title: Az Európai Parlament határozata (2009. április 23.) a hetedik, a nyolcadik és a kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2007-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről

text:
               26.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 255/96

         AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA
   (2009. április 23.)
   a hetedik, a nyolcadik és a kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2007-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről
   (2009/641/EK)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel a Bizottságnak a 2006-os mentesítési határozatok nyomon követéséről szóló jelentésére (COM(2008) 629) és annak mellékletére (SEC(2008) 2579),

               —

               tekintettel a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alapnak a 2007-es pénzügyi évre vonatkozó pénzügyi kimutatásaira, valamint bevételi és kiadási elszámolásaira (COM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               tekintettel a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2007. évi pénzgazdálkodásáról szóló jelentésre (COM(2008) 224),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről szóló, a 2007-es pénzügyi évre vonatkozó éves jelentésére, a Bizottság válaszaival együtt (1),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az EK-Szerződés 248. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (2),

               —

               tekintettel a 2009. február 10-i tanácsi ajánlásokra (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               tekintettel a Cotonouban, 2000. június 23-án aláírt (3), majd Luxembourgban, 2005. június 25-én felülvizsgált (4), egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között létrejött partnerségi megállapodásra,

               —

               tekintettel a 2007. március 19-i 2007/249/EK tanácsi határozattal (5) módosított, az Európai Közösség és a tengerentúli országok és területek társulásáról szóló, 2001. november 27-i 2001/822/EK tanácsi határozatra („Tengerentúli Társulási Határozat”) (6),

               —

               tekintettel a negyedik AKCS–EK egyezmény (7) második pénzügyi jegyzőkönyve keretében nyújtott közösségi támogatás finanszírozásáról és igazgatásáról szóló, a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között létrejött, 1995. december 20-i belső megállapodás 33. cikkére,

               —

               tekintettel a Cotonouban (Benin), 2000. június 23-án aláírt, az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, valamint az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve alapján nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és adminisztrációjáról, továbbá az EK-Szerződés negyedik részének (8) hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló, a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között, 2000. szeptember 18-án létrejött belső megállapodás 32. cikkére,

               —

               tekintettel az EK-Szerződés 276. cikkére,

               —

               tekintettel a negyedik AKCS–EK egyezmény szerinti fejlesztési finanszírozási együttműködésre vonatkozó, 1998. június 16-i pénzügyi rendelet (9) 74. cikkére,

               —

               tekintettel a kilencedik Európai Fejlesztési Alapra vonatkozó, 2003. március 27-i pénzügyi rendelet (10) 119. cikkére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzatának 70. cikkére és 71. cikkének harmadik francia bekezdésére és V. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság véleményére (A6-0159/2009),

               1.

               mentesítést ad a Bizottságnak a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alapnak a 2007-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan,

               2.

               észrevételeit az alábbi állásfoglalásban foglalja össze,

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot és az annak szerves részét képező állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bíróságnak, a Számvevőszéknek, az Európai Beruházási Banknak, valamint a tagállamok kormányának és parlamentjének, és gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételükről (L sorozat).

            az elnök

         Hans-Gert PÖTTERING

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL C 286., 2008.11.10., 273. o.

      (2)  HL C 277., 2008.10.31., 243. o.

      (3)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (4)  HL L 287., 2005.10.28., 1. o.

      (5)  HL L 109., 2007.4.26., 33. o.

      (6)  HL L 314., 2001.11.30., 1. o. és HL L 324., 2001.12.7., 1. o.

      (7)  HL L 156., 1998.5.29., 108. o.

      (8)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (9)  HL L 191., 1998.7.7., 53. o.

      (10)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA
   (2009. április 23.)
   a hetedik, a nyolcadik és a kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2007-es költségvetési évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozat szerves részét képező megjegyzésekkel
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel a Bizottságnak a 2006-os mentesítő határozatok nyomon követéséről szóló jelentésére (COM(2008) 629) és annak mellékletére (SEC(2008) 2579),

               —

               tekintettel a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alapnak a 2007-es pénzügyi évre vonatkozó pénzügyi kimutatásaira, valamint bevételi és kiadási elszámolásaira (COM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               tekintettel a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2007. évi pénzgazdálkodásáról szóló jelentésre (COM(2008) 224),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről szóló, a 2007-es pénzügyi évre vonatkozó éves jelentésére, a Bizottság válaszaival együtt (1),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az EK-Szerződés 248. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (2),

               —

               tekintettel a 2009. február 10-i tanácsi ajánlásokra (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               tekintettel a Cotonouban, 2000. június 23-án aláírt (3), majd Luxembourgban, 2005. június 25-én felülvizsgált (4), egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között létrejött partnerségi megállapodásra,

               —

               tekintettel a 2007. március 19-i 2007/249/EK tanácsi határozattal (5) módosított, az Európai Közösség és a tengerentúli országok és területek társulásáról szóló, 2001. november 27-i 2001/822/EK tanácsi határozatra („Tengerentúli Társulási Határozat”) (6),

               —

               tekintettel a negyedik AKCS–EK egyezmény (7) második pénzügyi jegyzőkönyve keretében nyújtott közösségi támogatás finanszírozásáról és igazgatásáról szóló, a tagállamok kormányának a Tanács keretében ülésező képviselői között létrejött, 1995. december 20-i belső megállapodás 33. cikkére,

               —

               tekintettel a Cotonouban (Benin), a 2000. június 23-án aláírt, az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, valamint az Európai Közösség és tagállamai közötti partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve alapján nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és adminisztrációjáról, továbbá az EK-Szerződés negyedik részének (8) hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló, a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között, 2000. szeptember 18-án létrejött belső megállapodás 32. cikkére,

               —

               tekintettel az EK-Szerződés 276. cikkére,

               —

               tekintettel a negyedik AKCS–EK egyezmény szerinti fejlesztési finanszírozási együttműködésre vonatkozó, 1998. június 16-i pénzügyi rendelet (9) 74. cikkére,

               —

               tekintettel a kilencedik Európai Fejlesztési Alapra vonatkozó, 2003. március 27-i pénzügyi rendelet (10) 119. cikkére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzatának 70. cikkére és 71. cikkének harmadik francia bekezdésére és V. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság véleményére (A6-0159/2009),

               A.

               mivel az Európai Fejlesztési Alap (EFA) az Európai Unió legfontosabb pénzügyi eszköze az afrikai, karibi és csendes-óceáni államokkal folytatott fejlesztési együttműködés terén,

               B.

               mivel az EFA-n keresztül nyújtott támogatás teljes összege a következő években jelentősen nőni fog, minthogy a 2008–2013-ig tartó időszakra vonatkozó tizedik EFA keretében előirányzott közösségi támogatás összege 21 966 000 000 EUR, ami a kilencedik EFA keretében történő juttatásokhoz képest 62 %-os növekedést jelent,

               C.

               mivel a költségvetési támogatás olyan segítségnyújtási eszköz, amely paradigmaváltást tesz szükségessé a parlamenti ellenőrzés tekintetében, a bemeneti oldal ellenőrzéséről elmozdulva az eredmények és a kimenet ellenőrzése felé,

               D.

               mivel az Európai Parlament elkötelezett ellenőrzési képességei folyamatos fejlesztése mellett annak érdekében, hogy a lehető leghatékonyabban láthassa el a mentesítő hatóságként ráháruló kötelezettségeket,

               1.

               egyetért a Bizottsággal abban, hogy a „gyenge igazgatás” és a „gyenge kormányzás” számos kedvezményezett országban nagy kockázatot jelent az EFA-k hatékony igazgatására nézve (a Bizottság válaszai a Számvevőszéknek az EFA-k által támogatott tevékenységekről szóló éves jelentésének 1–5. pontjáira);

               2.

               felkéri a Bizottságot, hogy ellenőrzési stratégiájának „finomhangolásakor” (az EFA-król szóló éves jelentés 1–5. pontja) jelölje meg azt a pontot, ahol az eredmények hiánya és az ellenőrzés költségei a politika megváltoztatását teszik szükségessé;

               3.

