title: A Bizottság (EU) 2016/1126 határozata (2016. április 4.) a tejről és zsírról szóló törvény keretében az általános egészségügyi ellenőrzési tevékenységekhez nyújtott SA.35484 (2013/C) (korábbi SA.35484 (2012/NN)) állami támogatásról (az értesítés a C(2016) 1878. számú dokumentummal történt)

text:
               12.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 187/16

         A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1126 HATÁROZATA
   (2016. április 4.)
   a tejről és zsírról szóló törvény keretében az általános egészségügyi ellenőrzési tevékenységekhez nyújtott SA.35484 (2013/C) (korábbi SA.35484 (2012/NN)) állami támogatásról

         (az értesítés a C(2016) 1878. számú dokumentummal történt)

   (Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
   miután a fent említett rendelkezésnek (1) megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére, és tekintettel ezen észrevételekre,
   mivel:
   1.   AZ ELJÁRÁS

               (1)

               2011. november 28-án és 2012. február 27-én kelt levelében az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) a Németország által a 2015/1589/EU tanácsi rendelet (2) 26. cikkével összhangban rendelkezésre bocsátott, a mezőgazdasági ágazatban nyújtott támogatásokról szóló 2010. évi beszámolóval kapcsolatosan további tájékoztatást kért Németországtól. Németország a Bizottság kérdéseire 2012. január 16-án és 2012. április 27-én kelt levelében válaszolt. Németország válaszaiból kiderült, hogy Németország a tej, a tejtermékek és a zsír forgalmazásáról szóló 1952. évi törvény (a továbbiakban: a tejről és zsírról szóló törvény) alapján pénzügyi támogatást nyújtott a tejágazatnak.

               (2)

               2012. október 2-i levelében a Bizottság arról tájékoztatta Németországot, hogy a szóban forgó intézkedéseket be nem jelentett támogatásként az SA.35484 (2012/NN) nyilvántartási szám alatt nyilvántartásba vette. Németország 2012. november 16-án, 2013. február 7-én, 8-án, 11-én, 13-án, 14-én, 15-én és 19-én, március 21-én, április 8-án, május 28-án, június 10-én és 25-én, valamint július 2-án kelt levelében további információkat nyújtott be a Bizottsághoz.

               (3)

               2013. július 17-én kelt levelében (C(2013) 4457 final) a Bizottság értesítette Németországot arról, hogy a tejről és zsírról szóló törvény alapján hozott egyes intézkedésekkel kapcsolatosan az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) (3) 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat). A Bizottság ugyanebben a levelében megállapította, hogy a 2001. november 28. és 2006. december 31. közötti időszakra vagy a 2007. január 1-je utáni időszakra, illetve mindkét időszakra vonatkozó bizonyos további intézkedések összeegyeztethetők a belső piaccal, vagy az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak, illetve hogy nem tartoznak az állami támogatásokra vonatkozó előírások hatálya alá.

               (4)

               Az e határozat tárgyát képező alintézkedéseket, azaz az eljárás megindításáról szóló határozatban BW 9, BY 5, HE 8, NI 2, NW 1, RP 3, SL 4 és TH 8 károsanyag-monitoring alintézkedésként (4) hivatkozott általános egészségügyi ellenőrzési alintézkedéseket (a továbbiakban: alintézkedések) tekintve a Bizottság közölte, hogy ezek az alintézkedések látszólag az állami támogatás minden jellemzőjét mutatják, és arra kérte Németországot, hogy nyújtsa be észrevételeit és adja meg mindazon információkat, amelyek segíthetnek a támogatás értékelésében a 2001. november 28-tól kezdődő időszakra vonatkozóan.

               (5)

               Németország 2013. szeptember 20-án kelt levelében nyújtott be észrevételeket az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatban.

               (6)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában
                   (5). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy egy hónapon belül tegyék meg észrevételeiket. A Bizottság 10 észrevételt kapott az érdekelt felektől a (4) preambulumbekezdésben hivatkozott alintézkedésekkel kapcsolatban. A kapott észrevételek a 2014. február 27-én, március 3-án és október 3-án kelt levelekkel kerültek megküldésre Németországnak. Németország nem válaszolt ezekre az észrevételekre.

         2.   A TÁMOGATÁSI PROGRAM LEÍRÁSA

               (7)

               A tejről és zsírról szóló törvény egy 1952-ben hatályba lépett német szövetségi törvény. Ez képezi az alintézkedések jogi keretét, és hatálya határozatlan időre szól.

               (8)

               A tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának (1) bekezdése felhatalmazza a német szövetségi államokat (a továbbiakban: tartományok), hogy a beszállított tej mennyisége alapján a tejfeldolgozókra tejilletéket vessenek ki.

               (9)

               A tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának (2) bekezdése előírja, hogy a tejilletékből keletkező források kizárólag a következőkre használhatók fel:

                           a)

                           bizonyos végrehajtási előírások alapján a minőség támogatása és megőrzése;

                           b)

                           a tej és a tejtermékek előállítása, szállítása, felhasználása és feldolgozása, valamint értékesítése során a higiénia javítása;

                           c)

                           a tejtermelés (hozam) vizsgálata;

                           d)

                           tejgazdasági kérdésekben az üzemeknek nyújtott tanácsadás és a tejipari szakma fiatal képviselőinek folyamatos továbbképzése;

                           e)

                           a tej és a tejtermékek fogyasztásának növelésére irányuló reklám;

                           f)

                           a tejről és zsírról szóló törvény alapján kijelölt feladatok végrehajtása.

               (10)

               A tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának (2a) bekezdése előírja, hogy – a (2) bekezdéstől eltérően – a tejilletékből származó bevételek a következőkre is felhasználhatók:

                           a)

                           a tej és a tejszín termelőtől a tejfeldolgozóhoz történő szállításánál felmerülő, strukturális okból magasabb begyűjtési költségek csökkentése;

                           b)

                           a tej tejfeldolgozók közötti szállításánál felmerülő magasabb szállítási költségek csökkentése, amennyiben a szállítás a szállítással érintett tejfeldolgozók felvevőpiacán a fogyasztói tejjel való ellátás biztosításához szükséges, és

                           c)

                           a tejtermékek központi értékesítésénél a minőség előmozdítása.

               (11)

               A következő tartományokban: Baden-Württemberg, Bajorország, Hessen, Alsó-Szászország, Észak-Rajna-Vesztfália, Rajna-vidék-Pfalz, Saar-vidék és Türingia, a tejilletéket a (4) preambulumbekezdésben hivatkozott alintézkedések finanszírozására használták.

               (12)

               Az alintézkedések kiterjednek a tej és a tejtermékek különböző szennyező anyagainak – például dioxin, poliklórozott bifenilek (PCB-k), aflatoxin, mosó- és tisztítószerek, növényvédőszerek, poliklórozott hidrogén – ellenőrzésére is, mert ezek károsak lehetnek az emberi egészségre. Az ellenőrzéseket végző különleges ellenőrző szerveket azon tartományok illetékes közigazgatási szervei bízták meg ezekkel a feladatokkal, amelyekben az alintézkedések végrehajtása történt. Az ellenőrzési minták vétele véletlenszerűen és anonim módon történt a tejszállító járművekről. Az ellenőrzések a tejben előforduló szennyező anyagok felmérését célozták az emberi egészségügyi kockázatok elkerülése és a fogyasztók védelme érdekében. E határozatban ezeknek a tevékenységeknek a hivatkozása „károsanyag-monitoring”. 2001 és 2011 között e tevékenységek teljes költségvetése (minden olyan tartományt beszámítva, ahol az alintézkedésekre sor került) mintegy 9 millió eurót tett ki.

               (13)

               A Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban végzett felmérés szerint Németország nem nyújtotta be a nemzeti vagy az uniós jog azon rendelkezéseit, amelyek alapján indokolható lenne a károsanyag-monitoring nem támogatásként való besorolása. A Bizottságnak azt illetően is aggálya támadt, hogy az alintézkedések nem biztosítanak-e előnyt a tejfeldolgozóknak, mivel a Bizottság nézete szerint az ellenőrzések célja a tej termékminőségének biztosítása, ezért az ilyen ellenőrzések végzésének költségét rendszerint az érintett tejipari vállalkozásoknak kell viselniük. Emellett a Bizottság azt is aggályosnak találta, hogy a szóban forgó minőségellenőrzések rutinszerűen történnek.

         3.   NÉMETORSZÁG ÉSZREVÉTELEI

               (14)

               Németország bemutatta a károsanyag-monitoring jogalapját. A szabályoknak két csoportja létezett. A jogszabályi rendelkezések első csoportja a károsanyag-monitoring keretében végzett ellenőrzéseket szabályozta. Ez többek között a módszertani előkészítésre, az ellenőrzési ütemterv, a mintavételezés és a vizsgálati mód meghatározására és az eredmények felhasználására terjedt ki. E tevékenységeket alapvetően az élelmiszer-biztonsági törvény szabályozta.

               (15)

               A jogszabályi rendelkezések második csoportja e tevékenységek finanszírozásához kapcsolódott. Amint azt „az eljárás megindításáról szóló határozat” már kifejtette, e tevékenységek finanszírozása a tejfeldolgozók által fizetett tejilletékből történt. A jogalapot a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának (2) bekezdése szolgáltatta. A további végrehajtási rendelkezések regionális szinten léteztek, beleértve a költségvetési szabályokat is.

               (16)

               Németország áttekintést adott a hatályos élelmiszer-biztonsági szabályozásról:

                           a)

                           Uniós szinten: A hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzést a következő jogi aktusok szabályozták: az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendelete (6), az Európai Parlament és a Tanács 882/2004/EK rendelete (7), az Európai Parlament és a Tanács 854/2004/EK rendelete (8), különösen annak IV. melléklete, az Európai Parlament és a Tanács 852/2004/EK rendelete (9), különösen annak I. mellékletének A. része, a Bizottság 1881/2006/EK rendelete (10), az Európai Parlament és a Tanács 396/2005/EK rendelete (11). A maradványok, illetve anyagok ellenőrzését a Tanács 96/23/EK irányelve (12) és a Bizottság 97/747/EK határozata (13) szabályozta.

                           b)

                           Nemzeti szinten: A hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzés és a maradványok, illetve anyagok ellenőrzésének szabályozását az élelmiszer- és takarmánybiztonsági törvény (Lebensmittel- und Futtermittelgesetzbuch), az élelmiszer- és takarmánybiztonsági ellenőrzések végrehajtási elveiről szóló közigazgatási rendelet (Allgemeine Verwaltungsvorschrift über die Grundsätze zur Durchführung der amtlichen Überwachung der Erhaltung lebensmittelrechtlicher, weinrechtlicher, futtermittelrechtlicher und tabakrechtlicher Vorschriften), az élelmiszerekben előforduló szennyező anyagok korlátozásáról szóló rendelet (Verordnung zur Begrenzung von Kontaminanten in Lebensmittel) és a nemzeti maradékanyag-ellenőrzési terv (Nationaler Rückstandskontrollplan) tartalmazta.

                           c)

                           Az említett hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzéseken túlmenően a károsanyag-monitoring az uniós és nemzeti jog alábbi rendelkezései alapján történt: a 178/2002/EK rendelet, a 882/2004/EK rendelet és a bizottsági ajánlás 2011/516/EU (14), a tejről és zsírról szóló törvény 14. §-a, az élelmiszer- és takarmánybiztonsági törvény 50. és 51. §-a, valamint a károsanyag-monitoring végzését és finanszírozását jóváhagyó, évente kiadott regionális (tartományi) rendelkezések.

