Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0183

Javaslat: a Tanács határozata a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről szóló 2007/250/EK tanácsi határozat módosításáról (csak az angol nyelvű szöveg hiteles)  /* COM/2009/0183 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 21.4.2009COM(2009) 183 véglegesJavaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről szóló 2007/250/EK tanácsi határozat módosításáról(csak az angol nyelvű szöveg hiteles)(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. A JAVASLAT HÁTTEREA közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban: héa-irányelv) 395. cikke értelmében a Tanács a Bizottság javaslata alapján, egyhangúlag eljárva bármelyik tagállamot felhatalmazhatja arra, hogy az említett irányelvben foglaltaktól eltérő különös intézkedéseket alkalmazzon a hozzáadottérték-adó (héa) beszedésének egyszerűsítésére vagy az adócsalás és adókikerülés egyes típusainak megakadályozására.A Bizottság Főtitkárságán 2008. július 28-án iktatott levelében az Egyesült Királyság a korábban a 2007. április 16-i 2007/250/EK tanácsi határozattal[2] engedélyezett eltérő intézkedés meghosszabbítását kérelmezte.A héa-irányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2009. március 17-én kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot az Egyesült Királyság kérelméről. A Bizottság 2009. március 20-én kelt levelében értesítette az Egyesült Királyságot arról, hogy birtokában van a kérelem alábbiak szerinti elbírálásához szükséges valamennyi információnak.A 2007/250/EK tanácsi határozat 2009. április 30-ig fordított adózási mechanizmus alkalmazását engedélyezte az Egyesült Királyság részére mobiltelefonok és integrált áramkörű eszközök értékesítésének egyes esetei tekintetében, feltéve, hogy az adóalap 5 000 angol font vagy ennél több volt. Ennek alapján az az adóalany vált a termékértékesítés után a héa megfizetésére kötelezett személlyé, akinek részére a terméket értékesítették. Ennek következtében az eladó – amennyiben a vevő héa szempontjából adóalanynak minősült – nem számított fel héa-t a vevőnek. A vevő, amennyiben teljes adólevonási joggal rendelkezett, egyszerre vallotta be és vonta le a termékértékesítést terhelő héa-t; így nem került sor tényleges héa-fizetésre a kincstár részére. Így ténylegesen a nem adóalany vevők részére értékesítő kiskereskedő fizette meg a kincstárnak a héa teljes összegét. Ez az állapot eltért az általános, megosztott héa-fizetési rendszertől, amelynek keretében a láncban minden (levonási joggal rendelkező) adóalany a héa teljes összegének azon részét fizeti meg a kincstár részére, amely a vevőtől kapott héa összege és az eladónak fizetett héa összege közötti különbségnek felel meg.Ezt az eltérést az Egyesült Királyság az olyan eladók által elkövetett adócsalás elleni küzdelem céljából kérte, akik az általános rendszerben héa-t számolnak fel, majd eltűnnek anélkül, hogy az esedékes héa-t megfizetnék, azonban a levonásra jogosító érvényes számlát adnak a vevőnek. Ebből a közösségen belüli, „eltűnő kereskedő” útján elkövetett csalás (Missing Trader Intra-Community fraud, MTIC) alakult ki, amely a héa-rendszer azon jellemzőjével élt vissza, amelynek alapján a feladási tagállamban adómentes a másik tagállamban adóalany vevők részére történő termékértékesítés, sőt, ún. körhintacsalás is kialakult, amelynek során a termékek többször is köröznek az egyes tagállamok között.Ezekre az előzményekre tekintettel és e probléma Egyesült Királyságban mutatkozó történeti súlyosságának igazolása után engedélyezték az eltérést a fordított adózási eljárás alkalmazására, 5 000 angol fontos értékhatár megállapításával és a csalással leginkább érintett, korlátozott számú termék vonatkozásában, megkísérelve ezzel a lehetséges eltűnő kereskedők csalási lehetőségeinek kiküszöbölését, mivel így héa nem kerül felszámításra.Az eltérést azonban, amely meghatározott típusú adókijátszás vagy csalás megelőzésére irányult, és amely a megfeleléssel kapcsolatos további terhekhez vezetett, számos feltételhez kötötték és csak rövid időtartamra engedélyezték, mivel a 2007/250/EK tanácsi határozat (8) preambulumbekezdése szerint nem volt biztossággal megállapítható, hogy az intézkedés célkitűzései megvalósulnak-e.Felmerült a kérdés, az intézkedés nem jár-e olyan hatással a csalásra, hogy az más termékek vagy a kiskereskedelmi szint felé tolódik el. E tekintetben a tanácsi határozat megfelelő ellenőrzési és jelentéstételi kötelezettségek bevezetésére kötelezte az Egyesült Királyságot annak érdekében, hogy rendelkezésre álljanak a szükséges információk, valamint kötelezte arra, hogy tájékoztassa a Bizottságot ezekről a különös intézkedésekről, valamint az eltérés működésének megfigyeléséről és átfogó értékeléséről. Emellett kétségek álltak fenn a tekintetben, nem jár-e olyan hatással az intézkedés, hogy a csalás más tagállamokba helyeződik át, vagyis az intézkedésnek a belső piacon a héa-rendszer működésére gyakorolt hatását illetően. Ezt a hatást megfelelő módon értékelni kellett.Ezzel összefüggésben az Egyesült Királyságnak 2009. március 31-ig az érintett intézkedések működésének átfogó értékeléséről is jelentést kellett benyújtania a Bizottsághoz, különös tekintettel az intézkedések hatékonyságára és az adókijátszás más termékek vagy a kiskereskedelmi szint felé való eltolódásának bármilyen jelére.Az Egyesült Királyság az eltérés meghosszabbítása iránti kérelme benyújtásakor azonban nem volt abban a helyzetben, hogy a szükséges információkkal és indoklással tudott volna szolgálni, így különösen nem tudta megjelölni, hogy az eltérés az érintett termékek tekintetében milyen mértékben járulhatott hozzá az eltűnő kereskedő típusú vagy a körhintacsalások csökkenéséhez. Valójában az ilyen csalások számának jelentős csökkenése már a fordított adózás bevezetése előtt megfigyelhető volt. A kiskereskedelmi ágazatra vagy más tagállamra történő eltolódás érdemi értékelése mindeddig szintén hiányzik, ugyanakkor nem vitatott, hogy az Egyesült Királyság számára 2009. március 31-ét tűzték ki a jelentés benyújtásának határidejeként. A Bizottság véleménye szerint a jelentést valamennyi tagállam számára hozzáférhetővé kell tenni.Az Egyesült Királyság arra hivatkozott, több időre lenne szükség, hogy – a héa-rendszert a csalás elleni küzdelem érdekében módosító esetleges intézkedésekről szóló bizottsági közleményben[3] már kifejtett elméleti érveken túlmenően – jobban tudja értékelni az intézkedés sikerességét az eltűnő kereskedő típusú és a körhintacsalások elleni küzdelemben. Az Egyesült Királyság nem javasolt olyan értékelési szempontokat, amelyek alátámasztanák ezt az állítást. Meg kell jegyezni azonban, hogy az előző eltérésre vonatkozó eredeti javaslatában[4] a Bizottság az eltérés befejező időpontjaként 2009. december 31-ét javasolta, a Tanács azonban – mivel esetleges negatív hatása miatt le kívánta rövidíteni az eltérés alkalmazási idejét – végül egyhangúlag 2009. április 30-át fogadta el befejező időpontként.Annak érdekében, hogy végső lehetőséget biztosítson az Egyesült Királyságnak arra, hogy jobban meg tudja indokolni a jelenlegi eltérés meghosszabbítására vonatkozó kérelmét, a Bizottság meg kívánta ismételni eredeti javaslatát, vagyis az intézkedés 2009. december 31-ig történő meghosszabbítását javasolta volna. A 2009. március 10-i Gazdasági és Pénzügyi Tanács azonban politikai megegyezésre jutott arról, hogy a jelenlegi eltérést még az év végénél is későbbi időpontig hosszabbítja meg, és végül két éves, 2011. április 30-ig terjedő hosszabbításról állapodtak meg.Ez a meghosszabbítás nem tekinthető úgy, hogy az az intézkedés bármely további meghosszabbításához alapul szolgálna, mivel az intézkedés idővel így szinte állandóvá válna. A Bizottság azonban kész megvizsgálni egy kísérleti projekt engedélyezésének lehetőségét, amelynek keretében a héa-irányelv ilyen módosítására irányuló jogalkotási javaslat alapján bármely érdekelt tagállam – így az Egyesült Királyság is – hasonlóképpen célzott módon alkalmazhatná a fordított adózási mechanizmust. Az intézkedés hatásainak bizonytalanságára, valamint arra tekintettel, hogy az a héa-rendszer egyik alapelvétől – a megosztott megfizetéstől – való eltérést jelent, a héa-rendszert a csalás elleni küzdelem érdekében módosító lehetséges intézkedésekről szóló bizottsági közleményben[5] foglalt elvekkel összhangban középtávon az egyetlen lehetőségnek az tűnik, hogy külön jogalapot teremtsünk e kísérleti projekt számára. Előre meghatározott értékelési szempontokkal egy ilyen kísérleti projekt biztosíthatná az egyes ágazatokra célzottan alkalmazott fordított adózás hasznosságának és arányosságának mindeddig hiányzó értékelését. Mindazonáltal a közelgő európai parlamenti választásokra tekintettel 2009 vége előtt nem lehetne ilyen javaslatot elfogadtatni a Tanácsban, ami az intézkedés alkalmazása tekintetében joghézaghoz vezethetne az Egyesült Királyságban. Ezek a nagyon kivételes ténybeli körülmények további indokot szolgáltatnak a határidő 2011. április 30-ig történő meghosszabbításához, kivéve, ha a fent említett irányelvre vonatkozó javaslatot korábban elfogadják.2. KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLATKonzultációra vagy külső szakértők bevonására nem volt szükség.A 2007/250/EK tanácsi határozat meghosszabbításának célja a héa-csalás és -kijátszás megakadályozása, és pozitív hatással lehet a héa-bevételekre az Egyesült Királyságban. Az eltérés előző alkalmazási időszaka alatt azonban az Egyesült Királyság nem tudta egyértelműen igazolni, hogy az eltérés következtében az ilyen csalások megszűntek vagy ritkábbak lettek. A rövid időre történő meghosszabbítás lehetővé teszi a meghosszabbítás iránti kérelem megfelelő indokolását.3. A JAVASLAT JOGI ELEMEIA határozat a héa-irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről szóló 2007/250/EK tanácsi határozatot módosítja a fordított adózási mechanizmusnak a mobiltelefonok és integrált áramkörű eszközök belföldi értékesítésében való alkalmazása tekintetében.E határozat alapja a héa-irányelv 395. cikke.A határozat tárgya engedély megadása egy tagállam számára annak saját kérelmére, és nem jelent semminemű kötelezettséget.A szigorú időbeli korlátozásra tekintettel a különleges intézkedés a kitűzött céllal arányosnak tűnik.A héa-irányelv 395. cikke értelmében a hozzáadottérték-adóra vonatkozó közös szabályoktól kizárólag abban az esetben lehet eltérni, ha arra a Tanács a Bizottság javaslata alapján egyhangúlag felhatalmazást ad. A Tanács határozata az egyetlen megfelelő eszköz, mivel címzettje egy adott tagállam is lehet.4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOKA javaslatnak nincsenek a közösségi költségvetést érintő negatív vonzatai.5. KIEGÉSZÍTő INFORMÁCIÓKA javaslat a 2007/250/EK tanácsi határozatban foglalt megszüntetésre vonatkozó rendelkezést módosítja.Javaslat:A TANÁCS HATÁROZATAa közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről szóló 2007/250/EK tanácsi határozat módosításáról(csak az angol nyelvű szöveg hiteles)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvre[6] és különösen annak 395. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára[7],mivel:(1) Az Egyesült Királyság a Bizottság Főtitkársága által 2008. július 28-án iktatott levelében engedélyt kért arra, hogy továbbra is alkalmazhassa a 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől – az adóhatósággal szemben a hozzáadottérték-adó (héa) megfizetésére kötelezett személy tekintetében – eltérő, és korábban a 2007. április 16-i 2007/250/EK tanácsi határozattal[8] engedélyezett különös intézkedést.(2) A 2006/112/EK irányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2009. március 17-én kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot az Egyesült Királyság kérelméről. A Bizottság 2009. március 20-én kelt levelében értesítette az Egyesült Királyságot arról, hogy birtokában van a kérelem elbírálásához szükségesnek ítélt valamennyi információnak.(3) A 2006/112/EK irányelv 193. cikke alapján a hozzáadottérték-adó megfizetésére kötelezett személy az árukat értékesítő adóalany. A jelenlegi eltérő intézkedés lehetővé tette az Egyesült Királyság számára, hogy meghatározott feltételek mellett fordított adózási mechanizmust alkalmazzon, amelynek következtében a mobiltelefonok és integrált áramkörű eszközök értékesítésének egyes eseteiben a héa megfizetéséért való felelősség átszállt arra az adóalanyra, akinek részére a termékértékesítés történt, feltéve, hogy a termékértékesítésre vonatkozó adóalap 5 000 angol font vagy ennél több volt.(4) Az eltérő intézkedés célja az volt, hogy az adókijátszás egyes agresszív formáit kezelje, különösen az ún. „körhintacsalásokat”, amelyek keretében a termékeket többször is értékesítik anélkül, hogy a héa-t az adóhatóságoknak befizetnék, a vevőknek azonban a héa levonására jogosító érvényes számlát adnak. A fordított adózás alkalmazása, amelynek alapján a vevő ténylegesen nem fizetne héa-t az eladó részére, kiküszöbölné az adókijátszás e formájára való lehetőséget.(5) Mivel az eltérésre vonatkozó javaslat előterjesztésének időpontjában nem lehetett megállapítani, hogy a célkitűzések megvalósulnak és nem alakul ki negatív hatás, csupán rövid időszakot engedélyeztek az eltérés alkalmazására. Ezzel összefüggésben az Egyesült Királyság még nem állapította meg, hogy a jelenlegi rendszer ténylegesen lehetővé tette-e az adókijátszás e formáinak megelőzését. Emellett az Egyesült Királyságnak nehézségei vannak az intézkedés működésének átfogó értékelésére vonatkozó kötelezettség teljesítését illetően, nevezetesen az adókijátszás más termékek vagy a kiskereskedelmi szint felé történő esetleges eltolódása, valamint az intézkedés által a belső piac működésére gyakorolt hatás tekintetében.(6) A Bizottság megérti, hogy az Egyesült Királyság még nincs abban a helyzetben, hogy a szükséges információkat be tudná nyújtani, és hogy több időre van szüksége ahhoz, hogy az eredeti eltérés meghosszabbítása iránti kérelmét megfelelően indokolni tudja.(7) A 2007/250/EK tanácsi határozatra vonatkozó eredeti javaslatában[9] a Bizottság az eltérés lejárati idejeként 2009. december 31-ét javasolta, amelyet a Tanács 2009. április 30-ára módosított, így a Bizottság számára elfogadható az intézkedés ezen időpontig történő meghosszabbítása. A 2009. március 10-i Gazdasági és Pénzügyi Tanács azonban megállapodott arról, hogy az Egyesült Királyság számára engedélyezett eltérést két évre kell meghosszabbítani.(8) A héa-csalásnak az Egyesült Királyságban mutatkozó nyilvánvaló súlyosságára tekintettel, amelyet az Egyesült Királyság eredeti kérelmével benyújtott információk is alátámasztanak, az intézkedés arányos marad, mivel meghosszabbítása ésszerű időtartamra korlátozódik, és nem képezi alapját egy általánosított fordított adózási rendszerre irányuló intézkedésnek, valamint nem jelenti ezen eltérés tartósabb alkalmazásának kezdetét.(9) A héa-rendszert a csalás elleni küzdelem érdekében módosító lehetséges intézkedésekről szóló bizottsági közleményre[10] figyelemmel, valamint tekintettel arra, hogy a gyakorlatban az ilyen intézkedések között szerepelhet a 2006/112/EK irányelv módosítására vonatkozó olyan bizottsági javaslat, amely minden tagállam számára elérhető kísérleti projekt bevezetésére irányul, indokolt, hogy e határozat hatályát veszítse, ha az eltérés előre megállapított befejező időpontja előtt ilyen intézkedés lép hatályba.(10) Az eltérés nincs kedvezőtlen hatással a Közösség héa-ból származó saját forrásaira,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkA 2007/250/EK tanácsi határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:Ez a határozat 2011. április 30-án, vagy a 2006/112/EK irányelv azon módosítása hatályba lépésének napján hatályát veszti, amely az ilyen intézkedést kísérleti projekt formájában engedélyezi.2. cikkEnnek a határozatnak Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága a címzettje.Kelt Brüsszelben, …-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] HL L 347., 2006.12.11., 1. o.[2] HL L 109., 2007.4.26., 42. o.[3] COM(2008) 109 végleges, 2008.2.22.[4] COM(2006) 555 végleges, 2006.9.28.[5] COM(2008) 109 végleges, 2008.2.22.[6] HL L 347., 2006.12.11., 1. o.[7] HL C […]., […], […]. o.[8] HL L 109., 2007.4.26., 42. o.[9] COM (2006) 555 végleges, 2006.9.28.[10] COM(2008) 109 végleges, 2008.2.22.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.1.21.
            COM(2016) 17 final
            2016/0006(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodás megkötéséről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               2009-ben Új-Zéland jelezte, hogy szeretne jogilag kötelező erejű kapcsolatba lépni az Európai Unióval, és megkereste az Európai Bizottságot kormánya azon kérésével, mely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a kereskedelem előmozdítására összpontosító, az Európai Unióval kialakítandó vámügyi együttműködés létrehozására irányult.