               úgy véli, hogy a tizedik EFA (21 966 000 000 EUR a 2008–2013 közötti időszakra) végrehajtási stratégiájának a fenntartható fejlődés szempontjából kulcsfontosságú területekre kell összpontosítania; ösztönzi a Bizottságot, hogy a feladatok túlburjánzásának elkerülése érdekében határozzon meg prioritásokat;

               4.

               úgy véli, hogy a prioritások meghatározására és a fejlesztési tevékenységeinek koncentrálására irányuló erőfeszítések keretében a Bizottság kereshetné a lehetőséget az alacsony jövedelmű országoknak nyújtandó támogatás növelésére;

               5.

               kiemeli, hogy megfelelő figyelmet kell fordítani a Bizottság beavatkozásainak fenntarthatóságára, beleértve a világos kiszállási stratégia kialakítását és a végrehajtás nyomon követését is; úgy véli, hogy az eredmények fokozott értékelése fontos tényező az EU fejlesztési együttműködés demokratikus legitimitásának biztosítása szempontjából;

         Pénzügyi végrehajtás

               6.

               üdvözli a Bizottság 2007-es teljesítményét, és megjegyzi, hogy a kifizetések 12 %-kal, a kötelezettségvállalások 9 %-kal emelkedtek, a fennálló kötelezettségvállalások növekedését pedig sikerült 2,8 %-ra leszorítani; elfogadhatónak tartja a 3,7 éves végrehajtási rátát, tekintettel a hatékonyság növekedésére;

               7.

               üdvözli a rendelkezésre álló teljes finanszírozás előirányzását a kilencedik EFA számára 2007-ben; kéri a Bizottságot, hogy fogalmazzon meg ajánlásokat a nyolcadik EFA kötelezettségvállalásokon felüli részeire vonatkozóan; hangsúlyozza azonban, hogy az alapokra vonatkozó kötelezettségvállalások gyors megvalósítása nem történhet a projektek minőségének rovására;

               8.

               emlékeztet a Bizottság kötelezettségvállalására (11), hogy törekszik annak biztosítására, hogy a Fejlesztési Együttműködési Eszköz (DCI) keretében előirányzott segítségnyújtásának a 20 %-os küszöbértékét alap- és középfokú oktatásra és az alapvető egészségügyi ellátásra fordítsák; kéri, hogy készüljön jelentés az EFA-k tekintetében ugyanezen küszöbértékre vonatkozóan;

               9.

               aggodalmát fejezi ki a Számvevőszéknek a szubszaharai afrikai országok egészségügyi ellátásához nyújtott EK fejlesztési támogatásról szóló, 10/2008. számú különjelentésében foglalt megállapítások miatt, amelyek rámutatnak arra, hogy „a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos közösségi kötelezettségvállalások és a szubszaharai Afrikát sújtó egészségügyi válsághelyzet ellenére a Közösség összes fejlesztési támogatásában az egészségügyre fordított támogatások részaránya 2000 óta összességében nem nőtt”; kéri a Bizottságot hogy tekintse elsőrendű fontosságúnak az egészségügy támogatását, és határozza meg a legmegfelelőbb segítségnyújtási eszközöket e területre vonatkozóan;

         A Bizottság pénzgazdálkodása az EFA-k tekintetében

               10.

               megelégedéssel jegyzi meg, hogy a Számvevőszék véleménye szerint a hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alapra vonatkozóan a 2007-es pénzügyi évben folytatott pénzgazdálkodásról szóló, fent említett bizottsági jelentés „pontosan mutatja be a pénzügyi évben megvalósult célkitűzéseket, a pénzügyi helyzetet és a 2007-es évben végzett tevékenységeket jelentősen befolyásoló eseményeket” (az EFA-król szóló éves jelentés 13. pontja);

               11.

               sajnálatát fejezi ki azonban amiatt, hogy a számvevőszéki észrevételek bizottsági nyomon követése számos esetben nem megfelelő; hangsúlyozza, hogy a mentesítő hatóság számára az elszámoltathatóság szempontjából fontos tényező az, hogy a Bizottság miként reagál a Számvevőszék javaslataira; üdvözli, hogy a Bizottság „a jövőben részletesebb információval szolgál” (az EFA-król szóló éves jelentés 13. pontja);

         A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozata
   Az elszámolás megbízhatósága

               12.

               megjegyzi, hogy a kilencedik Európai Fejlesztési Alapról szóló pénzügyi szabályzat 1. cikke és 103. cikkének (3) bekezdése értelmében a megbízhatósági nyilatkozat nem vonatkozik a kilencedik EFA forrásainak (2 200 000 000 EUR) azon részére, amelyeket az EBB kezel és amelyekért az EBB felelős (az EFA-król szóló éves jelentés 2. és 11. lábjegyzete);

               13.

               megjegyzi, hogy a Számvevőszék véleménye szerint a hetedik, nyolcadik és kilencedik EFA végleges éves beszámolója minden lényegi szempontból megbízható és valós képet nyújt az EFA-k 2007. december 31-i pénzügyi helyzetéről (megbízhatósági nyilatkozat VI. bekezdés);

               14.

               megjegyzi, hogy a Számvevőszék felhívja a figyelmet arra, hogy a költségekre elkülönített céltartalékra vonatkozó becsléseknél alkalmazott feltételezések helyességét a Bizottság nem támasztotta alá, és emiatt előfordulhat, hogy a kiadások passzív időbeli elhatárolását alacsonyabb, a pénzügyi beszámolókhoz fűzött jegyzetekben feltüntetett garanciák összegét pedig magasabb értéken szerepeltették (megbízhatósági nyilatkozat VII. bekezdés);

         Az alapul szolgáló tranzakciók jogszerűsége és szabályszerűsége

               15.

               megjegyzi, hogy

                           —

                           a Számvevőszék véleménye szerint a pénzügyi év bevételeinek és kötelezettségvállalásainak alapjául szolgáló ügyletek összességében jogszerűek és szabályszerűek voltak (megbízhatósági nyilatkozat VIII. bekezdés), ugyanakkor a Számvevőszék felhívja a figyelmet „a támogathatósági kritériumoknak a Bizottság általi »dinamikus értelmezéséből« adódó, magas támogatáskezelési kockázataira” (megbízhatósági nyilatkozat X. bekezdés),

                           —

                           a Számvevőszék ellenőrzése a kifizetések alapjául szolgáló tranzakciókat illetően lényeges hibaszintet állapított meg (megbízhatósági nyilatkozat IX. bekezdés),

                           —

                           a Számvevőszék megállapította, hogy a Bizottság a felügyeleti és kontrollrendszereinek terén javulást ért el, ám megjegyzi, hogy van még lehetőség a további fejlődésre;

         Észrevételek a Számvevőszék által megbízhatósági nyilatkozatának alátámasztásaképpen bemutatott információval kapcsolatban
   Az ellenőrzés hatálya

               16.

               megjegyzi, hogy a Számvevőszéknek az alapul szolgáló tranzakciók jogszerűségével és szabályszerűségével kapcsolatos észrevételei az alábbiakon alapulnak:

                           a)

                           a felügyeleti és kontrollrendszerek értékelése a EuropeAid központi részlegeinél és a hat országot átfogó öt képviseletnél;

                           b)

                           90 kifizetés és 15 egyedi jogi kötelezettségvállalás ellenőrzése;

                           c)

                           a költségvetési támogatás tekintetében statisztikai mintavétel útján 30 kifizetés, illetve 15 pénzügyi kötelezettségvállalás vizsgálata;

                           d)

                           30 statisztikai módszerekkel kiválasztott, az EuropeAid központi részlegei által engedélyezett kifizetés vizsgálata;

                           e)

                           30 statisztikai módszerekkel kiválasztott, az EuropeAid központi részlegei által utólag már ellenőrzött tranzakció vizsgálata;

                           f)

                           30 statisztikai módszerekkel kiválasztott pénzügyi kötelezettségvállalás vizsgálata; valamint

                           g)

                           az EuropeAid éves tevékenységi jelentésének és főigazgatója nyilatkozatának vizsgálata (az EFA-król szóló éves jelentés 15 pontja).

