title: Az Európai Rendszerkockázati Testület határozata (2015. december 11.) az anticiklikus pufferráták elismerésével és meghatározásával összefüggésben a harmadik országoknak az uniós bankrendszer szempontjából fennálló jelentősége értékeléséről (ERKT/2015/3)

text:
               12.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 97/23

         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET HATÁROZATA
   (2015. december 11.)
   az anticiklikus pufferráták elismerésével és meghatározásával összefüggésben a harmadik országoknak az uniós bankrendszer szempontjából fennálló jelentősége értékeléséről
   (ERKT/2015/3)
   (2016/C 97/11)
   AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
   tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjára, valamint 15. cikkére,
   tekintettel a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 138. cikkére,
   tekintettel az intézmények 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti felügyeleti adatszolgáltatása tekintetében végrehajtás-technikai standardok megállapításáról szóló, 2014. április 16-i 680/2014/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (3) és különösen annak I. és II. mellékletére,
   tekintettel a pénzügyi rendszer Unión belüli makroprudenciális felügyelete vonatkozásában történő adatszolgáltatásról és adatgyűjtésről és az ERKT/2011/6 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. július 21-i ERKT/2015/2 európai rendszerkockázati testületi határozatra (4),
   mivel:

               (1)

               Az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) felelős a makroprudenciális felügyelet ellátásért az Unióban a rendszerkockázatok megelőzéséhez vagy mérsékléséhez való hozzájárulás érdekében.

               (2)

               Feladatainak ellátása érdekében az ERKT-nek értékelnie kell az Unióban és harmadik országokban mutatkozó fejleményekből eredő makroprudenciális kockázatokat. Az ilyen kockázatok eredhetnek az Unió bankrendszerének harmadik országokkal szembeni, határokon átnyúló kitettségeiből, amelyek a fertőzés Unióra való átterjedésének csatornájaként szolgálhatnak. Így különösen a valamely harmadik országban bekövetkező túlzott hitelnövekedés – amennyiben azt nem kezelik az adott ország által elfogadott makroprudenciális politikák útján – nagy mértékű veszteségekhez vezethet az uniós bankszektor számára, és végső soron fenyegetést jelenthet a pénzügyi stabilitásra az Unión belül.

               (3)

               A 2013/36/EK irányelv 138. cikke konkrét feladatot állapít meg az ERKT részére a harmadik országokbeli hitelállomány túlzott növekedéséből eredő kockázatok kezelését illetően. Nevezetesen az ERKT, amennyiben a harmadik ország hatóságai által hozott intézkedéseket nem tekinti elegendőnek, felléphet annak érdekében, hogy megvédje az uniós bankszektort az adott harmadik országbeli hitelállomány túlzott növekedéséből eredő kockázatoktól. Az ERKT így különösen ajánlás útján útmutatással szolgálhat az uniós kijelölt hatóságok számára a harmadik országoknak való kitettségekre vonatkozó megfelelő anticiklikus pufferrátát illetően.

               (4)

               E feladat ellátása érdekében azonosítani kell azokat a harmadik országokat, amelyekkel szemben az uniós bankrendszer jelentős kitettségekkel rendelkezik (a továbbiakban: jelentős harmadik országok). A valamely harmadik országban mutatkozó túlzott hitelnövekedésnek az uniós bankrendszerre esetlegesen gyakorolt hatása azon kitettségek méretétől és jellegétől függ, amelyekkel az Unióban vállalatközponttal rendelkező bankok e harmadik országgal szemben rendelkeznek. Tekintettel arra, hogy az ERKT-nek nincs kapacitása arra, hogy a világszerte valamennyi harmadik országban mutatkozó fejleményeket figyelemmel kísérje, az ERKT úgy véli, hogy a 2013/36/EU irányelv 138. cikke alapján fennálló feladatát a legjobban úgy tudja ellátni, ha csak azokat a harmadik országokat kíséri figyelemmel a túlzott hitelnövekedés jelei szempontjából, amelyekkel szemben az uniós bankrendszer kitettségei jelentősek.

               (5)

               A jelentős harmadik országok azonosítása érdekében az ERKT az Európai Bankhatóság (EBH) által a 2015. szeptember 23-i EBA/DC/2015/130 európai bankhatósági határozattal (5) összhangban gyűjtött felügyeleti adatokat szándékozik felhasználni. Az EBA/DC/2015/130 határozat részletes információkkal szolgál egy a 191 legnagyobb uniós bankból álló minta világszerte valamennyi harmadik országgal szembeni, a banki könyvben szereplő kitettségeiről. Bár az adatok nem tartalmazzák a kereskedési könyvben szereplő kitettségeket és nem terjednek ki valamennyi bankra az Unióban, az ERKT véleménye szerint az adatok megfelelőek a jelentős harmadik országok azonosítása céljára. A banki könyvben szereplő kitettségekre való összpontosítás megfelelőnek tekintendő, mivel ezek képviselik a kitettségek többségét. Ezenkívül a nettósítási eljárások és többek között a származtatott pénzügyi eszközök és rövid pozíciók használata megnehezíti a kereskedési könyvben szereplő adott kitettség valamely harmadik országhoz való hozzárendelését. A legnagyobb bankokból álló mintára való összpontosítás megfelelőnek tekintendő, mivel általában e bankok rendelkeznek a legnagyobb mértékű határokon átnyúló tevékenységgel, és ezért ezek azok a bankok, amelyeket a leginkább érintene, ha a harmadik országbeli túlzott hitelnövekedést nem kezelnék. 2014-ben a mintában szereplő 191 bank az uniós bankrendszer összes eszközeinek körülbelül 92 %-át tette ki. Mivel a jelentős harmadik országok azonosításához az ERKT-nek nincs szüksége bankspecifikus kitettségi adatokra, az EBA/DC/2015/130 határozattal összhangban gyűjtött adatokat az országok szintjén aggregált formában szándékozik kérni az EBH-tól. Az ilyen adatkéréseket az ERKT/2015/2 határozat szabályozza.

               (6)

               Az ERKT három alapvető kitettségi mérőszám alapján fogja azonosítani a jelentős harmadik országokat: kockázattal súlyozott eszközök, eredeti kitettségek és nemteljesítő kitettségek a harmadik országok viszonylatában. A több mérőszám használatának célja, hogy a harmadik országokkal szembeni kitettségek jellegének átfogó szemléletét tükrözze. A csupán a kockázattal súlyozott eszközökre való összpontosítás olyan helyzethez vezethetne, amelyben az alacsony kockázati súllyal rendelkező jelentős kitettségek nem kerülnének megfelelően figyelembevételre. Az eredeti kitettség ezt kompenzálja, mivel megragadja a kitettségek kockázati súlyok alkalmazása előtti nagyságát. Végül a nemteljesítő kitettségek célja azon kitettségek megragadása, amelyek a bankok számára nagyobb hitelkockázatot jelentenek.

               (7)

               Az ERKT egy harmadik országot általában akkor határoz meg jelentősként, ha az uniós bankrendszer adott harmadik országgal szembeni kitettségei a fenti három mérőszám legalább egyike esetében legalább 1 %-ot tesznek ki. A nem pénzügyi vállalatokhoz képest a bankok tőkeállománya az eszközeikhez képest általában alacsony. Ez azt jelenti, hogy a veszteségek még a bank mérlegének méretéhez képest kicsinek tűnő kitettségek esetében is elérhetnek olyan szinteket, amelyek fenyegetik a bankok fizetőképességét és/vagy a közvélemény körében kétségeket támasztanak a fizetőképességüket illetően. Ez az érv alacsony küszöbérték meghatározását tenné szükségessé, mivel a valamely harmadik országban bekövetkező kedvezőtlen fejlemények jelentős hatással lehetnek a bankok tőkepozíciójára. Ugyanakkor indokolt, hogy a jelentős harmadik országok azonosítására szolgáló küszöbérték ne vegyen figyelembe olyan harmadik országokat, amelyeknek csak egy tagállam van kitéve, kivéve, ha az ilyen kitettségek elég nagyok ahhoz, hogy a szóban forgó tagállamon túlterjedően az Unió egészére nézve kockázatot jelentsenek. Az ilyen esetek minimalizálása érdekében magas küszöbértéket kellene meghatározni, amely biztosítja, hogy az egyes tagállamokban csak a legnagyobb kitettségek kerüljenek megragadásra. Az ERKT véleménye szerint az összes kitettség 1 %-ának megfelelő küszöbérték a fentiekben vázolt két kívánatos eredmény közötti megfelelő egyensúlyt valósít meg.

               (8)

               Az ERKT össze fogja állítani a jelentős harmadik országok listáját, és ezt a listát évente aktualizálni fogja az e listára való felvételre és az arról való törlésre vonatkozó kritériumok alapján. A banki kitettségek idővel változnak, egyaránt tükrözve a világszerte a gazdasági és pénzügyi integráció terén mutatkozó ciklikus és strukturális fejleményeket. A jelentős harmadik országok azonosításának tükröznie kell ezeket a változásokat. Ennek érdekében a jelentős harmadik országok listájára való felvételre és az arról való törlésre vonatkozó kritériumok kerültek meghatározásra. E kritériumok úgy kerültek kialakításra, hogy: a) konzervatívak legyenek – valamely harmadik országnak könnyebb felkerülnie a listára, mint törlésre kerülnie onnan; és b) átláthatóak legyenek – a listára való felvételre és az onnan való törlésre vonatkozó kritériumok egyszerű szabályokon alapulnak. Ezenkívül az ERKT mérlegelési lehetőséggel rendelkezik annak meghatározása során, hogy egy adott harmadik ország jelentős-e az uniós bankszektor szempontjából. E mérlegelési lehetőséggel a legnagyobb valószínűséggel azokban az esetekben fog élni, amikor valamely harmadik ország a határán van annak, hogy megfeleljen a jelentős jellegre vonatkozó kritériumoknak.

               (9)

               Az igazgatótanácsot fel fogják kérni a jelentős harmadik országok listája minden egyes felülvizsgálatának írásbeli eljárásban történő jóváhagyására. Kifogás esetén az igazgatótanács szavazni fog. Az ERKT titkársága a listára való felvételre és onnan való törlésre vonatkozó kritériumok alkalmazása alapján évente elkészíti a jelentős harmadik országok listájának tervezetét. A szakmai tanácsadó bizottságnak lehetősége lesz élni mérlegelési jogkörével és módosítani a lista tervezetét az igazgatótanácshoz való benyújtás előtt.

               (10)

               Az e határozattal összhangban azonosított jelentős harmadik országokat az ERKT titkársága figyelemmel fogja kísérni. Más uniós országok figyelemmel kísérhetnek egyéb harmadik országokat a valamely tagállam belső bankrendszere szempontjából fennálló jelentőségüktől függően. A kockázati jelzőrendszer és az anticiklikus tőkepufferrel kapcsolatos munka során szerzett tapasztalatok felhasználásra kerülnek majd a túlzott hitelnövekedés korai azonosítása tekintetében relevánsabb mutatók azonosítására.

               (11)

               Az ERKT elsőként hat harmadik országot azonosított jelentősként a 2014. június 30-i referencia-időpontra vonatkozó felügyeleti adatok alapján. Az elsőként jelentősként azonosított harmadik országok a Brazil Szövetségi Köztársaság, a Kínai Népköztársaság Hongkongi Különleges Közigazgatási Területe, a Kínai Népköztársaság, a Török Köztársaság, az Oroszországi Föderáció és az Amerikai Egyesült Államok. A jelentős harmadik országok e listájának módosításait közzé kell tenni az ERKT honlapján.