               2013. július 22-én a Tanács felhatalmazta a Bizottságot az Új-Zélanddal kötendő, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodás (a továbbiakban: a megállapodás) megtárgyalására. A tárgyalások 2013 szeptemberében megkezdődtek Brüsszelben, zökkenőmentesen, erőforrás-hatékony módon, viszonylag rövid időn belül lezajlottak, és 2015 júniusában lezárultak. 2015. szeptember 23-án mindkét fél parafálta a megállapodást Brüsszelben. A megállapodást XXX-án/-én írták alá Brüsszelben. A megállapodásról konzultáció folyt az Európai Parlamenttel, amely egyetértését adta annak megkötéséhez.

               Az Új-Zélanddal kötendő megállapodás jogalapot fog létrehozni a vámügyek terén a csalás ellen nyújtott kölcsönös adminisztratív segítségnyújtást is magában foglaló közvetlen és strukturált együttműködéshez egy olyan kereskedelmi partnerrel, amely befolyással bír a nemzetközi vámügyi színtéren (nevezetesen a Vámigazgatások Világszervezetében) és a csendes-óceáni térségben.

               A megállapodás általános célkitűzése a vámügyekben történő együttműködés és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtás kialakítása és fokozása Új-Zélanddal; különösképpen egy olyan együttműködési keret jogalapjának megteremtése, amely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a jogszerű kereskedelem megkönnyítésére irányul, továbbá lehetővé teszi az információcserét a vámjogszabályok pontos alkalmazásának biztosítása, valamint a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzése, kivizsgálása és az ilyen cselekmények elleni küzdelem érdekében.

               A megállapodás alapot teremt ahhoz, hogy a felek a jövőben indokolt esetben továbbfejlesszék a vámügyi együttműködést, például az egymásnak megfelelő kereskedelmi partnerségi programok (az EU-ban engedélyezett gazdálkodók) kölcsönös elismerésén keresztül.

               Az Európai Unió már kötött hasonló vámügyi együttműködési megállapodásokat az Amerikai Egyesült Államokkal, Kínával, Japánnal, Koreával, Indiával, Kanadával és Hongkonggal.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               A Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 207. cikke alapján, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával, fogadjon el a megállapodástervezet megkötésére vonatkozó határozatot.

               A javaslat a közös kereskedelempolitika területéhez, vagyis az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               A tagállamokkal való konzultációra a Tanács vámunió-munkacsoportja keretében került sor.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést érintő költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

                  Létrejön egy vámügyi együttműködési vegyes bizottság, amely a két fél vámhatóságainak és más illetékes hatóságainak képviselőiből fog állni. E bizottság biztosítja a megállapodás megfelelő működését és végrehajtását, valamint megvizsgál minden, annak alkalmazása kapcsán felmerülő kérdést.

               2016/0006 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodás megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               tekintettel az Európai Parlament egyetértésére
                  1
               ,

               mivel:

               (1)A (dátum)-i XXX tanácsi határozattal összhangban az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodást – feltételezve annak későbbi megkötését – XXX-án/-én aláírták.

               (2)Az Európai Uniónak és Új-Zélandnak meg kell teremtenie egy olyan együttműködési keret jogalapját, amely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a jogszerű kereskedelem megkönnyítésére irányul, továbbá lehetővé teszi az információcserét a vámjogszabályok pontos alkalmazásának biztosítása, valamint a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzése, kivizsgálása és az ilyen cselekmények elleni küzdelem érdekében.