               (17)

               Németország benyújtotta a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzések, a maradékanyag-ellenőrzések és a károsanyag-monitoring statisztikáit, valamint az ellenőrzések felelős szerveinek listáját.

         3.1.   Németország észrevételei a károsanyag-monitoring mint a hatósági élelmiszerbiztonság-felügyeleti rendszer kiegészítő eleme tárgyában

               (18)

               A Németország által benyújtott fő észrevétel szerint a károsanyag-monitoring a hatósági élelmiszerbiztonság-felügyeleti rendszer kiegészítő elemét képezi és semmilyen előnyt nem biztosít a tejfeldolgozóknak. Németország e tekintetben a következőket fejtette ki:

               (19)

               A károsanyag-monitoring a hatósági élelmiszerbiztonság-felügyeleti rendszer kiegészítő elemének minősül, aminek alapja az uniós és nemzeti jog, célja pedig a fogyasztók megelőző és egészségügyi jellegű védelme, valamint a kockázatalapú válságkezelés.

               (20)

               A károsanyag-monitoring nem minősíthető rutinellenőrzésnek. A károsanyag-monitoring keretén belül végzett ellenőrzések alapjául a tej begyűjtését követően a tejszállító járművekről vett minták szolgáltak. A mintavételi ütemtervet az ezzel a feladattal hivatalosan megbízott különleges ellenőrző szervek alakították ki. A megbízott szervek határozták meg, hogy melyik járműről és mikor történjen a mintavétel, és hogy meddig tartson az ellenőrzés. A megbízott szervek határozták meg az elemzés tárgyát képező szennyező anyagokat is.

               (21)

               Az ellenőrzési ütemterv és az elemzés tárgyát képező szennyező anyagok meghatározásakor az ellenőrző szervek az előző elemzésekre, a korábban kapott eredményekre, a meglévő egészségügyi és élelmiszer-biztonsági kockázatokra, a regionális jellemzőkre, valamint a környezetvédelmi tényezőkre, eseményekre és más hasonló indokokra támaszkodtak. Az ellenőrzési ütemterv és a szennyező anyagok régió szerint módosulhatnak és időszakosan változhatnak. A törvényes határértékkel rendelkező szennyező anyagok közül nem mind került ellenőrzésre. A törvényes határértékkel nem rendelkező, de a vizsgálatok alapján egészségügyi kockázatot hordozó egyéb szennyező anyagok azonban ellenőrzés tárgyát képezhették. Ennek megfelelően az ellenőrzéseknek idővel változtak a prioritásai – egyes esetekben a radioaktív szennyező anyagokra, máskor pedig az aflatoxinra vagy a dioxinra helyeződött a hangsúly; emellett az ellenőrzések a regionális prioritásokat is követhették.

               (22)

               Az ellenőrzések során szerzett információt az adott tejrégió helyzetének meghatározásához használták az egészségügyi kockázatot hordozó szennyező anyagoknak való kitettséget illetően. Ezt az információt az illetékes közigazgatási szervek is felhasználták a megelőzési célú egészségügyi intézkedések – hatósági élelmiszer-biztonsági és egészségügyi ellenőrzések, jogszabályi intézkedések, tájékoztatás és egyéb – meghozatalához. Ez a típusú ellenőrzés megfelelt a 178/2002/EK 17. cikke (2) bekezdésének, amely szerint létrehozzák „a hivatalos ellenőrzések rendszerét és más, a körülményeknek megfelelő intézkedéseket hoznak, beleértve az élelmiszerek és takarmányok biztonságára és kockázataira vonatkozó információ nyilvánosságra hozatalát, az élelmiszer- és takarmánybiztonsági felügyeletet és más felügyeleti intézkedést a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában”.

               (23)

               Az ellenőrzések során szerzett információt a hatósági ellenőrzési tervek kiigazítására is felhasználták a 882/2004/EK rendelet szerint. A 178/2002/EK rendelet általánosságban előírta a tagállamok számára, hogy az élelmiszer-biztonsági intézkedéseket tárgyilagos, átlátható és független tudományos információk és adatok használatával végzett kockázatértékelésre kell alapozni. Ezt a követelményt a 852/2004/EK rendelet és a 854/2004/EK rendelet tovább pontosította. A károsanyag-monitoring során kapott eredményeket ilyen kockázatértékelések és intézkedések alapjául használták fel az illetékes német élelmiszer-biztonsági hatóságok.

               (24)

               A 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban a hatósági ellenőrzések rendszere mellett a tagállamok kötelesek a körülményeknek megfelelő egyéb tevékenységeket fenntartani az élelmiszerbiztonság garantálása érdekében. Bár a hivatkozott rendelkezés konkrétan nem sorolta fel az ilyen tevékenységeket, Németország azzal érvelt, hogy nem sértik az állami támogatásra vonatkozó szabályokat azok a tagállami szervek, amelyek a hivatalos ellenőrzések mellett ilyen megfelelő ellenőrzési tevékenységeket tartanak fenn. E megközelítés alapján Németország azzal érvelt, hogy a károsanyag-monitoring a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzést kiegészítő ellenőrzésnek számított.

               (25)

               Más uniós jogi aktusok is ugyanezt a megközelítést követték az élelmiszerbiztonság terén. Az 882/2004/EK rendelet 3. cikkének első bekezdése rendszeres hatósági ellenőrzések végzéséről rendelkezett, a második bekezdése pedig további, ad hoc alapon végzett ellenőrzéseket irányzott elő; ezek az ellenőrzések kockázatalapúak. A 96/23/EK irányelv is ezt a struktúrát követte: Ennek 11. cikke a rendszeres hatósági vizsgálatokon kívül kiegészítő hatósági mintavizsgálatokat írt elő. Ezen túlmenően, a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló bizottsági ajánlás olyan beavatkozási szinteket ír elő, amelyek alacsonyabbak voltak az 1881/2006/EK rendeletben rögzített törvényes határértékeknél és eszközként szolgáltak az illetékes hatóságok és az üzemeltetők számára azon esetek feltárásához, amelyekben helyénvaló volt azonosítani a szennyezés forrását és intézkedni a csökkentés vagy megszüntetés érdekében.

               (26)

               Ezen túlmenően, az emberi egészség magas szintű védelmének és az élelmiszerekkel összefüggő fogyasztói érdekvédelem biztosítékának megteremtését célzó uniós szabályozás (a 178/2002/EK rendelet 1. cikke) értelmében az élelmiszer-biztonsági intézkedéseket a rendelkezésre álló tudományos adatokra alapozott független, tárgyilagos és átlátható kockázatértékeléssel kell megindokolni. A károsanyag-monitoring eredményeit a 852/2004/EK rendeletben és a 854/2004/EK rendeletben tovább pontosított elvek betartásának alapjául használták fel. Emellett – a dioxin és PCB ellenőrzések kapcsán – Németország a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló bizottsági ajánlásra hivatkozik.

               (27)

               Az ellenőrzések eredményeit felhasználták továbbá a hosszú távú trendek azonosításához, a kockázati tényezők és az okok elemzéséhez, valamint a tudományos és válságmegelőzési célokat szolgáló adatbázisok fenntartásához is. Az összegyűjtött információk a szakpolitikai és adminisztratív döntésekhez is hasznos forrásként szolgáltak az esettanulmányok és a semleges információk terjesztése terén.

               (28)

               Az ellenőrzésekhez szükséges mintákat halmazokból vették (egy halmaz = egy tejszállító járművel több tejtermelőtől összegyűjtött tejmennyiség, ahol a tejtermelők száma változhat). A tejfeldolgozók nem kaptak tájékoztatást a mintavételről és az ellenőrzésekről. Az ellenőrzési eredményekről sem kaptak tájékoztatást. A vizsgálatokat így nem használták fel vagy tarthatták hasznosnak termékeik forgalomba hozatalához, illetve a termékeik minőségét vagy árát meghatározó eszközként. Az ellenőrző szervek csak akkor indítottak külön kivizsgálásokat és értesítették azokról az érintett tejfeldolgozókat, ha túl nagy számban találtak szennyező anyagot, vagy ha a törvényes határértékek elérését vagy túllépését észlelték.

               (29)

               Ha a károsanyag-monitoring során a megbízott szerv magas, de a törvényes határérték alatti értékeket talált, értékelési folyamatot indított el a szennyezés forrásának (pl. takarmány, fertőtlenítő eszközök, környezetvédelmi események és egyéb) azonosítása céljából. A szennyezést okozó vállalkozás(ok) kötelessége volt saját költségen intézkedni a szennyezés forrásának megszüntetéséről. Az értékelés megelőzési szempontból hasznos volt.

               (30)

               Ha a károsanyag-monitoring során a megbízott szerv a törvényes határérték feletti értékeket vagy törvényileg tiltott anyagot észlelt, teljes további ellenőrzést kezdeményezett. Az illetékes hatóság ekkor tejszállítási tilalmat vagy további vizsgálatokat rendelt el. A szennyezett tejmennyiséget ártalmatlanították. Ha ismét a törvényes határérték feletti értékeket észlelt, az illetékes hatóság a német közigazgatási jognak vagy – adott esetben – büntetőjognak megfelelő szankciókat alkalmazott. Emiatt a károsanyag-monitoring a tejfeldolgozók számára semleges volt (ha nem észleltek problémát) vagy negatív következményekkel járt (ha kiderült, hogy a szennyezések túllépték a törvényes határértékeket). A tejszállítási tilalmat csak akkor oldották fel, amikor a vizsgálatok kimutatták, hogy a tej szennyeződéstől mentes.

               (31)

               Németország következtetése szerint a károsanyag-monitoring feladata nem kapcsolódott szervesen a tejiparhoz, hanem a fogyasztók védelmét és különösen a fogyasztók egészségének védelmét szolgáló intézkedés volt. A fogyasztóvédelem az egyik célkitűzés az EUMSZ-ben és különösen annak 169. cikke (1) bekezdésével összefüggésben annak 4. cikke (2) bekezdésében, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájában (15) és különösen annak 38. cikkével összhangban.

               (32)

               Emellett a károsanyag-monitoring megfelelt a tagállamok egyértelmű kötelezettségének, miszerint garantálniuk kell a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzések elvégzését, az ehhez kapcsolódó költségeket pedig az adott tagállam viseli.

               (33)

               Németország kijelenti, hogy a tejfeldolgozók saját ellenőrzéseket végeztek annak felülvizsgálatára, hogy a tejnél teljesülnek-e a szennyeződések törvényes határértékei. Ezeknek az önellenőrzéseknek a költségét maguk a tejfeldolgozók viselték. Az önellenőrzések kötelezettsége a 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (1) bekezdéséből következett. A tejfeldolgozók élelmiszer-biztonsági kötelezettségeit – a káros anyagok vonatkozásában – más jogi aktusok tovább pontosították, például az 1881/2006/EK rendelet, a 396/2005/EK rendelet és a 37/2010/EU bizottsági rendelet (16).

               (34)

               Nem létezett nemzeti jogszabályi rendelkezés arról, hogy a tejfeldolgozóknak kell a hatósági ellenőrzések költségét viselniük, és nem létezett kötelezettség a nekik történő díjfizetésre. A tejfeldolgozóknak kellett viselniük az önellenőrzések költségét, hogy kiderüljön, betartották-e az élelmiszer-biztonsági jogszabályokat, valamint a szennyezések és maradékanyagok törvényes határértékeit, amelyek eltérnek a károsanyag-monitoring során végzett közigazgatási ellenőrzésektől.