               (12)

               Az ERKT által azonosított jelentős harmadik országok listájának első felülvizsgálatára 2017 második negyedévében fog sor kerülni, a 2016. december 31-i referencia-időpontra vonatkozó felügyeleti adatok alapján. Ez a listára való felvételre vonatkozó kritériumok alkalmazásához elegendő adat szükségességét tükrözi. Tekintettel arra, hogy nem fog rendelkezésre állni elegendő adat a törlési kritériumok alkalmazásához, az első felülvizsgálat során csak a jelentős országok listájára való esetleges felvételeket fogják vizsgálni.

               (13)

               A jelentős harmadik országok listájának ezt követő felülvizsgálataira az egyes releváns naptári évek december 31-i referencia-időpontra vonatkozó felügyeleti adatok felhasználásával kerül majd sor. Amint elegendő adat áll rendelkezésre a törlési kritériumok alkalmazásához, az ezt követő felülvizsgálatok során a jelentős harmadik országok listájáról való esetleges törléseket is vizsgálni fogják,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Hatály
   A határozat meghatározza az ERKT azon eljárásait, amelyek az anticiklikus pufferráták 2013/36/EU irányelvvel összhangban történő elismerésével és meghatározásával összefüggésben a harmadik országoknak az uniós bankszektor szempontjából fennálló jelentősége értékelésére vonatkoznak.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   E határozat alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

               a)

               „anticiklikus pufferráta”: jelentése megegyezik a 2013/36/EU irányelv 128. cikke 7. pontjában foglaltakkal;

               b)

               „kitettség”: jelentése megegyezik az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) 5. cikkének 1. pontjában foglaltakkal;

               c)

               „az ERKT titkársága általi figyelemmel kísérés”: a jelentős harmadik országokbeli hitelállomány potenciálisan túlzott növekedésének jelzésére szolgáló mutatók és mennyiségi eszközök kezelése, karbantartása és rendszeres aktualizálása az ERKT titkársága által;

               d)

               „harmadik ország”: jelentése megegyezik az ERKT/2015/1 ajánlás 2. szakasza 1. pontjának g) alpontjában foglaltakkal.

         3. cikk
   Adatgyűjtés
   (1)   Annak értékelése céljából, hogy mely harmadik országok jelentősek az uniós bankszektor szempontjából, valamint az 1092/2010/EU rendelet 15. cikkével összhangban, az ERKT titkársága a 680/2014/EU végrehajtási rendelet I. mellékletében előírtak szerinti, az EBH által az EBA/DC/2015/130 határozattal összhangban gyűjtött, aggregált felügyeleti adatokat kér az EBH-tól.
   (2)   Annak értékelése során, hogy valamely harmadik ország az uniós bankszektor szempontjából jelentős-e, a következő mérőszámok kerülnek figyelembevételre:

               a)

               kockázattal súlyozott kitettségértékek;

               b)

               eredeti kitettségek; és

               c)

               nemteljesítő kitettségek.

         (3)   Az ERKT negyedévente így különösen az (1) bekezdésben említett felügyeleti adatok következő adatpontjait gyűjti minden egyes releváns harmadik ország tekintetében:

               a)

               C 09.01 tábla: a 070, 080, 090, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, sorok és a 010, 020 és 080 oszlopok metszete; és

               b)

               C 09.02 tábla: a 030, 060 és 140 sorok és a 010, 030 és 110 oszlopok metszete.

         (4)   Az ERKT titkársága együttműködik az EBH-val a (3) bekezdésben említett adatpontok benyújtását és az adatszolgáltatási táblák lehetséges jövőbeli módosításait illetően.
   4. cikk
   A jelentős jelleg értékelése
   (1)   Valamely harmadik ország a következő körülmények között kerül az uniós bankszektor szempontjából jelentősként azonosításra és felvételre a jelentős harmadik országok listájára:

               a)

               a harmadik országgal szembeni kitettségek számtani átlaga a referencia-időpontot megelőző nyolc negyedévben a 3. cikk (2) bekezdésében felsorolt mérőszámok legalább egyike esetében legalább 1 %-ot tett ki; és

               b)

               a kitettségek a referencia-időpontot megelőző mindkét negyedévben a 3. cikk (2) bekezdésében felsorolt mérőszámok legalább egyike esetében legalább 1 %-ot tettek ki.

         (2)   Valamely ország akkor kerül törlésre a jelentős harmadik országok listájáról, amennyiben:

               a)

               az adott országgal szembeni kitettségek számtani átlaga a referencia-időpontot megelőző tizenkét negyedévben a 3. cikk (2) bekezdésében felsorolt valamennyi mérőszám esetében alacsonyabb volt, mint 1 %; és

               b)

               a kitettségek a referencia-időpontot megelőző mindkét negyedévben a 3. cikk (2) bekezdésében felsorolt valamennyi mérőszám esetében alacsonyabbak voltak, mint 1 %.

         (3)   Az (1) bekezdésben megjelölt kritériumok alapján az uniós bankszektor szempontjából jelentősként azonosított harmadik országokat az ERKT titkársága figyelemmel kíséri.
   (4)   A jelentősként azonosított harmadik országok listáját az ERKT titkársága évente felülvizsgálja, és javaslatot nyújt be a szakmai tanácsadó bizottsághoz. E javaslat az adott naptári év december 31-ét megelőző 12 negyedévre vonatkozóan gyűjtött felügyeleti adatokon alapul. A javaslatot az adott naptári év június 30-ig kell benyújtani a szakmai tanácsadó bizottsághoz. A szakmai tanácsadó bizottság mérlegelési jogkörével élve módosíthatja a javaslatot, mielőtt jóváhagyásra az igazgatótanács elé terjesztené, különösen azokban az esetekben, amikor az ERKT a 2013/36/EU irányelv 138. cikkével összhangban ajánlást bocsátott ki, és az adott ajánlás tárgyát képező harmadik országot törölni kell a jelentős harmadik országok listájáról.
   (5)   Az igazgatótanács a szakmai tanácsadó bizottság javaslata alapján határozat hoz a jelentős harmadik országok listájának módosításairól. A jelentős harmadik országok listájának minden módosítását közzé kell tenni az ERKT honlapján.
   5. cikk
   Átmeneti rendelkezések
   (1)   A jelentősként azonosított harmadik országok első, a 2014 második negyedévére vonatkozó referenciaadatok alapján összeállított listája a Brazil Szövetségi Köztársaságot, a Kínai Népköztársaság Hongkongi Különleges Közigazgatási Területét, a Kínai Népköztársaságot, a Török Köztársaságot, az Oroszországi Föderációt és az Amerikai Egyesült Államokat foglalja magában.
   (2)   A jelentős harmadik országok listájának 2017. évi, a 2016. december 31-i referencia-időpontra vonatkozó felügyeleti adatok alapján történő felülvizsgálata során az országok listáról való törlésére vonatkozó, a 4. cikk (2) bekezdésében rögzített kritériumok nem kerülnek alkalmazásra.
   6. cikk
   Hatálybalépés
   Ezt a határozatot 2016. január 1-jétől kell alkalmazni.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2015. december 11-én.

            az ERKT elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

      (2)  HL L 176., 2013.6.27., 338. o.

      (3)  HL L 191., 2014.6.28., 1. o.

      (4)  HL C 394., 2015.11.27., 4. o.

      (5)  Az Európai Bankhatóság EBA/DC/2015/130 határozata (2015. szeptember 23.) az illetékes hatóságok EBH részére történő adatszolgáltatásáról, közzétéve az EBH honlapján: www.eba.europa.eu

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).


title: 2014/319/EU: A Tanács határozata ( 2014. május 12. ) az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Grúzia uniós programokban való részvételét szabályozó általános elvekre vonatkozó, az Európai Unió és Grúzia közötti keretmegállapodásról szóló jegyzőkönyv megkötéséről

text:
               4.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 165/16

         A TANÁCS HATÁROZATA
   (2014. május 12.)
   az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Grúzia uniós programokban való részvételét szabályozó általános elvekre vonatkozó, az Európai Unió és Grúzia közötti keretmegállapodásról szóló jegyzőkönyv megkötéséről

      (2014/319/EU)

   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 212. cikkére, összefüggésben a 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,
   mivel:

               (1)

               Az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Grúzia uniós programokban való részvételét szabályozó általános elvekre vonatkozó, az Európai Unió és Grúzia közötti keretmegállapodásról szóló jegyzőkönyvet (a továbbiakban: „a jegyzőkönyv”) az Európai Unió nevében 2013. december 12-én aláírták.

               (2)

               A jegyzőkönyv célja, hogy meghatározza mindazokat a pénzügyi és technikai szabályokat, amelyek lehetővé teszik, hogy Grúzia részt vegyen bizonyos uniós programokban. A jegyzőkönyv által létrehozott horizontális keret a gazdasági, pénzügyi és technikai együttműködésre vonatkozó olyan intézkedés, amely lehetővé teszi az Unió által a különböző uniós programok keretében biztosított – különösen pénzügyi – támogatáshoz való hozzájutást. Ez a keret csak azokra az uniós programokra vonatkozik, amelyek tekintetében az azokat létrehozó jogalkotási aktusok rendelkeznek Grúzia részvételének lehetőségéről. Ezért a jegyzőkönyv megkötése nem jár a programok által érintett különböző ágazati szakpolitikákra vonatkozó hatáskörök gyakorlásával; e hatásköröket az ilyen programok létrehozásakor gyakorolják.

               (3)

               A jegyzőkönyvet jóvá kell hagyni,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti partnerségi és együttműködési megállapodáshoz csatolt, a Grúzia uniós programokban való részvételét szabályozó általános elvekre vonatkozó, az Európai Unió és Grúzia közötti keretmegállapodásról szóló jegyzőkönyvet (a továbbiakban: a jegyzőkönyv) az Európai Unió nevében ezúton jóváhagyjuk. (1)

   2. cikk
   A jegyzőkönyv 10. cikkében előírt értesítést az Unió nevében a Tanács elnöke küldi meg. (2)

   3. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2014. május 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. ASHTON

      (1)  A jegyzőkönyvet az aláírásról szóló határozattal együtt hirdették ki (HL L 8., 2014.1.11., 3. o.).

      (2)  A jegyzőkönyv hatálybalépésének napját a Tanács Főtitkársága fogja közzétenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.


title: A Tanács 2012/152/KKBP határozata ( 2012. március 15. ) az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról

text:
               16.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 77/18

         A TANÁCS 2012/152/KKBP HATÁROZATA
   (2012. március 15.)
   az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Tanács 2010. július 26-án elfogadta az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozatot (1).

               (2)

               A Tanács – súlyos és egyre mélyebb aggodalmának adva hangot Irán nukleáris programjának jellegével kapcsolatban – 2012. január 23-án elfogadta a 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló 2012/35/KKBP határozatot (2).

               (3)

               Ezzel összefüggésben a 2010/413/KKBP határozatnak megfelelően tovább kell fejleszteni a célirányos pénzügyi intézkedéseknek a speciális pénzügyi üzenetszolgáltatásokat nyújtók általi alkalmazását.

               (4)

               A 2010/413/KKBP határozatot ennek megfelelően módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A 2010/413/KKBP határozat 20. cikke a következő bekezdéssel egészül ki:

      „(12)   Az e cikkben foglalt kivételeket nem érintve, az (1) bekezdésben említett személyek és szervezetek részére tilos olyan speciális pénzügyi üzenetszolgáltatásokat nyújtani, amelyeket pénzügyi adatcsere céljára használnak.”

   2. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2012. március 15-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         N. WAMMEN

      (1)  HL L 195., 2010.7.27., 39. o.

