendelet ezeket a problémákat
kezeli. A rendelet egységes követelményeket vezet be az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezés alatt működő befektetési vállalkozások
alapkezelői számára. A rendelet követelményeket határoz meg a befektetési portfólióra,
a befektetési módszerekre és azokra a finanszírozható vállalkozásokra,
amelyeket a minősített kockázatitőke-alapok megcélozhatnak. A rendelet továbbá
egységes szabályokat vezet be arra vonatkozóan, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok a befektetők mely kategóriát célozhatják meg, valamint a
minősített alapokat forgalmazó alapkezelők belső szervezeti felépítését
illetően. Mivel az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés alatt működő
kollektív befektetési vállalkozások alapkezelőire vonatkozó alapvető szabályok
azonosak lesznek az egész Európai Unióban, az alapkezelők élvezhetik az
egységes nyilvántartásba vételi követelmények és az egész Európai Unióra
érvényes útlevél előnyeit, ami elősegíti az egyenlő feltételek megteremtését a kockázati
tőke piacának valamennyi résztvevője számára.
A kockázatitőke-alapokra vonatkozó egységes
szabályok továbbá jelentős lökést adhatnak a kockázatitőke-befektetések egyéb
szabályozási területeinek fejlesztéséhez is. A biztosítótársaságokra és a
bankokra vonatkozó megfontolt keretrendszerek (külön-külön a Szolvencia II.,
valamint a tőkekövetelményekről szóló rendelet és irányelv) a kockázatitőke‑befektetéseket
magas szintű kockázatként kezelik a tőkekövetelmények számításakor. A Bizottság
értékelni fogja e követelmények hatásait annak megállapítása céljából, hogy
szükséges-e közép- vagy hosszú távon a tőkekövetelmények megváltoztatására. A
kockázatitőke-alapokra vonatkozó, az egész Európai Unióban érvényes, a
portfólió-összetételre és a működési feltételekre egységes szabályokat
megállapító keretrendszernek az e rendeletben foglaltak szerinti létrehozása
megkönnyítheti ezt az értékelést.
Amint azt a kis- és középvállalkozásokra
vonatkozó cselekvési terv is kiemeli, a kockázatitőke-alap fogalmának egységes
értelmezése jó kiindulópont lehet az ilyen alapok által végzett határokon
átívelő befektetéseket esetlegesen akadályozó adózási problémákra irányuló, a
tagállamokkal közösen végzett megoldáskeresés folytatásához. A Bizottság
2012-ben fejezi be a határokon átívelő kockázatitőke-befektetéseket hátráltató
adózási akadályok vizsgálatát avégett, hogy 2013-ban olyan megoldásokat
mutasson be, amelyek célja az akadályok megszüntetése, egyúttal az adócsalás és
-kikerülés megelőzése. Ezek a megoldások, bár függetlenek e rendelettől, annak
mégis fontos kiegészítői, és ahhoz szükségesek, hogy az Európai Unión belül a
kockázatitőke-alapok és a kis- és középvállalkozások számára teljes mértékben
működő piac alakuljon ki. E megoldások hatékony tőkeáramlást biztosítanának a
minősített kockázatitőke-alapokhoz, és végső soron azokhoz a minősített
portfólióvállalkozásokhoz, amelyekbe az alapok befektetnek.
A javasolt rendelet kiegészíti az európai
szociális vállalkozási alapokról szóló javasolt rendeletet. A két javaslat
különböző célok megvalósítására irányul, és ha elfogadják őket, a két rendelet
egymás mellett fog létezni, mint két, egymástól kölcsönösen függő önálló jogi
aktus.

2.
AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK
EREDMÉNYEI
2.1.
Konzultáció az érdekelt felekkel

A kockázati tőkével kapcsolatos munka egészen
1998-ig nyúlik vissza, amikor a kockázatitőke-befektetés cselekvési tervéről[7] szóló bizottsági közlemény
elismerte a jól működő kockázatitőke-piac[8]
létrehozásának fontosságát, amely piacnak nélkülözhetetlen eleme a kockázati
tőke. A Bizottság azóta a kockázatitőke-piacok optimális működését akadályozó
jelenlegi jogi, szabályozói és adózási korlátokkal foglalkozó specifikus
workshopok, konzultációk és szakértői csoportok révén további bizonyítékokat
gyűjtött.
2011. június 15-én a Bizottság szolgálatai
nyilvános konzultációt[9]
indítottak egy a kockázatitőke-alapokra vonatkozó lehetséges európai jogi keret
alapvető elemeiről, amely 2011. augusztus 10-én zárult le. A konzultáció
keretében 48 válasz érkezett be, melyeket a http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2011/venture_capital_en.htm weboldalon lehet megtekinteni.

2.2.
Hatásvizsgálat

A Bizottság a „jobb szabályozás” elvével
összhangban elvégezte a lehetséges szakpolitikai alternatívák hatásvizsgálatát.
Az alternatívák a lehetőségek széles tárházát vonultatják fel:
·
új kockázatitőke-útlevél bevezetése a 2011/61/EU
irányelvben (ABAK-irányelv)
·
az ABAK-irányelvben meghatározott küszöbértékek
csökkentése vagy eltörlése;
·
a kockázati tőkére vonatkozó külön szabályok
megállapítása az ABAK-irányelv végrehajtási rendelkezéseinek részeként („2.
szint”)
·
önálló jogi eszközként működő kockázatitőke-útlevél
létrehozása
·
igazgatási hálózat létrehozása a kockázati tőkét
vagy a „zártkörű kibocsátást” szabályozó nemzeti előírások kölcsönös
elfogadásának érvényre juttatására.
Mindezeket a lehetőségeket elemeztük az
általános célkitűzés – azaz az európai kis- és középvállalkozásoknak a
világpiacon történő versenyképesebbé tétele – szempontjából, de a kezdeményezés
következő, specifikusabb és operatívabb célkitűzései szempontjából is: (i) a
„kockázatitőke-alap” európai értelmezésének meghatározása; (ii) a
kockázatitőke-alapok határokon átívelő forrásbevonását előmozdító európai
rendszer létrehozása; (iii) az ilyen alapokat szabályozó egységes szabályozási
megközelítés kidolgozása, ideértve egy szabályozói együttműködési hálózat
létrehozását az ilyen befektetési alapok felügyeletére.
Ugyancsak elemeztük a
kockázatitőke-alapkezelőkre, a kis- és középvállalkozásokra, a társadalomra, a
gazdaság egészére, a környezetre, valamint a globális kontextusra vonatkozó
hatásokat – beleértve a költségeket és az előnyöket. Az elemzés azzal a megállapítással
zárult, hogy a legkedvezőbb az önálló jogi eszközként működő
kockázatitőke-útlevél létrehozása. Az előnyben részesített opció a várakozások
szerint előnyös lesz a kockázatitőke-alapok kezelői számára azáltal, hogy
javítja működési feltételeiket az Európai Unióban, amelynek eredményeként
csökkennek a megfelelési és adminisztratív költségek, és újabb forrásbevonási
lehetőségek nyílnak meg számukra. Így bővülnek a fiatal és innovatív kis- és
középvállalkozások üzleti lehetőségei és finanszírozási forrásai, ami
versenyképesebbé teszi az európai gazdaságot és fokozza növekedését.
A hatásvizsgálati testület november 11-i
véleményében szereplő észrevételeket figyelembe vettük. A problémák elemzése
nevezetesen kiegészült annak magyarázatával, hogy a kockázati tőke határokon
átívelő forrásbevonásának alacsony szintje milyen mértékben tudható be az
egységes uniós szabályozás hiányának. Az egyes opciók szorosabban kapcsolódnak
a feltárt egyedi problémákhoz, és hatásuk értékelése is mélyrehatóbb lett.
Végezetül egyértelműbbé váltak a nyomon követéssel és a megfeleléssel
kapcsolatos intézkedések.

3.
A JAVASLAT JOGI ELEMEI
3.1.
Jogalap

A javaslat az EUMSZ 114. cikkén alapul, amely
az érintett terület tekintetében a legmegfelelőbb jogalap. A javaslat
legfontosabb célja az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés alatt folytatott
forgalmazói tevékenység megbízhatóságának és jogbiztonságának javítása. A cél
elérése érdekében a javaslat egységes normákat vezet be az „európai
kockázatitőke-alapok” portfóliójának összetételére, az alapok által
alkalmazható befektetési eszközökre, valamint az „európai kockázatitőke-alap”
megnevezést használó kollektív befektetési alapok által finanszírozható
befektetési célokra vonatkozóan.
A javaslat ugyancsak egységesen szabályozza,
hogy mely befektetői csoportok fogadhatók el az „európai
kockázatitőke-alapokba” történő befektetés szempontjából. A rendelet tűnik a
legmegfelelőbb jogi eszköznek arra, hogy a kockázatitőke-piac valamennyi
résztvevőjére – a kockázatitőke-befektetőkre, a kockázatitőke-alapokra és a
kockázati tőkével finanszírozott céltársaságokra – érvényes egységes
követelményeket vezessen be. Ugyancsak a rendelet tűnik a legmegfelelőbb jogi
eszköznek arra, hogy egységes szabályokat vezessen be a kockázatitőke-alapba
befektetők és az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés használatára
jogosultak lehetséges körére, és arra vonatkozóan, hogy milyen típusú
vállalkozásokat finanszírozhatnak az ilyen minősített alapok. Végezetül, a
rendelet tűnik a legmegfelelőbb eszköznek annak biztosítására, hogy valamennyi
résztvevőre egységes követelmények vonatkozzanak az „európai
kockázatitőke-alapok” jegyzése, valamint az ilyen alapok által követett
stratégiák és alkalmazott befektetési eszközök tekintetében.

3.2.