         3.2.   Németország további észrevételei

               (35)

               Németország megindokolta a tagállamok jogát arra, hogy ellenőrzési intézkedéseket, például károsanyag-monitoringot eszközöljenek. Ez a Szerződések (EUSZ és EUMSZ) által az uniós intézményekre és a tagállamokra ruházott, az uniós jog alkalmazását illető hatáskörök elkülönüléséből következett. Hivatkozás történt az EUMSZ 290. és 291. cikkére, amelyek meghatározzák az uniós intézmények és a tagállamok saját szerepkörét. Ennek megfelelően elsődlegesen a tagállamok feladata garantálni az uniós jogszabályok alkalmazását. Feladataik közé olyan funkciók kerültek, mint az ellenőrzés. Hivatkozás történt továbbá a 205-215/82. sz. egyesített ügyekre (17), amelyben a Bíróság kinyilvánította, hogy – az Unió intézményrendszerének alapjául szolgáló, valamint az Unió és a tagállamok közötti viszonyokat szabályozó általános elvekkel összhangban – a tagállamok feladata azt biztosítani, hogy területükön belül megtörténjen az uniós rendelkezések végrehajtása.

               (36)

               Ennek következtében Németország azzal érvelt, hogy csak akkor sértette volna meg az EUMSZ 291. cikkét, ha a 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdése által előírtnál kevesebb ellenőrzést végzett volna, nem pedig akkor – mint a jelen esetben –, amikor olyan további ellenőrzéseket végzett, amelyek kiegészítették a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzést és megfeleltek a 178/2002/EK rendelet említett rendelkezésének.

               (37)

               Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozó szabályok lehetséges alkalmazásával kapcsolatos kérdésre válaszolva Németország visszautasította azt, hogy a károsanyag-monitoring jellege megfelelne az európai uniós állami támogatási szabályoknak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának ellentételezésére való alkalmazásáról szóló bizottsági közleményben (18) foglaltaknak. Németország ezzel ellentétben közölte, hogy a károsanyag-monitoring nem gazdasági tevékenységnek minősül. Németország ebben az összefüggésben hivatkozott a C-364/92. sz., C-343/95. sz. és C-288/11. P sz. ügyekre (19), amelyekben fenntartották, hogy a közbiztonság garantálását célzó, közösségi szabályozó hatóság bevonásával végzett feladat nem gazdasági jellegű, mivel az adott tevékenység közérdekű feladatot jelent, amelynek célja az egész lakosság védelme. Emellett az a tény, hogy a feladattal egy privát szervet bíztak meg, nem változtat a feladat közösségi jellegén. A károsanyag-monitoring jelen esetében a megbízott ellenőrző szervek olyan közösségi feladatot végeztek, amely hozzájárult az egészségügyi rendszer javításához. Az államnak kötelessége volt magas szintű egészségügyi védelmet garantálni mind az uniós jog (20), mind a német szövetségi alkotmányjog értelmében, az állam pedig ebben a vonatkozásban mérlegelési jogkörrel bírt.

               (38)

               A Bizottság azon kérdésére, hogy a 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdése nem határozta-e meg világosan és pontosan a T-351/02. sz. ügy szerinti tagállami kötelezettséget az államnak való betudhatóság kizárhatóságát illetően, Németország azt válaszolta, hogy a T-351/02. sz. ügyben az államnak való betudhatóság volt a kérdés, míg a jelen ügyben a tejfeldolgozók előnyének megléte képezi a problémát.

               (39)

               Emellett Észak-Rajna-Vesztfália azzal érvelt, hogy az NW1 alintézkedés nem volt szelektív, mert abban a szövetségi államban (tartományban) a tejipar egészét célozta. Jogi szuverenitása alapján Észak-Rajna-Vesztfália meghatározhatta az alintézkedés anyagi és regionális kiterjedését. Észak-Rajna-Vesztfália ismét hangsúlyozta, hogy az intézkedés általános egészségügyi ellenőrzések végzésére szolgált és közérdekből történt.

         4.   AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI

               (40)

               2014. február 6. és 18. között a Bizottság összesen 10 levelet kapott az érdekelt felektől, az alintézkedések tekintetében nyújtott támogatásra vonatkozó észrevételekkel (21).

               (41)

               A Bizottság által 2014. február 6-án iktatott levelében a Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V. kijelentette, hogy a tej és a tejtermékek maradványanyagait és szennyező anyagait ellenőrző programok a nemzeti ellenőrzési program kiegészítésének tekintendők, és a fogyasztóvédelmet és válságkezelést szolgálták. A szövetség hangsúlyozta, hogy a mintákat különböző vállalkozásoktól vették, hogy áttekintést kapjanak az egyes bajor régiókról. Az eredményeket közzétették. Az ezáltal kialakítható megelőzési stratégiák és intézkedések végső soron a szennyezési szintek csökkenését eredményeznék. A fenti okok miatt az intézkedés semmilyen előnyt nem biztosított az ellenőrzött tejfeldolgozóknak.

               (42)

               A Bizottság által 2014. február 10-én iktatott levelében a Gewerkschaft Nahrung-Genuss-Gaststätten Region Allgäu kijelentette, hogy a tejtermékekben előforduló szennyezések és radioaktív anyagok szintjének ellenőrzése a fogyasztóvédelem nagyon fontos részét képezte. Ez az intézkedés nem az adott tejfeldolgozók, hanem az összes tejfogyasztó számára volt nagyon értékes.

               (43)

               A Bizottság által 2014. február 10-én iktatott levelében a Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. kijelentette, hogy támogatja Észak-Rajna-Vesztfália véleményét (amelyet Németország 2013. szeptember 20-i beadványa részeként nyújtottak be a Bizottságnak).

               (44)

               A Bizottság által 2014. február 10-én iktatott levelében a Landesvereinigung der Milchwirtschaft NRW e.V. kijelentette, hogy támogatja Észak-Rajna-Vesztfália véleményét (amelyet Németország 2013. szeptember 20-i beadványa részeként nyújtottak be a Bizottságnak).

               (45)

               A Bizottság által 2014. február 11-én iktatott levelében a Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. kijelentette, hogy támogatja Észak-Rajna-Vesztfália véleményét (amelyet Németország 2013. szeptember 20-i beadványa részeként nyújtottak be a Bizottságnak).

               (46)

               A Bizottság által 2014. február 13-án iktatott levelében a Genossenschaftsverband Bayern kijelentette, hogy a tej és a tejtermékek maradványanyagait és szennyező anyagait ellenőrző programok nem juttatták versenyelőnyhöz a tejfeldolgozókat. E program elsődlegesen a válsághelyzeti kapacitások létrehozását és a fogyasztók nem biztonságos termékekkel szembeni védelmét célozta, és ezért a közérdeket szolgálta. A minták vétele nem szabályos módon történt, a tejfeldolgozók nem tartották nyilván és nem ismerték meg az eredményeket, hacsak nem fordult elő a törvényes határértékek túllépése. Ellenkezőleg, a tejfeldolgozók olyan saját, átfogóbb és részletesebb minőségbiztonsági rendszert tartottak fenn, amely nem vethető össze a károsanyag-monitoringgal.

               (47)

               A Bizottság által február 14-án iktatott levelében a Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. kijelentette, hogy az RP 3 alintézkedés azért nem minősül állami támogatásnak, mert sem vállalkozások, sem egy adott termelési ágazat nem jutottak olyan előnyhöz, amely torzította vagy torzítással fenyegette a versenyt, illetve érintette a kereskedelmet a tagállamok között. A szövetség azzal érvelt, hogy az illeték nem az ellenőrzési költségek fedezésére használták, amelyek viselése a tejfeldolgozók kötelezettségét jelenti a 852/2004/EK rendelet, a 853/2004/EK európa parlamenti és tanácsi rendelet (22) és a 854/2004/EU rendelet értelmében. Ellenkezőleg, a szóban forgó ellenőrzések a közigazgatási szervek nevében történtek, mint mintavételezés, és nem voltak rutinszerűek. A szóban forgó ellenőrzések így a 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdése szerint a közösségi válságmegelőzés és -kezelés részét képezték. A szövetség ezért arra a következtetésre jut, hogy az említett ellenőrzések kifizetése nem mentesítette a tejfeldolgozókat a saját költségeik alól, hanem a közigazgatási szervek által viselt költségnek minősült, az általuk ellátott közösségi élelmiszer-biztonsági funkció miatt.

               (48)

               Alternatívaként a Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. kijelentette, hogy ha az RP 3 alintézkedés állami támogatásnak kell tekinteni, akkor az összeegyeztethetőséget az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások, 2007–2013 (23) IV.J fejezetével összhangban kell értékelni a 2007-től kezdődő időszakra nézve.

               (49)

               A Bizottság által 2014. február 18-án iktatott levelében a DHB-Netzwerk Haushalt e.V kijelentette, hogy a szennyező anyagokat ellenőrző program, a radioaktivitást értékelő program, valamint a tápanyagok elemzései jelentős mértékben hozzájárultak a fogyasztóvédelemhez és a fogyasztói tudatossághoz. A szövetség kiemelte az ellenőrzési eredmények semlegességét (hiszen azokat nem befolyásolta a tejipar), a tejtermékekben előforduló káros anyagok gyors észlelését, valamint a gyors reagálás lehetőségét válsághelyzetekben.

               (50)

               A Bizottság által 2014. február 18-án iktatott levelében a Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V. kijelentette, hogy a tejben és a tejtermékekben előforduló káros anyagokat azonosító ellenőrzések fontosak voltak a tejtermékek biztonságosságába vetett fogyasztói bizalomhoz. Az ellenőrzések egyfajta korai észlelő rendszerként szolgáltak a kockázatok észlelésére és megszüntetésére, illetve a szükséges megelőző intézkedések foganatosítására.

         5.   A TÁMOGATÁS MEGLÉTÉNEK ÉRTÉKELÉSE

               (51)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság álláspontja az volt, hogy az alintézkedések látszólag az állami támogatás minden jellemzőjét mutatják. A Bizottság kijelentette, hogy Németország nem mutatta be azt a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzésre és a károsanyag-monitoringra vonatkozó hatályos törvényt, amely ezzel a feladattal az államot bízza meg. A Bizottság értékelése szerint a károsanyag-monitoring kötelezettsége úgy érintette a tejfeldolgozókat, hogy azok előnyhöz jutottak, ha az ellenőrzéseket az állam végezte és fizette.

               (52)

               A hivatalos vizsgálati eljárás során Németország és az érdekelt felek azzal érveltek, hogy a károsanyag-monitoring nem biztosított semmilyen előnyt a tejfeldolgozóknak. Németország átfogó tájékoztatást adott az alintézkedések jogi, közigazgatási és ténybeli elemeiről. Ezért kell ismét megvizsgálni a támogatás meglétének és különösen a tejfeldolgozói előny meglétének a kérdését.

               (53)

               Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében „a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet, összeegyeztethetetlen a belső piaccal”.

               (54)

               Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében meghatározott feltételek kumulatív jellegűek. Ezért annak a meghatározásához, hogy egy intézkedés az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében állami támogatásnak minősül-e, valamennyi fenti feltételnek teljesülnie kell. Következésképpen, ha a feltételek egyike nem teljesül, akkor a szóban forgó intézkedés nem tekinthető állami támogatásnak.