               (3)A megállapodást az Európai Unió nevében jóvá kell hagyni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács az Unió nevében jóváhagyja az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodást.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A Tanács elnöke kijelöli azt a személyt, aki jogosult a megállapodás 21. cikkének (1) bekezdésében meghatározott értesítésnek az Európai Unió nevében történő megtételére annak kifejezésére, hogy az Európai Unió a megállapodást magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL C , ,  o.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.1.21.
            COM(2016) 17 final
            MELLÉKLET
            Megállapodás az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról
            a következőhöz:
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATAa vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               MELLÉKLET

               Megállapodás az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról

               a következőhöz:

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

                  a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ (a továbbiakban: az Unió) és ÚJ-ZÉLAND (a továbbiakban: a Szerződő Felek)

               FIGYELEMBE VÉVE az Új-Zéland és az Unió közötti kereskedelmi kapcsolatok fontosságát és a Szerződő Felek azon óhaját, hogy mindkét fél előnyére hozzájáruljanak e kapcsolatok harmonikus fejlődéséhez;

               FELISMERVE, hogy e cél elérése érdekében vállalniuk kell a vámügyi együttműködés fejlesztését;

               FIGYELEMMEL a Szerződő Felek közötti, vámeljárásokkal kapcsolatos vámügyi együttműködés fejlődésére;

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy a vámjogszabályokat sértő cselekmények mindkét szerződő fél gazdasági, pénzügyi és kereskedelmi érdekeit károsítják, és felismerve annak fontosságát, hogy biztosítani kell a vámok és egyéb díjak pontos megállapítását;

               MEGGYŐZŐDVE arról, hogy az ilyen cselekmények elleni fellépés a vámhatóságok közötti együttműködés révén hatékonyabbá tehető;

               FELISMERVE a vámhatóságok jelentős szerepét és a vámeljárások fontosságát a kereskedelem megkönnyítésének és az állampolgárok védelmének előmozdításában;

               AZZAL A CÉLLAL, hogy keretet alakítsanak ki az együttműködés erősítésére a vámügyi eljárások további egyszerűsítése és harmonizációja, valamint a vonatkozó nemzetközi kezdeményezések tekintetében való közös fellépés előmozdítása érdekében, ideértve a kereskedelmi eljárások egyszerűsítését és az ellátási lánc biztonságának fokozását is;

               FELISMERVE a WTO keretében megtárgyalt, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó megállapodás jelentőségét, és hangsúlyozva elfogadásának és hatékony végrehajtásának fontosságát;

               TÁMASZKODVA a Vámigazgatások Világszervezete (a továbbiakban: WCO) által létrehozott globális kereskedelembiztonsági és -könnyítő szabvány-keretrendszer (SAFE-keretrendszer) alapelemeire;

               TEKINTETTEL ARRA, hogy a vámügyi intézkedések, illetve a szellemitulajdon-jogok megsértése elleni küzdelem iránt mindkét szerződő fél nagyfokú elkötelezettséget tanúsít;

               TEKINTETTEL a Szerződő Felek által már elfogadott vagy alkalmazott nemzetközi egyezményekben előírt kötelezettségekre, valamint a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban: WTO) által felvállalt vámügyi tevékenységekre; valamint

               TEKINTETTEL a WCO releváns eszközeire, különösen az 1953. december 5-i Kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásra vonatkozó ajánlásokra (Recommendation concerning Mutual Administrative Assistance);

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN ÁLLAPODTAK MEG:

               I. CÍM

               ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

               1. cikk

               Fogalommeghatározások

               1. E megállapodás alkalmazásában:

               a)„vámjogszabályok”: az Unió vagy Új-Zéland valamennyi, az áruk behozatalát, kivitelét, továbbítását és bármely más vámeljárás alá helyezését szabályozó törvénye és rendelete, beleértve a tiltó, korlátozó és ellenőrző intézkedéseket, amelyeket a Szerződő Felek vámhatóságai a területükön bevezetnek, alkalmaznak vagy érvényesítenek;

               b)„a szerződő fél törvényei és rendeletei”, „az említett szerződő fél törvényei és rendeletei” és „az egyes szerződő felek törvényei és rendeletei” az adott körülmények között az Unióban, illetve adott esetben az Új-Zélandon alkalmazandó törvények és rendeletek;

               c)„vámhatóság”: az Unióban az Európai Unió Bizottságának (a továbbiakban: a Bizottság) vámügyekben illetékes szolgálatai és az Unió egyes tagállamainak vámhatóságai; valamint Új-Zélandban Új-Zéland vámigazgatási szolgálata;

               d)„megkereső hatóság”: a Szerződő Felek egyike által erre a célra kijelölt illetékes közigazgatási hatóság, amely e megállapodás alapján segítségnyújtás iránti megkeresést nyújt be;

               e)„megkeresett hatóság”: a Szerződő Felek egyike által erre a célra kijelölt hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóság, amely e megállapodás alapján a segítségnyújtás iránti megkeresést fogadja;

               f)„személy”: bármely olyan természetes vagy jogi személy, vagy bármely olyan, a Szerződő Felek törvényeinek és rendeleteinek megfelelően létrehozott vagy megszervezett, jogi személyiség nélküli jogalany, aki vagy amely áruk behozatalát, kivitelét vagy továbbítását végzi;

               g)„tájékoztatás”: adatok (a személyes adatokat is beleértve), okmányok, jelentések és egyéb közlemények, formájuktól függetlenül (elektronikus másolatukat is beleértve);

               h)„személyes adatok”: egy azonosított vagy azonosítható természetes személyre vonatkozó bármely információ; valamint

               i)„vámjogszabályokat sértő cselekmény”: a vámjogszabályok bármely megsértése vagy annak kísérlete.

               2. cikk

               Területi hatály

               1. E megállapodást egyrészről az Uniónak (a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK rendelet 3. cikke szerinti) vámterületén kell alkalmazni, másrészről Új-Zéland azon területén (Tokelau kivételével), ahol annak vámjogszabályai hatályosak.

               3. cikk

               Végrehajtás

               1. E megállapodást a Szerződő Felek törvényeivel és rendeleteivel – az adatvédelem területére vonatkozókat is beleértve – összhangban kell végrehajtani, a vámhatóságaik rendelkezésére álló erőforrások felhasználásával.

               2. Az Európai Unió és Új-Zéland vámhatóságai döntenek az e megállapodás végrehajtásához szükséges valamennyi gyakorlati rendelkezésről és intézkedésről.

               4. cikk

               A megállapodás viszonya az egyéb nemzetközi megállapodásokkal

               1. E megállapodás rendelkezései nem érintik a Szerződő Felek bármely más nemzetközi megállapodás alapján fennálló jogait és kötelezettségeit.

               2. Az (1) bekezdés rendelkezéseitől eltérve, e megállapodás rendelkezései elsőbbséget élveznek bármely, az Unió egyes tagállamai és Új-Zéland között megkötött vagy megköthető, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló kétoldalú megállapodás rendelkezéseivel szemben, amennyiben ez utóbbi kétoldalú megállapodások rendelkezései az e megállapodásban foglalt rendelkezésekkel összeegyeztethetetlenek.

               3. E megállapodás rendelkezései nem érintik az e megállapodás alapján megszerzett, az Unió számára esetlegesen jelentőséggel bíró információknak a Bizottság illetékes szolgálatai és az Unió tagállamainak vámhatóságai közötti közlésére irányadó uniós rendelkezéseket.

               II. CÍM

               VÁMÜGYI EGYÜTTMŰKÖDÉS

               5. cikk

               Az együttműködés alkalmazási köre

               1. Az e megállapodás szerinti együttműködés magában foglal minden, a vámjogszabályok alkalmazásával összefüggő területet.

               2. Az áruk jogszerű kereskedelmének és mozgásának megkönnyítése, a kereskedők megfelelésének erősítése, a polgárok védelme és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok érvényesítése céljából az Unió és Új-Zéland vámhatóságai együttműködnek a következők érdekében:

               a)a jogszerű kereskedelem védelme a jogi előírások hatékony érvényesítése és az azoknak való megfelelés révén;

               b)az ellátási lánc biztosítása az áruk Unió és Új-Zéland közötti biztonságos mozgásának megkönnyítése érdekében;

               c)az Unió és Új-Zéland lehető legnagyobb mértékű hozzájárulásának biztosítása a WCO, a WTO és más releváns nemzetközi szervezetek munkájához a vámtechnikák javításában, a vámeljárásokkal és a vámhatósági érvényesítéssel kapcsolatos problémák megoldásában és a kereskedelem megkönnyítésében; a gazdasági szereplőkre nehezedő felesleges terhek megszüntetésében; a magas megfelelési szintű szereplőkre vonatkozó könnyítések biztosításában; valamint a csalás és a tiltott vagy káros tevékenységek elleni biztosítékok kialakításában;

               d)azoknak a vámügyek és a kereskedelem területén alkalmazandó nemzetközi jogi eszközöknek és normáknak a végrehajtása, amelyeket a felek elfogadtak, ideértve a vámeljárások egyszerűsítéséről és összehangolásáról szóló (felülvizsgált) nemzetközi egyezmény, valamint a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerről szóló nemzetközi egyezmény lényegi elemeit is;

               e)a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló WTO-megállapodás végrehajtása annak hatálybalépése után;

               f)együttműködés az új vámeljárások kutatásában, fejlesztésében, tesztelésében és értékelésében, valamint a személyi állomány képzésében és cseréjében, továbbá a segítségnyújtásban;

               g)a vámjogszabályokra, azok végrehajtására és a vámeljárásokra vonatkozó információcsere, különösen a vámeljárások egyszerűsítése és modernizálása területén; valamint

               h)a behozatalra, a kivitelre és más vámeljárásokra vonatkozó, valamint az üzleti közösségnek nyújtott hatékony szolgáltatás biztosítását célzó közös kezdeményezések kidolgozása.

               6. cikk

               Az ellátási lánc biztonsága és a kockázatkezelés

               1. A Szerződő Felek a SAFE-keretrendszerrel összhangban együtt dolgoznak a nemzetközi kereskedelem ellátási láncának biztonságát és a lánc működésének előmozdítását érintő vámügyi aspektusokon. Különösen az alábbiakban működnek együtt:

               a)
                     a nemzetközi kereskedelem logisztikai láncának biztonságát érintő vámügyi aspektusok megerősítése, és egyúttal a jogszerű kereskedelem megkönnyítése;

               b)
                     minimumstandardok kialakítása – a megvalósíthatóság korlátain belül – a kockázatkezelési módszerek és a kapcsolódó követelmények és programok tekintetében;

               c)
                     adott esetben a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések, az ellátási lánc biztonsága és a kereskedelmi partnerségi programok – köztük a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló egyenértékű intézkedések – kölcsönös elismerésének bevezetése;

               d)
                     az ellátási lánc biztonságára és a kockázatkezelésre vonatkozó információk cseréje;

               e)
                     kapcsolattartó pontok kialakítása az ellátási lánc biztonságával és a kockázatkezeléssel kapcsolatos információcsere céljából;

               f)
                     megfelelő esetben információcsere-felület létrehozása, az áru érkezése előtti, illetve feladása előtti adatcserére kiterjedően is;

               g)
                     együttműködés olyan többoldalú fórumokon, amelyek alkalmasak az ellátási lánc biztonságával és a kockázatkezeléssel kapcsolatos kérdések felvetésére és megvitatására.

               III. CÍM

               KÖLCSÖNÖS ADMINISZTRATÍV SEGÍTSÉGNYÚJTÁS

               7. cikk

               A segítségnyújtás alkalmazási köre

               1. Az Unió és Új-Zéland vámhatóságai segítik egymást a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzésében, azonosításában, kivizsgálásában és visszaszorításában.

               2. Az e megállapodás szerinti segítségnyújtás nem sérti a Szerződő Feleknek a büntetőügyekben nyújtott kölcsönös igazgatási jogsegély tekintetében nemzetközi megállapodások vagy a saját törvényeik és rendeleteik alapján fennálló jogait és kötelezettségeit. A segítségnyújtás igazságügyi hatóság megkeresésére gyakorolt jogkörben szerzett információkra sem terjed ki.

               3. E megállapodás nem terjed ki a vámok, adók és bírságok behajtásában nyújtandó segítségnyújtásra.

               8. cikk

               Segítségnyújtás megkeresés alapján

               1. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság megad minden olyan releváns információt, amely lehetővé teszi a vámjogszabályok helyes alkalmazásának biztosítását, ideértve az olyan felderített vagy tervezett tevékenységekkel kapcsolatos információkat is, amelyek vámjogszabályokat sértő cselekménynek minősülnek vagy minősülhetnek.