Szubszidiaritás és arányosság

A javaslat lényegi célja, hogy létrejöjjön az
európai kockázatitőke-alapok forgalmazásának megbízható, biztonságos és jogi
szempontból stabil üzleti környezete. Az európai kockázatitőke-alap
leglényegesebb jellemzőinek meghatározását a portfólió-összetétel, a befektetési
eszközök, a befektetési célok és az elfogadható befektetői csoportok
tekintetében nem szabad a tagállamok saját döntési hatáskörében hagyni, mert
ennek következtében e meghatározó követelményeket Európai Unió-szerte eltérően
és nem következetes módon alkalmaznák. Az egységes meghatározásoknak és
működési követelményeknek ezért központi szerepet kell játszaniuk az Európai
Unió kockázatitőke-alapjai és ezek alapkezelői európai piacára vonatkozó közös
szabályok megállapításában. Ezen túlmenően az említett piacon az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezéssel működő valamennyi kollektív befektetésialap‑kezelőre
ugyanazon szervezeti felépítési és üzletviteli előírásoknak kell vonatkozniuk.
Az „európai kockázatitőke-alapok” kezelőinek
nyilvántartását és felügyeletét illetően a javaslat célja, hogy egyensúlyt
találjon az európai kockázatitőke-alapok hatékony felügyeletének szükségessége,
az EÉPH koordinátori szerepe, és azon országok illetékes nemzeti hatóságainak
érdekei között, amely országokban az alapokat létrehozták, illetve amelyekben
azokat az elfogadható befektetői csoportok részére értékesítésre kínálják. A
problémamentes felügyeleti folyamat kialakítása érdekében a minősített „európai
kockázatitőke-alap” alapkezelőjének székhelye szerinti tagállam illetékes
hatósága ellenőrzi a kérvényező alapkezelő által benyújtott nyilvántartásba
vételi dokumentumokat, és miután megállapította, hogy a kérvényező kellő
garanciákat nyújt arra, hogy meg tud felelni a rendelet előírásainak,
nyilvántartásba veszi a kérvényezőt. A nyilvántartásba vett alapkezelő
felügyelete során az alapkezelőt nyilvántartásba vevő illetékes hatóság
együttműködik azoknak a tagállamoknak az illetékes hatóságaival, amelyekben a
minősített alapot forgalmazzák. Az EÉPH központi adatbázist tart fenn, amelyben
szerepel az összes olyan nyilvántartásba vett alapkezelő, amely jogosult az
európai kockázatitőke-alap megnevezés használatára.
Ami az arányosságot illeti, a javaslat
megtalálja a megfelelő egyensúlyt a likvidebb kockázatitőke-piacok létrehozására
irányuló közösségi érdek, valamint a javasolt intézkedések költséghatékonysága
között. Az egyszerű nyilvántartásba vételi rendszer kialakításával a javaslat
teljes mértékben figyelembe vette az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés
használatával kapcsolatos biztonság és megbízhatóság, valamint a
kockázatitőke-piac hatékony működése és annak különböző szereplőire háruló
költségek közötti egyensúly megteremtésének szükségességét.

3.3.
Megfelelés az EUMSZ 290. és 291. cikkének

A Bizottság 2009. szeptember 23-án
rendeletjavaslatokat fogadott el az EBH, az EBFH, valamint az EÉPH
létrehozásáról. Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztetni kíván az európai
felügyeleti hatóságokat létrehozó rendeletek elfogadásakor az EUMSZ 290. és
291. cikkével összefüggésben tett nyilatkozatokra, amelyek szerint: „A
szabályozási standardok elfogadására vonatkozó eljárások tekintetében a
Bizottság hangsúlyozza a pénzügyi szolgáltatási ágazatnak a
Lámfalussy-rendszerből eredő egyedi jellegét, amelyet az EUMSZ-hez csatolt 39.
nyilatkozat is kifejezetten elismer. A Bizottság azonban súlyos kétségeinek ad
hangot azzal kapcsolatban, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és a
végrehajtási intézkedések elfogadásakor betöltött szerepének a korlátozása
összhangban van-e az EUMSZ 290. és 291. cikkével.”

3.4.
A javaslat bemutatása

1. cikk: A rendelet tárgya
Az 1. cikk
felvázolja a tervezett rendelet tárgyát. Nyilvánvalóvá teszi, hogy az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezést kizárólag azok az alapkezelők használhatják,
amelyek megfelelnek a minősített kockázatitőke-alapjuk Európai Unióban történő
forgalmazására vonatkozó egységes minőségi kritériumoknak. E tekintetben az 1.
cikk kiemeli azt a célt, hogy egységesen kell értelmezni a minősített
kockázatitőke-alap fogalmát. Az egységes értelmezésre azért van szükség, hogy
az ilyen alapok forgalmazása az Európai Unió egész területén problémamentesen
történjék.
2. cikk - Alkalmazási kör
A 2. cikk előírja,
hogy ezt a rendeletet a 3. cikk b) pont szerinti kollektív befektetési
vállalkozások alapkezelőire kell alkalmazni, feltéve, hogy székhelyük az
Európai Unióban található, a 2011/61/EU irányelvvel összhangban a székhelyük
szerinti tagállam illetékes hatósága nyilvántartásba vette őket, és olyan
minősített kockázatitőke-alapok portfólióit kezelik, amelyek összesített
eszközértéke nem haladja meg az 500 millió EUR küszöbértéket.
3. cikk - Fogalommeghatározások
A 3. cikk azokat
az alapvető fogalommeghatározásokat tartalmazza, amelyek körvonalazzák a
javasolt rendelet alkalmazási körét. Olyan alapvető fogalmakat határoz meg,
mint például a minősített kockázatitőke-alap, a minősített befektetési eszközök
és a minősített befektetési célok. E fogalommeghatározások célja alapvetően a
minősített kockázatitőke-alapok fogalmának világos elhatárolása az olyan egyéb
alapoktól, amelyek más, kevésbé szakosodott befektetési stratégiát alkalmaznak,
mint például a magántőke-befektetések.
Az olyan minősített alapok pontos körülírásának céljával összhangban,
amelyekkel kapcsolatban a kockázatitőkealap-kezelők élvezik az e rendelet
szerinti jogok biztosította előnyöket, a 3. cikk (a) bekezdése kimondja,
hogy a minősített kockázatitőke-alap olyan alap, amely összesített
tőke-hozzájárulásainak és le nem hívott tőkéjének legalább 70%-át olyan kis- és
középvállalkozásokba történő befektetésekre fordítja, amelyek sajáttőke- vagy
kvázi-sajáttőke-eszközeiket közvetlenül a kockázatitőke-befektető számára
bocsátják ki („befektetési célok”). Ez azt jelenti, hogy például a
befektetőkkel történt esetleges megállapodás alapján a minősített
kockázatitőke-alapokra terhelendő működési költségeket a tőke-hozzájárulás
fennmaradó 30 százalékából kell fedezni.
Fontos tisztázni, hogy a kockázatitőke-alapnak
ezeket az eszközöket közvetlenül a kibocsátó kis- vagy középvállalkozástól kell
megszereznie. A közvetlen felvásárlás fontos biztosíték, mivel célja a
minősített kockázatitőke-alapok megkülönböztetése a magántőke- alapok szélesebb
körű kategóriájától (ez utóbbiak másodlagos piacokon kereskednek a kibocsátott
értékpapírokkal). A 3. cikk a javasolt rendelet alkalmazásához szükséges
további fogalommeghatározásokat is tartalmaz.
4. cikk  Az „európai kockázatitőke-alap”
megnevezés használata
A 4. cikk kimondja
azt az alapvető elvet, amely szerint kizárólag az e rendeletben meghatározott
egységes kritériumoknak megfelelő alapok jogosultak az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezés használatára a minősített kockázatitőke-alapok
Európai Unióban történő forgalmazásához.
5. cikk - Portfólió-összetétel
Az 5. cikk
részletesen rendelkezik az európai kockázatitőke-alapokat jellemző
portfólió-összetételre vonatkozóan. E tekintetben az 5. cikk egységes
szabályokat határoz meg a minősített kockázatitőke-alapok befektetési céljaira,
az alkalmazható befektetési eszközökre, és azokra a limitekre vonatkozóan,
amelyekkel a minősített kockázatitőke-alapok növelhetik kockázati kitettségüket.
A minősített kockázatitőke-alapok bizonyos fokú befektetési és
likviditáskezelési rugalmasságának biztosítása érdekében a rendelet lehetővé
tenné a másodlagos kereskedést az összesített tőkehozzájárulás és a le nem
hívott tőkebefektetések 30 százalékát meg nem haladó maximális küszöbértékig.
6. cikk  Elfogadható befektetők
A 6. cikk
részletes előírásokat tartalmaz az olyan befektetőkre vonatkozóan, amelyek
elfogadhatók a minősített kockázatitőke-alapokba történő befektetés
szempontjából: e cikk szerint minősített alapokat csak a 2004/39/EK irányelv
szerint szakmai befektetőknek elismert befektetők számára szabad forgalmazni.
Egyéb befektetők – például egyes magas tőkefedezettel rendelkező magánszemélyek
– számára történő forgalmazás csak abban az esetben megengedett, ha azok
legalább minimum100 000 EUR összegű befektetésre kötelezik el magukat az
alap részére, és ha az alap kezelője meghatározott eljárások alkalmazásával a
kellő mértékben meggyőződik arról, hogy a szóban forgó egyéb befektetők képesek
saját befektetési döntést hozni, és tudatában vannak a fennálló kockázatoknak.
7. cikk  Magatartási szabályok és az
összeférhetetlenség elkerülése
A 7. cikk
tartalmazza a minősített kockázatitőke-alapok kezelőinek magatartására,
nevezetesen a tevékenységeik folytatása és a befektetőkkel való kapcsolattartás
során tanúsítandó magatartására vonatkozó fő elveket.