               (55)

               A támogatás meglétének feltétele az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében megállapított egyéb feltételek előtt kerül vizsgálatra, mert Németország és az érdekelt felek fő érve az volt, hogy az alintézkedések nem biztosítottak semmilyen előnyt a tejfeldolgozóknak.

               (56)

               Németország és az érdekelt felek érvelésének alapját az uniós és a nemzeti élelmiszer-biztonsági jogban előírt eltérő ellenőrzési feladatok megléte és különösen az illetékes szervek által végzett hatósági ellenőrzések és a tejfeldolgozók által végzett önellenőrzések közötti elkülönítés jelentette. E tekintetben Németország szerint a megbízott szervek által elvégzett és a tejilletékből államilag finanszírozott károsanyag-monitoring kiegészíti a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzést és eltér a tejfeldolgozók által végzett és finanszírozott önellenőrzésektől. A tejfeldolgozók ezért semmilyen előnyhöz nem jutnak abból a tényből, hogy az állam végzi a károsanyag-monitoringot.

               (57)

               Az említett érvek helytállóságának igazolásához elemezni kell, (1) hogy hol helyezkedik el a károsanyag-monitoring az uniós és a nemzeti élelmiszer-biztonsági joggal létrehozott ellenőrzési kötelezettségek rendszerében, tehát hogy elvégzése az államnak tulajdonított vagy a privát élelmiszer-ipari vállalkozóknak (tejfeldolgozóknak) tulajdonított kötelezettségként történik-e, és (2) a kapott eredmény alapján, hogy a károsanyag-monitoring elvégzése biztosít-e a tejfeldolgozóknak valamilyen, az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti előnyt.

         5.1.   Az uniós és a nemzeti élelmiszer-biztonsági jog szerinti ellenőrzési kötelezettségek

               (58)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat szerint a kivizsgálás 2001. november 28-án indul (lásd az eljárás megindításáról szóló határozat (152) preambulumbekezdését). Az élelmiszer-biztonsági jog vonatkozó rendelkezéseinek elemzése az ezzel a nappal kezdődő időszakra terjed ki.

         5.1.1.   Uniós élelmiszer-biztonsági jog

   5.1.1.1.   Az élelmiszerekben, többek között a tejben előforduló szennyező anyagokra vonatkozó uniós jog

               (59)

               A 315/93/EGK tanácsi rendelet (24) rögzít bizonyos alapelveket az élelmiszerekben előforduló szennyező anyagokra vonatkozóan, nevezetesen, hogy (1) az egészségügyi és különösen toxikológiai szempontból nem elfogadható mennyiségben szennyező anyagot tartalmazó élelmiszer nem hozható forgalomba; és (2) a közegészségügy védelme érdekében meg kell határozni az egyes szennyező anyagokra vonatkozó legmagasabb határértéket.

               (60)

               A 466/2001/EK rendelet (25) és az 1881/2006/EK rendelet meghatározzák az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagokra vonatkozó legmagasabb határértéket. Különösen a tejben előforduló következő szennyező anyagokkal foglalkoznak: aflatoxinok, ólom (Pb), poliklórozott dibenzo-furánok és poliklórozott bifenilek (PCB-k).

               (61)

               Az (59) és (60) preambulumbekezdésben hivatkozott jogi aktusok értelmében tilos bizonyos élelmiszerek (többek között a tej) forgalomba hozatala akkor, ha ezek az élelmiszerek az e jogi aktusokban meghatározott legmagasabb értéknél többet tartalmaznak bizonyos szennyező anyagokból. E jogi aktusok azt is előírják a tagállamoknak, hogy megfelelő felügyeleti intézkedéseket vezessenek be az élelmiszerekben előforduló szennyező anyagok ellenőrzéséhez.

               (62)

               Emellett az élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló ajánlásában (26) a Bizottság élelmiszerekre (többek között tejre) vonatkozó beavatkozási szinteket és célszinteket ajánl azért, hogy ösztönözze a proaktív hozzáállást az élelmiszerekben előforduló dioxinok és dioxinjellegű PCB-k csökkentéséhez. Különösen a beavatkozási szintek jelentenek az illetékes hatóságok és az üzemeltetők számára eszközt azon esetek feltárásához, amelyekben helyénvaló azonosítani a szennyezés forrását és intézkedni a csökkentés vagy megszüntetés érdekében. Ezenkívül a Bizottság azt ajánlja, hogy a tagállamok az élelmiszerek (többek között a tej) előállításával, felhasználásával és fogyasztásával arányosan szúrópróbaszerűen ellenőrizzék a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k, valamint, ha lehetséges, a nem dioxinjellegű PCB-k élelmiszerekben (többek között a tejben) való előfordulását. A 466/2001/EK rendelet rendelkezéseinek megszegése, valamint dioxinok és/vagy dioxinjellegű PCB-k beavatkozási szintet meghaladó mennyiségének észlelése esetén a Bizottság azt ajánlja, hogy a tagállamok – az üzemeltetőkkel együttműködve – indítsanak kivizsgálást a szennyezés forrásának azonosítására és tegyenek intézkedéseket a szennyezés forrásának csökkentésére vagy megszüntetésére.

               (63)

               Megállapítható, hogy az élelmiszerekben, többek között a tejben előforduló szennyező anyagokra vonatkozó uniós jog magában foglalja (1) az élelmiszerek (többek között a tej) bizonyos szennyező anyagainak törvényes határértékeit, amelyek közvetlen címzettjei az élelmiszer-ipari vállalkozók, akik nem hozhatnak forgalomba az e határértékeket nem teljesítő élelmiszert (többek között tejet), és (2) a tagállamok kötelezettségét arra, hogy felügyeljék a törvényes határértékek teljesülését. Az ezenkívül létező uniós szintű ajánlás (bizottsági ajánlás) a tagállamokat ösztönzi a dioxin és a hasonló szennyező anyagok beavatkozási szintjének figyelésére és a megelőző intézkedések megtételére.

         5.1.1.2.   Az állati termékekben, többek között a tejben előforduló maradékanyagokra vonatkozó uniós jog

               (64)

               A 96/23/EK irányelv olyan intézkedések bevezetését írja elő a tagállamoknak, amelyekkel ellenőrizhetők az irányelv I. mellékletében felsorolt anyagok és maradékanyag-csoportok. A tej esetében ellenőrzött anyagokat és maradékanyagokat bizonyos vegyületek, antibakteriális anyagok, anthelmintikumok, nem szteroid gyulladáscsökkentők, szerves kloridok, szerves foszforvegyületek, kémiai elemek és mikotoxinok jelentik.

               (65)

               A 96/23/EK irányelv kötelezi a tagállamokat bizonyos állati termékek (többek között a tej) ellenőrzésére, az előforduló maradékanyagok és anyagok kimutatása céljából. Emiatt a tagállamok jóváhagyásra benyújtják az ellenőrzési terveket a Bizottsághoz. Emellett a tagállamok előzetes bejelentés nélkül is végezhetnek szúrópróbaszerű hatósági ellenőrzéseket az állati eredetű nyersanyagok (többek között a tej) teljes termelési láncában.

               (66)

               Ezenkívül a 96/23/EK irányelv önellenőrzést és társfelelősséget ír elő az üzemeltetők számára. Az állati eredetű elsődleges termék (nevezetesen a tej) kezdeti feldolgozását végző létesítmény tulajdonosai vagy felelősei kötelesek minden szükséges intézkedést megtenni – különösen saját ellenőrzéseik elvégzése útján – annak biztosítása érdekében, hogy a létesítménybe behozott termékekben előforduló maradékanyagok vagy tiltott anyagok szintje ne lépje túl az engedélyezett maximális határértéket.

               (67)

               Megállapítható, hogy az állati termékekben, többek között a tejben előforduló maradékanyagokra vonatkozó uniós jog magában foglalja (1) a tejben előforduló, ellenőrizendő káros anyagok és maradékanyagok listáját; (2) a tagállamok azon feladatát, hogy végezzenek ellenőrzéseket és további vizsgálatokat a tejben előforduló ezen anyagok és maradékanyagok tekintetében; (3) a tejtermelést és -feldolgozást végző gazdasági szereplők önellenőrzési kötelezettségét.

         5.1.1.3.   Az élelmiszer-biztonsági ellenőrzésre vonatkozó horizontális uniós jog

               (68)

               A 178/2002/EK rendelet rögzíti az élelmiszerbiztonságra vonatkozó általános elveket és kötelezettségeket. A kötelezettségeket illetően a 178/2002/EK rendelet 17. cikke a következőket rendeli el:

                           „(1)

                           Az élelmiszer- és takarmányipari vállalkozók vállalkozásaik termelő, feldolgozó és forgalmazó tevékenységének minden szakaszában gondoskodnak arról, hogy az élelmiszerek vagy takarmányok megfeleljenek a tevékenységükre vonatkozó élelmiszerjog követelményeinek, és ellenőrzik e követelmények teljesülését.

                           (2)

                           A tagállamok betartatják az élelmiszerjogot, illetve felügyelik és ellenőrzik, hogy az élelmiszer- és takarmányipari vállalkozók a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában eleget tesznek-e az élelmiszerjog követelményeinek. Ennek érdekében a vállalkozók létrehozzák a hivatalos ellenőrzések rendszerét és más, a körülményeknek megfelelő intézkedéseket hoznak, beleértve az élelmiszerek és takarmányok biztonságára és kockázataira vonatkozó információ nyilvánosságra hozatalát, az élelmiszer- és takarmánybiztonsági felügyeletet és más felügyeleti intézkedést a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában. A tagállamok meghatározzák az élelmiszer- és takarmánytörvény megszegésére vonatkozó intézkedések és büntető rendelkezések szabályait. Az intézkedések és büntető rendelkezések hatékonyak, arányosak és van visszatartó erejük.”

               (69)

               A 178/2002/EK rendelet 2. cikke szerint az élelmiszer fogalmába beletartozik a tej, hiszen ez is olyan feldolgozott, részben feldolgozott vagy feldolgozatlan anyagot vagy terméket jelent, amelyet emberi fogyasztásra szánnak, illetve amelyet várhatóan emberek fogyasztanak el.

               (70)

               A 178/2002/EK rendelet 17. cikkében leírt kötelezettségek az élelmiszer-ipari vállalkozókra és a nemzeti illetékes hatóságokra egyaránt vonatkoznak. A 178/2002/EK rendelet 17. cikke egyértelműen megkülönbözteti az élelmiszer-ipari vállalkozókat (vagyis a tejfeldolgozókat), akik saját létesítményeiken belül kötelesek belső ellenőrzéseket végezni az élelmiszerjogi követelmények teljesüléséhez, beleértve a szennyező anyagok és maradékanyagok törvényes határértékeinek betartását is, és a tagállami hatóságokat, akik kötelesek ellenőrizni és felülvizsgálni az élelmiszerjogi követelmények teljesülését. Ebben a vonatkozásban a tagállamok hatóságai kettős tevékenységet végeznek: egyrészt a tagállamoknak szigorú értelemben vett hatósági ellenőrzéseket kell végezniük, másrészt a tagállamoknak a termelés, a feldolgozás és a forgalmazás minden szakaszát lefedő további megfelelő tevékenységeket kell folytatniuk (pl. élelmiszer-biztonsági felügyelet és egyéb ellenőrzési tevékenységek).