      (2)  HL L 19., 2012.1.24., 22. o.


title: A Tanács és a Bizottság határozata (1993. december 13.) az Európai Közösségek, azok tagállamai, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, az Izlandi Köztársaság, a Liechtensteini Hercegség, a Norvég Királyság, a Svéd Királyság és a Svájci Államszövetség között az Európai Gazdasági Térségről létrejött megállapodás megkötéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994D0001

Hivatalos Lap L 001 , 03/01/1994 o. 0001 - 0001 finn különkiadás fejezet 2 kötet 11 o. 0037  svéd különkiadás fejezet 2 kötet 11 o. 0037

		A Tanács és a Bizottság határozata(1993. december 13.)az Európai Közösségek, azok tagállamai, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, az Izlandi Köztársaság, a Liechtensteini Hercegség, a Norvég Királyság, a Svéd Királyság és a Svájci Államszövetség között az Európai Gazdasági Térségről létrejött megállapodás megkötéséről(94/1/EK, ESZAK)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Szén- és Acélközösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 238. cikkére a 228. cikk (3) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben,tekintettel az Európai Parlament egyetértésére [1],mivel az Európai Közösségek és azok tagállamai, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, az Izlandi Köztársaság, a Liechtensteini Hercegség, a Norvég Királyság, a Svéd Királyság és a Svájci Államszövetség közötti, 1992. május 2-án Oportóban aláírt, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodást jóvá kell hagyni,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz Európai Közösségek és azok tagállamai, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, az Izlandi Köztársaság, a Liechtensteini Hercegség, a Norvég Királyság, a Svéd Királyság és a Svájci Államszövetség közötti, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodást, valamint az ahhoz csatolt jegyzőkönyveket, mellékleteket a záróokmányhoz csatolt nyilatkozatokkal, a kölcsönösen elfogadott jegyzőkönyvvel és a levélváltásokkal együtt az Európai Közösség nevében a Tanács, az Európai Szén- és Acélközösség nevében a Bizottság jóváhagyja.Az első bekezdésben említett jogi aktusok szövegét csatolták e határozathoz.2. cikkA megállapodás 129. cikkében előírt jóváhagyási okmányt az Európai Közösség nevében a Tanács elnöke, az Európai Szén- és Acélközösség nevében a Bizottság elnöke helyezi letétbe [2].Kelt Brüsszelben, 1993. december 13-án.a Tanács részérőlaz elnökPh. Maystadta Bizottság részérőlaz elnökJ. Delors[1] HL C 305., 1992.11.23., 66. o.[2] HL L 1., 1994.1.3., 606. o.--------------------------------------------------


title: 2005/113/EU: A Tagállamok kormányainak a Tanácsban ülésező képviselői által hozott határozat (2005. január 27.) az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkárának a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól történő mentesítéséről

text:
               9.2.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 36/7

      A TAGÁLLAMOK KORMÁNYAINAK A TANÁCSBAN ÜLÉSEZŐ KÉPVISELŐI ÁLTAL HOZOTT HATÁROZAT

   (2005. január 27.)
   az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkárának a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól történő mentesítéséről
   (2005/113/EU)
   A TAGÁLLAMOK KORMÁNYAINAK AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSÁBAN ÜLÉSEZŐ KÉPVISELŐI,
   tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanácsban ülésező képviselői által hozott, az Európai Unió jövőjéről szóló konvent finanszírozását szolgáló alap felállításáról és a kezelésére vonatkozó pénzügyi szabályok megállapításáról szóló, 2002. február 21-i 2002/176/EU határozatára (1) és különösen annak 20. cikkére,
   tekintettel az Európai Parlament 2004. december 14-i hozzájárulására az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkárának a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól történő mentesítéséhez,
   tekintettel a Tanács 2004. június 28-i hozzájárulására az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkárának a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól történő mentesítéséhez,
   tekintettel a Bizottság 2004. október 19-i hozzájárulására az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkárának a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól történő mentesítéséhez,
   miután megvizsgálták a 2003. pénzügyi évre vonatkozóan a bevételi és kiadási kimutatást, illetve mérleget, valamint a számvevőszéki jelentést (2),
   mivel a 2002. pénzügyi évre vonatkozó bevételi és kiadási kimutatás szerint

               —

               a bevételek összege EUR 4 088 524 EUR,

               —

               az előirányzatokból kifizetett kiadások összege pedig 3 968 149 EUR volt.

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZTAK:
   Egyetlen cikk
   Az Európai Unió jövőjéről szóló konvent főtitkára mentesítést kap a Konvent finanszírozását szolgáló alap költségvetésének a 2003-as pénzügyi évre vonatkozó végrehajtása tekintetében fennálló felelőssége alól.

      Kelt Brüsszelben, 2005. január 27-én.

            az elnök

         M. SCHOMMER

      (1)  HL L 60., 2002.3.1., 56. o.

      (2)  HL C 157., 2004.6.14., 1. o.


title: 2005/2/: Az EFTA-államok Állandó Bizottságának 2/2005/SC. számú határozata ( 2005. április 28. ) a pénzügyi eszköz pénzgazdálkodásának és az eszköz keretében végrehajtott projektek ellenőrzéséről

text:
               30.11.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 332/36

      AZ EFTA-ÁLLAMOK ÁLLANDÓ BIZOTTSÁGÁNAK

   2/2005/SC. számú határozata
   (2005. április 28.)
   a pénzügyi eszköz pénzgazdálkodásának és az eszköz keretében végrehajtott projektek ellenőrzéséről
   AZ EFTA-ÁLLAMOK ÁLLANDÓ BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) és az EGT Vegyesbizottságának az EGT pénzügyi eszköz létrehozásáról szóló, 2000. május 22-i 47/2000 számú határozatára,
   tekintettel az EFTA-államok Állandó Bizottságának a pénzügyi mechanizmus bizottságának létrehozásáról szóló, 2000. október 2-i 1/2000/SC. számú határozatára,
   tekintettel az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás szerződő feleinek képviselőiből álló bizottság 5/2002 határozatára, valamint a 2002. évi 2. számú tanács határozatára, amely a 6. számú tanács határozata és az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás szerződő feleinek képviselőiből álló bizottság 1998-as határozata helyébe lép,
   A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   A Könyvvizsgálói Testület a pénzügyi eszköz pénzgazdálkodásának és az eszköz keretében végrehajtott projektek vizsgálatáért felelős felsőbb hatóságként működik.
   2. cikk
   Az EGT-megállapodásban részt vevő EFTA-államok mindegyike képviselteti magát a Könyvvizsgálói Testületben a pénzügyi eszköz pénzgazdálkodása és az eszköz keretében végrehajtott projektek vizsgálata során.
   3. cikk
   A Könyvvizsgálói Testület az EGT-megállapodásban részt vevő EFTA-államok állampolgáraiból áll, akik lehetőség szerint az EFTA-államok legfelsőbb könyvvizsgálati intézményének tagjai. Függetlenségükhöz nem férhet kétség. Az EFTA-tisztviselők nem nevezhetők ki könyvvizsgálóvá a bármely EFTA-intézménynél történő kinevezésük lejáratát követő három éven belül.
   4. cikk
   A pénzügyi eszköz pénzgazdálkodása és az eszköz keretében végrehajtott projektek vizsgálatát végző Könyvvizsgálói Testület tagjait az EFTA-államok Állandó Bizottsága nevezi ki. A kinevezések időtartama egységesen négy év. A tagok rendesen egyszer nevezhetők ki újra. Az EFTA-államok Állandó Bizottsága által kinevezett tagok megegyezhetnek a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás szerződő feleinek képviselőiből álló bizottság által annak 5/2002 határozata alapján kinevezett személyekkel.
   5. cikk
   A Könyvvizsgálói Testület tagjai feladataik ellátása során teljesen függetlenül járnak el.
   6. cikk
   A pénzügyi eszköz pénzgazdálkodása és az eszköz keretében végrehajtott projektek Könyvvizsgálói Testület általi megfelelő és arányos vizsgálatának költségeit a pénzügyi eszköz igazgatási költségvetéséből finanszírozzák. A Könyvvizsgálói Testület megfelelő költségvetési javaslata alapján az Állandó Bizottság jóváhagyása szükséges az e célra fordítandó összeghez.
   7. cikk
   A Könyvvizsgálói Testület alkalmazhat külső szakértőket, hogy munkájához segítséget nyújtsanak. A külső szakértőknek ugyanazon függetlenségi követelményeknek kell megfelelniük, mint a Könyvvizsgálói Testület tagjainak.
   8. cikk
   A pénzügyi eszköz pénzgazdálkodása és az eszköz keretében végrehajtott projektek vizsgálatáról a Könyvvizsgálói Testület az EFTA-államok Állandó Bizottságának tesz jelentést. Intézkedési javaslatokat tehet.
   9. cikk
   A Könyvvizsgálói Testület javaslatot tesz saját, a pénzügyi eszköz pénzgazdálkodása és az eszköz keretében végrehajtott projektek vizsgálatára vonatkozó eljárási szabályaira, és jóváhagyásra megküldi az EFTA-államok Állandó Bizottságának.
   10. cikk
   Ez a határozat azonnali hatállyal érvényes.
   11. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében kell kihirdetni.

      Kelt Brüsszelben, 2005. április 28-án.

            az Állandó Bizottság részéről

            az elnök

         B. GRYDELAND nagykövet

            a főtitkár

         William ROSSIER


title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság 28/13/COL határozata ( 2013. január 30. ) az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokról szóló új fejezet beiktatása révén, nyolcvannyolcadik alkalommal történő módosításáról

text:
               19.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 343/54

         AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG 28/13/COL HATÁROZATA
   (2013. január 30.)
   az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokról szóló új fejezet beiktatása révén, nyolcvannyolcadik alkalommal történő módosításáról
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (1) és különösen annak 61–63. cikkére és 26. jegyzőkönyvére,
   tekintettel az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (2) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára és 24. cikkére,
   emlékeztetve a Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott, állami támogatással kapcsolatos eljárási és anyagi jogi szabályokra (3),
   mivel:
   A felügyeleti és bírósági megállapodás 24. cikke értelmében a Hatóság érvényt szerez az EGT-megállapodás állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseinek.
   A felügyeleti és bírósági megállapodás 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján a Hatóság közleményeket vagy iránymutatásokat ad ki az EGT-megállapodás által szabályozott ügyekben, amennyiben ezen megállapodás vagy a felügyeleti és bírósági megállapodás kifejezetten így rendelkezik, vagy amennyiben a Hatóság ezt szükségesnek ítéli.
   2012. december 6-án az Európai Bizottság új közleményt fogadott el az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokra történő alkalmazásáról (4).
   E közlemény az Európai Gazdasági Térséget is érinti.
   Az EGT állami támogatási szabályainak egységes alkalmazását az Európai Gazdasági Térség egész területén biztosítani kell.
   Az EGT-megállapodás XV. mellékletének végén szereplő „ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK” cím II. pontja értelmében a Hatóság a Bizottsággal folytatott konzultációt követően elfogadja az Európai Bizottság által elfogadott jogi aktusoknak megfelelő jogi aktusokat.
   Az Európai Bizottsággal és az EFTA-államokkal konzultációra került sor,
   ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az állami támogatásokról szóló iránymutatás módosul a rövid távú exporthitel-biztosításról szóló új fejezet beillesztésével. Az új fejezet e határozat mellékletében található.
   2. cikk
   Csak az angol nyelvű változat hiteles.