         Az elszámolás megbízhatósága

               17.

               sajnálatát fejezi ki, hogy technikai nehézségek miatt a Bizottság továbbra sem képes teljes körű számviteli információval szolgálni; tudomásul veszi a Bizottság válaszát, miszerint „az új számviteli rendszer 2009-es bevezetésével megszűnnek a jelenlegi korlátok” (az EFA-król szóló éves jelentés 16. pontja); üdvözli, hogy 2009 februárjában bevezették az ABAC-EDF rendszert;

               18.

               tudomásul veszi a Számvevőszék visszatérő észrevételét a Bizottság által olyan költségek fedezetének becslésére alkalmazott statisztikai megközelítésre vonatkozóan, amelyek a jelentéstételi időszakban merültek fel, de amelyekről a tárgyév végéig nem érkezett be bizonylat; megjegyzi továbbá, hogy ez a céltartalék összesen 2 087 000 000 EUR volt, azaz az összes kötelezettség 83 %-a (az EFA-król szóló éves jelentés 17. pontja); kéri a Bizottságot, hogy folytassa megközelítésének finomhangolását és javítását;

         Az alapul szolgáló tranzakciók jogszerűsége és szabályszerűsége

               19.

               tudomásul veszi a Bizottság és a Számvevőszék közötti, arra vonatkozó véleménykülönbséget, hogy a finanszírozási megállapodásokat mikor kell „elkészíteni” és „aláírni” (az EFA-król szóló éves jelentés 19. pont); sajnálja, hogy a mentesítési hatóság nem kapott erre vonatkozóan egyértelmű tájékoztatást, és kéri a Bizottságot, hogy szolgáljon pontosítással annak érdekében, hogy valamennyi fél – a Bizottság és az AKCS-államok – ugyanúgy értelmezze az „elkészítést”;

               20.

               megállapítja, hogy a műveletek ellenőrzése során a Számvevőszék két kifizetés esetében (11-es mintavételből) nem tudta beszerezni az ENSZ-szervezetektől a releváns dokumentációt; kéri ezért a Bizottságot, hogy biztosítsa a pénzügyi és igazgatási keretmegállapodás maradéktalan betartását;

               21.

               megjegyzi, hogy az ellenőrzés eredményei (az EFA-król szóló éves jelentés 32–47. pont) alapján a Számvevőszék arra a következtetésre jut, hogy a EuropeAid felügyeleti és kontrollrendszerei az EFA-k tekintetében csak „részben hatékonyak” (az EFA-król szóló éves jelentés 53. pontja);

               22.

               megjegyzi továbbá, hogy központi szinten a belső ellenőrzési rendszer kilenc eleme közül hat eredményes, kettő részben eredményes, és egy elem – a helyszíni monitoring ellenőrzések mennyisége – egyáltalán nem eredményes, továbbá hogy delegációs szinten a belső ellenőrzési rendszer öt eleme közül kettő eredményes, három pedig csak részben eredményes (az EFA-król szóló éves jelentés 3. táblázata);

               23.

               megjegyzi, hogy a Bizottság szerint „tekintve a rendelkezésére álló pénzügyi és humán erőforrásokat, a Bizottság (…) ésszerű biztosítékot nyújtó ellenőrzési rendszereket állított fel” (az EFA-król szóló éves jelentés 53. pontja);

               24.

               úgy véli, hogy a Bizottság válaszai nem kielégítőek, amennyiben az általa bevezetett intézkedéseket nem hajlandó felülvizsgálni, és felkéri a Bizottságot, hogy szolgáljon pontosabb tájékoztatással az „ésszerű biztosíték” fogalomról, különösen ami az ellenőrzések tényleges költséghatékonyságát és a tényleges hibaarányt illeti, és készítsen lebontást arról, hogy milyen további emberi és pénzügyi erőforrásokra van szükség az ellenőrzési rendszer javításához, hogy a Számvevőszék általános értékelésében „hatékonynak” találhassa azt;

               25.

               megállapítja, hogy a Számvevőszék kiemeli a felügyelők és könyvvizsgálók által végzett ellenőrzések elégtelen voltát, ami rávilágít az ellenőrzés és a felügyelet gyenge pontjaira; kéri a Bizottságot, hogy fokozza az ellenőrzést és különösen a külső könyvvizsgálói jelentések minőségének biztosítása érdekében vezesse be azok felülvizsgálati rendszerét;

         Költségvetési támogatással kapcsolatos kötelezettségvállalások és kifizetések

               26.

               megjegyzi, hogy a megvizsgált 15 költségvetés-támogatási kötelezettségvállalás közül öt esetében a Számvevőszék

                           —

                           „súlyos hiányosságokat tapasztalt a költségvetés belső ellenőrzésében, a számviteli rendszerekben, illetve a közbeszerzési és a korrupcióellenes rendelkezésekben”,

                           —

                           úgy találta, hogy „aggodalomra ad okot” az ellenőrzött beszámolók időben történő bemutatásának elmaradása és a külső kontroll eredménytelensége,

                           —

                           úgy találta, hogy ilyen körülmények között a költségvetési támogatás nyújtásakor „igen komoly támogatáskezelési kockázat merül fel” (az EFA-król szóló éves jelentés 26. pontja);

               27.

               hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék véleménye szerint a Cotonoui Megállapodásnak a közkiadások átlátható, elszámoltatható és eredményes kezelésére irányuló követelményei ebben az öt esetben nem teljesültek;

               28.

               emlékeztet arra, hogy a „támogatáskezelési kockázat” annak kockázatát jelenti, hogy az európai adófizetők pénzét nem a kijelölt célra vagy nem hatékonyan használják fel, vagy nem megfelelően számolják el;

               29.

               megjegyzi továbbá, hogy a Bizottság „nem ért egyet a Számvevőszék értékelésével”, hogy a Bizottság szerint a kötelezettségvállalásokra „a közfinanszírozás-kezelési rendszerekben elért elégséges pozitív haladást” megállapító értékelést követően került sor, hogy az érintett országok „ezt követően is haladást mutattak”, és „a jövőben is igényt tartanak költségvetési támogatásra” (az EFA-król szóló éves jelentés 26. pontja);

               30.

               sajnálatát fejezi ki a Bizottság válasza miatt, mivel az nem tükrözi a Számvevőszék megállapításainak komolyságát („aggodalomra ad okot”, „igen komoly támogatáskezelési kockázat”); úgy gondolja, hogy ilyen komoly kérdésben nem megfelelő, sőt felületes olyan homályos, nem eredményalapú kifejezések használata, mint az „elégséges”, a „haladás” vagy a „jövőben is igényt tartanak”;

               31.

               kéri a Bizottságot, hogy mutassa be a bizonyítékot, amelyre következtetéseit alapozta, éspedig oly módon, hogy egyértelműen látsszon a fejlődés mértéke (honnan hová), és hogy azt miért tekintették „elégségesnek”;

               32.

               megjegyzi, hogy a megvizsgált 33 finanszírozási megállapodás közül hét esetében a Számvevőszék úgy találta, hogy a költségvetési támogatásról szóló pénzügyi megállapodások rendelkezései hiányosak vagy nem egyértelműek voltak, mivel nem tartalmazták a költségvetési támogatás általános feltételeit, kétértelműen határozták meg a kifizetésre kerülő összegek kiszámításához használt módszert, vagy a kormány által tett kötelezettségvállalásokra esedékességi dátum, illetve a kötelezettségvállalások be nem tartásakor esedékes következmények meghatározása nélkül hivatkoztak (az EFA-król szóló éves jelentés 27. pont); megjegyzi továbbá, hogy a Bizottság „a finanszírozási megállapodások minőségének további javítására törekszik a tizedik EFA keretében”;

               33.

               megjegyzi a költségvetési támogatási kifizetések tekintetében, hogy az alapul szolgáló tranzakciókat „lényeges hibaszint jellemzi” (az EFA-król szóló éves jelentés 52. pontjának b) alpontja) az alábbiak következtében:

                           —

                           a kifizetésre kerülő összegeket a közpénzekkel való gazdálkodás alakulásának kedvező értékelésére alapozták, ami nem állt összhangban az alapul szolgáló helyzetértékeléssel,

                           —

                           a finanszírozási megállapodásban nem szereplő számítási módszert alkalmaztak,

                           —

                           anélkül került sor kifizetésre, hogy a közpénzgazdálkodással kapcsolatos legfrissebb jelentések rendelkezésre álltak volna (az EFA-król szóló éves jelentés 28. pontja);