8. cikk  Összeférhetetlenség
A 8. cikk az
összeférhetetlenségi helyzeteknek a kockázatitőkealap-kezelők részéről történő
kezelésére vonatkozó szabályokat tartalmazza. E szabályok értelmében az
alapkezelőnek szervezeti és adminisztratív szempontból felkészültnek kell
lennie az összeférhetetlenségi helyzetek megfelelő kezelésére.
9. cikk  Egyéb szervezeti követelmények
A 9. cikk előírja,
hogy a kockázatitőkealap-kezelőnek rendelkeznie kell a minősített
kockázatitőke-alapok megfelelő kezeléséhez szükséges emberi és technikai
erőforrásokkal, valamint elegendő saját forrással.
10. cikk  Értékelés
A 10. cikk a
minősített kockázatitőke-alapok eszközeinek értékelésével foglalkozik. Az erre
vonatkozó szabályokat az egyes minősített kockázatitőke-alapok alapító
dokumentumaiban kell meghatározni.
11. cikk – Éves jelentés
A 11. cikk
meghatározza a kockázatitőkealap-kezelőknek az általuk kezelt minősített kockázatitőke-alapokról
készítendő éves jelentésekre vonatkozó szabályokat. Az éves jelentés ismerteti
az alap portfóliójának összetételét, és az alapnak az eltelt évben folytatott
tevékenységét.
12. cikk  A
befektetők tájékoztatása
A 12. cikk a
minősített kockázatitőke-alapokkal kapcsolatos, a kockázatitőkealap-kezelőket
terhelő legfontosabb tájékoztatási kötelezettségeket tartalmazza. Ezek az
előírások főként a minősített alapok befektetési stratégiájával és
célkitűzéseivel, az alkalmazott befektetési eszközökkel, a költségekre és a
kapcsolódó díjakra vonatkozó információkkal, valamint a minősített alap által
ajánlott befektetés kockázat-nyereség profiljával kapcsolatos, a szerződéskötés
előtti tájékoztatási kötelezettségeket határozzák meg. Ismertetik továbbá a
kockázatitőke-alap kezelőjét illető díjazás kiszámításának módját is.
13. cikk  Felügyelet
A 13. cikk
előírásai szerint annak érdekében, hogy a székhely szerinti tagállam illetékes
hatósága el tudja látni a kockázatitőke-alap kezelőjének a rendeletben
meghatározott egységes követelményeknek való megfelelésével összefüggő
felügyeleti tevékenységet, a kockázatitőkealap-kezelő tájékoztatja az illetékes
hatóságot arról a szándékáról, hogy „európai kockázatitőke-alap” megnevezéssel
minősített kockázatitőke-alapot kíván forgalmazni. Ezen kívül az alapkezelő
köteles megadni a szükséges információkat többek között az e rendeletnek való
megfelelést biztosító intézkedésekről, és azokról az alapokról, amelyeket
forgalmazását tervezi. Ha az illetékes hatóság meggyőződött arról, hogy
valamennyi szükséges információt megkapott, és az alapkezelő intézkedései
biztosítják az e rendelet előírásainak való megfelelést, nyilvántartásba veszi
a kockázatitőke-alap kezelőjét. A nyilvántartásba vétel az Európai Unió egész területén
érvényes és lehetővé teszi, hogy a kockázatitőkealap-kezelő „európai
kockázatitőke-alap” megnevezéssel minősített kockázatitőke-alapokat
forgalmazzon.
14. cikk  A minősített
kockázatitőke-alapok adatainak frissítése
A 14. cikk
szabályozza, hogy milyen körülmények fennállása esetén kell a székhely szerinti
tagállam illetékes hatóságához benyújtott adatokat frissíteni.
15. cikk  Határokon átívelő értesítések
A 15. cikk
ismerteti az illetékes felügyeleti hatóságok közötti, határokon átívelő
értesítési eljárást, amelyet a kockázatitőke-alapok kezelőinek nyilvántartásba
vétele indít el.
16. cikk  Az EÉPH-adatbázis
A 16. cikk
kimondja, hogy az EÉPH feladata az Európai Unióban nyilvántartásba vett
minősített kockázatitőke-alapokat tartalmazó központi adatbázis fenntartása.
17. cikk  Az illetékes hatóságok általi
felügyelet
A 17. cikk
előírja, hogy a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága felügyeli e
rendelet követelményeinek teljesülését.
18. cikk  A felügyeleti hatóságok jogköre
A 18. cikk felsorolja
azokat a felügyeleti jogköröket, amelyekkel az illetékes hatóságoknak
rendelkezniük kell ahhoz, hogy biztosítsák a rendeletben meghatározott egységes
kritériumoknak való megfelelést.
19. cikk  Szankciók
A 19. cikk az e
rendelet előírásainak megfelelő végrehajtását biztosító szankciókra vonatkozó
rendelkezéseket tartalmaz.
20. cikk  A fő rendelkezések megszegése
A 20. cikk
előírja, hogy az e rendelet fő rendelkezéseinek – például a
portfólió-összetételre, az elfogadható befektetőkre és „az európai
kockázatitőke-alap” megnevezés használatára vonatkozó rendelkezések –
megszegését a megnevezés használatának megtiltásával és a
kockázatitőkealap-kezelőnek a nyilvántartásból történő törlésével kell
szankcionálni.
21. cikk  Felügyeleti együttműködés
A 21. cikk
tartalmazza a felügyeleti információknak a székhely szerinti és a fogadó
tagállamok illetékes hatóságai, valamint az EÉPH közötti cseréjére vonatkozó
szabályokat.
22. cikk  Szakmai titoktartás
A 22. cikk
tartalmazza a szakmai titoktartási kötelezettség szintjére vonatkozó, az összes
érintett nemzeti hatóságra és az Európai Értékpapír-piaci Hatóságra (EÉPH) alkalmazandó
előírásokat.
23. cikk  Felhatalmazási feltételek
A 23. cikk azokat
a feltételeket határozza meg, amelyek fennállása esetén a Bizottság jogosult
felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat elfogadni.
24. cikk  Felülvizsgálat
A 24. cikk a
javasolt rendelet felülvizsgálatára és a Bizottság esetleges módosító
javaslataira vonatkozó kikötéseket tartalmazza.

4.
KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A javaslatnak nincs költségvetési vonzata.
2011/0417 (COD)
Javaslat
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE
az európai kockázatitőke-alapokról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló
szerződésre, és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,[10]
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti
parlamentekhez való továbbítását követően,
tekintettel az Európai Központi Bank
véleményére,[11]
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottság véleményére,[12]
a rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A kockázati tőke finanszírozást nyújt olyan
vállalkozásoknak, amelyek általában nagyon kicsik, vállalati fejlődésük kezdeti
szakaszában vannak, valamint jelentős növekedési és terjeszkedési lehetőségeik
vannak. A kockázatitőke-alapok emellett értékes szakértelmet és tudást, üzleti kapcsolatokat,
márkaértéket adnak és stratégiai tanácsadást nyújtanak e vállalkozásoknak. A
kockázatitőke-alapok azáltal, hogy finanszírozást és tanácsadást nyújtanak
ezeknek a vállalkozásoknak, serkentik a gazdasági növekedést, hozzájárulnak
munkahelyek létrehozásához, erősítik az innovatív vállalkozásokat, növelik azok
kutatási-fejlesztési befektetéseit, és táplálják a vállalkozói szellemet, az
innovációt és a versenyképességet az Unióban.
(2)
Szükség van közös keretszabályok meghatározására az
„európai kockázatitőke-alap” megnevezés használata, különösen az e
megnevezéssel működő alapok portfólió-összetétele, azok finanszírozható
befektetési célja, az általuk használható befektetési eszközök, valamint az
ilyen alapokba történő befektetés szempontjából az Európai Unióban egységes
szabályok szerint elfogadható befektetői csoportok vonatkozásában. Ilyen közös
keretrendszer hiányában fennáll annak kockázata, hogy a tagállamok nemzeti
szinten olyan eltérő intézkedéseket hoznak, amelyek közvetlen negatív hatást
gyakorolnak a belső piacra és akadályozzák annak megfelelő működését, mivel az
egész Európai Unióban működtetni kívánt kockázatitőke-alapokra az egyes
tagállamokban különböző szabályok lennének érvényesek. A
portfólió-összetételre, a befektetési célokra és az elfogadható befektetőkre
vonatkozó eltérő minőségi követelmények emellett eltérő befektetővédelmi
szinteket eredményezhetnek, továbbá az „európai kockázatitőke-alapok”
befektetési ügyletei tekintetében zavaros elképzelésekhez vezethetnek. Emellett
a befektetőknek össze kell tudniuk hasonlítani a különböző kockázatitőke-alapok
befektetési ügyleteit. Fel kell számolni a kockázatitőke-alapok határokon
átnyúló forrásbevonási tevékenységét akadályozó jelentős tényezőket, meg kell
akadályozni az említett alapok közötti verseny torzulását, és elejét kell venni
annak, hogy a jövőben bármely olyan további tényező léphessen fel, amely
akadályozhatná az alapok forgalmazását és jelentős mértékben torzíthatná a
versenyt. Ebből következően a megfelelő jogalap az EUMSZ-nek az Európai Unió
Bírósága állandó ítélkezési gyakorlata szerint értelmezett 114. cikke.
(3)
Szükség van olyan rendelet elfogadására, amely az
európai kockázatitőke-alapokra alkalmazandó egységes szabályokat állapít meg,
és valamennyi tagállamban ennek megfelelő kötelezettségeket ír elő azokra az
alapkezelőkre vonatkozóan, amelyek „európai kockázatitőke-alap” megnevezés
alatt kívánnak forrásbevonást végrehajtani az Európai Unióban. Ezeknek a
követelményeknek biztosítaniuk kell azon befektetők bizalmát, amelyek kockázatitőke-alapokba
kívánnak befektetni.