               (71)

               A 882/2004/EK rendelet egyebek mellett rögzíti a tagállamok hatósági ellenőrzéseinek további szabályait az állati eredetű élelmiszerek (többek között a tej) vonatkozásában. Előírja, hogy a tagállamok készítsenek hatósági nemzeti ellenőrzési terveket és rendszeresen frissítsék azokat a fejlemények tükrében. Az ellenőrzési terveket olyan tényezők fényében vagy figyelembevétele érdekében lehet kiigazítani és módosítani, mint az új betegségek vagy más egészségügyi kockázatok megjelenése, vagy a tudományos eredmények, a 882/2004 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése szerint.

               (72)

               Megállapítható, hogy az élelmiszerek (többek között a tej) uniós biztonsági rendelkezései két különböző, egymással párhuzamosan létező kötelezettségi szintet írnak elő: az élelmiszer-ipari vállalkozók (tejfeldolgozók) kötelezettségét az élelmiszer-biztonsági követelmények betartására és a tagállamok ellenőrzési kötelezettségét annak felülvizsgálatára, hogy az élelmiszer-ipari vállalkozók betartják-e a vonatkozó élelmiszerjogi követelményeket. Emellett a tagállamoknak szigorú értelemben vett hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzéseket kell végezniük és további megfelelő tevékenységeket (például figyelemmel kísérést) kell folytatniuk, beleértve az egészségügyi kockázatok figyelemmel kísérését, amelyek elősegíthetik ellenőrzéseik hozzáigazítását az új fejleményekhez.

         5.1.2.   Nemzeti élelmiszer-biztonsági jog

               (73)

               A 178/2002/EK rendelet hatálybalépése előtt a német élelmiszertörvény (a Lebensmittel- und Bedarfsgegenständegesetz 8. cikke) szerint tilos volt az emberi egészségre nézve veszélyes élelmiszerek előállítása és forgalomba hozatala. Ez a tilalom az élelmiszerek (többek között a tej) minden termelőjére vonatkozott. A hatósági ellenőrzéseket a német élelmiszertörvény 40. cikke szabályozta. E rendelkezés értelmében az illetékes hatóságok kötelezettsége volt a szükséges vizsgálatok és mintavételek elvégzése.

               (74)

               A 178/2002/EK rendelet hatálybalépése után az uniós jogba bekerült az élelmiszertermelők közvetlenül alkalmazandó kötelezettsége a biztonságos élelmiszerek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozóan, valamint a tagállamok közvetlenül alkalmazandó kötelezettsége a hatósági ellenőrzések elvégzésére vonatkozóan. A német élelmiszer- és takarmánybiztonsági törvény további pontosításokat tartalmaz e kötelezettségek tekintetében, beleértve a szövetségi és a regionális szint közötti hatáskörök felosztásának, valamint a hatósági ellenőrzési tervek elkészítésének és végrehajtásának szabályait. Az élelmiszer-ipari vállalkozók (többek között a tejfeldolgozók) saját ellenőrzéseinek költségét a vállalkozások maguk kötelesek viselni. A hatósági ellenőrzések (többek között a károsanyag-monitoring) költségét az állam viseli.

               (75)

               A károsanyag-monitoring a szigorú értelemben vett hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzés kiegészítésének minősül. A károsanyag-monitoring az élelmiszer- és takarmánybiztonsági törvény 50. és 51. cikkében előírt ellenőrzési tevékenységet jelenti. A hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzés és a károsanyag-monitoring közötti pontos viszonyt Németország beadványa írja le (lásd a (18) és (34) preambulumbekezdést). Jellemzői a következők szerint összegezhető:

               (76)

               A károsanyag-monitoring megelőző jellegű. Ennek az ellenőrzésnek a fő feladata nem a törvényes határértékek betartásának figyelése (az a hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzés feladata), hanem a törvényes határértékek alatti mennyiségben előforduló szennyező anyagok figyelése és a szokásosnál magasabb értékek észlelése, ami a potenciális kockázatok korai figyelmeztetése vagy jelzése lehet.

               (77)

               A károsanyag-monitoring paramétereire (a konkrétan ellenőrizendő szennyező anyagokra, az ütemtervre, a régiókra) a tartomány illetékes élelmiszer-biztonsági hatósága által megbízott különleges szervek tesznek javaslatot. E paraméterek meghatározása kockázatértékelés alapján, ad hoc jelleggel történik. E paramétereket a tartomány illetékes élelmiszer-biztonsági hatósága hagyja jóvá. A károsanyag-monitoringot a tartomány illetékes élelmiszer-biztonsági hatósága által megbízott szervek végzik. Az adott tartomány irányító funkciót lát el a károsanyag-monitoring elvégzésével megbízott szervek felett a károsanyag-monitoring során.

               (78)

               A hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzést kiegészítő károsanyag-monitoring a következők szerint járul hozzá az előbbihez: a károsanyag-monitoring eredményeit használják fel – szükség esetén – a hatósági ellenőrzési tervek kiigazításához és módosításához, valamint a további megelőző (pl. az egészségügyi kockázatok korai észlelésére alkalmas) intézkedések megtételéhez, az egészségügyi és környezeti kockázatokra vonatkozó információk nyilvánosság részére történő terjesztése, adatbázisok létrehozása és a meglévő adatok elemzése, jogszabályi módosítási javaslatok benyújtása.

               (79)

               Ennek megfelelően megállapítható, hogy:

                           1.

                           A nemzeti élelmiszer-biztonsági jog megfelel az uniós élelmiszer-biztonsági jognak és a kötelezettségek két szintjét hozza létre: az egyiket tejfeldolgozói szinten, a másikat pedig tagállami szinten;

                           2.

                           A károsanyag-monitoringra a tagállamok hatósági ellenőrzési funkciójának részeként és pontosabban a 178/2002/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdésében szereplő „más megfelelő tevékenységként” kerül sor. Emellett a károsanyag-monitoring közvetlen kapcsolatban marad a tagállamok azon kötelezettségeivel, amelyek a 466/2001/EK rendeletből, az 1881/2006/EK rendeletből, az élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló ajánlásból és a 96/23/EK irányelvből adódnak azzal kapcsolatban, hogy végezzenek ellenőrzéseket és további vizsgálatokat a tejben előforduló szennyező anyagok tekintetében.

                           3.

                           A károsanyag-monitoring közvetlenül kapcsolódik a tagállam által végzett hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzéshez, mivel ez utóbbinak a kiegészítéséhez szolgál információval;

                           4.

                           A károsanyag-monitoring egy államilag megbízott szerv által elvégzett kockázatértékelésen alapul, végrehajtása egy államilag jóváhagyott ütemterv szerint történik, amely meghatározza a régiókat, az időpontot, az ellenőrizendő anyagokat, és amelyet a kockázatértékeléssel összhangban frissítenek. Ennek megfelelően megállapítható, hogy a károsanyag-monitoring nem rutinszerű.

                           5.

                           A károsanyag-monitoring a tejgyűjtést végző szállítójárműről vett minták szúrópróbaszerű vizsgálatával történik; a minták és az eredmények egyaránt anonim jellegűek.

                           6.

                           A vizsgálatok eredményeit a kockázatok korai felismeréséhez és közösségi megelőző intézkedésekhez használják fel.

                           7.

                           A károsanyag-monitoring nem mentesíti a tejfeldolgozókat azon kötelezettségük alól, hogy saját vizsgálatokat végezzenek a tejben előforduló szennyező anyagok és maradékanyagok szintjéhez előírt törvényes határértékek teljesítése céljából.

         5.2.   A tejfeldolgozók előnyének megléte

               (80)

               A károsanyag-monitoring jellegére vonatkozó fenti következtetések alapján kell elemezni azt, hogy a monitoring miatt a tejfeldolgozók előnyhöz jutnak-e.

               (81)

               Az intézkedések minden olyan típusa, amelyek a vállalkozások költségvetésére általában nehezedő terheken enyhítenek, és ezáltal, jóllehet a szó szoros értelmében véve nem tekinthetőek szubvencióknak, azokkal azonos jellegűek és hatásúak (27). Ezért meg kell vizsgálni azt, hogy az államilag finanszírozott károsanyag-monitoring mentesíti-e a tejfeldolgozókat az általában saját költségvetésükből fedezendő teher viselése alól.

               (82)

               A vállalkozás költségvetésére általában nehezedő teher fogalma magában foglalja a vállalkozás gazdasági tevékenységének szerves részét képező költségeket, valamint azokat a kiegészítő költségeket, amelyeket a vállalkozásoknak olyan, a gazdasági tevékenységre vonatkozó kötelezettségek miatt kell viselniük, amelyek valamely jogszabályból erednek (28).

               (83)

               A tejágazat szempontjából a tejfeldolgozók ilyen szerves költségei, beleértve a törvényileg kiszabott további költségeket, a következők:

                           —

                           a tejminőség létrehozásának azon költségei, amelyek a gazdasági tevékenység szerves részét képezik azért, mert szükségesek a tej árának meghatározásához (29);

                           —

                           a tejfeldolgozók által amiatt végzett élelmiszer-biztonsági önellenőrzések költsége, hogy megfeleljenek azon kötelezettségüknek, miszerint csak emberi fogyasztás szempontjából biztonságos tejet állítanak elő és hoznak forgalomba. Ezeket az ellenőrzéseket a tejfeldolgozók végzik és fizetik (lásd a (33) és (34) preambulumbekezdést).

               (84)

               Ellenkezőleg, a károsanyag-monitoring költsége nem a tej előállításának, feldolgozásának és forgalomba hozatalának szerves költsége, illetve nem olyan további költség, amelyet a vállalkozásoknak törvényi kötelezettségeik miatt kell viselniük.

               (85)

               A károsanyag-monitoring nem egyes tejfeldolgozókhoz kapcsolódik, hanem a tejgyűjtés szintjén szúrópróbaszerűen történik, így anonim jellegű (lásd a (20) és (28) preambulumbekezdést). Emellett nem az előállított, szállított és forgalomba hozott tej teljes mennyiségét, hanem annak csak egy részét érinti, az ellenőrzések gyakorisága és helyszíne pedig kockázatértékelés alapján kerül meghatározásra; ennélfogva tehát nem rutinszerű (lásd a (20) és (21) preambulumbekezdést).

               (86)

               Emellett a károsanyag-monitoringnak nem célja annak megállapítása, hogy teljesülnek-e a különböző veszélyes anyagokra vonatkozó törvényes határértékek. Egyrészt a tejfeldolgozók ebből a célból saját ellenőrzéseket végeznek (lásd a (83) preambulumbekezdés második francia bekezdését); másrészt a károsanyag-monitoring célja a kockázatok korai észlelése a törvényes határértéken belüli, de az adott régiót tekintve a szokásosnál magasabb értékek elemzése útján (lásd a (26), (27) és (29) preambulumbekezdést).