               2. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság tájékoztatja azt a következőkről:

               a)
                     a Szerződő Felek egyikének területéről kivitt árukat megfelelően vitték-e be a másik fél területére, adott esetben ismertetve az árukra alkalmazott vámeljárást; valamint

               b)
                     a Szerződő Felek egyikének területére behozott árukat megfelelően vitték-e ki a másik fél területéről, adott esetben ismertetve az árukra alkalmazott vámeljárást.

               3. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság a rá vonatkozó törvények és rendeletek keretén belül megteszi a szükséges lépéseket, hogy biztosítsa az alábbiak különleges felügyeletét:

               a)
                     olyan személyek, akik tekintetében okkal feltételezhető, hogy vámjogszabályokat sértő cselekményekben vesznek vagy vettek részt;

               b)
                     olyan helyszínek, ahol olyan módon tároltak vagy tárolhatnak árukészleteket, amely alapján okkal feltételezhető, hogy ezeket az árukat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni;

               c)
                     olyan áruk, amelyeket olyan módon szállítanak vagy szállíthatnak, amely alapján okkal feltételezhető, hogy azokat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni; valamint

               d)
                     olyan szállítóeszközök, amelyeket oly módon használnak vagy használhatnak, hogy okkal feltételezhető, hogy azokat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni.

               9. cikk

               Önkéntes segítségnyújtás

               A Szerződő Felek, törvényeik és rendeleteik betartása mellett, saját kezdeményezésükre segítséget nyújtanak egymásnak, amennyiben ezt a vámjogszabályok megfelelő alkalmazásához szükségesnek tartják, különösen ha az alábbiakkal kapcsolatos információk birtokába jutnak:

               a)
                     olyan tevékenységek, amelyek a vámjogszabályokat sértő cselekményeknek minősülnek vagy minősülhetnek, és amelyek a másik szerződő fél érdeklődésére számot tarthatnak;

               b)
                     vámjogszabályokat sértő cselekmények során alkalmazott új eszközök és módszerek;

               c)
                     vámjogszabályokat sértő cselekményekben közismerten érintett áruk;

               d)
                     olyan személyek, akik tekintetében okkal feltételezhető, hogy vámjogszabályokat sértő cselekményekben vesznek vagy vettek részt; valamint

               e)
                     olyan szállítóeszközök, amelyek tekintetében okkal feltételezhető hogy azokat vámjogszabályokat sértő műveletekben használták vagy használhatják.

               10. cikk

               Kézbesítés, értesítés

               1. A megkereső hatóság kérelme alapján a megkeresett hatóság törvényeinek és rendeleteinek megfelelően minden szükséges intézkedést megtesz annak érdekében, hogy:

               a)
                     valamennyi olyan iratot kézbesítsen, vagy

               b)
                     valamennyi olyan határozatról értesítést küldjön a megkeresett hatóság joghatóságának területén lakó vagy letelepedett címzettnek, amelyet a megkereső hatóság hozott, és e megállapodás hatálya alá tartozik.

               2. A dokumentumok kézbesítésére vagy a határozatokról való értesítésre irányuló megkereséseket írásban kell benyújtani a megkeresett hatóság hivatalos nyelvén vagy az említett hatóság által elfogadott nyelven.

               11. cikk

               A segítségnyújtás iránti megkeresések formája és tartalma

               1. Az e megállapodásnak megfelelő megkereséseket írásban kell elkészíteni. A megkereséshez mellékelni kell azon iratokat, amelyek a kérés teljesítéséhez szükségesek. Ha a helyzet sürgőssége megkívánja, szóbeli megkeresés is elfogadható, de azt írásban haladéktalanul meg kell erősíteni.

               2. Az (1) bekezdés szerinti megkeresések a következő információkat tartalmazzák:

               a)
                     a megkereső hatóság megnevezése;

               b)
                     a kért intézkedés;

               c)
                     a megkeresés tárgya és oka;

               d)
                     az érintett törvények és rendeletek;

               e)
                     azoknak az áruknak vagy személyeknek a lehető legpontosabb és legátfogóbb megjelölése, amelyekre vagy akikre a vizsgálatok irányulnak; valamint

               f)
                     a már végrehajtott vizsgálatok releváns tényeinek összefoglalása.

               3. A megkeresést a megkeresett hatóság hivatalos nyelvén vagy egy általa elfogadott nyelven kell benyújtani. Ez a követelmény nem vonatkozik az (1) bekezdés szerint a megkereséshez csatolt okmányokra.

               4. Amennyiben a megkeresés nem felel meg a fentiekben meghatározott formai követelménynek, kérhető annak helyesbítése vagy kiegészítése; ez alatt az idő alatt biztosítási intézkedéseket lehet elrendelni.

               12. cikk

               A megkeresések teljesítése

               1. A segítségnyújtás iránti megkeresés teljesítése érdekében a megkeresett hatóság hatáskörében és a rendelkezésre álló erőforrásokkal úgy jár el haladéktalanul, mintha ezt saját felelősségére vagy ugyanazon szerződő fél más hatóságainak megkeresésére tenné, megadva a már rendelkezésre álló információkat, lefolytatva vagy lefolytattatva a szükséges vizsgálatokat. Ez a bekezdés bármely egyéb hatóságra is vonatkozik, amelyet e megállapodásnak megfelelően a megkeresett hatóság megkeres, amennyiben nem tud egyedül intézkedni.

               2. A segítségnyújtás iránti megkereséseket a megkeresett szerződő fél törvényeivel és rendeleteivel összhangban kell teljesíteni.

               3. Az egyik szerződő fél jogszerűen meghatalmazott tisztviselői – a másik szerződő fél beleegyezésével és az utóbbi által megállapított feltételeknek megfelelően – jelen lehetnek a megkeresett hatóság vagy az (1) bekezdésnek megfelelően bármely más érintett hatóság hivatalában azoknak a vámjogszabályokat sértő vagy esetlegesen sértő cselekménynek minősülő tevékenységekre vonatkozó információknak a megszerzése érdekében, amelyekre a megkereső hatóságnak e megállapodás alkalmazásában szüksége van.

               4. Az egyik szerződő fél jogszerűen meghatalmazott tisztviselői – a másik szerződő fél egyetértésével és az utóbbi által megállapított feltételeknek megfelelően – jelen lehetnek az utóbbi területén végrehajtott vizsgálatoknál.

               13. cikk

               Az információk közlésének formája

               1. A megkeresett hatóság az e megállapodás szerinti megkeresés alapján elvégzett vizsgálatok eredményét írásban közli a megkereső hatósággal, és mellékeli a lényeges dokumentumokat, a dokumentumok hiteles másolatát vagy egyéb adatokat.

               2. Az (1) bekezdés szerinti információkat számítógépes formában is lehet közölni.

               3. Az eredeti aktákat és iratokat csak kérelemre adják át, olyan esetekben, amikor a hiteles másolatok nem elegendőek. Az eredeti példányokat a lehető leghamarabb vissza kell küldeni a megkeresett hatóságnak.

               14. cikk

               A segítségnyújtási kötelezettség alóli kivételek

               1. Az e megállapodás hatálya alá eső bármilyen formájú segítségnyújtást vissza lehet utasítani vagy bizonyos feltételek, illetve követelmények teljesüléséhez lehet kötni olyan esetekben, amikor az egyik szerződő fél úgy véli, hogy az e megállapodás értelmében nyújtott segítség:

               a)
                     feltehetően sértené Új-Zéland vagy az Unió azon tagállamának szuverenitását, amelytől e megállapodás alapján segítséget kértek;

               b)
                     nagy valószínűséggel sértené a közrendet, a közbiztonságot vagy más alapvető érdekeket;

               c)
                     üzleti titkot vagy jogos üzleti érdekeket sért; vagy

               d)
                     összeegyeztethetetlen az alkalmazandó törvényekkel és rendeletekkel, ideértve többek között azokat, amelyek a magánélet vagy magánszemélyek pénzügyeinek és számláinak védelmére irányulnak.

               2. A megkeresett hatóság elhalaszthatja a segítségnyújtás iránti megkeresés teljesítését arra való hivatkozással, hogy az megzavar egy folyamatban lévő vizsgálatot, büntető- vagy más eljárást. Ilyen esetben a megkeresett hatóság konzultál a megkereső hatósággal annak meghatározása érdekében, hogy a megkeresett hatóság által szabott feltételek mellett nyújtható-e segítség.

               3. Ha a megkereső hatóság olyan segítséget kér, amelyet megkeresés esetén maga sem tudna teljesíteni, akkor megkeresésében erre a tényre felhívja a figyelmet. Ilyen esetben a megkeresett hatóság dönt arról, hogy miként válaszol a megkeresésre.

               4. Az (1) és (2) bekezdésekben említett esetekben a megkeresett hatóság határozatát és annak indokait a megkereső hatósággal indokolatlan késedelem nélkül közölni kell.

               15. cikk

               Szakértők és tanúk

               A megkeresett hatóság tisztviselője felhatalmazást kaphat arra, hogy az e megállapodás hatálya alá tartozó ügyekben – az adott felhatalmazás keretei között – szakértőként vagy tanúként megjelenjen a másik szerződő fél hatósága előtt, és a szükséges tárgyakat, dokumentumokat vagy azok bizalmas vagy hitelesített másolatait bemutassa. A megjelenésre vonatkozó kérelemnek pontosan meg kell jelölnie azt, hogy melyik hatóság előtt kell a tisztviselőnek megjelennie, milyen ügyben, milyen címen és milyen minőségben hallgatják meg a tisztviselőt.

               16. cikk

               A segítségnyújtás költségei

               1. A Szerződő Felek lemondanak az e megállapodás végrehajtásával kapcsolatban felmerülő költségek egymás számára történő megtérítésének igényéről, kivéve – adott esetben – a 15. cikk szerinti szakértők és tanúk megjelenésével kapcsolatban kifizetendő költségtérítést, valamint azoknak a tolmácsoknak és fordítóknak a díjazását, akik nem közalkalmazottak.

               IV. CÍM

               INFORMÁCIÓCSERE

               17. cikk

               Az információk bizalmas jellege és védelme

               1. Az e megállapodás értelmében nyújtott összes információ a Szerződő Felek területén alkalmazandó szabályoktól függően bizalmas vagy korlátozott jellegűként kezelendő.

               2. Egyik szerződő fél sem használhatja fel vagy hozhatja nyilvánosságra az e megállapodás alapján megszerzett információkat, kivéve e megállapodás céljaira, vagy az információt szolgáltató szerződő fél előzetes írásos hozzájárulásával, és azon fenntartások és korlátozások mellett, amelyeket az információt nyújtó szerződő fél esetlegesen előír. Mindazonáltal, ha valamelyik szerződő felet a saját törvényei és rendeletei az e megállapodás alapján megszerzett információk nyilvánosságra hozatalára köteleznek, erről értesíti az információt nyújtó szerződő felet, lehetőség szerint még az információk nyilvánosságra hozatala előtt.