               34.

               megjegyzi továbbá, hogy a Számvevőszék a megvizsgált 30 kifizetés közül hat esetében az alábbiakat állapította meg:

                           —

                           a Bizottság nem támasztotta alá strukturáltan és formaszerűen, hogy a közpénzek kezelésével kapcsolatos kifizetési feltételeket betartották-e,

                           —

                           indokolatlanul optimistán értékeltek egy folyamatot, vagy azt elavult, illetve nem megfelelő információkra alapozták,

                           —

                           a következtetéseket nem támasztották alá alapul szolgáló információkkal,

                           —

                           a múltbeli esetek helyett inkább jövőbeli eseményekre támaszkodtak,

                           —

                           pontatlanul értékelték a mutatókat (az EFA-król szóló éves jelentés 29. pontja);

               35.

               tudomásul veszi a Bizottság válaszát, miszerint a Bizottság „megalapozott döntés meghozatala érdekében mérlegeli az elért haladást, a reform iránti politikai elkötelezettséget és a többi, aggodalomra okot adó kérdést” (az EFA-król szóló éves jelentés 29. pontjára adott bizottsági válasz);

               36.

               aggasztják a Számvevőszék megállapításai, de még inkább a Bizottság válaszai, amelyek azt mutatják, hogy a Bizottság igen vonakodik közölni azt az információt, amelyre a költségvetési támogatásokkal kapcsolatos döntéseit alapozza;

         Hatékony parlamenti ellenőrzés

               37.

               úgy véli, hogy a költségvetési támogatás fejlesztési támogatási eszközként történő felhasználása teljes mértékben a végrehajtó hatalom hatáskörébe tartozik, és hogy a költségvetési támogatással kapcsolatos műveletekhez nincs szükség előzetes parlamenti jóváhagyásra;

               38.

               megjegyzi, hogy a költségvetési támogatás parlamenti ellenőrzésének nem csupán a kockázatokra kell összpontosítania, hanem a haszonra is, valamint a más segítségnyújtási lehetőségekkel járó kockázatokra és haszonra; megjegyzi továbbá, hogy a több évtizeden keresztül alkalmazott hagyományos projektmegközelítések nem jártak a várt eredménnyel;

               39.

               úgy véli, hogy a parlamenti ellenőrzés végső célja a támogatás hatékonyságának biztosítása, ami a támogatás hatékony, gazdaságos, jogszerű és szabályszerű felhasználását jelenti a fenntartható fejlődés megteremtése céljából, és úgy gondolja, hogy a költségvetési támogatás ellenőrzése az összes fejlesztési kiadás hatékonyságának és eredményességének ellenőrzésére irányuló általános erőfeszítéseinek részét képezi;

               40.

               sajnálja, hogy nem rendelkezik elegendő hasznos, átfogó és megbízható információval a költségvetési támogatások eredményeinek hatékony ellenőrzéséhez;

               41.

               kéri, hogy az EU költségvetésén belül az EU–AKCS együttműködés finanszírozásának teljes körű konszolidációja révén vessenek véget az egymást követő EFA-k korábbi rendszerének, az EFA-források elosztására vonatkozó parlamenti ellenőrzés biztosítása érdekében;

         Éves jelentés a költségvetési támogatás felhasználásáról

               42.

               kéri a Bizottságot, hogy készítsen éves jelentést a költségvetési támogatás felhasználásáról – Költségvetési Ellenőrző Bizottságát pedig arra, hogy készítsen saját kezdeményezésű jelentést erről az éves jelentésről –, beleértve a hasznos, átfogó, megbízható, analitikus és értékelő, nem csupán leíró jellegű tájékoztatást az alábbiakról:

                           —

                           tervezett és kifizetett költségvetési támogatás,

                           —

                           az adományozó célkitűzéseiben és a nemzeti stratégiákban meghatározott elvárt eredmények megvalósítása,

                           —

                           kiegészítő feltételek megléte és minősége,

                           —

                           a párbeszéd hatékonysága, az adományozók összehangolása, a végrehajtott kiegészítőkapacitás-építés és annak eredménye,

                           —

                           jobb országos rendszerek megvalósítása,

                           —

                           elszámoltathatósági intézmények, közpénzgazdálkodással foglalkozó intézmények, ellenőrző és értékelő intézmények,

                           —

                           a szabálytalan kiadások összege és aránya,

                           —

                           a (rendszeres és eseti) ellenőrzések és vizsgálatok során kiderített szabálytalanságok típusának elemzése,

                           —

                           a meghozott korrekciós intézkedések;

               43.

               felkéri továbbá a Bizottságot, hogy a lehető legnagyobb szigorral jelölje meg azon országokat vagy a költségvetési támogatás végrehajtásával kapcsolatos azon kérdéseket, ahol a parlamenti figyelem hasznosnak bizonyulhat az adományozók elszámoltathatóságának javítása szempontjából;

               44.

               felkéri a Bizottságot arra is, hogy vezesse be ezen kockázat éves monitoringját;

         Kockázatértékelés és kockázatkezelés

               45.

               megjegyzi, hogy a pénzforrásoknak a fejlődő országok gyenge rendszerein keresztül történő becsatornázása az eredménytelenség és pazarlás kockázatával jár, ezért a költségvetés-támogatási programok megkezdése előtt mindenképpen szükség van átfogó támogatáskezelési kockázatértékelésre;

               46.

               emlékeztet arra, hogy a Bizottság nem olyan rendszert használ, ahol a kockázatértékelés olyan világos értékküszöböt eredményez, amely alatt nem adható költségvetési támogatás, hanem inkább olyan „dinamikus megközelítést” alkalmaz, ahol a szabad mérlegelés szintje jóval magasabb;

               47.

               úgy véli, hogy a költségvetési támogatásra vonatkozó, „dinamikus megközelítésű” döntések terén a nagyobb fokú szabad mérlegelést ugyanilyen magas fokú átláthatósággal kell ellensúlyozni; felkéri ezért a Bizottságot, hogy tegye hozzáférhetővé a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága és Fejlesztési Bizottsága számára a kockázatértékeléseit megalapozó információt;

               48.

                  különösen a következőkre vonatkozóan vár konkrét információt: a Bizottság kockázatértékelései és a kormányzati rendszerek elemzése a fejlődő országokban, a támogatások esetleges eredménytelenségét és pazarlását okozó rendszergyengeségek jelentőségének a Bizottság általi megítélése, e tényezőkre vonatkozó, lehetőség szerint számszerűsített becslések, valamint az azonosított kockázatok csökkentése érdekében hozott vagy a jövőben hozandó intézkedések;

         Retorika vagy valóság

               49.

               megjegyzi, hogy az illetékes biztos, Louis Michel a „Költségvetési támogatás – Kölcsönös bizalom kérdése” című füzetben (12) azt állítja, hogy „a költségvetési támogatás és annak növelése az egyetlen lehetséges válasz. Ezért úgy döntöttem, hogy az általunk biztosított forrásokon belül a költségvetési támogatás arányát 20 %-ról 50 %-ra növelem”;

               50.

               felkéri a biztost, hogy vizsgálja felül e szándékát, amíg a retorika helyébe a valóság nem lép, és meggyőző bizonyíték nem áll rendelkezésre annak bemutatására, milyen mértékben biztosított jobb ár-érték arányt a költségvetési támogatás, mint a többi támogatási eszköz, illetve milyen hatást gyakorolt a keresetből élők szegénységére;

               51.

               tudomásul veszi a Louis Michel biztos által Jacek Uczkiewiczhez, az Európai Számvevőszék tagjához intézett, és másolatban Herbert Böschnek, a Költségvetési Ellenőrző Bizottság elnökének is megküldött, 2009. január 9-i keltezésű levelet és feljegyzést (DR/amw/S(08)0418), amelyben a biztos a következőket fejti ki:

                           —

                           „van lehetőség a költségvetés-támogatási programok Bizottság általi kialakításának és végrehajtásának tökéletesítésére a Számvevőszék észrevételeivel összhangban, egy átláthatóbb, jobban strukturált és formalizáltabb megközelítés révén”; továbbá

                           —

                           „van lehetőség arra, hogy szisztematikusabb figyelmet kapjon a kockázatkezelés, valamint hogy mérlegeljük a megfelelő óvintézkedéseket és feltételeket” (a levélhez csatolt, „Válasz az Európai Számvevőszéknek a költségvetési támogatásra való jogosultság meghatározására szolgáló, közpénzkezelési alapkövetelményekre vonatkozó javaslatára” című feljegyzés 9. oldala);

               52.