(4)
Az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés
használatára vonatkozó minőségi követelmények rendeletben történő megállapítása
biztosítaná azt, hogy a megállapított követelmények közvetlenül alkalmazandók
legyenek az olyan kollektív befektetési vállalkozásokra, amelyek e megnevezés
alatt végeznek forrásbővítést. Így egy irányelv átültetésével a nemzeti
követelmények különbözőségei megszüntethetők lennének, amely biztosítaná a
megnevezés használatának egységes feltételeit. E rendelet következtében a
szóban forgó megnevezést használó kollektív befektetési vállalkozásokra az
Európai Unió egészében azonos szabályok lennének érvényesek, ami azoknak a
befektetőknek a bizalmát is növelné, amelyek kockázatitőke-alapokba kívánnak
befektetni. A rendelet csökkentené a szabályozás bonyolultságát és az
alapkezelőknek a kockázatitőke-alapokat szabályozó, gyakran eltérő nemzeti
szabályoknak való megfeleléssel járó költségeit, különösen azon alapkezelők
esetében, amelyek határokon átnyúló módon kívánnak forrásbevonást végrehajtani.
A rendeleti szabályozás hozzájárul a verseny torzulásának megakadályozásához
is.
(5)
Az e rendelet és a kollektív befektetési
vállalkozásokra és azok alapkezelőire vonatkozó szabályok közötti kapcsolat
tisztázása végett szükséges megállapítani, hogy ez a rendelet kizárólag az
átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra
(ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések
összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i, 2009/65/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv[13]
1. cikke szerinti, átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési
vállalkozásoktól eltérő, olyan kollektív befektetési vállalkozások
alapkezelőire alkalmazandó, amelyek székhelye az Európai Unióban található, és
az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK
irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról
szóló, 2011. június 8-i, 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[14]összhangban a székhelyük szerinti tagállam illetékes
hatósága nyilvántartásba vette őket. A rendeletet továbbá
kizárólag azokra az alapkezelőkre kell alkalmazni, amelyek olyan minősített
kockázatitőke-alapok portfólióit kezelik, amelyek összesített eszközértéke nem
haladja meg az 500 millió EUR küszöbértéket. E küszöbérték számításának
alkalmazhatósága érdekében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290.
cikke szerinti, jogi aktusok elfogadására vonatkozó hatáskört a
küszöbérték-számítás meghatározása tekintetében a Bizottságra kell ruházni. A
Bizottságnak e hatáskör gyakorlásakor, a kollektív befektetési vállalkozásokra
vonatkozó szabályok következetességének biztosítása céljából, figyelembe kell
vennie a Bizottság által a 2011/61/EU irányelv 3. cikk (6) bekezdése a)
pontjának megfelelően elfogadott intézkedéseket.
(6)
Ezt a rendeletet nem kell alkalmazni akkor, ha a
kollektív befektetési vállalkozás nem kívánja használni az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezést. Ezekben az esetekben továbbra is a meglévő
nemzeti és az általános uniós előírások érvényesek.
(7)
E rendelet feladata, hogy megállapítsa a minősített
kockázatitőke-alapok jellegére, nevezetesen az olyan potfólióvállalkozásokra
vonatkozó egységes szabályokat, amelyekbe a minősített kockázatitőke-alapok
jogosultak befektetni, valamint az alkalmazandó befektetési eszközökre
vonatkozó egységes előírásokat. Ez azért szükséges, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok fogalma világosan elhatárolódjon az olyan egyéb alapoktól,
amelyek más, kevésbé szakosodott befektetési stratégiát alkalmaznak, mint
például a magántőke-befektetések.
(8)
Az e rendelettel szabályozott kollektív befektetési
vállalkozások pontos körülírásának céljával összhangban, és annak biztosítása
érdekében, hogy e befektetési vállalkozások a vállalati fejlődés kezdeti
szakaszában lévő kisvállalkozások tőkeellátását segítsék, az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezés kizárólag olyan alapokra korlátozható, amelyek
az összesített tőke-hozzájárulásaik és le nem hívott tőkéjük legalább 70%-át
ilyen vállalkozásokba fektetik be sajáttőke- vagy kvázi-sajáttőke-eszközök
formájában.
(9)
A minősített kockázatitőke-alapok befektetéseit
kizárólag a közvetlenül kibocsátott eszközökbe történő befektetésre szükséges
korlátozni, mert így biztosítható, hogy az e rendelet szerinti minősített
kockázatitőke-alapok megkülönböztethetőek legyenek a kibocsátott
értékpapírokkal a másodlagos piacon kereskedő alternatív befektetési alapok
szélesebb körű kategóriájától.
(10)
A minősített kockázatitőke-alapok bizonyos fokú
befektetési és likviditáskezelési rugalmasságának biztosítása érdekében a
rendelet lehetővé tenné a másodlagos kereskedést az összesített
tőkehozzájárulás és a le nem hívott tőkebefektetések 30 százalékát meg nem
haladó maximális küszöbértékig. A készpénz és pénzeszköz-egyenértékesek rövid
távú állományát nem kell figyelembe venni e küszöbérték számításakor.
(11)
Annak érdekében, hogy az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezés az Európai Unió egész területén a befektetők
számára megbízható és könnyen azonosítható legyen, a rendeletben elő kell írni,
hogy a minősített kockázatitőke-alapok Európai Unióban történő forgalmazásakor
az „európai kockázatitőke-alap” megnevezést kizárólag azok az alapkezelők
használhatják, amelyek megfelelnek az e rendeletben megállapított egységes
minőségi kritériumoknak.
(12)
Annak érdekében, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok a céljuknak megfelelő, elkülönült és azonosítható
profillal rendelkezzenek, egységes szabályokat kell bevezetni az ilyen
minősített alapok portfólió-összetételére és engedélyezett befektetési
technikáira vonatkozóan.
(13)
Annak érdekében, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok ne járuljanak hozzá rendszerszintű kockázatok
kialakulásához, valamint hogy az ilyen alapok befektetési tevékenységük során a
minősített portfóliótársaságok támogatására összpontosítsanak, meg kell tiltani
az alap kölcsönfelvételét vagy tőkeáttétel alkalmazását. Annak érdekében
azonban, hogy az alapok fedezni tudják azokat a
rendkívüli likviditási hiányokat, amelyek a lehívható tőkének a befektetőktől
történő lehívása és az alap számláján történő tényleges jóváírása között
előfordulhatnak, a rövid távú kölcsönfelvételt meg kell engedni.
(14)
Annak érdekében, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok forgalmazása olyan befektetők részére történjen, akik
rendelkeznek az ilyen alapok által hordozott kockázatok vállalásához szükséges
tudással, tapasztalattal és képességekkel, valamint a minősített
kockázatitőke-alapok iránti befektetői bizalom megtartása érdekében bizonyos
biztosítékokról kell rendelkezni. A minősített kockázatitőke-alapokat ebből
kifolyólag általában csak szakmai ügyfelek részére, vagy a
pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK
tanácsi irányelv és a 2000/12/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK
tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 21-i
2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[15] értelmében szakmai ügyfélnek
tekinthető befektetők részére szabad forgalmazni. Ebbe a kategóriába
beletartoznak azok a kockázatitőkealap-kezelők is, amelyek maguk is befektetnek
kockázatitőke-alapokba. Annak érdekében azonban, hogy a kockázatitőke-alapok
befektetőinek köre megfelelően széles legyen, kívánatos, hogy egyes más
befektetők, többek között a magas tőkefedezettel rendelkező magánszemélyek is
hozzáférhessenek a minősített kockázatitőke-alapokhoz. Ezen egyéb befektetők
tekintetében azonban külön biztosítékokat kell megállapítani annak
garantálására, hogy a minősített kockázatitőke-alapokat kizárólag olyan
befektetők részére forgalmazzák, amelyek az ilyen befektetésekhez megfelelő
profillal rendelkeznek. Ezek a biztosítékok kizárják a rendszeres megtakarítási
formákon keresztül történő forgalmazást.
(15)
Annak érdekében, hogy csak azok a
kockázatitőkealap-kezelők használhassák az „európai kockázatitőke-alap”
megnevezést, amelyek piaci viselkedésük tekintetében teljesítik az egységes
minőségi kritériumokat, a rendeletben szabályokat kell megállapítani az
üzletvitelre, valamint a kockázatitőke-alap kezelőjének a befektetőivel fenntartott
kapcsolatára vonatkozóan. Ugyanezen okból a rendeletben meg kell határozni az
összeférhetetlenségnek az alapkezelők általi kezelésére vonatkozó egységes
feltételeket. A szabályoknak azt is meg kell követelniük, hogy az alapkezelő
rendelkezzék az összeférhetetlenség megfelelő kezeléséhez szükséges szervezeti
és adminisztratív eszközökkel.
(16)
Az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés
integritásának biztosítása érdekében a rendeletben elő kell írni a
kockázatitőkealap-kezelő szervezeti felépítésére vonatkozó minőségi
kritériumokat. Ezért rendelkezni kell a minősített kockázatitőke-alapok
szabályszerű kezelésére szolgáló megfelelő technikai és emberi erőforrások,
valamint elegendő saját forrás meglétére vonatkozó egységes és arányos
követelményekről.
(17)
A befektetővédelem érdekében gondoskodni kell a
minősített kockázatitőke-alap eszközeinek megfelelő értékeléséről. Így a
minősített kockázatitőke-alapok alapító dokumentumaiban meg kell határozni az
eszközértékelési szabályokat. Ezzel biztosítható az értékelés integritása és
átláthatósága.
(18)
Annak biztosítása érdekében, hogy az „európai
kockázatitőke-alap” megnevezést használó kockázatitőkealap-kezelők megfelelően
számot adjanak tevékenységükről, egységes szabályokat kell megállapítani az
éves beszámolóra vonatkozóan.