      Kelt Brüsszelben, 2013. január 30-án.

            az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Oda Helen SLETNES

            elnök

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            testületi tag

      (1)  A továbbiakban: EGT-megállapodás.

      (2)  A továbbiakban: felügyeleti és bírósági megállapodás.

      (3)  A Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott és közzétett, az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének, valamint a felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve 1. cikkének alkalmazására és értelmezésére vonatkozó iránymutatás (Az Európai Unió Hivatalos Lapja [a továbbiakban: HL] L 231., 1994.9.3., 1. o., és 32. EGT-kiegészítés, 1994.9.3., 1. o.). A továbbiakban: az állami támogatásokról szóló iránymutatás. Az állami támogatásokról szóló iránymutatás frissített változata a Hatóság honlapján található: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (4)  Az Európai Bizottság közleménye a tagállamokhoz az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokra történő alkalmazásáról, HL C 392., 2012.12.19., 1. o.

      MELLÉKLET

         IRÁNYMUTATÁS A RÖVID LEJÁRATÚ EXPORTHITEL-BIZTOSÍTÁSOKRÓL
          (1)

      1   Bevezetés

                  (1)

                  Az exporttámogatások hátrányosan érinthetik a potenciális áruszállítók és szolgáltatók közötti piaci versenyt. Az Európai Bizottság és az EFTA Felügyeleti Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) – a verseny EK-Szerződés és EGT-megállapodás szerinti őreiként – emiatt mindig is határozottan elítélte az EGT-n belüli kereskedelem és az EGT-n kívülre irányuló export támogatását. Annak megakadályozása érdekében, hogy az EGT-államok által exporthitel-biztosításra nyújtott támogatás torzítsa a versenyt, pontosítani kell e biztosításnak az EGT állami támogatásra vonatkozó szabályai szerinti értékelését.

                  (2)

                  A Hatóság 1998-ban meghatározta az állami beavatkozásra vonatkozó alapelveket a rövid lejáratú exporthitel-biztosításról szóló iránymutatásában (2). Az 1998. évi iránymutatás hatálya 1998. június 1-jétől kezdve öt évre szólt. Az iránymutatást később módosították, időbeli hatályát pedig 2001-ben meghosszabbították (3).

                  (3)

                  Az 1998. évi iránymutatás alkalmazása, illetve a pénzügyi válság kapcsán 2009 és 2011 között szerzett tapasztalatok arra utalnak, hogy a Hatóság elvei e téren felülvizsgálatra szorulnak.

                  (4)

                  Az ezen iránymutatásban meghatározott szabályok egyrészről hozzájárulnak ahhoz, hogy az állami támogatás ne torzítsa a magán és állami vagy államilag támogatott exporthitel-biztosítók közötti versenyt, másrészről pedig egy olyan környezet megteremtését segítik elő, amely azonos feltételeket biztosít az exportőrök számára.

                  (5)

                  Célja továbbá, hogy az EFTA-államok számára részletesen ismertesse azokat az elveket, amelyekre a Hatóság az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének értelmezését, valamint e cikkeknek a rövid lejáratú exporthitel-biztosításra való alkalmazását alapozni kívánja. Indokolt, hogy a Hatóság a lehető legátláthatóbbá tegye e téren követett elveit, valamint biztosítsa a kiszámíthatóságot és az egyenlő bánásmódot. Ennek érdekében meghatározza azokat a feltételeket, amelyeket az állami biztosítóknak teljesíteniük kell, ha a piacképes kockázatokra vonatkozó, rövid lejáratú exporthitel-biztosítás piacára kívánnak lépni.

                  (6)

                  Nem tartoznak ezen iránymutatás alkalmazási körébe a főszabály szerint nem piacképes kockázatok.

                  (7)

                  A 2. szakasz ismerteti az iránymutatás alkalmazási körét és a fogalommeghatározásokat. A 3. szakasz az EGT-megállapodás 61. cikke (1) bekezdésének alkalmazásával, valamint a piacképes kockázatok exporthitel-biztosításához nyújtott állami támogatás általános tilalmával foglalkozik. Végül, a 4. szakasz a piacképes kockázatok fogalommeghatározása alóli kivételekről rendelkezik, valamint meghatározza az ideiglenesen nem piacképes kockázatok biztosításába történő állami beavatkozásra vonatkozó feltételeket.

            2   Az iránymutatás alkalmazási köre és fogalommeghatározások

      2.1   Alkalmazási kör

                  (8)

                  Az ezen iránymutatásban meghatározott elveket a Hatóság kizárólag a két évnél rövidebb kockázatviselési idejű exporthitel-biztosításra fogja alkalmazni. Ezen iránymutatás alkalmazási köre nem terjed ki semmilyen egyéb exportfinanszírozási eszközre.

            2.2   Fogalommeghatározások

                  (9)

                  Ezen iránymutatás alkalmazásában:

                     „együttbiztosítás”: olyan biztosítás, amelynél a biztosítás hatálya alá tartozó valamennyi kár meghatározott százalékát a biztosító helyett egy másik biztosító téríti meg;

                     „hitelezési futamidő”: az exporthitelügylet keretében a leszállított áruk és a teljesített szolgáltatások kifizetésére a vevő számára biztosított időszak;

                     „kereskedelmi kockázatok”: elsősorban az alábbi kockázatok:

                              —

                              valamely szerződéstől való önkényes elállás a vevő részéről, vagyis valamely magánvevő bármely olyan önkényes döntése, amely jogos indok nélkül szakítja meg vagy szünteti meg a szerződést;

                              —

                              a szerződés tárgyát képező áru elfogadásának önkényes, jogos indok nélküli, magánvevő általi megtagadása;

                              —

                              a magánvevő és kezesének fizetésképtelensége;

                              —

                              elhúzódó nemfizetés, vagyis a szerződésből következő adósság meg nem fizetése a magánvevő és kezese részéről;

                     „exporthitel-biztosítás”: olyan biztosítási termék, amellyel a biztosító egy adott exportügylet fizetési kötelezettségeivel kapcsolatos kereskedelmi és politikai kockázatra nyújt biztosítást;

                     „gyártási időszak”: a megrendelés és az áruk leszállításának vagy a szolgáltatások teljesítésének időpontja között eltelt időszak;

                     „piacképes kockázatok”: a függelékben felsorolt országokban lévő állami és magánvevőkre vonatkozó kereskedelmi és politikai kockázatok, amelyek teljes kockázatviselési ideje két évnél rövidebb. Ezen iránymutatás alkalmazásában minden egyéb kockázat nem piacképes kockázatnak minősül;

                     „politikai kockázatok”: elsősorban az alábbi kockázatok:

                              —

                              annak kockázata, hogy egy állami vevő vagy egy ország megakadályozza az ügylet lebonyolítását, illetve nem fizet időben;

                              —

                              az egyes vevők hatáskörén vagy felelősségén kívül eső kockázat;

                              —

                              annak kockázata, hogy egy ország nem utalja át az adott országban letelepedett vevők által befizetett pénzösszegeket a biztosított székhelye szerinti országnak;

                              —

                              annak kockázata, hogy a biztosító országán kívül olyan vis maior eset következik be (például háborús esemény), amelynek hatásait másként még nem biztosították;

                     „magán-hitelbiztosító”: minden olyan exporthitel-biztosítást nyújtó társaság vagy szervezet, amely nem tartozik az állami biztosítók körébe;

                     „kvóta-viszontbiztosítás”: olyan viszontbiztosítás, amelynek során a biztosító egy meghatározott üzletág minden, a biztosító által vállalt kockázatának adott hányadát átruházza a viszontbiztosítóra, és azt a viszontbiztosító átvállalja;

                     „viszontbiztosítás”: olyan biztosítás, amelyet egy biztosító kockázatkezelési céllal egy másik biztosítótól megvásárol és ezáltal saját kockázatát csökkenti;

                     „kockázatviselési idő”: a gyártási időszak plusz a hitelezési futamidő;

                     „adóskockázati biztosítás”: egy vevő számára teljesített összes eladásra vagy egy vevővel kötött egyetlen szerződésre vonatkozó fedezet;

                     „állami biztosító”: olyan társaság vagy egyéb szervezet, amely egy EGT-állam támogatásával vagy nevében exporthitel-biztosítást kínál, vagy olyan EGT-állam, amely exporthitel-biztosítást kínál;

                     „kiegészítő biztosítás”: egy másik biztosító által megállapított hitellimitre vonatkozó kiegészítő fedezet;

                     „teljesforgalom-biztosítás”: az adóskockázati hitelbiztosítástól eltérő hitelbiztosítás, vagyis a biztosított hitelre történt összes vagy legtöbb értékesítésére, illetve több vevő számára történt értékesítésből származó fizetési követelésekre kiterjedő hitelbiztosítás.

            3   Az EGT-megállapodás 61. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatósága

      3.1   Általános elvek

                  (10)

                  Az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „összeegyeztethetetlen a megállapodásban foglaltak érvényesülésével az EK-tagállamok vagy az EFTA-államok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a Szerződő Felek közötti kereskedelmet”.

                  (11)

                  Ha az exporthitel-biztosítást állami biztosító nyújtja, akkor az állami forrásokat foglal magában. Az állam bevonása révén a biztosítók és/vagy az exportőrök szelektív előnyre tehetnek szert, ami torzíthatja a versenyt, vagy azzal fenyegethet, és érintheti az EGT-államok közötti kereskedelmet. A következő elvek célja, hogy iránymutatást nyújtsanak arról, hogyan értékelik majd az ilyen intézkedéseket az állami támogatási szabályok alapján.

            3.2   Támogatás a biztosítóknak

                  (12)

                  Állami támogatást foglalhat magában, ha a magán-hitelbiztosítókhoz képest az állami biztosítók bizonyos előnyökben részesülnek. Az előnyök különböző módokon nyilvánulhatnak meg és magukban foglalhatják például a következőket:

                              a)

                              állami kezességvállalás hitelfelvételre és veszteségekre;

                              b)

                              a megfelelő tartalékképzés követelménye alóli mentesítés, valamint az állam számlájára vagy kezességvállalásával végzett exporthitel-biztosítási műveleteknek az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv (4) hatálya alóli kizárásából eredő egyéb követelmények alóli mentesítés;

                              c)

                              a szokásosan fizetendő adókkal (úgymint társasági adó és biztosítási kötvényekre kivetett adó) kapcsolatos kedvezmény vagy azok alóli mentesség;

                              d)

                              az állam által nyújtott olyan támogatás vagy tőkejuttatás, illetve olyan más finanszírozási formák, amelyek nem felelnek meg a piacgazdasági befektető elvének;

                              e)

                              az állam által a piaci árakat nem tükröző feltételek mellett nyújtott természetbeni szolgáltatások, úgymint az állami infrastruktúrához, eszközökhöz vagy privilegizált információhoz való hozzáférés, illetve ezek használata;

                              f)

                              az állam általi direkt viszontbiztosítás vagy az állam által nyújtott direkt viszontbiztosítási garancia, amelyet a magán-viszontbiztosítási piacnál kedvezőbb feltételek mellett nyújtanak, ami vagy a viszontbiztosítás fedezetének alulértékeléséhez, vagy pedig a magánpiacon egyébként létre nem jövő kapacitás mesterséges kialakításához vezet.