               (87)

               A tejfeldolgozók nem tudják felhasználni a károsanyag-monitoringot és annak eredményeit a tejminőségük meghatározásához. A károsanyag-monitoring emellett nem nélkülözhetetlen feltétele a begyűjtött tej feldolgozásának és az előállított tejtermékek forgalomba hozatalának. Az illetékes élelmiszer-biztonsági hatóság külön eljárás keretében csak akkor vezet be az adott tejfeldolgozóra nézve negatív következményekkel járó intézkedéseket, ha a károsanyag-monitoring során fény derül a törvényes értékek túllépésére. (lásd a (30) preambulumbekezdést)

               (88)

               A károsanyag-monitoring költsége nem olyan további költség, amelyet a vállalkozásoknak a tejtermelésre vonatkozó törvényi kötelezettségeik miatt kell viselniük (lásd a (32), (33) és (34) preambulumbekezdést). A tejfeldolgozók feladata elvégezni a vállalkozáson belüli saját élelmiszer-biztonsági ellenőrzéseket azon kötelezettségük teljesítése érdekében, miszerint csak emberi fogyasztás szempontjából biztonságos tejet és tejtermékeket állítanak elő és hoznak forgalomba, beleértve a szennyező anyagok és maradványanyagok törvényes határértékeinek teljesítését is (lásd a (83) preambulumbekezdés második francia bekezdését). A károsanyag-monitoring nem mentesíti a tejfeldolgozókat azon kötelezettségük alól, hogy saját biztonsági ellenőrzéseket végezzenek törvényi kötelezettségeik teljesítése érdekében (lásd a (34) preambulumbekezdést).

               (89)

               A károsanyag-monitoring a közigazgatási szervek feladatát jelentő és az állam által finanszírozott hatósági élelmiszer-biztonsági ellenőrzéshez kapcsolódó feladat (lásd a (32), (63), (67) és (72) preambulumbekezdést és a (79) preambulumbekezdés 2. pontját), ami azonban nem mentesíti a tejfeldolgozókat az uniós és a nemzeti jog által előírt saját élelmiszer-biztonsági ellenőrzési kötelezettségük alól.

               (90)

               Az utóbbi idők ítélkezési gyakorlata, nevezetesen a T-538/11. sz., Belga Királyság kontra Európai Bizottság ügyben hozott bírósági ítélet (30) ismételten hangsúlyozta, hogy „a vállalkozás költségvetésére általában nehezedő teher fogalma magában foglalja többek között azokat a kiegészítő költségeket, amelyeket a vállalkozásoknak olyan, a gazdasági tevékenységre vonatkozó kötelezettségek miatt kell viselniük, amelyek valamely jogszabályból, rendeletből vagy megállapodásból erednek” (lásd az ítélet 76. pontját). Az említett esetben a BSE-szűrővizsgálatok elvégzését kifejezetten kötelezővé tették a törvény által érintett vállalkozások számára.

               (91)

               Ellenkezőleg, a károsanyag-monitoring jelen esetében a tejfeldolgozókat nem kötelezi ellenőrzésre a gazdasági tevékenységre vonatkozó semmilyen olyan kötelezettség, amely valamely jogszabályból, rendeletből vagy megállapodásból ered. A tejfeldolgozók valamely gazdasági tevékenységre vonatkozó jogszabályból, rendeletből vagy megállapodásból eredő ellenőrzési kötelezettségeit a (63) preambulumbekezdés 1. pontja, a (67) preambulumbekezdés 3. pontja és a (83) preambulumbekezdés második francia bekezdése ismerteti. Ezek az ellenőrzések szükségesek a tejfeldolgozóknak ahhoz, hogy bizonyítani tudják az előforduló szennyező anyagok törvényes határértékének teljesítését.

               (92)

               A károsanyag-monitoring azonban nem az említett törvényes határérték teljesítésének bizonyítására szolgáló eszköz. A károsanyag-monitoring feladata a szennyező anyagok törvényes határérték alatti értékeinek a fentiek szerinti, megelőzési célú észlelése úgy, hogy az ellenőrzések szúrópróbaszerűen és rendszertelenül történnek (lásd a (76) preambulumbekezdést). A károsanyag-monitoring nem képezi azon ellenőrzések részét, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a tejfeldolgozók bizonyítani tudják a szennyező anyagok törvényes határértékének teljesítését. Ezért a kötelező BSE-vizsgálatokkal érintett vállalkozások előnyét vizsgáló T-538/11. sz. ügy megállapításai nem alkalmazhatók a károsanyag-monitoring jelen esetére.

               (93)

               Ennek következtében a károsanyag-monitoring költsége nem kezelhető a tejfeldolgozók gazdasági tevékenységének szerves költségeként, illetve olyan további költségként, amelyet a vállalkozásoknak a gazdasági tevékenységükre vonatkozó törvényi kötelezettségeik miatt kell viselniük.

               (94)

               Emiatt a károsanyag-monitoring nem mentesíti a tejfeldolgozókat a költségvetésükre általában nehezedő terhektől és nem enyhíti a költségvetésükre általában nehezedő terheket; ezért a károsanyag-monitoring semmilyen előnyt nem biztosít számukra.

               (95)

               Következésképpen, mivel az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének egyik feltétele – nevezetesen az előny megléte – nem teljesül, a Bizottság úgy véli, hogy a károsanyag-monitoring az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A tejről és zsírról szóló törvény szerinti, károsanyag-monitoring elnevezésű és az eljárás megindításáról szóló határozatban BW 9, BY 5, HE 8, NI 2, NW 1, RP 3, SL 4 és TH 8 alintézkedésként említett általános egészségügyi tevékenységek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak.
   2. cikk
   Ennek a határozatnak a Németországi Szövetségi Köztársaság a címzettje.

      Kelt Brüsszelben, 2016. április 4-én.

            a Bizottság részéről

         Phil HOGAN

            a Bizottság tagja

      (1)  HL C 7., 2014.1.10., 8. o.

      (2)  A Tanács 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 rendelete az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 248., 2015.9.24., 9. o.).

      (3)  Az EK-Szerződés 87. és 88. cikkét 2009. december 1-jei hatállyal az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 107. és 108. cikke váltotta fel. A két rendelkezés lényegét tekintve azonos. E határozat alkalmazásában az EUMSZ 107. és 108. cikkére történő hivatkozásokat – adott esetben – az EK-Szerződés 87. és 88. cikkére történő hivatkozásként kell érteni. Az EUMSZ bizonyos terminológiai változásokat is bevezetett, például a „Közösség” helyett az „Unió”, a „közös piac” helyett pedig a „belső piac” kifejezések használatát. E határozat az EUMSZ terminológiáját követi.

      (4)  Bár a BW9 és RP3 intézkedéseknek az eljárás megindításáról szóló határozat mellékletében szereplő rövid leírása egyéb minőségellenőrzésekre is hivatkozik, a Németország által benyújtott további információkból kiderült, hogy ezek az intézkedések nem egyéb minőségellenőrzésekre, hanem csak az e határozat tárgyát képező károsanyag-monitoringra vonatkoznak.

      (5)  HL C 7., 2014.1.10., 8. o.

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2002. január 28-i 178/2002/EK rendelete az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról (HL L 31., 2002.2.1., 1. o.).

      (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 882/2004/EK rendelete a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről (HL L 165., 2004.4.30., 1. o.).

      (8)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 854/2004/EK rendelete az emberi fogyasztásra szánt állati eredetű termékek hatósági ellenőrzésének megszervezésére vonatkozó különös szabályok megállapításáról (HL L 139., 2004.4.30., 206. o.).

      (9)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 852/2004/EK rendelete az élelmiszer-higiéniáról (HL L 139., 2004.4.30., 1. o.).

      (10)  A Bizottság 2006. december 19-i 1881/2006/EK rendelete az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok felső határértékeinek meghatározásáról (HL L 364., 2006.12.20., 5. o.).

      (11)  Az Európai Parlament és a Tanács 2005. február 23-i 396/2005/EK rendelete a növényi és állati eredetű élelmiszerekben és takarmányokban, illetve azok felületén található megengedett növényvédőszer-maradékok határértékéről, valamint a 91/414/EGK tanácsi irányelv módosításáról (HL L 70., 2005.3.16., 1. o.).

      (12)  A Tanács 1996. április 29-i 96/23/EK irányelve egyes élő állatokban és állati termékekben lévő anyagok és azok maradványainak ellenőrzésére szolgáló intézkedésekről, valamint a 85/358/EGK és 86/469/EGK irányelvek, továbbá a 89/187/EGK és 91/664/EGK határozatok hatályon kívül helyezéséről (HL L 125., 1996.5.23., 10. o.).

      (13)  A Bizottság 1997. október 27-i 97/747/EK határozata az egyes állati termékekben lévő bizonyos anyagok és azok maradványai ellenőrzése céljából a 96/23/EK tanácsi irányelvben előírt mintavétel szintjeinek és gyakoriságának a megállapításáról (HL L 303., 1997.11.6., 12. o.).

      (14)  A Bizottság 2011. augusztus 23-i 2011/516/EU ajánlása a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről (HL L 218., 2011.8.24., 23. o.).

      (15)  HL C 364., 2000.12.18., 1. o.

      (16)  A Bizottság 2009. december 22-i 37/2010/EU rendelete a farmakológiai hatóanyagokról és az állati eredetű élelmiszerekben előforduló maximális maradékanyag-határértékek szerinti osztályozásukról (HL L 15., 2010.1.20., 1. o.).

      (17)  A Bíróság 1983. szeptember 21-i ítélete. – Deutsche Milchkontor GmbH és társai kontra Német Szövetségi Köztársaság, 205-215/82. sz. egyesített ügyek, ECLI:EU:C:1983:233.

      (18)  HL C 8., 2012.1.11., 4. o.

      (19)  A Bíróság 1994. január 19-i ítélete a C-364/92. sz., SAT Fluggesellschaft kontra Eurocontrol ügyben, ECLI:EU:C:1994:7, a Bíróság 1997. március 18-i ítélete a C-343/95. sz., Calì & Figli kontra Servizi Ecologici Porto di Genova ügyben, ECLI:EU:C:1997:160, a Bíróság 2012. december 19-i ítélete a C-288/11. sz., P – Mitteldeutsche Flughafen and Flughafen Leipzig-Halle kontra Bizottság ügyben, ECLI:EU:C:2012:821.

      (20)  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 35. cikke, az EUMSZ 114. cikkének (3) bekezdése és 168. cikkének (1) bekezdése, a német alkotmány (Grundgesetz) 2. cikkének (2) bekezdése.

      (21)  A Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. nem csak a szóban forgó alintézkedésekre, hanem a tejilletékből finanszírozott összes intézkedésre vonatkozóan nyújtott be általános észrevételeket a Bizottságnak. A szövetség kijelentette, hogy nem volt támogatás. A tejről és zsírról szóló törvény keretében a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatokhoz Németország által nyújtott SA.35484 (2013/C) (korábbi SA.35484 (2012/NN)) állami támogatásról szóló, 2015. szeptember 18-i C(2015) 6295 final bizottsági határozat ismerteti teljes egészében ezeket az észrevételeket.

      (22)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 853/2004/EK rendelete az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról (HL L 139., 2004.4.30., 55. o.).

      (23)  HL C 319., 2006.12.27., 1. o.

      (24)  A Tanács 1993. február 8-i 315/93/EGK rendelete az élelmiszerekben előforduló szennyező anyagok ellenőrzésére vonatkozó közösségi eljárások megállapításáról (HL L 37., 1993.2.13., 1. o.).

      (25)  A Bizottság 2001. március 8-i 466/2001/EK rendelete az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok legmagasabb értékének meghatározásáról (HL L 77., 2001.3.16., 1. o.).

      (26)  HL L 67., 2002.3.9., 69. o.