               3. Az e megállapodás alapján közölt valamennyi információ esetében a biztonsági minősítési szint vagy a megkeresett hatóságtól érkező információhoz csatolt más kezelési megszorítások által előírt vagy annál magasabb szintű biztonságot és adatvédelmet kell nyújtani, hacsak a valamely szerződő fél törvényei és rendeletei értelmében az adott szerződő félre alkalmazandó követelmények, illetve kifejezett feltételek, megszorítások, korlátozások vagy kezelési utasítások nem követelnek meg nagyobb védelmet.

               4. Személyes adatok cseréjére csak akkor kerülhet sor, ha az azokat megkapó szerződő fél vállalja, hogy olyan védelmet biztosít az adatok számára, amelyet a másik, a személyes adatokat szolgáltató szerződő fél megfelelőnek ítél meg.

               5. Mindkét szerződő fél azokra a személyekre korlátozza az e megállapodás alapján kapott információkhoz hozzáférő személyek körét, akiknek mindenképpen ismerniük kell azok tartalmát.

               6. Mindkét szerződő fél elismert biztonsági mechanizmusok – például jelszavak, titkosítás vagy más, az adott információ biztonsági minősítési szintjének megfelelő, ésszerű biztosítékok– alkalmazásával zárolja, tárolja és továbbítja az e megállapodás alapján kapott információkat.

               7. Mindkét szerződő fél értesíti a másik felet az e megállapodás alapján kapott információkhoz való bármilyen véletlen vagy jogosulatlan hozzáférésről, azok véletlen vagy jogosulatlan felhasználásáról, közzétételéről, módosításáról vagy megsemmisítéséről, és részletes tájékoztatást nyújt a véletlen vagy jogosulatlan hozzáférés, felhasználás, közzététel, módosítás vagy megsemmisítés körülményeiről.

               8. Ha az e megállapodás alapján kapott információk véletlenszerűen módosításra vagy közzétételre kerültek, mindkét szerződő fél megtesz minden ésszerűen kivitelezhető intézkedést az információk helyreállítása érdekében; amennyiben a helyreállítás nem lehetséges, úgy pedig gondoskodnak a módosított vagy közzétett információk megsemmisítéséről.

               9. Mindkét szerződő fél kérheti a különösen érzékeny természetű információk kiegészítő védelem alá helyezését.

               10. Az információkat csak az e megállapodás végrehajtásához szükséges ideig lehet feldolgozni és megőrizni, és csak az egyes szerződő feleknek az állami nyilvántartások kezelésére és adatvédelmére vonatkozó követelményeivel összhangban. Mindkét szerződő fél biztosítja az e megállapodás alapján kapott információk szabályos, saját törvényei és rendeletei szerinti megsemmisítését.

               11. Az ebben a megállapodásban foglaltak nem zárják ki az e megállapodással összhangban beszerzett információk vagy dokumentumok bizonyítékként történő felhasználását vámjogszabályokat sértő cselekményekhez kapcsolódó eljárások vagy bíróság, illetve törvényszék előtti vádemelések során. Ezért a Szerződő Felek a jegyzőkönyvekben, jelentésekben és tanúvallomásokban, valamint a bírósági eljárások során és azon vádak esetében, amelyek bíróság, illetve törvényszék előtti vádemeléssel végződhetnek, bizonyítékként felhasználhatják az e megállapodás rendelkezéseinek megfelelően megszerzett információkat és megtekintett dokumentumokat. Az ilyen jellegű felhasználásról értesíteni kell azt a szerződő felet, amelyik az információkat szolgáltatta vagy a dokumentumokhoz való hozzáférést engedélyezte.

               V. CÍM

               ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

               18. cikk

               Címsorok

               E megállapodás címeinek és cikkeinek címsorai kizárólag a hivatkozás megkönnyítését szolgálják, és nem befolyásolják e megállapodás értelmezését.

               19. cikk

               Egyeztetés

               Az e megállapodás értelmezésével vagy végrehajtásával kapcsolatban felmerült valamennyi kérdést és vitát a Szerződő Felek egyeztetés útján rendezik, amely adott esetben a Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottság határozatával zárul.

               20. cikk

               Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottság

               1. Létrejön a Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottságot (a továbbiakban: vegyes bizottság), amely a Szerződő Felek vámhatóságainak és más illetékes hatóságainak képviselőiből áll. A vegyes bizottság közös megegyezéssel meghatározott helyen, időpontban és napirenddel ülésezik.

               2. A vegyes bizottság biztosítja e megállapodás megfelelő működését és végrehajtását, valamint megvizsgál minden, annak alkalmazása kapcsán felmerülő kérdést és vitát. Ennek során a vegyes bizottság többek között:

               a)
                     e megállapodás céljainak megfelelően meghoz a vámügyi együttműködéshez és segítségnyújtáshoz szükséges valamennyi intézkedést, különösen a következők révén:

               –annak megállapítása, hogy e megállapodás végrehajtása adott esetben a szabályok, illetve a jogi előírások milyen módosításait teszi szükségessé;

               –az információcserét szolgáló mechanizmusok fejlesztését célzó intézkedések azonosítása és kidolgozása;

               –a bevált módszerek azonosítása és kidolgozása, az előzetes elektronikus rakomány-információkra vonatkozó követelményeknek az érkező, induló és átmenő szállítmányokra vonatkozó nemzetközi szabványokkal való harmonizálására is kiterjedően;

               –kockázatelemzési standardok meghatározása és kidolgozása az Új-Zéland és az Unió területére behozott, ott átrakodott vagy azon átszállított magas kockázatú szállítmányok azonosításához szükséges információk tekintetében;

               –a kockázatértékelési standardok harmonizálására irányuló intézkedések meghatározása és kidolgozása;

               –minimális ellenőrzési standardok és az említett standardok teljesítésére alkalmas módszerek meghatározása;

               –az ellátási lánc biztonságának növelését és a jogszerű kereskedelmi árumozgás megkönnyítését szolgáló kereskedelmi partnerségi programok meglévő standardjainak fejlesztése és újak létrehozása; valamint

               –konkrét lépések meghatározása és megtétele a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések és a kereskedelmi partnerségi programok – köztük a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére szolgáló egyenértékű intézkedések – kölcsönös elismerése érdekében;

               b)
                     illetékes szervként lép fel az e megállapodás III. címének végrehajtásával kapcsolatban felmerülő kérdések kezelése tekintetében;

               c)
                     felhatalmazást kap arra, hogy e megállapodás alkalmazása érdekében határozatokat fogadjon el a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések és a kereskedelmi partnerségi programok területére vonatkozó – például az adatátvitellel vagy a közös megegyezés alapján nyújtott előnyökkel kapcsolatos – kérdésekben, valamint más, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére szolgáló intézkedéseket hozzon;

               d)
                     eszmecserét folytat a vámügyi együttműködés tárgykörében közös érdeklődésre számot tartó kérdésekről, ideértve a jövőbeli intézkedéseket és az ezekhez szükséges erőforrásokat; valamint

               e)
                     elfogadja saját eljárási szabályzatát.

               3. A vegyes bizottság megfelelő munkamódszereket vezet be – munkacsoportok kialakítását is beleértve – az e megállapodás végrehajtására irányuló tevékenységeinek támogatására.

               21. cikk

               Hatálybalépés és időtartam

               1. E megállapodás az azt a napot követő hónap első napján lép hatályba, amelyen a Szerződő Felek diplomáciai jegyzékváltás útján értesítették egymást az ehhez szükséges eljárások befejezéséről.

               2. E megállapodást a Szerződő Felek közös megegyezéssel, diplomáciai jegyzékváltás útján módosíthatják. A módosítások az (1) bekezdésben említettekkel azonos feltételek mellett lépnek hatályba, kivéve, ha a Szerződő Felek másként állapodnak meg.

               3. Bármelyik Szerződő Fél felmondhatja ezt a megállapodást a másik félnek átadott írásbeli értesítéssel. A szerződés felmondása a másik Szerződő Fél értesítésének napjától számított harmadik hónap elteltével lép hatályba. A megállapodás megszűnése előtt átvett segítségnyújtás iránti megkereséseket e megállapodás rendelkezéseivel összhangban kell teljesíteni.

               22. cikk

               Hiteles szövegek

               E megállapodás két-két eredeti példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák és szlovén nyelven, a szövegek mindegyike egyaránt hiteles. Az e megállapodás szövegei közötti eltérésekkel kapcsolatos kérdéseket a Felek a vegyes bizottság elé terjesztik.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.1.21.
            COM(2016) 9 final
            2016/0004(NLE)
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               2009-ben Új-Zéland jelezte, hogy szeretne jogilag kötelező erejű kapcsolatba lépni az Európai Unióval, és megkereste az Európai Bizottságot kormánya azon kérésével, mely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a kereskedelem előmozdítására összpontosító, az Európai Unióval kialakítandó vámügyi együttműködés létrehozására irányult.

               2013. július 22-én a Tanács felhatalmazta a Bizottságot az Új-Zélanddal kötendő, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodás (a továbbiakban: a megállapodás) megtárgyalására. A tárgyalások 2013 szeptemberében megkezdődtek Brüsszelben, zökkenőmentesen, erőforrás-hatékony módon, viszonylag rövid időn belül lezajlottak, és 2015 júniusában lezárultak. 2015. szeptember 23-án mindkét fél parafálta a megállapodást Brüsszelben.

               Az Új-Zélanddal kötendő megállapodás jogalapot fog létrehozni a vámügyek terén a csalás ellen nyújtott kölcsönös adminisztratív segítségnyújtást is magában foglaló közvetlen és strukturált együttműködéshez egy olyan kereskedelmi partnerrel, amely befolyással bír a nemzetközi vámügyi színtéren (nevezetesen a Vámigazgatások Világszervezetében) és a csendes-óceáni térségben.

               A megállapodás általános célkitűzése a vámügyekben történő együttműködés és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtás kialakítása és fokozása Új-Zélanddal; különösképpen egy olyan együttműködési keret jogalapjának megteremtése, amely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a jogszerű kereskedelem megkönnyítésére irányul, továbbá lehetővé teszi az információcserét a vámjogszabályok pontos alkalmazásának biztosítása, valamint a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzése, kivizsgálása és az ilyen cselekmények elleni küzdelem érdekében.

               A megállapodás alapot teremt ahhoz, hogy a felek a jövőben indokolt esetben továbbfejlesszék a vámügyi együttműködést, például az egymásnak megfelelő kereskedelmi partnerségi programok (az EU-ban engedélyezett gazdálkodók) kölcsönös elismerésén keresztül.

               Az Európai Unió már kötött hasonló vámügyi együttműködési megállapodásokat az Amerikai Egyesült Államokkal, Kínával, Japánnal, Koreával, Indiával, Kanadával és Hongkonggal.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               A Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 207. cikke alapján, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével, fogadjon el a megállapodástervezet aláírására vonatkozó határozatot.

               A javaslat a közös kereskedelempolitika területéhez, vagyis az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               A tagállamokkal való konzultációra a Tanács vámunió-munkacsoportja keretében került sor.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

               A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést érintő költségvetési vonzatai.

               5.EGYÉB ELEMEK

                  Létrejön egy vámügyi együttműködési vegyes bizottság, amely a két fél vámhatóságainak és más illetékes hatóságainak képviselőiből fog állni. E bizottság biztosítja a megállapodás megfelelő működését és végrehajtását, valamint megvizsgál minden, annak alkalmazása kapcsán felmerülő kérdést.