            3.3   Az exporthitelekre nyújtott állami támogatás tilalma

                  (13)

                  Az állami biztosítóknál a piacképes kockázatok tekintetében keletkező, a 12. pontban felsorolt előnyök érintik a hitelbiztosítási szolgáltatások EGT-n belüli kereskedelmét, és ahhoz vezetnek, hogy a különböző EGT-államokban eltérések alakulnak ki a piacképes kockázatokra rendelkezésre álló biztosítási fedezetekben. Ez torzítja a különböző EGT-államokban a biztosítók közötti versenyt, és másodlagos hatásokat idéz elő az EGT-n belüli kereskedelemben, függetlenül attól, hogy az EGT-n kívülre irányuló vagy az EGT-n belüli exportról van-e szó (5). Amennyiben az állami biztosítók bármilyen előnyben részesülnek a magán-hitelbiztosítókhoz képest, meg kell határozni az állami biztosítókra vonatkozó működési feltételeket annak érdekében, hogy ne tegyenek szert előnyre állami támogatásból. Ehhez arra van szükség, hogy ne biztosíthassanak piacképes kockázatokat.

                  (14)

                  Az állami biztosítóknál keletkező előnyökből – legalábbis részben – olykor az exportőrök is részesülnek. Az ilyen előnyök torzíthatják a versenyt és a kereskedelmet, és az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülhetnek. Ha azonban teljesülnek az ideiglenesen nem piacképes kockázatú exporthitel-biztosításra vonatkozó, az ezen iránymutatás 4.3. szakaszában meghatározott feltételek, a Hatóság úgy fogja tekinteni, hogy az exportőrök nem részesültek jogtalan előnyben.

            4   Az ideiglenesen nem piacképes kockázatokra nyújtott exporthitel-biztosításra vonatkozó feltételek

      4.1   Általános elvek

                  (15)

                  A 13. pontnak megfelelően az állami biztosítók nem biztosíthatnak piacképes kockázatokat, ha a 12. pontban ismertetett módon bármilyen előnyben részesülnek a magánbiztosítókhoz képest. Amennyiben az állami biztosítók vagy leányvállalataik piacképes kockázatokat kívánnak biztosítani, ennek során biztosítani kell, hogy sem közvetlenül, sem közvetve nem részesülnek állami támogatásban. Ennek érdekében meghatározott összegű saját tőkével (biztonsági tőkét is magában foglaló szavatoló tőkével) és biztosítástechnikai tartalékkal (káringadozási tartalékkal) kell rendelkezniük, valamint be kell szerezniük a 73/239/EGK irányelvnek megfelelő engedélyt. Továbbá külön kell kezelniük és elkülönítetten kell könyvelniük a piacképes kockázatú biztosításokat és a nem piacképes kockázatokra állami számlára vagy kezességvállalással nyújtott biztosításokat, amivel igazolják, hogy piacképes kockázatú biztosításra nem kapnak állami támogatást. A biztosító saját számlájára biztosított vállalkozások könyvelésének összhangban kell állnia a 91/674/EK tanácsi irányelvvel (6).

                  (16)

                  Ha valamely EFTA-állam piacképes és nem piacképes kockázatokat egyaránt felölelő magánszektorbeli viszontbiztosítási szerződésben félként vagy más formában való részvétel révén viszontbiztosítási fedezetet nyújt egy exporthitel-biztosítónak, bizonyítania kell, hogy a megállapodások nem foglalnak magukban a 12. pont f) alpontja szerinti állami támogatást.

                  (17)

                  Az állami biztosítók az ezen iránymutatásban foglalt feltételek szerint nyújthatnak exporthitel-biztosítást ideiglenesen nem piacképes kockázatokra.

            4.2   Kivételek a piacképes kockázatok fogalommeghatározása alól: ideiglenesen nem piacképes kockázatok

                  (18)

                  A piacképes kockázatok meghatározásának sérelme nélkül, a függelékben felsorolt országokban letelepedett vevőkkel kapcsolatban bizonyos kereskedelmi és politikai kockázatok ideiglenesen nem piacképes kockázatnak minősülnek a következő esetekben:

                              a)

                              amennyiben a Hatóság úgy határoz, hogy az 5.2. szakaszban bemutatott mechanizmus révén ideiglenesen töröl egy vagy több országot a piacképes kockázatú országok függelékben szereplő jegyzékéből azért, mert az érintett országban vagy országokban a magánbiztosítási piac kapacitása nem elegendő a gazdaságilag indokolható összes kockázat fedezésére;

                              b)

                              amennyiben az EFTA-állam általi értesítés kézhezvételét követően a Hatóság úgy határoz, hogy a mikro-, kis- és középvállalkozások meghatározásáról szóló, 2003. május 6-i bizottsági ajánlás (7) fogalommeghatározása szerint kkv-nak minősülő, és 2 millió EUR-t meg nem haladó éves exportárbevételű kis- és középvállalkozásoknál felmerült kockázatok az értesítést benyújtó EFTA-államban az exportőrök számára ideiglenesen nem piacképesek;

                              c)

                              amennyiben az EFTA-állam általi értesítés kézhezvételét követően a Hatóság úgy határoz, hogy a legalább 181 napos, de két évnél rövidebb kockázatviselési idejű adóskockázati biztosítás az értesítést benyújtó EFTA-államban az exportőrök számára ideiglenesen nem piacképes;

                              d)

                              amennyiben az EFTA-állam általi értesítés kézhezvételét követően a Hatóság úgy határoz, hogy az exporthitel-biztosítási lehetőségek szűkössége miatt bizonyos kockázatok az értesítést benyújtó EFTA-államban az exportőrök számára ideiglenesen nem piacképesek.

                  (19)

                  Az EGT piacán a versenytorzulások minimalizálása érdekében az állami biztosítók biztosíthatják a 18. pont alapján ideiglenesen nem piacképesnek minősülő kockázatokat, feltéve hogy teljesítik a 4.3. szakaszban megállapított feltételeket.

            4.3   Az ideiglenesen nem piacképes kockázatok fedezésére vonatkozó feltételek

      4.3.1   A fedezet minősége

                  (20)

                  Az állami biztosító által nyújtott fedezet minőségének összhangban kell állnia a piaci normákkal. Konkrétan, csak a gazdaságilag indokolható, vagyis a megalapozott biztosítási elvek alapján elfogadható kockázatok fedezhetők. A kereskedelmi és politikai kockázatok vonatkozásában a fedezeti arány legfeljebb 95 % lehet, a kárfizetési türelmi idő pedig legalább 90 nap.

            4.3.2   Biztosítási elvek

                  (21)

                  A kockázatértékelés során mindig megalapozott biztosítási elveket kell alkalmazni. Ennek megfelelően a pénzügyileg nem megalapozott ügyletek kockázata nem fedezhető államilag támogatott programokból. Ezen elvekre tekintettel a kockázatelfogadási feltételeknek egyértelműeknek kell lenniük. Már létező üzleti kapcsolat esetében az exportőrnek kedvező kereskedelmi és/vagy fizetési tapasztalatokkal kell rendelkeznie. A vevőnek tiszta kártörténettel kell rendelkeznie, a vevői nemfizetés valószínűségének, valamint belső és/vagy külső hitelminősítésének is elfogadhatónak kell lennie.

            4.3.3   Megfelelő árazás

                  (22)

                  Az exporthitel-biztosítási szerződés szerinti kockázatviselést megfelelő biztosítási díjjal kell ellentételezni. A magán-hitelbiztosítók kiszorításának minimálisra csökkentése érdekében az államilag támogatott programok keretében az átlagos biztosítási díjaknak a magán-hitelbiztosítók által hasonló kockázatokra felszámított átlagos biztosítási díjaknál magasabbnak kell lenniük. E követelmény révén az állami beavatkozás fokozatosan megszüntethető, mert a magasabb díjak biztosítják, hogy amint a piaci feltételek engedik, az exportőrök visszatérjenek a magán-hitelbiztosítókhoz, és a kockázat újra piacképes lesz.

                  (23)

                  Az árazás akkor megfelelő, ha az egyes vevőkockázati kategóriához (8) tartozó éves minimumdíjnak (9) (mentesülési díj) megfelelő díjat az alábbi táblázat szerint számítják fel. A mentesülési díj akkor nem kerül alkalmazásra, ha az EFTA-állam bizonyítja, hogy alkalmazása a szóban forgó kockázatra vonatkozóan nem megfelelő. A teljesforgalom-biztosítás esetében a kockázatkategóriának a biztosítás által fedezett vevők kockázata átlagának kell megfelelni.

                              Kockázatkategória

                              Éves kockázati díj (10)

                              (a biztosított volumen százaléka)

                              Kiváló (11)

                              0,2 – 0,4

                              Jó (12)

                              0,41 – 0,9

                              Kielégítő (13)

                              0,91 – 2,3

                              Gyenge (14)

                              2,31 – 4,5

                  (24)

                  Az együttbiztosítás, a kvóta-viszontbiztosítás és a kiegészítő biztosítás vonatkozásában az árazás kizárólag akkor minősül megfelelőnek, ha a felszámított díj a magán-hitelbiztosító nyújtotta (eredeti) fedezetre vonatkozó díjhoz képest legalább 30 %-kal magasabb.

                  (25)

                  A szerződés futamidejétől függetlenül a kockázati díjhoz kezelési költséget kell hozzáadni, hogy az árazást megfelelőnek lehessen tekinteni.

            4.3.4.   Átláthatóság és jelentés

                  (26)

                  Az EFTA-államok a 18. pont alapján ideiglenesen nem piacképesnek minősülő kockázatokra létrehozott programokat valamennyi alkalmazandó feltétellel együtt kötelesek közzétenni az állami biztosítók honlapján.

                  (27)

                  Az EFTA-államoknak a 18. pont alapján ideiglenesen nem piacképesnek minősülő, és az állami biztosítók által fedezett kockázatokról legkésőbb a beavatkozást követő év július 31-ig éves jelentést kell benyújtaniuk a Hatósághoz.

                  (28)

                  A jelentésnek tartalmaznia kell valamennyi program alkalmazásáról, így különösen a hitellimitek teljes volumenéről, a biztosított árbevételről, a felszámított díjakról, a nyilvántartott és kifizetett igényekről, a megtérített összegekről szóló információkat, valamint a programokhoz kapcsolódó kezelési költségeket. A jelentéseket a Hatóság közzéteszi a honlapján.

            5   Eljárási kérdések

      5.1   Általános elvek

                  (29)

                  Az állami biztosítók a 18. pont a) alpontjában felsorolt kockázatokat a 4.3. szakaszban meghatározott feltételekkel biztosíthatják. Ezeket az eseteket nem kell bejelenteni a Hatóságnak.

                  (30)

                  A 18. pont b), c) és d) alpontjában felsorolt kockázatokat az állami biztosítók a 4.3. szakaszban meghatározott feltételekkel, valamint a Hatóságnak történő bejelentést és a Hatóság általi jóváhagyást követően biztosíthatják.

                  (31)

                  A 4.3. szakaszban meghatározott feltételek valamelyikének nemteljesülése nem jelenti automatikusan az exporthitel-biztosítási vagy biztosítási program tilalmazottságát. Amennyiben egy EFTA-állam el kíván térni valamely feltételtől, illetve bármilyen kétség merül fel azt illetően, hogy a tervezett exporthitel-biztosítási program teljesíti-e az ezen iránymutatásban meghatározott feltételeket, akkor a programot be kell jelentenie a Hatóságnak.

                  (32)

                  Az állami támogatási szabályok szerinti elemzés nem minősíti az adott intézkedésnek az EGT-megállapodás egyéb rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségét.