               üdvözli, hogy a Bizottság elfogadta a Számvevőszék észrevételeit, valamint üdvözli a Bizottság szándékait, és várja, hogy tájékoztatást kapjon e „megerősített megközelítés” (ibid. 1. oldal) részletes kialakítására és végrehajtására vonatkozóan;

         Az Európai Számvevőszék

               53.

               felkéri a Számvevőszéket, hogy adjon tájékoztatást a Bizottság kockázatértékelésének és kockázatkezelésének minőségéről, és üdvözölné, ha több teljesítmény-ellenőrzést végeznének általában a fejlesztési kiadások és különösen a költségvetési támogatás eredményeinek értékelése céljából;

         A kedvezményezett országok parlamentjei

               54.

               felkéri a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot, hogy létesítsen közvetlen kapcsolatot a kiválasztott kedvezményezett országok parlamentjeiben működő testvérbizottságokkal, hogy ösztönözze és támogassa a parlamenti felügyeleti tevékenységek révén a támogatáshatékonyság biztosításában betöltött szerepüket;

               55.

               sürgeti a Bizottságot, hogy prioritásként támogassa a partnerországok parlamenti ellenőrzési és pénzügyi ellenőrzési kapacitásainak bővítését, különösen abban az esetben, ha a segítségnyújtás költségvetési támogatáson keresztül történik, és felkéri a Bizottságot, hogy rendszeresen számoljon be az elért eredményekről;

               56.

               úgy véli, hogy feltétlenül be kell vonni a partnerországok nemzeti parlamentjeit, civil társadalmát és helyi hatóságait annak érdekében, hogy azok valódi felelősséget vállaljanak a folyamatért; sürgeti a Bizottságot, hogy tegyen meg mindent annak érdekében, hogy javuljon az e szervekkel folytatott párbeszéd a tervezési folyamat valamennyi stádiumában;

         Az AKCS-államok részvétele

               57.

               aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy „az AKCS-államok sok esetben nem kötelezték el magukat” az EFA-kiadások hatékony ellenőrzésének biztosításában való részvétel mellett, és csalódott amiatt, hogy a képviseletek „csupán korlátozottan támaszkodhatnak a nemzeti engedélyező tisztviselők (NPE) által végzett ellenőrzésekre” (az EFA-król szóló éves jelentés 36. pontja);

               58.

               megjegyzi, hogy az NPE-k kötelezőek az AKCS-országokban, viszont nem léteznek a RELEX hatáskörébe tartozó fejlődő országokban; kéri a Bizottságot, hogy adjon tájékoztatást az EFA-megközelítés előnyeiről és hátrányairól, valamint értékelje az AKCS-országokban alkalmazott legjobb gyakorlatokat annak érdekében, hogy javítsa az EFA-kiadásoknak az NPE-irodák által végzett ellenőrzéseit;

               59.

               megjegyzi továbbá, hogy a képviseletek rendszeresen bejelentik a EuropeAid központi szolgálatainak „az NPE irodáknál tapasztalható” kapacitáshiányt és erőforráshiányt (az EFA-król szóló éves jelentés 41. pontja); kéri a Bizottságot, hogy tájékoztassa a képviseleteknek ezzel kapcsolatban adott visszajelzésről;

         Emberi erőforrások

               60.

               megjegyzi, hogy a Számvevőszék szerint a bizottsági személyzet száma csökken a lekötött támogatásokhoz képest és nincs kilátásban a személyzet jelentős növelése, annak ellenére, hogy a tizedik EFA keretében a kötelezettségvállalások jelentős mértékű növekedése várható (az EFA-król szóló éves jelentés 33. pontja);

               61.

               teljes mértékben egyetért a Számvevőszékkel, hogy „fennáll a veszélye annak, hogy az emberi erőforrások hiánya vagy nem megfelelő eloszlása, illetve egyes készségek és ismeretek hiánya befolyásolja az ellenőrzések, a felülvizsgálatok és a monitoring minőségét” (az EFA-król szóló éves jelentés 33. pontja);

               62.

               felkéri a Bizottságot, hogy fejtse ki, miként szándékozik kezelni a képviseleteknél mutatkozó, többlet-humánerőforrás iránti igény és azon kötelezettségvállalása közötti feszültséget – vagy inkább ellentmondást –, hogy „stabil felvételi helyzetet teremt, mihelyt megtörtént a bővítéssel kapcsolatos valamennyi munkatárs integrálása, és nem kér új álláshelyeket a 2009 és 2013 közötti időszakra”, és hogy „kizárólag az osztályokon belüli és az osztályok közötti személyzetátcsoportosítás révén elégíti ki az új álláshelyek iránti szükségleteket” (13);

               63.

               úgy véli, hogy a többlet-humánerőforrást a fejlesztést illető hatáskörnek a RELEX és a DEV közötti felosztása eltörlésével lehetne előteremteni; felkéri a jelenlegi Bizottságot, hogy tegye meg a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy előmozdítsa az új Bizottság ennek megfelelő átszervezését; úgy véli, hogy a fejlesztési együttműködés terén a DEV és a RELEX között jelenleg fennálló munkamegosztás nem teszi lehetővé a Bizottság számára, hogy teljes mértékben részt vegyen a fejlesztési koherencia és a támogatáshatékonyság előmozdítását célzó nemzetközi törekvésekben; kéri továbbá a Bizottságot, hogy gondoskodjon arról, hogy a fejlesztési együttműködés egyértelműen a szegénység felszámolása elsődleges célkitűzésének megvalósítására irányuljon;

               64.

               felhívja a Bizottságot, hogy az EFA igazgatási és ellenőrzési rendszeréhez rendelt személyi állomány növelése érdekében hozza meg a szükséges intézkedéseket, figyelembe véve a tizedik EFA keretében előreláthatóan növekvő kötelezettségvállalásokat;

         Észrevételek a Számvevőszék következtetéseire és ajánlásaira vonatkozóan

               65.

               elégedetten veszi tudomásul, hogy a Számvevőszék elismerte a EuropeAid ellenőrzési stratégia kidolgozására irányuló erőfeszítéseit; úgy véli, hogy a hatékony ellenőrzési stratégia a hibák megelőzését célozza, nem elsősorban a jogosulatlanul kifizetett támogatások utólagos visszakövetelését; felkéri a Bizottságot, hogy folytassa ellenőrzési stratégiájának fejlesztését e megközelítés fényében, ami a mentesítésért felelős hatóság egyik prioritása;

               66.

               teljes mértékben egyetért a Számvevőszéknek az EFA-król szóló éves jelentés 55. pontjának a)–g) alpontjában, valamint 56. pontjának a)–f) alpontjában rögzített ajánlásaival; különösen az alábbi két ajánlásra hívja fel a Bizottság figyelmét: 56. pont a) alpont:
               „a Cotonoui Megállapodás betartását értékeljék bizonyos alapkövetelmények teljesítésének fényében (például hogy időben elkészüljön az ellenőrzött beszámoló), és ezeket az alapkövetelményeket még a költségvetési támogatás nyújtását megelőzően kelljen teljesíteni”,
               valamint 56. pont d) alpont:
               „a költségvetési támogatási programok elindítása előtt az EuropeAid győződjön meg arról, hogy sor kerül a közpénzek kezelésének egyértelmű és teljes körű értékelésére, és hogy a kedvezményezett ország hiteles és a célnak megfelelő reformprogrammal rendelkezik minden jelentős hiányosság belátható időn belül történő kezelése érdekében”;
               felhívja ezért a Bizottságot, hogy csak akkor adjon költségvetési támogatást, ha a közkiadások kellően átláthatók, elszámoltathatók és hatékonyak, vagy legalábbis várhatólag azok lesznek, amennyiben rövidesen reformprogramot hajtanak végre; rámutat továbbá arra, hogy egy adott ágazat finanszírozási módozatainak kiválasztását közvetlenül attól kell függővé tenni, hogy azok mennyire hatékonyak az adott beavatkozási területen;