(19)
Annak érdekében, hogy a befektetők szemében meg
lehessen őrizni az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés integritását,
fontos, hogy ezt a megnevezést csak azok a kockázatitőke-alapkezelők
használhassák, amelyek a befektetési politikájuk és befektetési céljaik
tekintetében teljes mértékben átláthatóak. A rendeletben ezért egységes
szabályokat kell megállapítani a kockázatitőkealap-kezelőknek a befektetőik
felé fennálló tájékoztatási kötelezettségeire vonatkozóan. Nevezetesen, meg
kell határozni a minősített alapok befektetési stratégiájával és
célkitűzéseivel, az alkalmazott befektetési eszközökkel, a költségekre és a
kapcsolódó díjakra vonatkozó információkkal, valamint a minősített alap által
ajánlott befektetés kockázat-nyereség profiljával kapcsolatos, a szerződéskötés
előtti tájékoztatási kötelezettségeket. A nagyfokú átláthatóság érdekében a
tájékoztatási kötelezettségnek azokra az információkra is ki kell terjednie,
amelyek arra vonatkoznak, hogy hogyan számítják ki a kockázatitőke-alap kezelőjének
díjazását.
(20)
Az e rendeletben foglalt egységes követelményeknek
való megfelelés hatékony felügyeletének biztosítása érdekében a székhely
szerinti tagállam illetékes hatósága felügyeli, hogy a
kockázatitőkealap-kezelők megfelelnek-e az e rendeletben meghatározott egységes
követelményeknek. Ezért az a minősített kockázatitőkealap-kezelő, aki az
alapjait az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés alatt kívánja forgalmazni,
köteles értesíteni szándékáról a székhelye szerinti tagállam illetékes
hatóságát. Az illetékes hatóságnak nyilvántartásba kell vennie a
kockázatitőkealap‑kezelőt, ha valamennyi szükséges információ benyújtásra
került, és megfelelő intézkedések biztosítják az e rendelet követelményeinek
való megfelelést. A nyilvántartás az Európai Unió egész területén érvényes.
(21)
Az e rendeletben megállapított egységes
kritériumoknak való megfelelés hatékony felügyeletének biztosítása érdekében a
rendeletben meg kell állapítani annak szabályait, hogy mely körülmények
fennállása esetén kell frissíteni a székhely szerinti tagállam illetékes
hatóságához benyújtott adatokat.
(22)
Az e rendeletben foglalt követelmények hatékony
ellenőrzése érdekében rendelkezni kell az illetékes felügyeleti hatóságok
közötti, határokon átnyúló értesítési eljárásról, amelyet a kockázatitőke-alapok
kezelőinek a székhelyük szerinti tagállamban történt nyilvántartásba vétele
indít el.
(23)
Annak érdekében, hogy a minősített
kockázatitőke-alapok forgalmazásának feltételei az Európai Unió egész területén
átláthatók legyenek, az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) számára elő
kell írni egy olyan központi adatbázis működtetését, amely tartalmazza az e
rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett valamennyi minősített
kockázatitőke-alapot.
(24)
Az e rendeletben foglalt egységes kritériumoknak
való megfelelés hatékony ellenőrzése érdekében a rendelet felsorolja azokat a
felügyeleti jogköröket, amelyekkel az illetékes hatóságoknak rendelkezniük
kell.
(25)
A megfelelő végrehajtás érdekében a rendeletben szankciókat
kell előírni arra az esetre, ha megsértik a rendelet fő előírásait, azaz a
portfólió összetételére, az elfogadható befektetők személyazonosságát érintő
biztosítékokra, valamint az „európai kockázatitőke-alap” megnevezésnek a
nyilvántartásba vett kockázatitőkealap-kezelők általi kizárólagos használatára
vonatkozó szabályokat. El kell rendelni, hogy e legfontosabb előírások
megsértése az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés használatának
megtiltását, és a kockázatitőkealap-kezelőnek a nyilvántartásból való törlését
vonja maga után.
(26)
A székhely szerinti és a fogadó tagállamnak,
valamint az EÉPH-nak információcserét kell folytatnia a felügyeleti
információkra vonatkozóan.
(27)
Az e rendeletben szabályozott egységes
kritériumoknak való megfelelés felügyeletével megbízott szervek közötti
hatékony szabályozói együttműködés megköveteli, hogy valamennyi érintett
nemzeti hatóságra és az Európai Értékpapír-piaci Hatóságra (EÉPH) magas szintű
szakmai titoktartási kötelezettség legyen érvényben.
(28)
A pénzügyi szolgáltatások terén alkalmazott
technikai standardoknak Európai Unió-szerte következetes harmonizációt és magas
szintű felügyeletet kell biztosítaniuk. Hatékony és helyénvaló megoldás lenne
az EÉPH-t mint magas szintű szakértelemmel rendelkező szervet megbízni olyan –
a Bizottsághoz benyújtandó – végrehajtás-technikai standard-tervezetek
kidolgozásával, amelyek nem igényelnek szakpolitikai döntéseket.
(29)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az
Európai Unió működéséről szóló szerződés 291. cikke szerinti végrehajtási
aktusok révén, valamint az európai felügyeleti hatóság (Európai
Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról
és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010.
november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[16] 15. cikkével összhangban
végrehajtás-technikai standardokat fogadjon el. Az EÉPH-t meg kell bízni a 15.
cikk szerinti bejelentési eljárás formájára és módszerére vonatkozó
végrehajtás-technikai standard-tervezetek kidolgozásával.
(30)
Az e rendeletben meghatározott követelmények
pontosítása érdekében – az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikke
értelmében – át kell ruházni a Bizottságra a jogi aktusok elfogadására irányuló
hatáskört az e rendeletben említett küszöbérték számítása és ellenőrzése
céljára használandó módszerek meghatározása, valamint a
kockázatitőkealap-kezelők által kerülendő összeférhetetlenségi helyzetek
típusainak meghatározása és az ezzel összefüggésben teendő lépések
tekintetében. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során
megfelelő konzultációkat folytasson, szakértői szinten is.
(31)
A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi
aktusok előkészítése és kidolgozása során biztosítania kell, hogy a megfelelő
dokumentumokat egyidejűleg, kellő időben és megfelelő módon eljuttassák az
Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.
(32)
E rendeletet a hatályba lépésének napját követően
legkésőbb négy éven belül – a kockázatitőke-piac változásainak figyelembe
vétele céljából – felül kell vizsgálni. A felülvizsgálat eredménye alapján a
Bizottság jelentést nyújt be – szükség esetén a megfelelő módosítási javaslatok
kíséretében – az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(33)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető
jogokat és betartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert
elveket, beleértve a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való
jogot (7. cikk) és a vállalkozás szabadságát (16. cikk).
(34)
A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az
egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október
24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17] az irányadó a személyes
adatoknak az e rendelettel összefüggésben a tagállamokban végzett, a tagállamok
illetékes hatóságai, különösen a tagállamokban kijelölt független közjogi
hatóságok felügyelete alatt történő feldolgozására vonatkozóan. A személyes
adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében
az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000.
december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[18] az irányadó a személyes
adatoknak az e rendelet keretében az EÉPH által és az európai adatvédelmi
biztos felügyelete alatt végzett feldolgozására vonatkozóan.
(35)
Ez a rendelet nem érinti az állami támogatási
szabályok minősített kockázatitőke-alapokra történő alkalmazását.
(36)
E rendelet célkitűzését, nevezetesen a minősített
kockázatitőke-alapok forgalmazására vonatkozó egységes követelmények
alkalmazását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani. Az Unió ezért
az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének
megfelelően intézkedéseket hozhat. Az említett a cikkben meghatározott
arányosság elvének megfelelően ez a rendelet egyszerű nyilvántartási rendszert
ír elő a kockázatitőkealap-kezelők számára, ezáltal teljes mértékben figyelembe
veszi az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés használatával kapcsolatos
biztonság és megbízhatóság, valamint a kockázatitőke-piac hatékony működése és
annak különböző szereplőit érintő költségek közötti egyensúly szükségességét. Ilyen
módon e rendelet nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges mértéket.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Ez a rendelet egységes követelményeket határoz
meg az „európai kockázatitőke-alap” megnevezés alatt működő kollektív
befektetési vállalkozásokra vonatkozóan, valamint meghatározza az ilyen
elnevezés alatt működő kollektív befektetési vállalkozásoknak az Unióban
folytatott forgalmazási tevékenységére vonatkozó feltételeket, így hozzájárul a
belső piac zavartalan működéséhez. A rendelet egységes szabályokat állapít meg
a minősített kockázatitőke-alapoknak az elfogadható befektetők számára
Unió-szerte történő forgalmazására, a minősített kockázatitőke-alapok
portfólió-összetételére, a minősített kockázatitőke-alapok által alkalmazható
befektetési eszközökre és technikákra, valamint az Unió-szerte minősített
kockázatitőke-alapokat forgalmazó kockázatitőkealap-kezelők szervezeti
felépítésére, üzletvitelére és átláthatóságára vonatkozóan.
2. cikk
1.
Ez a rendelet a 3. cikk b) pontja szerinti
kollektív befektetési vállalkozások olyan alapkezelőire alkalmazandó, akiknek
székhelye az Európai Unióban található, és a 2011/61/EK irányelv 3. cikke (3)
bekezdésének a) pontjával összhangban a székhelyük szerinti tagállam illetékes
hatóságainál bejegyzéskötelesek, feltéve, hogy olyan minősített
kockázatitőkealap-portfóliókat kezelnek, amelyek összesített eszközértéke nem
haladja meg az 500 millió EUR küszöbértéket, vagy– azokban a tagállamokban,
ahol nem az euró a hivatalos pénznem – e küszöbértéknek ezen rendelet hatályba
lépése napján nemzeti valutában kifejezett egyenértékét.