               2016/0004 (NLE)

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, összefüggésben annak 218. cikke (5) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

               mivel:

               (1)2013. július 22-én a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy tárgyalásokat kezdjen Új-Zélanddal az Európai Unió és Új-Zéland között kötendő, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodásról. A tárgyalások a megállapodás parafálásával sikeresen lezárultak.

               (2)Az Európai Uniónak és Új-Zélandnak meg kell teremtenie egy olyan együttműködési keret jogalapját, amely az ellátási lánc biztonságának megerősítésére és a jogszerű kereskedelem megkönnyítésére irányul, továbbá lehetővé teszi az információcserét a vámjogszabályok pontos alkalmazásának biztosítása, valamint a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzése, kivizsgálása és az ilyen cselekmények elleni küzdelem érdekében.

               (3)Következésképpen a megállapodást – feltételezve annak későbbi időpontban történő megkötését – az Európai Unió nevében alá kell írni,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács az Unió nevében jóváhagyja az Európai Unió és Új-Zéland között kötendő, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló megállapodás aláírását, feltételezve a megállapodás megkötését.

               A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.

               2. cikk

               A Tanács Főtitkársága – a megállapodás megkötésének feltételére figyelemmel – kibocsátja a megállapodás aláírására vonatkozó meghatalmazást a megállapodás főtárgyalója által kijelölt személy(ek) részére.

               3. cikk

               Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.1.21.
            COM(2016) 9 final
            MELLÉKLET
            Megállapodás az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról
            a következőhöz:
            Javaslat
            A TANÁCS HATÁROZATAa vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               MELLÉKLET

               Megállapodás az Európai Unió és Új-Zéland között a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról

               a következőhöz:

               Javaslat

               A TANÁCS HATÁROZATA

                  a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló, az Európai Unió és Új-Zéland közötti megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ (a továbbiakban: az Unió) és ÚJ-ZÉLAND (a továbbiakban: a Szerződő Felek)

               FIGYELEMBE VÉVE az Új-Zéland és az Unió közötti kereskedelmi kapcsolatok fontosságát és a Szerződő Felek azon óhaját, hogy mindkét fél előnyére hozzájáruljanak e kapcsolatok harmonikus fejlődéséhez;

               FELISMERVE, hogy e cél elérése érdekében vállalniuk kell a vámügyi együttműködés fejlesztését;

               FIGYELEMMEL a Szerződő Felek közötti, vámeljárásokkal kapcsolatos vámügyi együttműködés fejlődésére;

               FIGYELEMBE VÉVE, hogy a vámjogszabályokat sértő cselekmények mindkét szerződő fél gazdasági, pénzügyi és kereskedelmi érdekeit károsítják, és felismerve annak fontosságát, hogy biztosítani kell a vámok és egyéb díjak pontos megállapítását;

               MEGGYŐZŐDVE arról, hogy az ilyen cselekmények elleni fellépés a vámhatóságok közötti együttműködés révén hatékonyabbá tehető;

               FELISMERVE a vámhatóságok jelentős szerepét és a vámeljárások fontosságát a kereskedelem megkönnyítésének és az állampolgárok védelmének előmozdításában;

               AZZAL A CÉLLAL, hogy keretet alakítsanak ki az együttműködés erősítésére a vámügyi eljárások további egyszerűsítése és harmonizációja, valamint a vonatkozó nemzetközi kezdeményezések tekintetében való közös fellépés előmozdítása érdekében, ideértve a kereskedelmi eljárások egyszerűsítését és az ellátási lánc biztonságának fokozását is;

               FELISMERVE a WTO keretében megtárgyalt, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó megállapodás jelentőségét, és hangsúlyozva elfogadásának és hatékony végrehajtásának fontosságát;

               TÁMASZKODVA a Vámigazgatások Világszervezete (a továbbiakban: WCO) által létrehozott globális kereskedelembiztonsági és -könnyítő szabvány-keretrendszer (SAFE-keretrendszer) alapelemeire;

               TEKINTETTEL ARRA, hogy a vámügyi intézkedések, illetve a szellemitulajdon-jogok megsértése elleni küzdelem iránt mindkét szerződő fél nagyfokú elkötelezettséget tanúsít;

               TEKINTETTEL a Szerződő Felek által már elfogadott vagy alkalmazott nemzetközi egyezményekben előírt kötelezettségekre, valamint a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban: WTO) által felvállalt vámügyi tevékenységekre; valamint

               TEKINTETTEL a WCO releváns eszközeire, különösen az 1953. december 5-i Kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásra vonatkozó ajánlásokra (Recommendation concerning Mutual Administrative Assistance);

               A KÖVETKEZŐKÉPPEN ÁLLAPODTAK MEG:

               I. CÍM

               ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

               1. cikk

               Fogalommeghatározások

               1. E megállapodás alkalmazásában:

               a)„vámjogszabályok”: az Unió vagy Új-Zéland valamennyi, az áruk behozatalát, kivitelét, továbbítását és bármely más vámeljárás alá helyezését szabályozó törvénye és rendelete, beleértve a tiltó, korlátozó és ellenőrző intézkedéseket, amelyeket a Szerződő Felek vámhatóságai a területükön bevezetnek, alkalmaznak vagy érvényesítenek;

               b)„a szerződő fél törvényei és rendeletei”, „az említett szerződő fél törvényei és rendeletei” és „az egyes szerződő felek törvényei és rendeletei” az adott körülmények között az Unióban, illetve adott esetben az Új-Zélandon alkalmazandó törvények és rendeletek;

               c)„vámhatóság”: az Unióban az Európai Unió Bizottságának (a továbbiakban: a Bizottság) vámügyekben illetékes szolgálatai és az Unió egyes tagállamainak vámhatóságai; valamint Új-Zélandban Új-Zéland vámigazgatási szolgálata;

               d)„megkereső hatóság”: a Szerződő Felek egyike által erre a célra kijelölt illetékes közigazgatási hatóság, amely e megállapodás alapján segítségnyújtás iránti megkeresést nyújt be;

               e)„megkeresett hatóság”: a Szerződő Felek egyike által erre a célra kijelölt hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóság, amely e megállapodás alapján a segítségnyújtás iránti megkeresést fogadja;

               f)„személy”: bármely olyan természetes vagy jogi személy, vagy bármely olyan, a Szerződő Felek törvényeinek és rendeleteinek megfelelően létrehozott vagy megszervezett, jogi személyiség nélküli jogalany, aki vagy amely áruk behozatalát, kivitelét vagy továbbítását végzi;

               g)„tájékoztatás”: adatok (a személyes adatokat is beleértve), okmányok, jelentések és egyéb közlemények, formájuktól függetlenül (elektronikus másolatukat is beleértve);

               h)„személyes adatok”: egy azonosított vagy azonosítható természetes személyre vonatkozó bármely információ; valamint

               i)„vámjogszabályokat sértő cselekmény”: a vámjogszabályok bármely megsértése vagy annak kísérlete.

               2. cikk

               Területi hatály

               1. E megállapodást egyrészről az Uniónak (a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK rendelet 3. cikke szerinti) vámterületén kell alkalmazni, másrészről Új-Zéland azon területén (Tokelau kivételével), ahol annak vámjogszabályai hatályosak.

               3. cikk

               Végrehajtás

               1. E megállapodást a Szerződő Felek törvényeivel és rendeleteivel – az adatvédelem területére vonatkozókat is beleértve – összhangban kell végrehajtani, a vámhatóságaik rendelkezésére álló erőforrások felhasználásával.

               2. Az Európai Unió és Új-Zéland vámhatóságai döntenek az e megállapodás végrehajtásához szükséges valamennyi gyakorlati rendelkezésről és intézkedésről.

               4. cikk

               A megállapodás viszonya az egyéb nemzetközi megállapodásokkal

               1. E megállapodás rendelkezései nem érintik a Szerződő Felek bármely más nemzetközi megállapodás alapján fennálló jogait és kötelezettségeit.

               2. Az (1) bekezdés rendelkezéseitől eltérve, e megállapodás rendelkezései elsőbbséget élveznek bármely, az Unió egyes tagállamai és Új-Zéland között megkötött vagy megköthető, a vámügyekben történő együttműködésről és kölcsönös adminisztratív segítségnyújtásról szóló kétoldalú megállapodás rendelkezéseivel szemben, amennyiben ez utóbbi kétoldalú megállapodások rendelkezései az e megállapodásban foglalt rendelkezésekkel összeegyeztethetetlenek.

               3. E megállapodás rendelkezései nem érintik az e megállapodás alapján megszerzett, az Unió számára esetlegesen jelentőséggel bíró információknak a Bizottság illetékes szolgálatai és az Unió tagállamainak vámhatóságai közötti közlésére irányadó uniós rendelkezéseket.

               II. CÍM

               VÁMÜGYI EGYÜTTMŰKÖDÉS

               5. cikk

               Az együttműködés alkalmazási köre

               1. Az e megállapodás szerinti együttműködés magában foglal minden, a vámjogszabályok alkalmazásával összefüggő területet.

               2. Az áruk jogszerű kereskedelmének és mozgásának megkönnyítése, a kereskedők megfelelésének erősítése, a polgárok védelme és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok érvényesítése céljából az Unió és Új-Zéland vámhatóságai együttműködnek a következők érdekében:

               a)a jogszerű kereskedelem védelme a jogi előírások hatékony érvényesítése és az azoknak való megfelelés révén;

               b)az ellátási lánc biztosítása az áruk Unió és Új-Zéland közötti biztonságos mozgásának megkönnyítése érdekében;

               c)az Unió és Új-Zéland lehető legnagyobb mértékű hozzájárulásának biztosítása a WCO, a WTO és más releváns nemzetközi szervezetek munkájához a vámtechnikák javításában, a vámeljárásokkal és a vámhatósági érvényesítéssel kapcsolatos problémák megoldásában és a kereskedelem megkönnyítésében; a gazdasági szereplőkre nehezedő felesleges terhek megszüntetésében; a magas megfelelési szintű szereplőkre vonatkozó könnyítések biztosításában; valamint a csalás és a tiltott vagy káros tevékenységek elleni biztosítékok kialakításában;

               d)azoknak a vámügyek és a kereskedelem területén alkalmazandó nemzetközi jogi eszközöknek és normáknak a végrehajtása, amelyeket a felek elfogadtak, ideértve a vámeljárások egyszerűsítéséről és összehangolásáról szóló (felülvizsgált) nemzetközi egyezmény, valamint a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerről szóló nemzetközi egyezmény lényegi elemeit is;

               e)a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló WTO-megállapodás végrehajtása annak hatálybalépése után;

               f)együttműködés az új vámeljárások kutatásában, fejlesztésében, tesztelésében és értékelésében, valamint a személyi állomány képzésében és cseréjében, továbbá a segítségnyújtásban;

               g)a vámjogszabályokra, azok végrehajtására és a vámeljárásokra vonatkozó információcsere, különösen a vámeljárások egyszerűsítése és modernizálása területén; valamint

               h)a behozatalra, a kivitelre és más vámeljárásokra vonatkozó, valamint az üzleti közösségnek nyújtott hatékony szolgáltatás biztosítását célzó közös kezdeményezések kidolgozása.