            5.2   A piacképes kockázatú országok jegyzékének módosítása

                  (33)

                  Annak meghatározásakor, hogy az elegendő magánkapacitás hiánya indokolja-e, hogy az országot a 18. pont a) alpontja értelmében ideiglenesen töröljék a piacképes kockázatú országok jegyzékéből, a Hatóság az alábbi, fontossági sorrendben felsorolt tényezőket veszi figyelembe:

                              a)

                              a magán-hitelbiztosítási kapacitás csökkenése: például egy nagy hitelbiztosító azon döntése, hogy nem nyújt fedezetet az érintett országban a vevőkockázatokra, a teljes biztosított összeg jelentős csökkenése vagy 6 hónapos időszakon belül az adott országra vonatkozó elfogadási arány jelentős csökkenése;

                              b)

                              az állami szektor minősítésének romlása: különösen a hitelminősítés hirtelen változásai 6 hónapos időszakon belül, például független hitelminősítő intézetek általi többszöri leminősítés, vagy a CDS-felárak nagymértékű emelkedése;

                              c)

                              a vállalati szektor teljesítményének romlása: különösen az érintett országban a fizetésképtelen vállalkozások számának ugrásszerű emelkedése 6 hónapos időszakon belül.

                  (34)

                  A Hatóság egy EFTA-állam írásbeli kérésére vagy saját kezdeményezésére felülvizsgálhatja a piacképes kockázatú országok jegyzékét abban az esetben, ha a piaci kapacitás már nem elegendő a gazdaságilag indokolható összes kockázat fedezésére.

                  (35)

                  Amennyiben a Hatóság módosítani kívánja a piacképes kockázatú országok függelékben szereplő jegyzéket, konzultációt fog folytatni, valamint információt fog kérni az EFTA-államoktól, a magán-hitelbiztosítóktól és az érdekelt felektől. A konzultáció bejelentését, illetve a kért információk természetére vonatkozó tájékoztatást a Hatóság honlapján teszik közzé. A konzultációs időszak általában véve 20 munkanapnál nem lesz hosszabb. Ha az összegyűjtött információk alapján a Hatóság úgy dönt, hogy módosítja a piacképes kockázatú országok jegyzékét, arról írásban tájékoztatja az EFTA-államokat és döntését közzéteszi a honlapján.

                  (36)

                  Egy országnak a piacképes kockázatú országok jegyzékéből történő ideiglenes törlése legalább 12 hónapig érvényes. Az ideiglenesen törölt országra vonatkozó, ezen időszak alatt aláírásra kerülő biztosítási szerződések az ideiglenes törlés lejáratának időpontját követően legfeljebb 180 napig maradhatnak hatályban. Ezen időpontot követően új biztosítási szerződést nem lehet kötni. Három hónappal az ideiglenes törlés időtartamának lejárta előtt a Hatóság megvizsgálja, hogy meghosszabbítja-e az érintett ország jegyzékből történt törlését. Amennyiben a Hatóság a 33. pontban meghatározott tényezőket figyelembe véve arra a megállapításra jut, hogy a piaci kapacitás még mindig nem elegendő a gazdaságilag indokolható összes kockázat fedezésére, úgy a 35. pontban foglaltaknak megfelelően meghosszabbíthatja az érintett ország jegyzékből történt ideiglenes törlését.

            5.3   A 18. pont b) és c) alpontjában szereplő kivételekre vonatkozó bejelentési kötelezettség

                  (37)

                  A Hatóság számára jelenleg rendelkezésre álló bizonyítékok arra utalnak, hogy a 18. pont b) és c) alpontjában meghatározott kockázatokra vonatkozóan piaci rés állhat fenn, ezért ezek a kockázatok nem piacképesek (15). Szem előtt kell tartani azonban, hogy nem minden EGT-államban van fedezeti hiány, valamint a helyzet idővel változhat, mivel a magánszektor érdekeltté válhat e piaci szegmensben. Állami beavatkozás csak olyan kockázatokra engedélyezhető, amelyeket a piac egyébként nem biztosítana.

                  (38)

                  Ezen okok miatt, ha egy EFTA-állam a 18. pont b) vagy c) alpontjában meghatározott kockázatokat fedezni kívánja, azt a felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve szerint be kell jelentenie a Hatóságnak. A bejelentésben bizonyítania kell, hogy kapcsolatba lépett az adott EFTA-államban működő fő hitelbiztosítókkal és hitelügynökökkel (16), és lehetőséget nyújtott számukra annak bizonyítására, hogy az országban rendelkezésre áll a szóban forgó kockázatra vonatkozó fedezet. A Hatóság a kockázatokat az „ideiglenesen nem piacképes” kategóriába sorolja, amennyiben az érintett hitelbiztosítók az EFTA-államtól érkezett kérés kézhezvételétől számított 30 napon belül nem nyújtják be az EFTA-állam által fedezni kívánt kockázattípusokra vonatkozó biztosítási feltételekkel és biztosított volumenekkel kapcsolatos információkat az EFTA-államnak vagy a Hatóságnak, illetve ha a benyújtott információk nem bizonyítják, hogy a szóban forgó kockázatokra vonatkozó fedezet rendelkezésre áll a szóban forgó EFTA-államban.

            5.4   Bejelentési kötelezettség egyéb esetben

                  (39)

                  A 18. pont d) alpontjában meghatározott kockázatokra vonatkozóan az érintett EFTA-államnak bizonyítania kell a felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve szerint a Hatóságnak benyújtott bejelentésében, hogy az adott EFTA-államban a magánbiztosítási piacon keletkezett kínálati sokk miatt nem áll rendelkezésre fedezet az exportőrök számára, elsősorban azért, mert egy nagy hitelbiztosító kivonult az érintett EFTA-államból, vagy más EFTA-államokhoz viszonyítva csökkent a kapacitás, illetve szűkült a termékskála.

            6   Alkalmazás kezdete és időtartama

                  (40)

                  Az ezen iránymutatásban szereplő elveket a Hatóság az iránymutatás elfogadásától 2018. december 31-ig alkalmazza.

         (1)  Ez az iránymutatás megfelel az Európai Bizottság tagállamokhoz címzett, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokra történő alkalmazásáról szóló közleményének (HL C 392., 2012.12.19., 1. o.).

         (2)  HL L 120., 1998.4.23., 27. o. és a 16. sz. EGT-kiegészítés, 1998.4.23., 1. o.

         (3)  HL L 30., 2002.1.31., 52. o. és a 7. sz. EGT-kiegészítés, 2002.1.31., 1. o.

         (4)  HL L 228, 1973.8.16., 3. o., lásd az EGT-megállapodás IX. mellékletének 2. pontját.

         (5)  A C-142/87. sz., Belga Királyság kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben hozott ítéletében az Európai Bíróság kifejtette, hogy nemcsak az Unión belüli, hanem az Unión kívülre irányuló exportra nyújtott támogatás is befolyásolhatja az Unión belüli versenyt és kereskedelmet. Mindkét műveletfajtát exporthitel-biztosítók biztosítják, következésképpen a nekik nyújtott támogatás érintheti az Unión belüli versenyt és kereskedelmet.

         (6)  A Tanács 91/674/EK irányelve (1991. december 19.) a biztosítóintézetek éves és összevont (konszolidált) éves beszámolóiról (HL L 374., 1991.12.31., 7. o.); az EGT-megállapodáshoz hozzáigazította az EGT Vegyes Bizottság 7/94. határozata (HL L 160, 1994.6.28. o.; 17. sz. EGT-kiegészítés, 1994.6.28.).

         (7)  HL L 124., 2003.5.20., 36. o.

         (8)  A vevőkockázati kategóriák hitelminősítéseken alapulnak. A minősítést nem szükséges meghatározott hitelminősítő intézettől beszerezni, nemzeti minősítő rendszerek vagy bankok által használt minősítő rendszerek is elfogadhatóak. Nyilvános minősítéssel nem rendelkező cégek esetében megbízható információkon alapuló minősítés is alkalmazható.

         (9)  Az egyes vonatkozó kockázatkategóriák tekintetében a mentesülési díj tartománya az egyéves CDS-felárak alapján került megállapításra, amely a három fő hitelminősítő intézet (Standard & Poor’s, Moody's és Fitch) elmúlt öt évre (2007–2011) vonatkozó minősítéseit magában foglaló összetett minősítésen alapul, feltételezve, hogy a rövid lejáratú exporthitel-biztosítások átlagos visszafizetési rátája 40 %. Tekintettel arra, hogy a kockázati díjak időben nem állandók, a tartományhatárokat később hézagmentesen egymáshoz illesztették.

         (10)  Egy 30 napos biztosítási szerződésre vonatkozó mentesülés az éves kockázati díj 12-vel való elosztásával kapható meg.

         (11)  A kiváló kockázatkategóriába a Standard & Poor’s hitelminősítése szerinti AAA, AA+, AA, AA–, A+, A, A– minősítésnek megfelelő kockázatok tartoznak.

         (12)  A jó kockázatkategóriába a Standard & Poor’s hitelminősítése szerinti BBB+, BBB vagy BBB– minősítésnek megfelelő kockázatok tartoznak.

         (13)  A kielégítő kockázatkategóriába a Standard & Poor’s hitelminősítése szerinti BB+, BB vagy BB– minősítésnek megfelelő kockázatok tartoznak.

         (14)  A gyenge kockázatkategóriába a Standard & Poor’s hitelminősítése szerinti B+, B vagy B– minősítésnek megfelelő kockázatok tartoznak.

         (15)  Lásd az Európai Bizottság tagállamokhoz címzett, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokra történő alkalmazásáról szóló közleményének (HL C 392., 2012.12.19., 1. o.). 37. pontját.

         (16)  A megkeresett hitelbiztosítóknak és hitelügynököknek mind az általuk kínált termékek tekintetében (például adóskockázatokra szakosodott szolgáltatók), mind pedig a piaci részesedés (például az együttes piaci részesedésük legalább 50 %) tekintetében reprezentatívnak kell lenniük.

         Függelék

            A piacképes kockázatú országok jegyzéke

                     Az EU valamennyi tagállama és az EGT-tag EFTA-államok

                     Ausztrália

                     Kanada

                     Japán

                     Új-Zéland

                     Svájc

                     Amerikai Egyesült Államok


title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság 441/12/COL határozata ( 2012. november 29. ) egyes versenyjogi eljárásokban új meghallgatási tisztviselők megbízásáról

text:
               11.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 190/92

      AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG 441/12/COL HATÁROZATA

   (2012. november 29.)
   egyes versenyjogi eljárásokban új meghallgatási tisztviselők megbízásáról
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   TEKINTETTEL az EFTA Felügyeleti Hatóság eljárási szabályzatára és különösen annak 15. cikkére,
   TEKINTETTEL a meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2012. november 29-i 442/12/COL EFTA felügyeleti hatósági határozatra és különösen annak 2. cikkére,
   mivel:
   Annak érdekében, hogy a versenyjogi eljárásokat hatékonyan folytassák le és az ilyen eljárásokban tiszteletben tartsák a felek meghallgatáshoz való jogát, egy vagy több meghallgatási tisztviselőt kell megbízni,
   A gazdasági verseny kérdéseit felügyelő hatósági tag döntése alapján a Hatóság tisztviselője azt követően is betöltheti a meghallgatási tisztviselő posztját, hogy a Hatóság már nem foglalkoztatja,
   A meghallgatási tisztviselő akadályoztatása esetén feladatait egy másik meghallgatási tisztviselő veszi át. Valamennyi meghallgatási tisztviselő akadályoztatása esetén, a testület illetékes tagja kinevez egy másik, az adott ügyben nem érintett illetékes hatósági tisztviselőt, aki ellátja a meghallgatási tisztviselő feladatait,
   ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Meghallgatási tisztviselők kinevezése
   1.   Az EFTA Felügyeleti Hatóság gazdasági versenyjogi eljárásokra vonatkozóan Clémence Perrin és Auður Steinarsdóttir jogtanácsost meghallgatási tisztviselőnek nevezi ki.
   2.   Valamennyi meghallgatási tisztviselő akadályoztatása esetén, a gazdasági verseny kérdéseit felügyelő testületi tag felhatalmazást kap az EFTA Felügyeleti Hatóság egy másik, az adott ügyben nem érintett illetékes tisztviselőjének kinevezésére, aki ellátja a meghallgatási tisztviselő feladatait.
   2. cikk
   Korábbi határozatok hatályon kívül helyezése
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság hatályon kívül helyezi az 554/08/COL és a 7/10/COL határozatot, és a korábbi meghallgatási tisztviselők nem töltik be a továbbiakban ezt a posztot.
   3. cikk
   Tájékoztatás
   Tájékoztatás céljából az EFTA-államok és az Európai Bizottság megkapják e határozat egy példányát.
   4. cikk
   Hatálybalépés
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2012. november 29-én.