2.
Az (1) bekezdésben említett küszöbérték
számításakor a kollektív befektetési vállalkozások nem minősített
kockázatitőke-alapokat kezelő alapkezelőinek nem kell figyelembe venniük az
ezekben az egyéb alapokban kezelt eszközöket.
3.
A Bizottság jogosult a 23. cikknek megfelelően az e
cikk (1) bekezdésében említett küszöbérték számítási módját meghatározó és a
küszöbértéknek való megfelelés folyamatos ellenőrzésére vonatkozó,
felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat elfogadni.
3. cikk
E rendelet alkalmazásában a következő
fogalommeghatározások alkalmazandók:
a)      „minősített kockázatitőke-alap”: olyan
kollektív befektetési vállalkozás, amely összesített tőke-hozzájárulásainak és
le nem hívott tőkéjének legalább 70%-át minősített befektetésekbe helyezi ki;
b)      „kollektív befektetési vállalkozás”:
olyan vállalkozás, amely több befektetőtől gyűjt tőkét azzal a céllal, hogy azt
meghatározott befektetési politikának megfelelően ezen befektetők hasznára
befektesse, és a 2009/65/EK irányelv 5. cikke alapján nem engedélyköteles;
c)      „minősített befektetés”: olyan sajáttőke-
vagy kvázi-sajáttőke-eszköz, amelyet
i.        minősített portfólióvállalkozás
bocsátott ki, és a minősített kockázatitőke-alap közvetlenül a minősített
portfólióvállalkozástól szerzi meg, vagy
ii.       minősített portfólióvállalkozás
bocsátott ki a minősített portfólióvállalkozás által kibocsátott,
tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírért cserébe; vagy
iii.      olyan vállalkozás bocsátott ki,
amelynek a minősített portfólióvállalkozás többségi tulajdonú leányvállalata,
és amelyet a minősített kockázatitőke-alap a minősített portfólióvállalkozás
által kibocsátott, tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírért cserébe szerzett
meg;
d)      „minősített portfólióvállalkozás” olyan
vállalkozás, amelyet a minősített kockázatitőke-alap által eszközölt befektetés
idején nem jegyeztek a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14) pontja
szerinti szabályozott piacon, az alkalmazottainak létszáma nem éri el a 250
főt, továbbá az éves árbevétele nem haladja meg az 50 millió EUR-t, vagy az
éves mérlegfőösszege nem haladja meg a 43 millió EUR-t, és önmaga nem kollektív
befektetési vállalkozás;
e)      „sajáttőke”: tulajdonosi részesedés egy
vállalkozásban, megjelenési formáját tekintve részvény vagy a minősített
portfólióvállalkozás tőkéjében való, a befektetők számára kibocsátott
részesedés más formája;
f)       „kvázi-sajáttőke”: olyan eszköz,
amelynek hozama elsősorban a minősített portfólióvállalkozás nyereségétől vagy
veszteségétől függ, és amely nemfizetéssel szemben nincs biztosítva;
g)      „forgalmazás”: valamely
kockázatitőkealap-kezelő kezdeményezésére vagy annak nevében az általa kezelt
valamelyik kockázatitőke-alap befektetési jegyeire vagy részvényeire vonatkozó
közvetlen vagy közvetett ajánlattétel az Unióban lakóhellyel vagy létesítő
okirat szerinti székhellyel rendelkező befektetők számára, vagy az említett
befektetési jegyek, illetve részvények ilyen befektetők részére történő kibocsátása;
h)      „lehívható tőke”: olyan
kötelezettségvállalás, amelynek alapján az érintett személy köteles részesedést
szerezni a kockázatitőke-alapban vagy tőkehozzájárulást teljesíteni a
kockázatitőke-alap részére;
i)       „kockázatitőkealap-kezelő”: olyan jogi személy,
amelynek alaptevékenysége legalább egy minősített kockázatitőke-alap kezelése;
j)       „székhely szerinti tagállam”: az a
tagállam, amelyben a kockázatitőke-alap kezelőjének alapítási helye vagy
létesítő okirat szerinti székhelye van;
k)      „fogadó tagállam”: az – a székhely
szerint tagállamtól eltérő – tagállam, amelyben a kockázatitőke-alap kezelője e
rendelettel összhangban minősített kockázatitőke-alapokat forgalmaz;
l)       „illetékes hatóság”: az a nemzeti
hatóság, amelyet a székhely szerinti tagállam törvényben vagy rendeletben
kijelöl arra a feladatra, hogy a 2. cikk (1) bekezdésében említett kollektív
befektetési vállalkozások alapkezelőinek nyilvántartását vezesse.
II. FEJEZET
AZ „EURÓPAI KOCKÁZATITŐKE-ALAP” MEGNEVEZÉS HASZNÁLATÁNANK FELTÉTELEI
4. cikk
Azok a kockázatitőkealap-kezelők, amelyek
megfelelnek az e fejezetben meghatározott követelményeknek, jogosultak az
„európai kockázatitőke-alap” megnevezés használatára a minősített
kockázatitőke-alapok Európai Unióban történő forgalmazásakor.
5. cikk
1.
A kockázatitőkealap-kezelő biztosítja azt, hogy a
minősített befektetésektől eltérő eszközökbe történő befektetés esetén az alap
összesített tőke-hozzájárulásainak és le nem hívott tőkéjének legfeljebb 30%-át
fektetik a minősített befektetésektől eltérő eszközökbe. A rövid távú
pénzeszközöket és pénzeszköz-egyenértékeseket nem kell figyelembe venni e
határérték számításánál.
2.
A kockázatitőkealap-kezelő a minősített
kockázatitőke-alap szintjén nem vesz fel kölcsönt, nem bocsát ki hitelviszonyt
megtestesítő értékpapírt, nem vállal garanciát, és nem alkalmaz olyan módszert,
amely akár pénz- vagy értékpapírkölcsönök, akár származékos pozíciók felvétele
útján vagy bármely más módon növelné az alap kockázatát.
3.
A (2) bekezdésben megállapított tilalom nem
vonatkozik a 120 naptári napot meg nem haladó, nem meghosszabbítható
határidejű, a lehívható tőkének a befektetőktől történt lehívása és annak
beérkezése közötti likviditásfenntartás érdekében történő kölcsönfelvételre.
6. cikk
A kockázatitőkealap-kezelők a minősített
kockázatitőke-alap befektetési jegyeit és részvényeit kizárólag olyan
befektetők részére forgalmazzák, amelyek a 2004/39/EK irányelv II.
mellékletének I. szakasza szerinti szakmai ügyfeleknek minősülnek, vagy amelyek
a 2004/39/EK irányelv II. mellékletének II. szakaszával összhangban, kérésre,
szakmai ügyfélként kezelhetők, vagy egyéb befektetők részére, amennyiben:
a)      az egyéb befektetők legalább 100 000
EUR befektetésére vállalnak kötelezettséget;
b)      az egyéb befektetők írásban, a
befektetési kötelezettségvállalásról megkötendő szerződéstől független
dokumentumban kijelentik, hogy tudatában vannak a tervezett
kötelezettségvállalással vagy befektetéssel járó kockázatnak;
c)      a kockázatitőke alap kezelője értékeli a
befektető szakértelmét, tapasztalatát és ismereteit annak feltételezése nélkül,
hogy a befektető rendelkezik a 2004/39/EK irányelv II. mellékletének I.
szakaszában felsorolt ügyfelek piaci ismereteivel és tapasztalatával;
d)      a kockázatitőke-alap kezelője a tervezett
kötelezettségvállalás vagy befektetés tekintetében a szükséges mértékben meg
van győződve arról, hogy a befektető képes saját befektetési döntéseit meghozni
és megérteni a fennálló kockázatokat, valamint arról, hogy az ilyen jellegű
kötelezettségvállalás megfelelő az adott befektető számára;
e)      a kockázatitőke-alap kezelője írásban
megerősíti, hogy a c) pontban említett értékelést elvégezte és a d) pontban
foglalt feltételek teljesülnek.
7. cikk
A kockázatitőke-alap kezelője az általa kezelt
minősített kockázatitőke-alappal kapcsolatban:
a)      kellő szaktudással, gondossággal és
figyelemmel jár el tevékenységeinek gyakorlása során;
b)      megfelelő szabályozási elveket és
eljárásokat alkalmaz a befektetők és a jogosult portfólióvállalkozások érdekeit
érintő, várhatóan felmerülő jogellenes gyakorlatok megakadályozására;
c)      üzleti tevékenységét úgy végzi, hogy a
lehető legnagyobb mértékben előmozdítja az általa kezelt minősített
kockázatitőke-alapok és az ilyen alapokba befektetők érdekeit, valamint a piac
integritását;
d)      a minősített portfólióvállalkozásokba
történő befektetések kiválasztása és folyamatos ellenőrzése során nagyfokú
gondossággal jár el;
e)      megfelelő szaktudással és ismeretekkel
rendelkezik arról a minősített portfólióvállalkozásról, amelybe befektet.
8. cikk
1.
A kockázatitőkealap-kezelő köteles felismerni és
megakadályozni az összeférhetetlenségi helyzeteket, illetve amennyiben az
összeférhetetlenség nem kerülhető el, úgy köteles azt kezelni és nyomon
követni, valamint a (4) bekezdésnek megfelelően nyilvánosságra hozni annak megakadályozása
céljából, hogy az összeférhetetlenségi helyzet hátrányosan befolyásolja a
minősített kockázatitőke-alapok és az azokba befektetők érdekeit, továbbá annak
biztosítása érdekében, hogy az általa menedzselt minősített
kockázatitőke-alapokat méltányosan kezeljék;
2.