      (27)  Lásd a T-538/11. sz., Belga Királyság kontra Európai Bizottság ügyben hozott ítélet 71. pontját, ECLI:EU:T:2015:188 és az abban idézett ítélkezési gyakorlatot.

      (28)  Lásd analógia útján a T-538/11. sz., Belga Királyság kontra Európai Bizottság ügyben hozott ítélet 76. pontját, ECLI:EU:T:2015:188; a C-172/03. sz., Heiser ügyben hozott ítélet 38. pontját; EU:C:2005:130; a C-126/01. sz., GEMO ügyben hozott ítélet 31. és 32. pontját, ECLI:EU:C:2003:622; a C-251/97. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 40. pontját, EU:C:1999:480; valamint a 173/73. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 15–18. pontját, CLI:EU:C:1974:71.

      (29)  Lásd: A tejről és zsírról szóló törvény keretében a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatokhoz Németország által nyújtott SA.35484 (2013/C) (korábbi SA.35484 (2012/NN)) állami támogatásról szóló, 2015. szeptember 18-i C(2015) 6295 final bizottsági határozat, (136)–(140) preambulumbekezdés.

      (30)  ECLI:EU:T:2015:188


title: 2012/804/EU: Az Európai Parlament határozata ( 2012. október 23. ) az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről

text:
               20.12.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 350/89

         AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA
   (2012. október 23.)
   az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről
   (2012/804/EU)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó végleges éves beszámolójára,

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló jelentésére, az ügynökség válaszaival együtt (1),

               —

               tekintettel a Tanács 2012. február 21-i ajánlására (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítés elhalasztásáról szóló, 2012. május 10-i határozatára (2), a határozatot kísérő állásfoglalására, valamint az ügynökség ügyvezető igazgatójának válaszaira,

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 319. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 185. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség és az európai környezeti információs és megfigyelőhálózat létrehozásáról szóló, 1990. május 7-i 1210/90/EGK tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 13. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökségről és az európai környezeti információs és megfigyelőhálózatról szóló, 2009. április 23-i 401/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 13. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (6) és különösen annak 94. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2012 júniusában – a 2009 márciusában létrehozott, a decentralizált ügynökségekkel foglalkozó intézményközi munkacsoport munkájának eredményeképpen – elfogadott, a decentralizált ügynökségekről szóló együttes nyilatkozatra és az ahhoz mellékelt közös megközelítésre és különösen a közös megközelítés irányításra, működésre, programozásra, elszámoltathatóságra és átláthatóságra vonatkozó szakaszaira,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 77. cikkére és VI. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság második jelentésére és a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Bizottság véleményére (A7-0300/2012),

               1.

               megadja a mentesítést az Európai Környezetvédelmi Ügynökség ügyvezető igazgatójától az ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan;

               2.

               megjegyzéseit a mellékelt állásfoglalásban foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot, valamint az annak szerves részét képező állásfoglalást az Európai Környezetvédelmi Ügynökség ügyvezető igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek és gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat) való közzétételéről.

            az elnök

         Martin SCHULZ

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL C 366., 2011.12.15., 57. o.

      (2)  HL L 286., 2012.10.17., 356. o.

      (3)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (4)  HL L 120., 1990.5.11., 1. o.

      (5)  HL L 126., 2009.5.21., 13. o.

      (6)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.
    ---documentbreak---

               20.12.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 350/91

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA
   (2012. október 23.)
   az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozat szerves részét képező megjegyzésekkel
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó végleges éves beszámolójára,

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló jelentésére, az ügynökség válaszaival együtt (1),

               —

               tekintettel a Tanács 2012. február 21-i ajánlására (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítés elhalasztásáról szóló, 2012. május 10-i határozatára (2), a határozatot kísérő állásfoglalására, valamint az ügynökség ügyvezető igazgatójának válaszaira,

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 319. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 185. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség és az európai környezeti információs és megfigyelőhálózat létrehozásáról szóló, 1990. május 7-i 1210/90/EGK tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 13. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökségről és az európai környezeti információs és megfigyelőhálózatról szóló, 2009. április 23-i 401/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 13. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (6) és különösen annak 94. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2012 júniusában – a 2009 márciusában létrehozott, a decentralizált ügynökségekkel foglalkozó intézményközi munkacsoport munkájának eredményeképpen – elfogadott, a decentralizált ügynökségekről szóló együttes nyilatkozatra és az ahhoz mellékelt közös megközelítésre és különösen a közös megközelítés irányításra, működésre, programozásra, elszámoltathatóságra és átláthatóságra vonatkozó szakaszaira,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 77. cikkére és VI. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság második jelentésére és a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Bizottság véleményére (A7-0300/2012),

               A.

               mivel 2012. május 10-én az Európai Parlament elhalasztotta az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) mentesítéséről és 2010-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának lezárásáról szóló határozatát,

               B.

               mivel az ügynökség 2012. május 24-én, június 15-én és július 3-án levélben válaszolt a mentesítésért felelős hatóságnak; mivel az ügynökség igazgatótanácsa 2012. június 6-i levelében tájékoztatást adott a mentesítésért felelős hatóság részére a mentesítés elhalasztását követően tett intézkedésekről,

               C.

               mivel a mentesítés az Európai Parlament által alkalmazott megfelelő eszköz, amely tényszerű és érdemi érvek alapján történő döntést tesz szükségessé; ebben az összefüggésben emlékeztet a jelenleg hatályos szabályokra, azaz az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatára, az Európai Közösségek egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeire, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletre, az ügynökséget létrehozó rendeletre, valamint az ügynökség által kialakított konkrét szakpolitikákra és eljárásokra;

               D.

               mivel az ügynökség 2010-es költségvetése 50 600 000 EUR volt, ami 26 %-kal meghaladja a 2009-es költségvetést; mivel az ügynökség költségvetéséhez való uniós hozzájárulás 2010-ben 35 258 000 EUR-t tett ki, szemben a 2009-es 34 560 000 EUR-val, ami 2 %-os növekedést jelent;

               1.

               mindig is üdvözölte, hogy az ügynökség szakszerű, megbízható és független módon nyújt információkat valamennyi uniós intézmény, a tagállamok és a politikai döntéshozó szervek számára és a jövőben is ezt a szakmaiságot várja el;

               2.

               tudomásul veszi, hogy a költségvetés ügynökség általi végrehajtásának szintje a kötelezettségvállalási előirányzatokat tekintve 100 %-os, a kifizetési előirányzatokat tekintve pedig 90,75 %-os volt;

               3.

               rámutat az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság decentralizált ügynökségekről szóló együttes nyilatkozathoz mellékelt közös megközelítés (16) bekezdésére; az ügynökség függetlenségének sérelme nélkül olyan nyílt és átlátható kiválasztási eljárást vár el az ügyvezető igazgató 2013. júniusi kinevezésével kapcsolatban, amely garantálja a jelöltek szigorú értékelését és a magas fokú függetlenséget; ezért azt javasolja, hogy az ügyvezető igazgató kinevezésére irányuló eljárásnak legyen része a jelölteknek az illetékes parlamenti bizottságok által történő meghallgatása;

      Költségvetési és pénzgazdálkodás

               4.

               emlékeztet rá, hogy az ügynökség 2010. május 22. és 2010. október között öt hónapra 294 641 EUR költségen zöld homlokzatot helyezett épületére, és hogy nem került sor nyilvános ajánlattételi felhívásra;

               5.

               emlékeztet rá, hogy a zöld homlokzattal kapcsolatos költségek fedezésére a 2140. „Épületek berendezése” költségvetési sor a 2100. „Bérleti díjak” költségvetési sorból történő 2010. április 9-i180 872 EUR költségvetési átcsoportosítással megerősítésre került;

               6.

               ezért felhívja az ügynökséget, hogy alkosson egyértelmű belső szabályokat a költségvetési rendelet végrehajtási szabályai 126. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazása céljából; megállapítja, hogy az igazgatótanács a rendkívüli költségek előzetes ellenőrzéséről döntött;

               7.

               határozott meggyőződése, hogy a jelenleg hatályos szabályok be nem tartása esetén meg kell tenni a szükséges lépéseket; úgy véli, hogy ilyen esetekben az ügynökségnek pontos ütemtervvel ellátott cselekvési tervet kellene készítenie a hiányosságok kiküszöbölésére, és hogy annak végrehajtását az Európai Parlamentnek kell felügyelnie, valamint hogy ezeket a problémákat a lehetséges joghézagok megszüntetése érdekében a jelenlegi szabályok módosításával kell kiküszöbölni;

      Emberi erőforrás

               8.

               tudomásul veszi, hogy az ügynökség 12 vendégtudóst hívott meg, akik épületeiben dolgoztak, anélkül, hogy 11-ük esetében közzétette volna önéletrajzaikat, megjelölve legalább a képzettségüket és szakmai hátterüket; tudomásul veszi az igazgatótanács azon bejelentését, hogy a vendégtudósok kiválasztására és meghívására vonatkozó szabályokat szigorítani fogja az egyértelműség és az átláthatóság fokozása érdekében, és hogy az ügynökség vendégtudósok meghívására vonatkozó jelenlegi politikája felülvizsgálat alatt áll;

               9.

               emlékeztet rá, hogy az ügynökség ügyvezető igazgatója 2010 júniusától 2011 áprilisáig az Earthwatch nemzetközi környezetvédelmi jótékonysági szervezet vagyonkezelője és nemzetközi tanácsadó bizottságának tagja volt, valamint téves értesülések szerint a Worldwatch Europe európai tanácsadó bizottságának is tagja volt; elismeri, hogy az ügyvezető igazgató a Számvevőszék elnökének a lehetséges összeférhetetlenséggel kapcsolatos tanácsa nyomán lemondott az Earthwatchban betöltött tisztségeiről;

               10.

               megállapítja, hogy 2010 februárjában – mielőtt az ügyvezető igazgató közvetlenül érintett lett volna az Earthwatchban – képzést szerveztek az ügynökség személyzete 29 tagjának, köztük az ügyvezető igazgatónak, akik 10 napig terjedő kutatóútra mentek az Earthwatch által vezetett, biológiai sokféleséggel kapcsolatos, a karibi, illetve a földközi-tengeri térségben végzett különféle projektek keretében, és hogy az ügynökség – az ügyvezető igazgató állítása szerint – összesen 33 791,28 EUR-t fizetett a nem kormányzati szervezetnek; továbbá megállapítja, hogy az Európai Számvevőszék 2010. évi végleges jelentése nem tartalmazott észrevételeket ezzel kapcsolatos összeférhetetlenségre vonatkozóan;

               11.

               tudomásul veszi az igazgatótanács azon döntését, hogy előzetes ellenőrzéseket hajt végre az ügyvezető igazgató külső testületekben betöltött tagságával és az ügynökség képzési politikájával kapcsolatban;

               12.

               megállapítja, hogy az ügynökség biztosítékot adott arról, hogy a Worldwatch Institute Europe 2010 novemberében az ügynökség hozzájárulása nélkül jegyezte be székhelyeként az ügynökség székhelyét; megállapítja továbbá, hogy a Worldwatch Institute Europe ügyvezető igazgatója az ügynökség meghívott tudósa volt; felszólítja az ügynökséget, hogy a jövőben biztosítson teljes tisztánlátást a meghívott tudósokkal kötött megállapodásokban; megállapítja továbbá, hogy;