               6. cikk

               Az ellátási lánc biztonsága és a kockázatkezelés

               1. A Szerződő Felek a SAFE-keretrendszerrel összhangban együtt dolgoznak a nemzetközi kereskedelem ellátási láncának biztonságát és a lánc működésének előmozdítását érintő vámügyi aspektusokon. Különösen az alábbiakban működnek együtt:

               a)
                     a nemzetközi kereskedelem logisztikai láncának biztonságát érintő vámügyi aspektusok megerősítése, és egyúttal a jogszerű kereskedelem megkönnyítése;

               b)
                     minimumstandardok kialakítása – a megvalósíthatóság korlátain belül – a kockázatkezelési módszerek és a kapcsolódó követelmények és programok tekintetében;

               c)
                     adott esetben a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések, az ellátási lánc biztonsága és a kereskedelmi partnerségi programok – köztük a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló egyenértékű intézkedések – kölcsönös elismerésének bevezetése;

               d)
                     az ellátási lánc biztonságára és a kockázatkezelésre vonatkozó információk cseréje;

               e)
                     kapcsolattartó pontok kialakítása az ellátási lánc biztonságával és a kockázatkezeléssel kapcsolatos információcsere céljából;

               f)
                     megfelelő esetben információcsere-felület létrehozása, az áru érkezése előtti, illetve feladása előtti adatcserére kiterjedően is;

               g)
                     együttműködés olyan többoldalú fórumokon, amelyek alkalmasak az ellátási lánc biztonságával és a kockázatkezeléssel kapcsolatos kérdések felvetésére és megvitatására.

               III. CÍM

               KÖLCSÖNÖS ADMINISZTRATÍV SEGÍTSÉGNYÚJTÁS

               7. cikk

               A segítségnyújtás alkalmazási köre

               1. Az Unió és Új-Zéland vámhatóságai segítik egymást a vámjogszabályok megsértésének minősülő cselekmények megelőzésében, azonosításában, kivizsgálásában és visszaszorításában.

               2. Az e megállapodás szerinti segítségnyújtás nem sérti a Szerződő Feleknek a büntetőügyekben nyújtott kölcsönös igazgatási jogsegély tekintetében nemzetközi megállapodások vagy a saját törvényeik és rendeleteik alapján fennálló jogait és kötelezettségeit. A segítségnyújtás igazságügyi hatóság megkeresésére gyakorolt jogkörben szerzett információkra sem terjed ki.

               3. E megállapodás nem terjed ki a vámok, adók és bírságok behajtásában nyújtandó segítségnyújtásra.

               8. cikk

               Segítségnyújtás megkeresés alapján

               1. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság megad minden olyan releváns információt, amely lehetővé teszi a vámjogszabályok helyes alkalmazásának biztosítását, ideértve az olyan felderített vagy tervezett tevékenységekkel kapcsolatos információkat is, amelyek vámjogszabályokat sértő cselekménynek minősülnek vagy minősülhetnek.

               2. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság tájékoztatja azt a következőkről:

               a)
                     a Szerződő Felek egyikének területéről kivitt árukat megfelelően vitték-e be a másik fél területére, adott esetben ismertetve az árukra alkalmazott vámeljárást; valamint

               b)
                     a Szerződő Felek egyikének területére behozott árukat megfelelően vitték-e ki a másik fél területéről, adott esetben ismertetve az árukra alkalmazott vámeljárást.

               3. A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság a rá vonatkozó törvények és rendeletek keretén belül megteszi a szükséges lépéseket, hogy biztosítsa az alábbiak különleges felügyeletét:

               a)
                     olyan személyek, akik tekintetében okkal feltételezhető, hogy vámjogszabályokat sértő cselekményekben vesznek vagy vettek részt;

               b)
                     olyan helyszínek, ahol olyan módon tároltak vagy tárolhatnak árukészleteket, amely alapján okkal feltételezhető, hogy ezeket az árukat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni;

               c)
                     olyan áruk, amelyeket olyan módon szállítanak vagy szállíthatnak, amely alapján okkal feltételezhető, hogy azokat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni; valamint

               d)
                     olyan szállítóeszközök, amelyeket oly módon használnak vagy használhatnak, hogy okkal feltételezhető, hogy azokat a vámjogszabályokat sértő cselekményekhez szándékoznak felhasználni.

               9. cikk

               Önkéntes segítségnyújtás

               A Szerződő Felek, törvényeik és rendeleteik betartása mellett, saját kezdeményezésükre segítséget nyújtanak egymásnak, amennyiben ezt a vámjogszabályok megfelelő alkalmazásához szükségesnek tartják, különösen ha az alábbiakkal kapcsolatos információk birtokába jutnak:

               a)
                     olyan tevékenységek, amelyek a vámjogszabályokat sértő cselekményeknek minősülnek vagy minősülhetnek, és amelyek a másik szerződő fél érdeklődésére számot tarthatnak;

               b)
                     vámjogszabályokat sértő cselekmények során alkalmazott új eszközök és módszerek;

               c)
                     vámjogszabályokat sértő cselekményekben közismerten érintett áruk;

               d)
                     olyan személyek, akik tekintetében okkal feltételezhető, hogy vámjogszabályokat sértő cselekményekben vesznek vagy vettek részt; valamint

               e)
                     olyan szállítóeszközök, amelyek tekintetében okkal feltételezhető hogy azokat vámjogszabályokat sértő műveletekben használták vagy használhatják.

               10. cikk

               Kézbesítés, értesítés

               1. A megkereső hatóság kérelme alapján a megkeresett hatóság törvényeinek és rendeleteinek megfelelően minden szükséges intézkedést megtesz annak érdekében, hogy:

               a)
                     valamennyi olyan iratot kézbesítsen, vagy

               b)
                     valamennyi olyan határozatról értesítést küldjön a megkeresett hatóság joghatóságának területén lakó vagy letelepedett címzettnek, amelyet a megkereső hatóság hozott, és e megállapodás hatálya alá tartozik.

               2. A dokumentumok kézbesítésére vagy a határozatokról való értesítésre irányuló megkereséseket írásban kell benyújtani a megkeresett hatóság hivatalos nyelvén vagy az említett hatóság által elfogadott nyelven.

               11. cikk

               A segítségnyújtás iránti megkeresések formája és tartalma

               1. Az e megállapodásnak megfelelő megkereséseket írásban kell elkészíteni. A megkereséshez mellékelni kell azon iratokat, amelyek a kérés teljesítéséhez szükségesek. Ha a helyzet sürgőssége megkívánja, szóbeli megkeresés is elfogadható, de azt írásban haladéktalanul meg kell erősíteni.

               2. Az (1) bekezdés szerinti megkeresések a következő információkat tartalmazzák:

               a)
                     a megkereső hatóság megnevezése;

               b)
                     a kért intézkedés;

               c)
                     a megkeresés tárgya és oka;

               d)
                     az érintett törvények és rendeletek;

               e)
                     azoknak az áruknak vagy személyeknek a lehető legpontosabb és legátfogóbb megjelölése, amelyekre vagy akikre a vizsgálatok irányulnak; valamint

               f)
                     a már végrehajtott vizsgálatok releváns tényeinek összefoglalása.

               3. A megkeresést a megkeresett hatóság hivatalos nyelvén vagy egy általa elfogadott nyelven kell benyújtani. Ez a követelmény nem vonatkozik az (1) bekezdés szerint a megkereséshez csatolt okmányokra.

               4. Amennyiben a megkeresés nem felel meg a fentiekben meghatározott formai követelménynek, kérhető annak helyesbítése vagy kiegészítése; ez alatt az idő alatt biztosítási intézkedéseket lehet elrendelni.

               12. cikk

               A megkeresések teljesítése

               1. A segítségnyújtás iránti megkeresés teljesítése érdekében a megkeresett hatóság hatáskörében és a rendelkezésre álló erőforrásokkal úgy jár el haladéktalanul, mintha ezt saját felelősségére vagy ugyanazon szerződő fél más hatóságainak megkeresésére tenné, megadva a már rendelkezésre álló információkat, lefolytatva vagy lefolytattatva a szükséges vizsgálatokat. Ez a bekezdés bármely egyéb hatóságra is vonatkozik, amelyet e megállapodásnak megfelelően a megkeresett hatóság megkeres, amennyiben nem tud egyedül intézkedni.

               2. A segítségnyújtás iránti megkereséseket a megkeresett szerződő fél törvényeivel és rendeleteivel összhangban kell teljesíteni.

               3. Az egyik szerződő fél jogszerűen meghatalmazott tisztviselői – a másik szerződő fél beleegyezésével és az utóbbi által megállapított feltételeknek megfelelően – jelen lehetnek a megkeresett hatóság vagy az (1) bekezdésnek megfelelően bármely más érintett hatóság hivatalában azoknak a vámjogszabályokat sértő vagy esetlegesen sértő cselekménynek minősülő tevékenységekre vonatkozó információknak a megszerzése érdekében, amelyekre a megkereső hatóságnak e megállapodás alkalmazásában szüksége van.

               4. Az egyik szerződő fél jogszerűen meghatalmazott tisztviselői – a másik szerződő fél egyetértésével és az utóbbi által megállapított feltételeknek megfelelően – jelen lehetnek az utóbbi területén végrehajtott vizsgálatoknál.

               13. cikk

               Az információk közlésének formája

               1. A megkeresett hatóság az e megállapodás szerinti megkeresés alapján elvégzett vizsgálatok eredményét írásban közli a megkereső hatósággal, és mellékeli a lényeges dokumentumokat, a dokumentumok hiteles másolatát vagy egyéb adatokat.

               2. Az (1) bekezdés szerinti információkat számítógépes formában is lehet közölni.

               3. Az eredeti aktákat és iratokat csak kérelemre adják át, olyan esetekben, amikor a hiteles másolatok nem elegendőek. Az eredeti példányokat a lehető leghamarabb vissza kell küldeni a megkeresett hatóságnak.

               14. cikk

               A segítségnyújtási kötelezettség alóli kivételek

               1. Az e megállapodás hatálya alá eső bármilyen formájú segítségnyújtást vissza lehet utasítani vagy bizonyos feltételek, illetve követelmények teljesüléséhez lehet kötni olyan esetekben, amikor az egyik szerződő fél úgy véli, hogy az e megállapodás értelmében nyújtott segítség:

               a)
                     feltehetően sértené Új-Zéland vagy az Unió azon tagállamának szuverenitását, amelytől e megállapodás alapján segítséget kértek;

               b)
                     nagy valószínűséggel sértené a közrendet, a közbiztonságot vagy más alapvető érdekeket;

               c)
                     üzleti titkot vagy jogos üzleti érdekeket sért; vagy

               d)
                     összeegyeztethetetlen az alkalmazandó törvényekkel és rendeletekkel, ideértve többek között azokat, amelyek a magánélet vagy magánszemélyek pénzügyeinek és számláinak védelmére irányulnak.

               2. A megkeresett hatóság elhalaszthatja a segítségnyújtás iránti megkeresés teljesítését arra való hivatkozással, hogy az megzavar egy folyamatban lévő vizsgálatot, büntető- vagy más eljárást. Ilyen esetben a megkeresett hatóság konzultál a megkereső hatósággal annak meghatározása érdekében, hogy a megkeresett hatóság által szabott feltételek mellett nyújtható-e segítség.