A kockázatitőkealap-kezelő különösen az alábbiak
között esetleg felmerülő összeférhetetlenségi helyzeteket veszi figyelembe:
a)      kockázatitőkealap-kezelők, a
kockázatitőkealap-kezelői tevékenységét ténylegesen ellátó személyek, a
kockázatitőkealap-kezelő felett közvetlenül vagy közvetetten ellenőrzést
gyakorló vagy a kockázatitőkealap-kezelő által közvetlenül vagy közvetetten
ellenőrzött alkalmazott vagy egyéb személy, valamint a
kockázatitőkealap-kezelők által kezelt minősített kockázatitőke-alap, vagy az
azokba befektetők;
b)      a minősített kockázatitőke-alap vagy az
abba befektetők, valamint valamely egyéb, ugyanazon kockázatitőkealap-kezelő
által kezelt minősített kockázatitőke-alap, vagy az abba befektetők.
3.
A kockázatitőkealap-kezelők hatékony szervezeti és
adminisztratív megoldásokkal biztosítják, hogy megfeleljenek az (1) és (2)
bekezdésben meghatározott követelményeknek.
4.
Az összeférhetetlenségi helyzetet azokban az
esetekben kell az (1) bekezdés szerint nyilvánosságra hozni, amikor a kockázatitőkealap-kezelő
által az összeférhetetlenség felismerésére, megelőzésére, kezelésére és nyomon
követésére alkalmazott szervezeti megoldások nem elegendőek ahhoz, hogy kellő
megbízhatósággal garantálják a befektetők érdeksérelme kockázatának elkerülését.
A kockázatitőke-alap kezelőjének – mielőtt a befektetők nevében üzleti
tevékenységet végezne – világosan fel kell tárnia a befektetők előtt az
összeférhetetlenség általános jellemzőit vagy forrását.
5.
A Bizottság a 23. cikkben foglaltakkal összhangban
jogosult az alábbiakat meghatározó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
elfogadására:
a)      az e cikk (2) bekezdésében említett
összeférhetetlenség típusai;
b)      a kockázatitőkealap-kezelőktől elvárható,
az összeférhetetlenség felismerésére, megelőzésére, kezelésére, nyomon
követésére és nyilvánosságra hozatalára irányuló struktúrák, szervezeti és
adminisztratív eljárások tekintetében megteendő lépések.
9. cikk
A kockázatitőkealap-kezelőknek mindenkor
rendelkezniük kell elegendő saját forrással, valamint a minősített
kockázatitőke-alapok megfelelő kezeléséhez szükséges, megfelelő és kielégítő
emberi és technikai erőforrással.
10. cikk
Az eszközök értékelésére vonatkozó szabályokat
a minősített kockázatitőke-alap alapító dokumentumaiban kell meghatározni.
11. cikk
1.
A kockázatitőke-alap kezelője az általa kezelt
valamennyi minősített kockázatitőke-alapról éves beszámolót nyújt be a székhely
szerinti tagállam illetékes hatóságához a pénzügyi év végétől számított 6
hónapon belül. A beszámoló ismerteti a minősített kockázatitőke-alap
portfólió-összetételét és az eltelt évben folytatott tevékenységét. A beszámoló
tartalmazza a minősített kockázatitőke-alap auditált pénzügyi elszámolásait. A
beszámolót a mindenkori beszámolási standardoknak, valamint a
kockázatitőkealap-kezelő és a befektetők közötti megállapodásoknak megfelelően
kell elkészíteni. A kockázatitőkealap-kezelő a beszámolót a befektetők kérésére
a befektetők rendelkezésére bocsátja. A kockázatitőke-alapkezelők és a
befektetők a nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban egyéb megállapodásokat is
köthetnek egymással.
2.
Amennyiben a kockázatitőkealap-kezelőnek a
2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[19] összhangban a minősített
kockázatitőke-alapról éves pénzügyi beszámolót kell közzétennie, úgy az e cikk
(1) bekezdésében említett információk külön vagy az éves pénzügyi beszámoló
kiegészítéseként is rendelkezésre bocsáthatók.
12. cikk
1.
A kockázatitőkealap-kezelő a befektetőket a
befektetési döntéseik meghozatala előtt legalább az alábbiakról tájékoztatja:
a)      a kockázatitőkealap-kezelő, valamint a
vele a minősített kockázatitőke-alapok kezelésével kapcsolatban szerződésben
álló bármely egyéb szolgáltató kiléte, valamint e szereplők feladatainak
ismertetése;
b)      a minősített kockázatitőke-alap
befektetési stratégiájának és céljainak leírása, beleértve a minősített
portfólióvállalkozások típusainak és minden egyéb olyan eszköz leírását,
amelyekbe a minősített kockázatitőke-alap befektethet, valamint az alkalmazható
befektetési technikák és az érvényes befektetési korlátozások ismertetését;
c)      a minősített kockázatitőke-alap kockázati
profiljának ismertetése, és minden olyan kockázat leírása, amely azokhoz az
eszközökhöz kapcsolódik, amelyekbe az alap befektethet, vagy azokhoz a
technikákhoz köthető, amelyeket az alap alkalmazhat;
d)      a minősített kockázatitőke-alap
értékelési eljárásának, valamint az eszközértékelés árazási módszerének
leírása, beleértve a minősített portfólióvállalkozások értékelésére szolgáló
módszereket;
e)      a kockázatitőkealap-kezelőt illető díj
kiszámítási módszerének ismertetése;
f)       a befektetőkre közvetlenül vagy
közvetetten terhelendő minden díj, illeték és költség, valamint ezek
legmagasabb összegének meghatározása;
g)      amennyiben rendelkezésre áll, a
minősített kockázatitőke-alap korábbi teljesítménye;
h)      azoknak az eljárásoknak a leírása,
amelyekkel a minősített kockázatitőke-alap megváltoztathatja befektetési
stratégiáját, befektetési politikáját, vagy mindkettőt.
2.
Amennyiben a minősített kockázatitőke-alapnak a
2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[20] vagy a nemzeti joggal
összhangban a minősített kockázatitőke-alapról tájékoztatót kell közzétennie,
úgy az e cikk (1) bekezdésében említett információk külön vagy a tájékoztató
részeként is rendelkezésre bocsáthatók.
III. FEJEZET
FELÜGYELET, IGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS
13. cikk
1.
Azok a kockázatitőkealap-kezelők, amelyek az
„európai kockázatitőke-alap” megnevezés használata mellett kívánják minősített
kockázatitőke-alapjaikat forgalmazni, tájékoztatják e szándékukról a székhelyük
szerinti tagállam illetékes hatóságát, és közlik az alábbi adatokat:
a)      a minősített kockázatitőke-alapok
kezelését ténylegesen végző személyek adatai;
b)      azoknak a minősített
kockázatitőke-alapoknak a megnevezése, amelyek befektetési jegyeit vagy
részvényeit forgalmazni kívánják, valamint az alapok befektetési stratégiája;
c)      információk a II. fejezet szerinti
követelményeknek való megfelelés érdekében tett intézkedésekről;
d)      azoknak a tagállamoknak a felsorolása,
amelyekben a kockázatitőkealap-kezelő forgalmazni kívánja az egyes minősített
kockázatitőke-alapokat;
2.
A székhely szerinti tagállam illetékes hatósága
csak akkor veszi nyilvántartásba a kockázatitőke-alap kezelőjét, ha
meggyőződött az alábbiakról:
a)      az (1) bekezdésben előírt adatok
hiánytalanul beérkeztek, és
b)      az (1) bekezdés c) pontjával összhangban
bejelentett intézkedésekkel biztosítható a II. fejezet követelményeinek való
megfelelés.
3.
A nyilvántartásba vétel az Unió egész területén
érvényes, és jogosulttá teszi a kockázatitőkealap-kezelőt arra, hogy Európai
Unió-szerte „európai kockázatitőke-alap” megnevezésű minősített
kockázatitőke-alapokat forgalmazzon.
14. cikk
A kockázatitőke-alapkezelő köteles
tájékoztatni a székhelye szerinti tagállam illetékes hatóságát, amennyiben:
a)      új minősített kockázatitőke-alapot kíván
forgalmazni;
b)      már létező minősített
kockázatitőke-alapot kíván forgalmazni a 13. cikk (1) bekezdésének d) pontjában
említett felsorolásban nem szereplő tagállamban.
15. cikk
1.
A székhely szerinti tagállam illetékes hatósága a
kockázatitőkealap-kezelő nyilvántartásba vétele után a nyilvántartás
megtörténtéről haladéktalanul értesíti a 13. cikk (1) bekezdésének d) pontja
szerinti tagállamokat és az EÉPH-t.
2.
A 13. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti
fogadó tagállamok a 13. cikk szerint nyilvántartásba vett
kockázatitőkealap-kezelővel szemben nem írhatnak elő semmiféle követelményt
vagy adminisztratív eljárást a minősített kockázatitőke-alapok forgalmazásával
kapcsolatban, továbbá nem köthetik a forgalmazást előzetes jóváhagyáshoz.
3.
E cikk egységes alkalmazásának biztosítása
érdekében az EÉPH az értesítés formáját meghatározó végrehajtás-technikai
standard-tervezeteket dolgoz ki.
4.
Az EÉPH az említett végrehajtás-technikai
standard-tervezeteket [dátum beszúrása]-ig benyújtja a Bizottsághoz.
5.
A Bizottság felhatalmazást kap az e cikk 3.
bekezdésében említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU
rendelet 15. cikkében meghatározott eljárással összhangban történő
elfogadására.
16. cikk
Az EÉPH az interneten keresztül nyilvánosan
hozzáférhető központi adatbázist tart fenn, amely tartalmazza az Unióban az e
rendelettel összhangban nyilvántartásba vett valamennyi
kockázatitőkealap-kezelőt.
17. cikk
A székhely szerinti tagállam illetékes
hatósága felügyeli az e rendeletben meghatározott követelményeknek való
megfelelést.