            az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Oda Helen SLETNES

            elnök

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            testületi tag


title: A Tanács határozata (1988. december 21.) a természetes gumiról szóló, 1987. évi megállapodás ideiglenes alkalmazásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31988D0662

Hivatalos Lap L 382 , 31/12/1988 o. 0039 - 0039 finn különkiadás fejezet 11 kötet 14 o. 0209  svéd különkiadás fejezet 11 kötet 14 o. 0209

		A Tanács határozata(1988. december 21.)a természetes gumiról szóló, 1987. évi megállapodás ideiglenes alkalmazásáról(88/662/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSAtekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 113. és 116. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel a természetes gumiról szóló, 1979. évi nemzetközi megállapodás lejárt;mivel a 88/107/EGK határozat [1] értelmében a Közösség és annak tagállamai a természetes gumiról szóló, 1987. évi nemzetközi megállapodást – a továbbiakban az "1987. évi megállapodás" – 1987. december 18-án aláírták;mivel kívánatos annak biztosítása, hogy az 1987. évi megállapodás ideiglenesen legkésőbb 1989. január 1-én hatályba lépjen; mivel ennek érdekében szükséges, hogy a Közösség és annak tagállamai – a vonatkozó belső eljárásaikkal összhangban és azok befejezését követően – értesítsék az Egyesült Nemzetek Szervezetének főtitkárát azon szándékukról, hogy az 1987. évi megállapodást ideiglenesen kívánják alkalmazni,a KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA szükséges belső eljárások lefolytatását követően a Közösség és annak tagállamai értesítik az Egyesült Nemzetek Szervezetének főtitkárát azon szándékukról, hogy a természetes gumiról szóló, 1987. évi nemzetközi megállapodást ideiglenesen kívánják alkalmazni, az 59. cikk (1) bekezdésével és a 60. cikk (2) bekezdésével összhangban.2. cikkA Tanács elnöke ezennel felhatalmazást kap azon személy kijelölésére, aki jogosult az 1987. évi megállapodás ideiglenes alkalmazásáról szóló értesítés letétbe helyezésére a Közösség nevében.Kelt Brüsszelben, 1988. december 21-én.a Tanács nevébenaz elnökV. Papandreou[1] HL L 58., 1988.3.3., 18. o.--------------------------------------------------


title: 2007/409/EK: A Tanács határozata ( 2007. június 11. ) a közös halászati politika alapján történő regionális tanácsadó testületek felállításáról szóló 2004/585/EK határozat módosításáról

text:
               15.6.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 155/68

      A TANÁCS HATÁROZATA

   (2007. június 11.)
   a közös halászati politika alapján történő regionális tanácsadó testületek felállításáról szóló 2004/585/EK határozat módosításáról
   (2007/409/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére,
   mivel:

               (1)

               A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (1) és különösen annak 31. és 32. cikke a regionális tanácsadó testületek létrehozásával az érdekelt felek közös halászati politikában való részvételének új formáit teremti meg.

               (2)

               A 2004/585/EK határozat (2) meghatároz egy közös keretet, amelynek valamennyi regionális tanácsadó testületnek meg kell felelnie.

               (3)

               A 2004/585/EK határozat 9. cikke előírja, hogy a regionális tanácsadó testületek számára közösségi pénzügyi támogatást kell nyújtani működésük hatékonyságának biztosítására, valamint tolmácsolási és fordítási költségeik fedezésére.

               (4)

               A regionális tanácsadó testületek a közös halászati politikával összefüggésben tanácsadást nyújtanak a Bizottságnak és a tagállamoknak, valamint biztosítják az érdekelt felek részvételét a döntéshozatali folyamatban, ami a megreformált közös halászati politika egyik alappillére és a helyes kormányzás elvén alapuló irányítás egyik előfeltétele.

               (5)

               A regionális tanácsadó testületeket következésképpen az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (3) 162. cikkének b) pontja értelmében általános európai érdeket szolgáló testületeknek kell tekinteni.

               (6)

               A regionális tanácsadó testületeknek megfelelő mértékű és állandó finanszírozás nyújtásával pénzügyi stabilitást kell biztosítani annak érdekében, hogy a közös halászati politika keretében hatékonyan tölthessék be tanácsadó szerepüket.

               (7)

               A regionális tanácsadó testületek által kapott közösségi támogatás kezelésének egyszerűsítése érdekében egyetlen pénzügyi eszközt kellene alkalmazni valamennyi költség fedezésére.

               (8)

               Tekintettel a regionális tanácsadó testületek számára elkülönített közösségi pénzügyi támogatásra, fontos elvárás, hogy a Bizottság a pénzügyi ellenőrzéseken túlmenően bármikor ellenőrizhesse, hogy a regionális tanácsadó testületek működése megfelelő-e a rájuk bízott feladatok ellátásához.

               (9)

               A 2004/585/EK határozatot ennek megfelelően módosítani kell.

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   A 2004/585/EK határozat a következőképpen módosul:

               1.

               A 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „9. cikk
               Finanszírozás
               (1)   A jogi személyiséggel rendelkező regionális tanácsadó testületek az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (4) 162. cikkének b) pontja értelmében vett általános európai érdeket szolgáló testületekként közösségi pénzügyi támogatásért folyamodhatnak.
               (2)   A Bizottság valamennyi regionális tanácsadó testülettel támogatási megállapodást köt működési költségeiknek – beleértve a fordítási és tolmácsolási költségeket is – a II. melléklettel összhangban történő fedezésére.

               2.

               A szöveg a következő cikkel egészül ki:
               „9a. cikk
               Bizottsági ellenőrzések
               A Bizottság minden általa szükségesnek tartott ellenőrzést elvégezhet annak biztosítására, hogy a regionális tanácsadó testületek ellássák a 2371/2002/EK rendelettel és az e határozattal rájuk bízott feladatokat.”

               3.

               A II. melléklet helyébe az e határozathoz csatolt melléklet lép.

         2. cikk
   Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.

      Kelt Luxembourgban, 2007. június 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         H. SEEHOFER

      (1)  HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

      (2)  HL L 256., 2004.8.3., 17. o.

      (3)  HL L 357., 2002.12.31., 1. o. A legutóbb a 478/2007/EK, Euratom rendelettel (HL L 111., 2007.4.28., 13. o.) módosított rendelet.

      (4)  HL L 357., 2002.12.31., 1. o. A legutóbb a 478/2007/EK, Euratom rendelettel (HL L 111., 2007.4.28., 13. o.) módosított rendelet.”

      MELLÉKLET

            „II. MELLÉKLET
            Közösségi hozzájárulás a regionális tanácsadó testületeknél felmerült költségek fedezéséhez
            A Közösség hozzájárul a regionális tanácsadó testületek, mint általános európai érdeket szolgáló testületek működési költségei egy részének fedezéséhez. A Közösség által minden egyes regionális tanácsadó testület számára a működési költségek fedezésére elkülönített támogatás nem haladhatja meg az adott regionális tanácsadó testület működési költségvetésének 90 %-át. A következő években a pénzügyi hozzájárulás állandó marad, és a rendelkezésre álló költségvetéstől függ. A Bizottság évente minden regionális tanácsadó testülettel »működési támogatási megállapodást« köt, amely meghatározza a pontos feltételeket és a támogatáselosztási eljárást.
            A támogatható költségek a regionális tanácsadó testületek rendes működésének biztosításához és céljaik eléréséhez szükséges költségekből tevődnek össze. Közösségi hozzájárulás csak a tényleges költségekre vonatkozik, és csak abban az esetben ítélhető oda, ha a többi finanszírozási forrás már rendelkezésre áll.
            A következő közvetlen költségek támogathatók:

                        —

                        személyzeti kiadások (a személyzeti költség a projekten töltött munkanaponként),

                        —

                        üléstermek,

                        —

                        új vagy használt felszerelés,

                        —

                        anyagok és fogyóeszközök,

                        —

                        tagok tájékoztatása,

                        —

                        a bizottsági üléseken részt vevő szakértők utazási és szállásköltségei (a Bizottság szervezeti egységei által megállapított díjtételek és szabályok szerint),

                        —

                        könyvvizsgálatok,

                        —

                        tolmácsolási és fordítási költségek,

                        —

                        a támogatható közvetlen költségek legfeljebb 5 %-át kitevő tartalék előre nem látható kiadásokra.”


title: A Tanács határozata (2004. március 22.) az Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság között létrejött, a Guinea partjainál folytatott halászatról szóló megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás 2004. január 1-jétől 2008. december 31-ig terjedő időtartamra történő megállapításáról szóló jegyzőkönyv ideiglenes alkalmazásáról levélváltás formájában létrejött megállapodás megkötéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32004D0305