               67.

               felhívja a Bizottságot, hogy biztosítson elsőbbséget ezen ajánlások gyors végrehajtásának, aminek a mentesítésért felelős hatóság kiemelt jelentőséget tulajdonít, mivel a megfelelő parlamenti felügyelet szempontjából elengedhetetlen, hogy világos és elfogadott korlátai legyenek a végrehajtó hatalom mozgásterének;

         Az új helyzet új megközelítése

               68.

               hangsúlyozza, hogy a költségvetési támogatásként eljuttatott forrásoknak a kedvezményezett ország általi felhasználása kívül esik a Bizottság (és más adományozók) közvetlen ellenőrzésén, mivel az az érintett kedvezményezett ország szuverén joga, hogy saját konkrét szabályai és nemzeti költségvetési eljárása szerint gazdálkodjon a költségvetésével;

               69.

               emlékeztet arra, hogy a közpénzekkel való gazdálkodás, a belső ellenőrzés és a külső könyvvizsgálat néhány kedvezményezett országban gyakran nem kellően megbízható annak biztosítására, hogy az adományozók támogatását megfelelően kezeljék, és a szándékolt célokra fordítsák;

               70.

               úgy véli, hogy az elszámoltathatósággal kapcsolatos kérdések felé irányuló egyre nagyobb figyelemre, valamint az adományozó országok körében tapasztalható, a fejlesztési támogatások konkrét eredményei iránti növekvő érdeklődésre tekintettel, a Bizottságnak feltétlenül érdeke, hogy ismerje a feltehető kockázatokat a költségvetési támogatás odaítélésekor, és hogy megossza ezt a tudását a mentesítésért felelős hatósággal, amelynek elszámolással tartozik;

               71.

               úgy véli továbbá, hogy a Bizottságnak tájékoztatnia kellene a kedvezményezett országok közigazgatását elszámolási kötelezettségeikről, és meg kellene követelnie, hogy a pénzforrásokat ennél alacsonyabb szinten kezelőkre is hasonló kötelezettségek vonatkozzanak;

         Az országok közzétételi nyilatkozata

               72.

               úgy véli ezért, hogy általában a fejlesztési támogatást és konkrétan a költségvetési támogatást a kedvezményezett ország kormánya által kiadott, és a pénzügyminisztere által aláírt előzetes közzétételi nyilatkozathoz kellene kötni, amely a kedvezményezett ország kormányzási és elszámoltathatósági struktúráját befolyásoló válogatott kérdésekre vonatkozik;

               73.

               határozottan úgy véli, hogy az ellenőrzés gyengeségeinek a kedvezményezett ország általi saját értékelése és megértése nagyobb motivációt fog jelenteni a javulásra, mint egy külső hatóság által előírt vizsgálatok és ellenőrzések;

               74.

               úgy véli, hogy az országok közzétételi nyilatkozata elő fogja mozdítani az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot, és értékes információkkal szolgál a nemzetközi adományozók számára, elősegítve, hogy azok tájékozottan tudják megítélni a kedvezményezett ország kormányzati és elszámoltathatósági struktúrájának általános átláthatóságát és megbízhatóságát;

               75.

               kéri a Bizottságot, hogy vállaljon vezető szerepet, és terjessze elő javaslatát más nemzetközi adományozóknak – különösen a Világbanknak – abból a célból, hogy más adományozókkal egyetértésben dolgozzon ki és hajtson végre egy ilyen eszközt; hangsúlyozza, hogy kiemelt figyelmet kell fordítani a szándékosan félrevezető közzétételi nyilatkozatokért járó büntetésekre;

               76.

               felkéri a Bizottságot, hogy tájékoztatássa a Parlamentet e tárgyalások lehetséges időkeretéről;

         Az EFA költségvetés integrálása az Európai Unió költségvetésébe

               77.

               üdvözli, hogy a Bizottság elkötelezte magát, hogy „a következő pénzügyi tervről folytatandó megbeszéléseken ismét felveti az EFA költségvetésnek a költségvetésbe történő integrálására vonatkozó javaslatát” (14); kéri a Bizottságot, hogy folyamatosan nyújtson teljes körű tájékoztatást a Költségvetési Ellenőrző Bizottság részére e kezdeményezés előkészületeiről;

               78.

               ismételten kiemeli, hogy támogatja az EFA-nak az általános uniós költségvetésbe való integrálását, úgy véli, hogy ez lehetővé teszi az EFA koherenciájának, átláthatóságának, hatékonyságának és ellenőrzési rendszerének megerősítését;

         A parlamenti felügyelet testre szabása az eszköznek megfelelően

               79.

               úgy véli, hogy a költségvetési támogatás tekintetében a Parlamentnek az a szerepe, hogy a Bizottságot továbbra is elszámoltathatóvá tegye a kiadások eredményeit illetően, és hogy a költségvetési támogatás olyan támogatási eszköz, amely paradigmaváltást igényel a felügyelet jellegében, a ráfordítások ellenőrzésétől az eredmények mutatókhoz viszonyított ellenőrzése felé elmozdulva;

               80.

               úgy véli, hogy ennek elérése érdekében köteles jelenlegi munkamódszerét fejleszteni; nézete szerint a Költségvetési Ellenőrző Bizottság által felállított, a költségvetési támogatások felügyeletéért felelős albizottság hatékony eszköz lenne annak biztosítására, hogy a támogatási ráfordítások a kedvezményezett ország lakosságának javát szolgálják, és az adófizetők támogatásra fordított hozzájárulásai ne szabálytalanul kerüljenek felhasználásra;

         A beruházási eszköz

               81.

               emlékeztet arra, hogy a hatodik, hetedik, nyolcadik és kilencedik Európai Fejlesztési Alap 2006-os pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatot kísérő, 2008. április 22-i állásfoglalásának (15) 20–24. bekezdésében aggodalmát fejezte ki, hogy az Európai Beruházási Bank (EBB) által kezelt beruházási eszköz nem tartozik a mentesítési eljárás alá; emlékeztet továbbá arra, hogy az EFA forrásai nem a pénzpiacok, hanem az európai adófizetők által biztosított közpénzek;

               82.

               sajnálatát fejezi ki – csakúgy mint a Számvevőszék a tizedik Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi rendeletről szóló tanácsi rendelettervezetre vonatkozó 9/2007. sz. véleményében (16) – az irányítási feladatok két külön területre bontása miatt, mivel ez korlátozza a mentesítés hatályát, további koordinálást tesz szükségessé a Bizottság és az EBB között, és megnehezíti a teljes kép kialakítását az elért eredményekről;

               83.

               megjegyzi, hogy az EBB által a beruházási eszközről készített éves jelentés főként pénzügyi információkat tartalmaz, viszont nagyon kevés információt nyújt – ha egyáltalán nyújt – a különböző finanszírozott programok eredményeiről;

               84.

               felkéri az EBB-t, hogy beszámolóját az eredményekre összpontosítsa, és adjon teljes, releváns és objektív tájékoztatást a végeredményekről, a kitűzött célokról, a megvalósított célokról és az ezektől való esetleges eltérés okairól, valamint az elvégzett értékelésekről, és foglalja össze az értékelések eredményeit;

               85.

               hangsúlyozza, hogy az EBB az AKCS-országokban a Cotonoui Megállapodás hatálya alatt működik, amelynek elsődleges célja a szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés előmozdítása, ezért az EBB-nek tiszteletben kell tartania ezeket a célokat az ezen országokkal kapcsolatos hitelnyújtási politikájában;

               86.

               kéri a Bizottságot, hogy adjon tájékoztatást az EBB-vel létrehozott azon speciális eljárásokról, amelyek a két intézmény uniós fejlesztési célkitűzések megvalósítására irányuló erőfeszítéseinek koordinálását szolgálják, valamint ezen eljárások hatékonyságáról;

               87.

               aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az EBB-ről olyan kép alakult ki, hogy ez a legkevésbé átlátható, legkevésbé elszámoltatható és a demokratikus kontrollnak legkisebb mértékben alávetett szerv az uniós politikák végrehajtásával megbízott összes szerv és a pénzügyi közintézmények közül;