18. cikk
Az illetékes hatóságok – a nemzeti joggal
összhangban – rendelkeznek a feladataik ellátásához szükséges valamennyi
felügyeleti és vizsgálati hatáskörrel. Az illetékes hatóságok különösen az
alábbi hatáskörökkel rendelkeznek:
a)      betekintési joguk van minden
dokumentumba, függetlenül azok formájától, azokról másolatot kérhetnek vagy
készíthetnek;
b)      haladéktalan adatközlésre szólíthatják
fel a kockázatitőkealap-kezelőt;
c)      bárkitől tájékoztatást kérhetnek a
kockázatitőkealap-kezelő vagy a minősített kockázatitőke-alap tevékenységéről;
d)      helyszíni ellenőrzést végezhetnek
előzetes bejelentéssel vagy előzetes bejelentés nélkül;
e)      felszólíthatják a kockázatitőke-alap
kezelőjét az e rendelet előírásainak betartására, és arra, hogy tartózkodjon
minden olyan magatartás megismétlésétől, amely e rendelet előírásainak
megszegését jelentheti.
19. cikk
1.
A tagállamok megállapítják az e rendelet
előírásainak megsértése esetén alkalmazandó adminisztratív intézkedésekre és
szankciókra vonatkozó szabályokat, és meghoznak minden szükséges rendelkezést
azok végrehajtása érdekében. Az intézkedések és szankciók hatékonyak, arányosak
és visszatartó jellegűek.
2.
[e rendelet hatályba lépését követő 24 hónappal] a
tagállamok értesítik a Bizottságot és az EÉPH-t az (1) bekezdésben említett
szabályokról. A tagállamok az említett szabályok későbbi módosításairól
haladéktalanul értesítik a Bizottságot és az EÉPH-t.
20. cikk
1.
A székhely szerinti tagállam illetékes hatósága
meghozza a (2) bekezdésben említett megfelelő intézkedéseket, amennyiben a
kockázatitőkealap-kezelő:
a)      nem tesz eleget a portfólió-összetételre
vonatkozó követelményeknek és ezzel megszegi az 5. cikkben foglaltakat;
b)      a minősített kockázatitőke-alapot nem
elfogadható befektetők részére forgalmazza és ezzel megszegi a 6. cikkben
foglaltakat;
c)      elmulasztja a székhely szerinti tagállam
illetékes hatóságánál történő nyilvántartásba vételt és ezzel megszegi a 13.
cikk előírásait.
2.
Az (1) bekezdésben említett esetekben a székhely
szerinti tagállam illetékes hatósága szükség szerint a következő intézkedéseket
teszi meg:
a)      megtiltja a kockázatitőkealap-kezelő
által kezelt egy vagy több, minősített kockázatitőke-alap „európai
kockázatitőke-alap” megnevezéssel történő forgalmazását;
b)      törli a kockázatitőkealap-kezelőt a
nyilvántartásból.
3.
A székhely szerinti tagállam illetékes hatósága
tájékoztatja a 13. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti fogadó tagállamok
illetékes hatóságait a kockázatitőkealap-kezelőnek a nyilvántartásból történő, az
e cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti törléséről.
4.
A minősített kockázatitőke-alapoknak az Európai
Unióban „európai kockázatitőke-alap” megnevezés alatti forgalmazási joga
azonnali hatállyal megszűnik az illetékes hatóság (2) bekezdés a) vagy b) pontja
szerinti döntésének napján.
21. cikk
1.
Az illetékes hatóságok és az EÉPH együttműködik
egymással minden olyan esetben, amikor az az e rendelet szerinti feladataik
elvégzéséhez szükséges.
2.
Az illetékes hatóságok és az EÉPH kicserélnek
egymással minden olyan információt és dokumentumot, amely az e rendelet
előírásai megszegésének megállapításához és a kötelességszegések orvoslásához
szükséges.
22. cikk
1.
Minden olyan személyre, aki az illetékes
hatóságoknál vagy az EÉPH-nál dolgozik vagy korábban dolgozott, valamint az
illetékes hatóságok által megbízott könyvvizsgálókra és szakértőkre egyaránt
vonatkozik a szakmai titoktartás kötelezettsége. Ezek a személyek semmilyen, a
feladataik ellátása során szerzett bizalmas információt nem tárhatnak fel más
személy vagy hatóság számára, kivéve, ha az összefoglaló vagy összesítő
formában történik, úgy, hogy a kockázatitőke‑alapkezelőket és minősített
kockázatitőke-alapokat ne lehessen egyenként azonosítani, a büntetőjog hatálya
alá tartozó esetek és az e rendelettel kapcsolatos eljárások kivételével.
2.
A tagállamok illetékes hatóságai és az EÉPH
információcserét folytathatnak az e rendelettel vagy egyéb, a
kockázatitőkealap-kezelőkre és a minősített kockázatitőke-alapokra alkalmazandó
uniós joggal összhangban.
3.
Ha az illetékes hatóságok vagy az EÉPH bizalmas
adatokat kap a (2) bekezdésben foglaltak alapján, akkor ezeket az adatokat
kizárólag a feladataik ellátása során, és csak az igazgatási és bírósági
eljárások céljára használhatják.
IV. FEJEZET
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
23. cikk
1.
A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek
mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
2.
A Bizottság e rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében
és 8. cikkének (5) bekezdésében említett felhatalmazása e rendelet hatályba
lépésének napjától számított négy évre szól. A Bizottság legkésőbb kilenc
hónappal a négy éves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról.
Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács legkésőbb három hónappal az egyes
időtartamok vége előtt nem ellenzi a meghosszabbítást, akkor a felhatalmazás
hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
3.
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja a 2. cikk (3) bekezdésében és a 8. cikk (5) bekezdésében
említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban
meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában
történő kihirdetését követő napon, vagy a határozatban megjelölt későbbi
időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő,
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
4.
A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi
aktusról, annak elfogadását követően, haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az
Európai Parlamentet és a Tanácsot.
5.
A 2. cikk (3) bekezdése vagy a 8. cikk (5)
bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor
lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról történt
értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem
emel ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejáratát megelőzően
mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy
nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez
az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
24. cikk
1.
A Bizottság e rendeletet legkésőbb annak hatályba
lépése napjától számított négy év elteltével felülvizsgálja. A felülvizsgálat
tartalmazza a rendeletben előírt szabályok működésének és az alkalmazásuk során
szerzett tapasztalatok általános felmérését, többek között a következőket:
a)      milyen széles körben használták a
kockázatitőke-alapok kezelői az „európai kockázatitőke-alap” megnevezést a
különböző tagállamokban akár a tagállamon belül, akár a határokon átívelő
módon;
b)      a rendelet hatálya, beleértve az 500
millió EUR összegű küszöbértéket.
2.
A Bizottság az EÉPH-val folytatott konzultációt
követően – adott esetben a vonatkozó jogalkotási javaslattal együtt – jelentést
nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
25. cikk
Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba. A rendeletet
2013. július 22-től kell alkalmazni, a 2. cikk (3) bekezdésének és a 8. cikk
(5) bekezdésének kivételével, amelyek az e rendelet hatálybalépésének dátumával
kezdődően alkalmazandók.
Ez a
rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi
tagállamban.
Kelt Brüsszelben, … -án/-én.
az Európai Parlament részéről                      a
Tanács részéről
Elnök                                                             Elnök
[1]               Az Európai Központi Bank
legfrissebb felmérése szerint az eurózónába tartozó vizsgált kis- és
középvállalkozások több mint 50%-a számolt be arról, hogy a bankok által
alkalmazott kamatlábak növekednek, továbbá a bankok szigorúbb feltételekkel
adnak hitelt a kis- és középvállalkozásoknak.
[2]               Az Európai Központi Bank legutóbbi, 2010
szeptembere és 2011 februárja között az Európai Bizottsággal közösen végzett,
az eurózónában működő kis- és középvállalkozások finanszírozáshoz jutásáról
szóló felmérése szerint a vizsgált kis- és középvállalkozások 15%-a a
finanszírozáshoz jutást nevezte meg a legsúlyosabb problémának, és ez a helyzet
nem változott a korábban végzett felmérésekhez képest. http://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/other/accesstofinancesmallmediumsizedenterprises201104en.pdf?b704f6b228e071bea9507d7569412805
[3]               Forrás: Az
Európai Kockázati és Magántőke Egyesület (European Private Equity and Venture
Capital Association, EVCA) 2011-es becslése.
[4]               http://ec.europa.eu/europe2020/index_hu.htm,
2010. március 3., és ugyancsak elismerve az Innovatív Unió keretében, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0546:FIN:HU:PDF#page=2
2010. október 6.
[5]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0206:FIN:HU:PDF
2011. április 13
[6]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0669:FIN:HU:PDF
[7]               A kockázati
tőke három finanszírozási formában működik: (i) üzleti angyalok nem hivatalos
befektetése, (ii) vállalkozási tőke és (iii) kis- és középvállalkozásokra és
nagy növekedési potenciállal rendelkező vállalkozásokra szakosodott
részvénypiacok.
[8]               A kockázatitőke-befektetés
cselekvési terve, 2003. évi zárójelentés: http://ec.europa.eu/internal_market/securities/riskcapital/index_en.htm
[9]               http://ec.europa.eu/internal_market/investment/venture_capital_en.htm
[10]             HL C …, …, …. o.
[11]             HL C …, …, …. o.
[12]             HL C …, …, …. o.
[13]             HL L 302., 2009.11.17, 32. o.
[14]             HL L 174., 2011. július 1., 1. o.
[15]             HL L 145., 2004. április 30., 1. o.
[16]             HL L 331., 2010.12.15, 84. o.
[17]             HL L 281., 1995. november 23., 31. o.
[18]             HL L 8., 2001.1.12, 1. o.
[19]             HL L 390., 2004.12.31, 38. o.
[20]             HL L 345., 2003.12.31, 64. o.