Hivatalos Lap L 099 , 03/04/2004 o. 0009 - 0010

		A Tanács határozata(2004. március 22.)az Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság között létrejött, a Guinea partjainál folytatott halászatról szóló megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás 2004. január 1-jétől 2008. december 31-ig terjedő időtartamra történő megállapításáról szóló jegyzőkönyv ideiglenes alkalmazásáról levélváltás formájában létrejött megállapodás megkötéséről(2004/305/EK)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 37. cikkére összefüggésben 300. cikkének (2) bekezdésével,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel:(1) Az Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság között létrejött, a Guinea partjainál folytatott halászatról szóló megállapodás [1] 15. cikkének (2) bekezdése alapján a két fél tárgyalásokat folytatott azon módosítások illetve kiegészítések meghatározásáról, amelyeket a megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv alkalmazási időtartamának végéig a megállapodásba fel kell venni.(2) E tárgyalások eredményeképpen egy új jegyzőkönyvet parafáltak 2003. június 27-én.(3) E jegyzőkönyv a közösségbeli halászok számára halászati lehetőségeket biztosít a Guineai Köztársaság felségterületéhez, illetve joghatósága alá tartozó vizeken a 2004. január 1-jétől 2008. december 31-ig terjedő időszakban.(4) A közösségi halászhajók halászati tevékenységének folyamatossága érdekében az új jegyzőkönyvet minél előbb jóvá kell hagyni. E célból a szerződő felek levélváltás formájában, a parafált jegyzőkönyv 2004. január 1-jétől való ideiglenes alkalmazásáról megállapodást parafáltak.(5) Meg kell határozni a halászati lehetőségek tagállamok közötti felosztásának módszerét a halászati megállapodás szerint, a halászati lehetőségek hagyományos felosztása alapján.(6) A levélváltás formájában létrejött megállapodást jóvá kell hagyni, a Tanács általi végleges megkötésére is figyelemmel.A KÖVETKEZÕKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság között létrejött, a Guinea partjainál folytatott halászatról szóló megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás 2004. január 1-jétől 2008. december 31-ig terjedő időtartamra történő megállapításáról szóló jegyzőkönyv ideiglenes alkalmazásáról levélváltás formájában létrejött megállapodást a Közösség nevében a Tanács jóváhagyja.A levélváltás formájában létrejött megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.2. cikk(1) A jegyzőkönyvben 2004-re előírt halászati lehetőségek tagállamok közötti felosztása a következő:a) úszós halak/lábasfejűek:- Spanyolország: 844 bruttó regisztertonna (BRT)- Olaszország: 750 bruttó regisztertonna (BRT)- Görögország: 906 bruttó regisztertonna (BRT);b) garnélahalászat:- Spanyolország: 1050 bruttó regisztertonna (BRT)- Portugália: 300 bruttó regisztertonna (BRT)- Görögország: 150 bruttó regisztertonna (BRT);c) kerítőhálós tonhalhalászó hajók:- Franciaország: 17 hajó- Spanyolország: 17 hajó;d) horgászbotos tonhalhalászó hajók:- Franciaország: 7 hajó- Spanyolország: 7 hajó;e) felszíni horogsoros halászhajók:- Spanyolország: 8 hajó- Portugália: 1 hajó.(2) Amennyiben a felsorolt tagállamok által benyújtott engedélykérelmek nem merítik ki a jegyzőkönyvben meghatározott halászati lehetőségeket, a Bizottság más tagállamok által benyújtott engedélykérelmeket is figyelembe vehet.3. cikkA Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a levélváltás formájában létrejött megállapodásnak a Közösséget jogilag kötelező aláírására jogosult személyeket.Kelt Brüsszelben, 2004. március 22-én.a Tanács részérőlaz elnökJ. Walsh[1] HL L 111., 1983.4.27., 1. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács 252/2013/EU határozata ( 2013. március 11. ) az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége 2013 és 2017 közötti többéves keretének létrehozásáról

text:
               21.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 79/1

         A TANÁCS 252/2013/EU HATÁROZATA
   (2013. március 11.)
   az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége 2013 és 2017 közötti többéves keretének létrehozásáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 352. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
   tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,
   különleges jogalkotási eljárás keretében,
   mivel:

               (1)

               Szem előtt tartva az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének (a továbbiakban: ügynökség) alapítási céljait, valamint annak érdekében, hogy az ügynökség feladatait megfelelően el tudja látni, tevékenységének tematikus területeit egy öt évre kiterjedő többéves keretnek kell az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének létrehozásáról szóló, 2007. február 15-i 168/2007/EK tanácsi rendeletben (1) előírtak szerint pontosan meghatároznia.

               (2)

               Az első többéves keretet a Tanács a 168/2007/EK rendeletnek az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége 2007–2012 közötti többéves keretének elfogadása tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2008. február 28-i 2008/203/EK határozatban (2) fogadta el.

               (3)

               A többéves keret végrehajtását kizárólag az uniós jog hatályán belül kell végezni.

               (4)

               A többéves keretnek összhangban kell lennie az Unió prioritásaival, az alapvető jogok területével összefüggő európai parlamenti állásfoglalásokból és tanácsi következtetésekből következő iránymutatások megfelelő figyelembevételével.

               (5)

               A többéves keretnek megfelelően figyelembe kell vennie az ügynökség pénzügyi és humán erőforrásait.

               (6)

               A többéves keretnek rendelkezéseket kell tartalmaznia a más uniós szervek, hivatalok és ügynökségek, valamint az Európa Tanács és egyéb, az alapvető jogok területén tevékenykedő nemzetközi szervezetek feladatkörével való kiegészítő jelleg biztosítására. A szóban forgó többéves terv szempontjából leginkább releváns uniós ügynökségek és szervek a következők: a 439/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) létrehozott Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EMTH), a 2007/2004/EK tanácsi rendelettel (4) létrehozott, az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (FRONTEX), a 2008/381/EK tanácsi határozattal (5) létrehozott Európai Migrációs Hálózat, az 1922/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (6) létrehozott Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete (EIGE), a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (7) létrehozott európai adatvédelmi biztos, a 2002/187/IB tanácsi határozattal (8) létrehozott Európai Igazságügyi Együttműködési Egység (Eurojust), a 2009/371/IB tanácsi határozattal (9) létrehozott Európai Rendőrségi Hivatal (Europol), a 2005/681/IB tanácsi határozattal (10) létrehozott Európai Rendőrakadémia (CEPOL), az 1077/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (11) létrehozott, a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség nagyméretű IT-rendszereinek üzemeltetési igazgatását végző európai ügynökség és az 1365/75/EGK tanácsi rendelettel (12) létrehozott Európai Alapítvány az Élet- és Munkakörülmények Javításáért (Eurofound).

               (7)

               A többéves keretben az ügynökség tevékenységének tematikus területei között fel kell sorolni a rasszizmus, az idegengyűlölet és a kapcsolódó intolerancia elleni küzdelmet.

               (8)

               Arra való tekintettel, hogy az Unió mekkora jelentőséget tulajdonít a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemnek – az Európa 2020 növekedési stratégia öt célkitűzése közül is ez az egyik –, az ügynökségnek figyelembe kell vennie az alapvető jogok hatékony gyakorlását lehetővé tevő gazdasági és társadalmi előfeltételeket az e határozat által kijelölt tematikus területekkel kapcsolatos adatok gyűjtése és terjesztése során.

               (9)

               A 168/2007/EK rendelet 5. cikke (3) bekezdésének megfelelően az ügynökség tevékenysége az Európai Parlament, a Tanács vagy a Bizottság megkeresésére kiterjedhet a többéves keretben meghatározott tematikus területeken kívülre is, feltéve, hogy ezt az ügynökség pénzügyi és humán erőforrásai lehetővé teszik. Az Európai Tanács által elfogadott, a polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európáról szóló stockholmi programmal (13) összhangban az intézményeknek teljes mértékben ki kell használniuk az ügynökség keretében meglévő szaktudást, és adott esetben – annak megbízatásával összhangban – konzultációt kell folytatniuk az ügynökséggel az alapvető jogokat érintő politikák és jogszabályok kidolgozása során.

               (10)

               A javaslat készítése során a Bizottság konzultációt folytatott az ügynökség igazgatótanácsával, és annak írásbeli észrevételeit 2011. október 18-án megkapta,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Többéves keret
   (1)   A Tanács elfogadja az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének (a továbbiakban: ügynökség) 2013–2017-es időszakra szóló, többéves keretét.
   (2)   Az ügynökség a 168/2007/EK rendelet 3. cikkének megfelelően végzi a 168/2007/EK rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében meghatározott feladatokat, az e határozat 2. cikkében megállapított tematikus területeken belül.
   2. cikk
   Tematikus területek
   A tematikus területek a következők:

               a)

               az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés;

               b)

               a bűncselekmények áldozatai, beleértve a bűncselekmények áldozatainak kárenyhítését is;

               c)

               információs társadalom, különösen a magánélet tiszteletben tartása és a személyes adatok védelme;

               d)

               a romák társadalmi beilleszkedése;

               e)

               igazságügyi együttműködés a büntetőügyek kivételével;

               f)

               a gyermekek jogai;

               g)

               a nem, faj, szín, etnikai vagy társadalmi származás, genetikai tulajdonság, nyelv, vallás vagy meggyőződés, politikai vagy más vélemény, nemzeti kisebbséghez tartozás, vagyoni helyzet, születés, fogyatékosság, életkor vagy szexuális irányultság alapján történő megkülönböztetés;

               h)

               bevándorlás és a migránsok integrációja, vízum és határellenőrzés és menekültügy;

               i)

               rasszizmus, idegengyűlölet, valamint a kapcsolódó intolerancia.

         3. cikk
   Kiegészítő jelleg és más szervekkel való együttműködés
   (1)   Az ügynökség a többéves keret végrehajtása érdekében biztosítja az érintett uniós szervekkel, hivatalokkal és ügynökségekkel, a tagállamokkal, a nemzetközi szervezetekkel és a civil társadalommal való megfelelő együttműködést és koordinációt a 168/2007/EK rendelet 7., 8. és 10. cikkében foglaltak szerint.
   (2)   Az ügynökség a nemi hovatartozáson alapuló megkülönböztetéssel kapcsolatos kérdésekkel csak a 2. cikk g) pontjával összefüggő munkája keretein belül, és csak az e munkához szükséges mértékben foglalkozik, figyelembe véve, hogy a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetének (EIGE) feladata a nemek közötti egyenlőséggel és a nemi hovatartozáson alapuló megkülönböztetéssel kapcsolatos adatok gyűjtése. Az ügynökség és az EIGE a 2010. november 22-i együttműködési megállapodásban foglaltak szerint működik együtt.
   (3)   Az ügynökség együttműködik az élet- és munkakörülmények javítását szolgáló európai alapítvánnyal (Eurofound) a 2009. október 8-i együttműködési megállapodásban foglaltak szerint, és az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséggel (FRONTEX) a 2010. május 26-i együttműködési megállapodásban foglaltak szerint. Az ügynökség együttműködik továbbá az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatallal (EMTH), az Európai Migrációs Hálózattal, az Európai Igazságügyi Együttműködési Egységgel (Eurojust), az Európai Rendőrségi Hivatallal (Europol), az Európai Rendőrakadémiával (CEPOL), a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség nagyméretű IT-rendszereinek üzemeltetési igazgatását végző európai ügynökséggel, a velük későbbiekben létrejövő együttműködési megállapodásokban foglaltak szerint. Az ezekkel a szervekkel való együttműködés az e határozat 2. cikkében meghatározott tematikus területek hatálya alá tartozó tevékenységekre korlátozódik.
   (4)   Az ügynökség munkáját az információs társadalom, különösen pedig a magánélet tiszteletben tartása és a személyes adatok védelme területén az európai adatvédelmi biztos hatáskörének sérelme nélkül végzi, aki a 45/2001/EK rendelet 46. és 47. cikkében ráruházott feladatoknak és hatáskörnek megfelelően biztosítja, hogy az uniós intézmények és szervek a természetes személyek alapvető jogait és szabadságait és különösen a magánélethez való jogát tiszteletben tartsák.
   (5)   Az ügynökség összehangolja tevékenységét az Európa Tanács tevékenységével a 168/2007/EK rendelet 9. cikke alapján és az abban a cikkben említett, az Európai Közösség és az Európa Tanács között létrejött, az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége és az Európa Tanács közötti együttműködésről szóló megállapodás (14) alapján.
   4. cikk
   Hatálybalépés
   Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   Ezt a határozatot 2013. január 1-jétől kell alkalmazni.

      Kelt Brüsszelben, 2013. március 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. GILMORE

      (1)  HL L 53., 2007.2.22., 1. o.

      (2)  HL L 63., 2008.3.7., 14. o.

      (3)  HL L 132., 2010.5.29., 11. o.

      (4)  HL L 349., 2004.11.25., 1. o.

      (5)  HL L 131., 2008.5.21., 7. o.

      (6)  HL L 403., 2006.12.30., 9. o.

      (7)  HL L 8., 2001.1.12., 1. o.

      (8)  HL L 63., 2002.3.6., 1. o.

      (9)  HL L 121., 2009.5.15., 37. o.

      (10)  HL L 256., 2005.10.1., 63. o.

      (11)  HL L 286., 2011.11.1., 1. o.

      (12)  HL L 139., 1975.5.30., 1. o.

      (13)  HL C 115., 2010.5.4., 1. o.

      (14)  HL L 186., 2008.7.15., 7. o.