               88.

               az Európai Unió és értékeinek védelmében, valamint az EBB mint intézmény közmegítélésének javítása érdekében felkéri az EBB-t, hogy szolgáltasson bizonyítékot az alábbiakra vonatkozóan:

                           —

                           miként tartja tiszteletben az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (17), valamint a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25-i Aarhusi Egyezmény szellemét,

                           —

                           miként tartja tiszteletben az EU általános fejlesztési kötelezettségvállalásait és a más multilaterális fejlesztési bankok által meghatározott szabályokat,

                           —

                           a kitermelő ágazatok tőkeigényes projektjeinek finanszírozása miként járul hozzá a szegénység enyhítéséhez,

                           —

                           az energetikai, erdészeti, közlekedési, valamint a víz- és hulladékgazdálkodási ágazatba történő beruházásokra vonatkozóan kidolgozott iránymutatásai, és hogy beruházási döntései miként követik teljes mértékben ezeket az iránymutatásokat,

                           —

                           hogy a teljes hitelezési portfoliójának felülvizsgálatáért és a vonatkozó szakpolitikáknak való megfelelés biztosításáért felelős személyzetén belül az igen kis számú teljes munkaidőben foglalkoztatott környezetvédelmi szakértő elegendő,

                           —

                           az érintett polgárok számára biztosított panasztételi mechanizmus hatékonysága, amelyet az Európai Unión kívüli polgárok is igénybe vehetnek,

                           —

                           a korrupció és a pénzmosás elleni küzdelem érdekében hozott intézkedések hatékonysága,

                           —

                           a magánszektornak nyújtott hitelekre vonatkozó, az alapvető pénzügyi szabályokon túlmutató kritériumok, valamint a magánszektornak nyújtott hitelek végső kedvezményezettjei listájának teljes körű volta;

               89.

               felkéri a Bizottságot, hogy gondosan kísérje figyelemmel a beruházási eszköz végrehajtását annak garantálása érdekében, hogy az fejlesztési eszközként betöltse szerepét, és hogy rendszeresen tájékoztassa a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot megállapításairól;

               90.

               felkéri a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot, hogy erősítse meg tevékenységét az EBB pénzügyi tevékenységének ellenőrzése terén, ami az eljárási szabályzat VI. melléklete V. fejezetének 3. pontja értelmében teljes mértékben e bizottság hatáskörébe tartozik.

      (1)  HL C 286., 2008.11.10., 273. o.

      (2)  HL C 277., 2008.10.31., 243. o.

      (3)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (4)  HL L 287., 2005.10.28., 1. o.

      (5)  HL L 109., 2007.4.26., 33. o.

      (6)  HL L 314., 2001.11.30., 1. o. és HL L 324., 2001.12.7., 1. o.

      (7)  HL L 156., 1998.5.29., 108. o.

      (8)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (9)  HL L 191., 1998.7.7., 53. o.

      (10)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

      (11)  Bizottsági nyilatkozat a DCI 5. cikkére vonatkozóan; Az Európai Parlamenthez intézett, 2006. október 24-i bizottsági közlemény (COM(2006) 628) melléklete.

      (12)  ISBN 978-92-79-10115-1 az alábbi webcímen: http://ec.europa.eu/commission_barroso/michel/Policy/key_documents/docs/NH8108406ENC_web.pdf

      (13)  A Bizottság jelentése. A Bizottság emberi erőforrásainak tervezése és optimalizálása az EU prioritásainak szolgálatában (SEC(2007) 530), 3. o., az alábbi webcímen: http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/dv/sec_2007_5/sec_2007_530.pdf

      (14)  SEC(2008) 2579 bizottsági munkadokumentum. A Bizottság által az Európai Parlamenthez intézett, a 2006-os mentesítési eljárás nyomon követéséről szóló jelentés melléklete, 86. o.

      (15)  HL L 88., 2009.3.31., 253. o.

      (16)  HL C 23., 2008.1.28., 3. o.

      (17)  HL L 145., 2001.31.5., 43. o.


title: A Bizottság (EU) 2015/877 határozata (2015. június 4.) a 2009/568/EK, a 2011/333/EU, a 2011/381/EU, a 2012/448/EU és a 2012/481/EU határozatnak az egyes termékekre vonatkozó uniós ökocímke odaítélésével kapcsolatos ökológiai kritériumok érvényességének meghosszabbítása céljából történő módosításáról (az értesítés a C(2015) 3641. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               6.6.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 142/32

         A BIZOTTSÁG (EU) 2015/877 HATÁROZATA
   (2015. június 4.)
   a 2009/568/EK, a 2011/333/EU, a 2011/381/EU, a 2012/448/EU és a 2012/481/EU határozatnak az egyes termékekre vonatkozó uniós ökocímke odaítélésével kapcsolatos ökológiai kritériumok érvényességének meghosszabbítása céljából történő módosításáról

         (az értesítés a C(2015) 3641. számú dokumentummal történt)

   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az uniós ökocímkéről szóló, 2009. november 25-i 66/2010/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 8. cikke (3) bekezdésének c) pontjára,
   az Európai Unió ökocímkézésért felelős bizottságával folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               A 2009/568/EK bizottsági határozat (2)2015. június 30-án hatályát veszti.

               (2)

               A 2011/333/EU bizottsági határozat (3)2015. június 7-én hatályát veszti.

               (3)

               A 2011/381/EU bizottsági határozat (4)2015. június 24-én hatályát veszti.

               (4)

               A 2012/448/EU bizottsági határozat (5)2015. július 12-én hatályát veszti.

               (5)

               A 2012/481/EU bizottsági határozat (6)2015. augusztus 16-án hatályát veszti.

               (6)

               Sor került a 2009/568/EK, a 2011/333/EU, a 2011/381/EU, a 2012/448/EU és a 2012/481/EU határozatban rögzített, jelenleg hatályos ökológiai kritériumok, valamint a kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények értékelésére, ami megerősítette azok relevanciáját és megfelelőségét. Mivel az említett határozatokban megállapított ökológiai kritériumok, valamint a kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények felülvizsgálata 2015-ben kezdődik meg, indokolt ezen ökológiai kritériumok, valamint a kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények érvényességének időtartamát 2018. december 31-ig meghosszabbítani.

               (7)

               Ezért a 2009/568/EK, a 2011/333/EU, a 2011/381/EU, a 2012/448/EU és a 2012/481/EU határozatot a fentieknek megfelelően módosítani kell.

               (8)

               Az e határozatban foglalt intézkedések összhangban vannak a 66/2010/EK rendelet 16. cikke alapján létrehozott bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A 2009/568/EK határozat 3. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „3. cikk
      Az »egészségügyi és háztartási papírtermékek« termékcsoportra vonatkozó ökológiai kritériumok, valamint az azokhoz kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények 2018. december 31-ig érvényesek.”

   2. cikk
   A 2011/333/EU határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „4. cikk
      A »másolópapír és grafikai célra szánt papír« termékcsoportra vonatkozó ökológiai kritériumok, valamint az azokhoz kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények 2018. december 31-ig érvényesek.”

   3. cikk
   A 2011/381/EU határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „4. cikk
      A »kenőanyagok« termékcsoportra vonatkozó ökológiai kritériumok, valamint az azokhoz kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények 2018. december 31-ig érvényesek.”

   4. cikk
   A 2012/448/EU határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „4. cikk
      Az »újságnyomópapír« termékcsoportra vonatkozó ökológiai kritériumok, valamint az azokhoz kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények 2018. december 31-ig érvényesek.”

   5. cikk
   A 2012/481/EU határozat 4. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „4. cikk
      A »nyomtatott papír« termékcsoportra vonatkozó ökológiai kritériumok, valamint az azokhoz kapcsolódó értékelési és ellenőrzési követelmények 2018. december 31-ig érvényesek.”

   6. cikk
   Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2015. június 4-én.

            a Bizottság részéről

         Karmenu VELLA

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 27., 2010.1.30., 1. o.

      (2)  A Bizottság 2009. július 9-i 2009/568/EK határozata az egészségügyi és háztartási papírtermékekre vonatkozó közösségi ökocímke odaítélésével kapcsolatos ökológiai kritériumok meghatározásáról (HL L 197., 2009.7.29., 87. o.).