                           —

                           2012. április 11-i levelében az ügynökség ügyvezető igazgatója úgy nyilatkozott, hogy „amikor az EKÜ felfigyelt arra, hogy a World Watch Institute Europe saját weboldalán közzétette, hogy európai irodát hozott létre az ügynökség épületében, azonnali intézkedésre került sor…”,

                           —

                           a World Watch Institute Europe alapító okiratából kiderül, hogy 2010. november 5-én hozták létre az ügynökség épületében,

                           —

                           a World Watch Institute Europe beindítására továbbá az ügynökség épületében került sor 2011. február 25-én, és az ügynökség ügyvezető igazgatója a World Watch Institute Europe weboldalának tanúsága szerint vendégelőadó volt;

               13.

               tudomásul veszi, hogy az ügynökség az európai ombudsman ajánlásaival összhangban frissítette összeférhetetlenségi politikáját és cselekvési tervet készített; felhívja az ügynökséget, hogy ennek tervezetét hozza nyilvánosságra és indítson vitát a politikáról és a cselekvési tervről, mielőtt benyújtja azokat az igazgatótanácsnak;

               14.

               megjegyzi, hogy a vezető beosztású személyzet és a tudományos bizottság tagjainak önéletrajza elérhetővé vált az ügynökség weboldalán; továbbá megjegyzi, hogy a tudományos bizottság tagjainak vagyonnyilatkozata szintén elérhető lett; hangsúlyozza, hogy az ügynökség 2012. június 15-i levelének állításával szemben jelenleg az igazgatótanács egyik tagjának önéletrajza sem érhető el a weboldalon, és megállapítja, hogy csak a szervezeti egységükre mutató hivatkozás van feltüntetve; felszólítja az ügynökséget, hogy az összeférhetetlenségek megelőzésével és felszámolásával kapcsolatos fokozott átláthatóság előmozdítása tegye közzé weboldalán a szakértők, a jövőbeli meghívott tudósok és az igazgatótanácsi tagok vagyonnyilatkozatait és önéletrajzait; véleménye szerint ezek az intézkedések lehetővé tennék a mentesítésért felelős hatóság és a nyilvánosság számára a képzettségek nyomon követését és a lehetséges összeférhetetlenségek megelőzését;

               15.

               elvárja, hogy tájékoztatást kapjon az ügynökséggel kapcsolatos, folyamatban lévő közigazgatási vizsgálatokról;

               16.

               rámutat arra, hogy az illetékes bizottság szoros kapcsolatban van az ügynökséggel, mivel évente legalább egyszer eszmecserére hívja meg az ügyvezető igazgatót, képviselői közül kapcsolattartó személyt jelölt ki és rendszeresen látogatásokat tesz az ügynökségnél; megjegyzi, hogy a legutóbbi látogatásra 2011 szeptemberében került sor;

               17.

               hangsúlyozza, hogy az Ügynökségnek megfelelő kapcsolatokat kell kialakítania az érdekelt felekkel és együtt kell működnie az olyan érintettekkel, mint a külső szervezetek; megjegyzi, hogy a hírnévvel kapcsolatos lehetséges kockázatok kizárása érdekében ezeket a tevékenységeket nem kísérték megfelelő intézkedések és szabályok; ezért üdvözli az igazgatótanács és az ügyvezető igazgató kötelezettségvállalását, hogy megtegyék a megfelelő lépéseket az ilyen kockázatok azonnali elhárítására;

               18.

               üdvözli általánosságban a fent említett, a decentralizált ügynökségekről szóló együttes nyilatkozatot és közös megközelítést; amelyek bizonyos, a mentesítési eljárás szempontjából lényeges témákkal foglalkoznak, illetve ilyen témákra térnek ki; és úgy véli, hogy a közös megközelítéssel kapcsolatos nyomon követésre vonatkozó, a Bizottság által 2012 végéig előterjesztendő ütemterv megfelelően figyelembe fogja venni ezeket a témákat;

      Teljesítmény

               19.

               tudatában van annak, hogy az ügynökség jelenleg időszakos külső értékelés alatt áll, amelynek eredményeit a mentesítésért felelős hatóság 2013-ban kapja meg; tudomásul veszi az igazgatótanács azon nyilatkozatát, hogy az értékelés kiterjed az ügynökség belső folyamataira is;

               20.

               ezzel összefüggésben a mentesítő határozatot kísérő horizontális jellegű egyéb észrevételei tekintetében utal az ügynökségek teljesítményéről, pénzgazdálkodásáról és ellenőrzéséről szóló, 2012. május 10-i állásfoglalására (7).

      (1)  HL C 366., 2011.12.15., 57. o.

      (2)  HL L 286., 2012.10.17., 356. o.

      (3)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (4)  HL L 120., 1990.5.11., 1. o.

      (5)  HL L 126., 2009.5.21., 13. o.

      (6)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

      (7)  HL L 286., 2012.10.17., 388. o.


title: A Politikai és Biztonsági Bizottság EUSEC/2/2008 határozata ( 2008. június 24. ) a Kongói Demokratikus Köztársaság biztonsági ágazatának reformja terén folytatott európai uniós tanács- és segítségnyújtási misszió (EUSEC RD Congo) misszióvezetőjének kinevezéséről

text:
               28.6.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 168/41

      A POLITIKAI ÉS BIZTONSÁGI BIZOTTSÁG EUSEC/2/2008 HATÁROZATA

   (2008. június 24.)
   a Kongói Demokratikus Köztársaság biztonsági ágazatának reformja terén folytatott európai uniós tanács- és segítségnyújtási misszió (EUSEC RD Congo) misszióvezetőjének kinevezéséről
   (2008/490/KKBP)
   A POLITIKAI ÉS BIZTONSÁGI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 25. cikke harmadik bekezdésére,
   tekintettel a Kongói Demokratikus Köztársaság biztonsági ágazatának reformja keretében az Európai Unió tanács- és segítségnyújtási missziójáról (EUSEC RD Congo) szóló, 2007. június 12-i 2007/406/KKBP tanácsi együttes fellépésre (1) és különösen annak 8. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Politikai és Biztonsági Bizottság 2008. március 1-jén Michel SIDO ezredest nevezte ki a Kongói Demokratikus Köztársaság (KDK) biztonsági ágazatának reformja terén folytatott európai uniós tanács- és segítségnyújtási misszió (EUSEC RD Congo) misszióvezetőjének.

               (2)

               2008. június 23-án Michel SIDO benyújtotta lemondását mint misszióvezető.

               (3)

               A főtitkár/főképviselő javasolta Jean-Paul MICHEL kinevezését az EUSEC RD Congo új misszióvezetőjének,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   A Politikai és Biztonsági Bizottság Jean-Paul MICHEL-t nevezi ki az EUSEC RD Congo misszióvezetőjének.
   2. cikk
   Ez a határozat 2008. július 1-jén lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2008. június 24-én.

            a Politikai és Biztonsági Bizottság részéről

            az elnök

         M. IPAVIC

      (1)  HL L 151., 2007.6.13., 52. o.


title: A Tanács (EU) 2016/803 határozata (2015. május 7.) az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság között létrejött euromediterrán légi közlekedési megállapodást a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából történő módosító jegyzőkönyvnek az Unió és tagállamai nevében történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról

text:
               21.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 132/79

         A TANÁCS (EU) 2016/803 HATÁROZATA
   (2015. május 7.)
   az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság között létrejött euromediterrán légi közlekedési megállapodást a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából történő módosító jegyzőkönyvnek az Unió és tagállamai nevében történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével,
   tekintettel Horvátország csatlakozási okmányára és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               2012. szeptember 14-én a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy az Európai Unió és tagállamai, valamint a Horvát Köztársaság nevében tárgyalásokat kezdjen az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság közötti euromediterrán légi közlekedési megállapodást (1) a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából módosító jegyzőkönyv (a továbbiakban: jegyzőkönyv) megkötéséről.

               (2)

               A tárgyalások 2014. április 24-én lezárultak.

               (3)

               A jegyzőkönyvet – figyelemmel a későbbi időpontban való megkötésére – az Unió és a tagállamok nevében alá kell írni.

               (4)

               A jegyzőkönyvet ideiglenesen alkalmazni kell,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Jordán Hásimita Királyság között létrejött euromediterrán légi közlekedési megállapodásnak a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozása figyelembevétele érdekében történő módosításáról szóló jegyzőkönyv aláírását az Európai Unió és a tagállamok nevében a Tanács a jegyzőkönyvnek egy későbbi időpontban való megkötésére figyelemmel jóváhagyja.
   A jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.
   2. cikk
   A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a megállapodásnak az Unió és tagállami nevében történő aláírására jogosult személy(eke)t.
   3. cikk
   A jegyzőkönyv annak 3. cikke (2) bekezdése értelmében a felek általi aláírásától hatálybalépéséig ideiglenesen alkalmazandó (2).
   4. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2015. május 7-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. RINKĒVIČS

      (1)  A megállapodás szövegét a Hivatalos Lapban közzétették (HL L 334., 2012.12.6., 3. o.).

      (2)  A Tanács Főtitkársága gondoskodik a jegyzőkönyv ideiglenes alkalmazása kezdő időpontjának az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételéről.


title: Az Európai Parlament (EU) 2015/1672 határozata (2015. április 29.) az Európai Vasúti Ügynökség 2013-as pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről

text:
               2015.9.30.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 255/296

      AZ EURÓPAI PARLAMENT (EU) 2015/1672 HATÁROZATA
      (2015. április 29.)
      az Európai Vasúti Ügynökség 2013-as pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről
      AZ EURÓPAI PARLAMENT,

                  —

                  tekintettel az Európai Vasúti Ügynökség 2013-as pénzügyi évre vonatkozó végleges éves beszámolójára,

                  —

                  tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Vasúti Ügynökség 2013-as pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló jelentésére, az Ügynökség válaszaival együtt (1),

                  —

                  tekintettel a Számvevőszéknek a 2013-as pénzügyi év tekintetében az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (2),

                  —

                  tekintettel a 2013-as pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan az Ügynökség számára adandó mentesítésről szóló, 2015. február 17-i tanácsi ajánlásra (05304/2015 – C8-0054/2015),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 319. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (3),

                  —

                  tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 208. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Vasúti Ügynökség létrehozásáról szóló, 2004. április 29-i 881/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 39. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (6),

                  —

                  tekintettel a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet 208. cikkében említett szervekre vonatkozó pénzügyi keretszabályzatról szóló, 2013. szeptember 30-i 1271/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletre (7) és különösen annak 108. cikkére,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 94. cikkére és V. mellékletére,

                  —

                  tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság véleményére (A8-0078/2015),

         1.

            mentesítést ad az Európai Vasúti Ügynökség ügyvezető igazgatója számára az Ügynökség 2013-as pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan;

         2.

            megjegyzéseit a mellékelt állásfoglalásban foglalja össze;

         3.

            utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot, valamint az annak szerves részét képező állásfoglalást az Európai Vasúti Ügynökség ügyvezető igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek, és gondoskodjon azoknak az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat) való közzétételéről.

               az elnök

            Martin SCHULZ

               a főtitkár

            Klaus WELLE

         (1)  HL C 442., 2014.12.10., 232. o.

         (2)  Lásd az 1. lábjegyzetet.

         (3)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

         (4)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.

         (5)  HL L 164., 2004.4.30., 1. o.

         (6)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

         (7)  HL L 328., 2013.12.7., 42. o.