               3. Ha a megkereső hatóság olyan segítséget kér, amelyet megkeresés esetén maga sem tudna teljesíteni, akkor megkeresésében erre a tényre felhívja a figyelmet. Ilyen esetben a megkeresett hatóság dönt arról, hogy miként válaszol a megkeresésre.

               4. Az (1) és (2) bekezdésekben említett esetekben a megkeresett hatóság határozatát és annak indokait a megkereső hatósággal indokolatlan késedelem nélkül közölni kell.

               15. cikk

               Szakértők és tanúk

               A megkeresett hatóság tisztviselője felhatalmazást kaphat arra, hogy az e megállapodás hatálya alá tartozó ügyekben – az adott felhatalmazás keretei között – szakértőként vagy tanúként megjelenjen a másik szerződő fél hatósága előtt, és a szükséges tárgyakat, dokumentumokat vagy azok bizalmas vagy hitelesített másolatait bemutassa. A megjelenésre vonatkozó kérelemnek pontosan meg kell jelölnie azt, hogy melyik hatóság előtt kell a tisztviselőnek megjelennie, milyen ügyben, milyen címen és milyen minőségben hallgatják meg a tisztviselőt.

               16. cikk

               A segítségnyújtás költségei

               1. A Szerződő Felek lemondanak az e megállapodás végrehajtásával kapcsolatban felmerülő költségek egymás számára történő megtérítésének igényéről, kivéve – adott esetben – a 15. cikk szerinti szakértők és tanúk megjelenésével kapcsolatban kifizetendő költségtérítést, valamint azoknak a tolmácsoknak és fordítóknak a díjazását, akik nem közalkalmazottak.

               IV. CÍM

               INFORMÁCIÓCSERE

               17. cikk

               Az információk bizalmas jellege és védelme

               1. Az e megállapodás értelmében nyújtott összes információ a Szerződő Felek területén alkalmazandó szabályoktól függően bizalmas vagy korlátozott jellegűként kezelendő.

               2. Egyik szerződő fél sem használhatja fel vagy hozhatja nyilvánosságra az e megállapodás alapján megszerzett információkat, kivéve e megállapodás céljaira, vagy az információt szolgáltató szerződő fél előzetes írásos hozzájárulásával, és azon fenntartások és korlátozások mellett, amelyeket az információt nyújtó szerződő fél esetlegesen előír. Mindazonáltal, ha valamelyik szerződő felet a saját törvényei és rendeletei az e megállapodás alapján megszerzett információk nyilvánosságra hozatalára köteleznek, erről értesíti az információt nyújtó szerződő felet, lehetőség szerint még az információk nyilvánosságra hozatala előtt.

               3. Az e megállapodás alapján közölt valamennyi információ esetében a biztonsági minősítési szint vagy a megkeresett hatóságtól érkező információhoz csatolt más kezelési megszorítások által előírt vagy annál magasabb szintű biztonságot és adatvédelmet kell nyújtani, hacsak a valamely szerződő fél törvényei és rendeletei értelmében az adott szerződő félre alkalmazandó követelmények, illetve kifejezett feltételek, megszorítások, korlátozások vagy kezelési utasítások nem követelnek meg nagyobb védelmet.

               4. Személyes adatok cseréjére csak akkor kerülhet sor, ha az azokat megkapó szerződő fél vállalja, hogy olyan védelmet biztosít az adatok számára, amelyet a másik, a személyes adatokat szolgáltató szerződő fél megfelelőnek ítél meg.

               5. Mindkét szerződő fél azokra a személyekre korlátozza az e megállapodás alapján kapott információkhoz hozzáférő személyek körét, akiknek mindenképpen ismerniük kell azok tartalmát.

               6. Mindkét szerződő fél elismert biztonsági mechanizmusok – például jelszavak, titkosítás vagy más, az adott információ biztonsági minősítési szintjének megfelelő, ésszerű biztosítékok– alkalmazásával zárolja, tárolja és továbbítja az e megállapodás alapján kapott információkat.

               7. Mindkét szerződő fél értesíti a másik felet az e megállapodás alapján kapott információkhoz való bármilyen véletlen vagy jogosulatlan hozzáférésről, azok véletlen vagy jogosulatlan felhasználásáról, közzétételéről, módosításáról vagy megsemmisítéséről, és részletes tájékoztatást nyújt a véletlen vagy jogosulatlan hozzáférés, felhasználás, közzététel, módosítás vagy megsemmisítés körülményeiről.

               8. Ha az e megállapodás alapján kapott információk véletlenszerűen módosításra vagy közzétételre kerültek, mindkét szerződő fél megtesz minden ésszerűen kivitelezhető intézkedést az információk helyreállítása érdekében; amennyiben a helyreállítás nem lehetséges, úgy pedig gondoskodnak a módosított vagy közzétett információk megsemmisítéséről.

               9. Mindkét szerződő fél kérheti a különösen érzékeny természetű információk kiegészítő védelem alá helyezését.

               10. Az információkat csak az e megállapodás végrehajtásához szükséges ideig lehet feldolgozni és megőrizni, és csak az egyes szerződő feleknek az állami nyilvántartások kezelésére és adatvédelmére vonatkozó követelményeivel összhangban. Mindkét szerződő fél biztosítja az e megállapodás alapján kapott információk szabályos, saját törvényei és rendeletei szerinti megsemmisítését.

               11. Az ebben a megállapodásban foglaltak nem zárják ki az e megállapodással összhangban beszerzett információk vagy dokumentumok bizonyítékként történő felhasználását vámjogszabályokat sértő cselekményekhez kapcsolódó eljárások vagy bíróság, illetve törvényszék előtti vádemelések során. Ezért a Szerződő Felek a jegyzőkönyvekben, jelentésekben és tanúvallomásokban, valamint a bírósági eljárások során és azon vádak esetében, amelyek bíróság, illetve törvényszék előtti vádemeléssel végződhetnek, bizonyítékként felhasználhatják az e megállapodás rendelkezéseinek megfelelően megszerzett információkat és megtekintett dokumentumokat. Az ilyen jellegű felhasználásról értesíteni kell azt a szerződő felet, amelyik az információkat szolgáltatta vagy a dokumentumokhoz való hozzáférést engedélyezte.

               V. CÍM

               ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

               18. cikk

               Címsorok

               E megállapodás címeinek és cikkeinek címsorai kizárólag a hivatkozás megkönnyítését szolgálják, és nem befolyásolják e megállapodás értelmezését.

               19. cikk

               Egyeztetés

               Az e megállapodás értelmezésével vagy végrehajtásával kapcsolatban felmerült valamennyi kérdést és vitát a Szerződő Felek egyeztetés útján rendezik, amely adott esetben a Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottság határozatával zárul.

               20. cikk

               Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottság

               1. Létrejön a Vámügyi Együttműködési Vegyes Bizottságot (a továbbiakban: vegyes bizottság), amely a Szerződő Felek vámhatóságainak és más illetékes hatóságainak képviselőiből áll. A vegyes bizottság közös megegyezéssel meghatározott helyen, időpontban és napirenddel ülésezik.

               2. A vegyes bizottság biztosítja e megállapodás megfelelő működését és végrehajtását, valamint megvizsgál minden, annak alkalmazása kapcsán felmerülő kérdést és vitát. Ennek során a vegyes bizottság többek között:

               a)
                     e megállapodás céljainak megfelelően meghoz a vámügyi együttműködéshez és segítségnyújtáshoz szükséges valamennyi intézkedést, különösen a következők révén:

               –annak megállapítása, hogy e megállapodás végrehajtása adott esetben a szabályok, illetve a jogi előírások milyen módosításait teszi szükségessé;

               –az információcserét szolgáló mechanizmusok fejlesztését célzó intézkedések azonosítása és kidolgozása;

               –a bevált módszerek azonosítása és kidolgozása, az előzetes elektronikus rakomány-információkra vonatkozó követelményeknek az érkező, induló és átmenő szállítmányokra vonatkozó nemzetközi szabványokkal való harmonizálására is kiterjedően;

               –kockázatelemzési standardok meghatározása és kidolgozása az Új-Zéland és az Unió területére behozott, ott átrakodott vagy azon átszállított magas kockázatú szállítmányok azonosításához szükséges információk tekintetében;

               –a kockázatértékelési standardok harmonizálására irányuló intézkedések meghatározása és kidolgozása;

               –minimális ellenőrzési standardok és az említett standardok teljesítésére alkalmas módszerek meghatározása;

               –az ellátási lánc biztonságának növelését és a jogszerű kereskedelmi árumozgás megkönnyítését szolgáló kereskedelmi partnerségi programok meglévő standardjainak fejlesztése és újak létrehozása; valamint

               –konkrét lépések meghatározása és megtétele a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések és a kereskedelmi partnerségi programok – köztük a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére szolgáló egyenértékű intézkedések – kölcsönös elismerése érdekében;

               b)
                     illetékes szervként lép fel az e megállapodás III. címének végrehajtásával kapcsolatban felmerülő kérdések kezelése tekintetében;

               c)
                     felhatalmazást kap arra, hogy e megállapodás alkalmazása érdekében határozatokat fogadjon el a kockázatkezelési módszerek, a kockázati standardok, a biztonsági ellenőrzések és a kereskedelmi partnerségi programok területére vonatkozó – például az adatátvitellel vagy a közös megegyezés alapján nyújtott előnyökkel kapcsolatos – kérdésekben, valamint más, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére szolgáló intézkedéseket hozzon;

               d)
                     eszmecserét folytat a vámügyi együttműködés tárgykörében közös érdeklődésre számot tartó kérdésekről, ideértve a jövőbeli intézkedéseket és az ezekhez szükséges erőforrásokat; valamint

               e)
                     elfogadja saját eljárási szabályzatát.

               3. A vegyes bizottság megfelelő munkamódszereket vezet be – munkacsoportok kialakítását is beleértve – az e megállapodás végrehajtására irányuló tevékenységeinek támogatására.

               21. cikk

               Hatálybalépés és időtartam

               1. E megállapodás az azt a napot követő hónap első napján lép hatályba, amelyen a Szerződő Felek diplomáciai jegyzékváltás útján értesítették egymást az ehhez szükséges eljárások befejezéséről.

               2. E megállapodást a Szerződő Felek közös megegyezéssel, diplomáciai jegyzékváltás útján módosíthatják. A módosítások az (1) bekezdésben említettekkel azonos feltételek mellett lépnek hatályba, kivéve, ha a Szerződő Felek másként állapodnak meg.

               3. Bármelyik Szerződő Fél felmondhatja ezt a megállapodást a másik félnek átadott írásbeli értesítéssel. A szerződés felmondása a másik Szerződő Fél értesítésének napjától számított harmadik hónap elteltével lép hatályba. A megállapodás megszűnése előtt átvett segítségnyújtás iránti megkereséseket e megállapodás rendelkezéseivel összhangban kell teljesíteni.

               22. cikk

               Hiteles szövegek

               E megállapodás két-két eredeti példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, horvát, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák és szlovén nyelven, a szövegek mindegyike egyaránt hiteles. Az e megállapodás szövegei közötti eltérésekkel kapcsolatos kérdéseket a Felek a vegyes bizottság elé terjesztik.