      (3)  A Bizottság 2011. június 7-i 2011/333/EU határozata a másolópapírra és a grafikai célra szánt papírra vonatkozó uniós ökocímke odaítélésével kapcsolatos ökológiai kritériumok megállapításáról (HL L 149., 2011.6.8., 12. o.).

      (4)  A Bizottság 2011. június 24-i 2011/381/EU határozata a kenőanyagok uniós ökocímkéjének odaítélésére vonatkozó ökológiai kritériumok megállapításáról (HL L 169., 2011.6.29., 28. o.).

      (5)  A Bizottság 2012. július 12-i 2012/448/EU határozata az újságnyomópapír uniós ökocímkéjének odaítélésére vonatkozó ökológiai kritériumok megállapításáról (HL L 202., 2012.7.28., 26. o.).

      (6)  A Bizottság 2012. augusztus 16-i 2012/481/EU határozata a nyomtatott papír uniós ökocímkéjének odaítélésére vonatkozó ökológiai kritériumok megállapításáról (HL L 223., 2012.8.21., 55. o.).


title: A Tanács határozata (1999. május 25.) a csalás, a korrupció és a Közösség érdekeit sértő jogellenes tevékenységek elleni küzdelemmel kapcsolatos belső vizsgálatok feltételeiről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999D0394

Hivatalos Lap L 149 , 16/06/1999 o. 0036 - 0038

		A Tanács határozata(1999. május 25.)a csalás, a korrupció és a Közösség érdekeit sértő jogellenes tevékenységek elleni küzdelemmel kapcsolatos belső vizsgálatok feltételeiről(1999/394/EK, Euratom)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 207. cikke (3) bekezdésére,tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 121. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Tanács eljárási szabályzatára és különösen annak 21. cikke (2) bekezdésére,(1) mivel a 1999. május 25-i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet [1], valamint az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1074/1999/EURATOM tanácsi rendelet [2] úgy rendelkezik, hogy a Hivatal feladata a közigazgatási vizsgálatok kezdeményezése és lefolytatása az EK- vagy az Euratom-Szerződés által vagy az az alapján létesített intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken belül;(2) mivel a Bizottság megállapítása szerint az Európai Csaláselleni Hivatal feladatköre a pénzügyi érdekek védelmén túl magában foglalja a Hivatal valamennyi ahhoz szükséges tevékenységét, hogy a Közösség érdekeit védelemben részesítsék a közigazgatási vagy büntetőeljárás alapjául szolgáló szabályellenes magatartással szemben;(3) mivel bővítik a csalás elleni küzdelem körét, és növelik annak hatékonyságát a közigazgatási vizsgálatok területén meglévő szakértelem kihasználásával;(4) mivel ennek következtében közigazgatási autonómiájuk alapján valamennyi intézménynek, szervnek, hivatalnak és ügynökségnek a Hivatalt kell megbíznia a belső igazgatási vizsgálatok lefolytatásának feladatával, amelynek az a célja, hogy fény derüljön az olyan szakmai feladatok ellátásával kapcsolatos súlyos esetekre, amelyek a Közösség tisztviselői és alkalmazottai kötelezettségmulasztásának minősülhetnek, a Európai Közösség tisztviselőinek személyzeti szabályzata és az egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (a továbbiakban: "személyzeti szabályzat") 11. cikke és a 12. cikkének második és harmadik albekezdése, valamint 13., 14., 16. cikke és 17. cikkének első albekezdése értelmében, amelyek e Közösségek érdekeivel ellentétesek és fegyelmi, vagy adott esetben büntetőeljárást vonnak maguk után, vagy súlyos hivatali kötelességmulasztást eredményeznek, ahogy arra a személyzeti szabályzat 22. cikke utal, vagy a személyzeti szabályzat hatálya alá nem tartozó közösségi intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek tagjainak, igazgatóinak vagy személyzetének hasonló kötelességszegéséhez, vagy a közösségi jog által a Tanács és szerveinek tagjaira előírt kötelezettségek mulasztásához vezetnek az ilyen minőségben ellátott szakmai feladatokkal összefüggésben;(5) mivel az ilyen vizsgálatokat ugyanolyan feltételek mellett kell lefolytatni valamennyi közösségi intézményben, szervben, hivatalban és ügynökségben; mivel e feladatnak a Hivatal számára történő kijelölése nem érintheti maguknak az intézményeknek, szerveknek, hivataloknak vagy ügynökségeknek a feladatkörét, és semmilyen módon nem csökkentheti az érintettet megillető jogi védelmet;(6) mivel a személyzeti szabályzat módosításáig gyakorlati intézkedéseket kell hozni annak megállapításával, hogy az intézmények és szervek tagjainak, a hivatalok és ügynökségek igazgatóinak, valamint az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek tisztviselőinek és alkalmazottainak hogyan kell együttműködniük a belső vizsgálatok zavartalan lebonyolítása során;(7) mivel az 1073/1999/EK rendelet és az 1074/1999/Euratom rendelet 4. cikkének (6) bekezdése előírja, hogy az egyes intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek határozatot kell elfogadniuk, amely különösen az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek tagjai, igazgatói, tisztviselői és alkalmazottai részére olyan kötelezettségre vonatkozó szabályokat tartalmaz, miszerint együttműködnek és információval látják el a Hivatal alkalmazottait, e határozat rendelkezik a Hivatal alkalmazottai által a belső vizsgálatok lefolytatása során követendő eljárásról és garantálja a belső vizsgálat által érintett személyek jogait;(8) mivel az 1999. május 25-én az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Közösségek Bizottsága között megkötött, az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) általi belső vizsgálatokról szóló intézményközi megállapodás [3] arra kötelezi az aláíró intézményeket és a megállapodáshoz csatlakozó intézményeket, szerveket, hivatalokat és ügynökségeket, hogy belső határozatot fogadjanak el az egyezményhez csatolt modellnek megfelelően, és hogy ne térjenek el ettől a modelltől, azt az esetet kivéve, amikor a modelltől való ilyen jellegű eltérést saját egyéni igényeik teszik technikailag szükségessé;(9) mivel a Tanács Főtitkárságának (a továbbiakban: "Főtitkárság") tisztviselői és alkalmazottai tekintetében nincsenek olyan különleges követelmények, amelyek a modell jellegű határozattól való eltérést technikailag szükségessé teszik;(10) mivel a Tanács a Hivatalra ruházza a közigazgatási vizsgálat szervezetén belül történő lefolytatásának feladatát az olyan komoly esetek kivizsgálása céljából, amelyek a közösségi jog által a Tanács és szervei tagjainak számára előírt kötelezettségek elmulasztásának minősülhetnek; mivel azonban figyelembe kell venni azt a tényt, hogy más intézmények tagjaival ellentétben a Tanács és szerveinek tagjai alapvetően nemzeti feladatokat látnak el, és hogy ezek ellátása során továbbra is a nemzeti jog alanyai maradnak, mivel ennélfogva e határozat alkalmazását e személyek azon szakmai tevékenységére kell korlátozni, amelyet az intézmény vagy annak szervei tagjakénti minőségükben végeznek;(11) mivel a Hivatal nem rendelkezik bírósági jogkörrel és csak közigazgatási vizsgálatokat folytat; mivel e vizsgálatokat az Európai Közösséget létrehozó szerződések vonatkozó rendelkezéseivel, különösen a kiváltságokról és mentességekről szóló jegyzőkönyvvel, az azok végrehajtásról rendelkező szövegekkel és a személyzeti szabályzattal teljes összhangban kell lefolytatni;(12) mivel e vizsgálatokat az Európai Közösség és az Európai Atomenergia-közösség rendeletei által megállapított feltételekkel összhangban kell lefolytatni; mivel azonban a Hivatalra e rendeletek semmilyen belépési jogot nem ruháznak a tagállamok által elfoglalt épületekre, különösen állandó képviseletük épületére vonatkozóan;(13) mivel az intézményközi megállapodásban előírt belső határozat szigorúan arra korlátozódik, hogy meghatározza a Hivatallal való együttműködés és annak információval történő ellátásának kötelezettségét, a Biztonsági Irodának azon kötelezettségét, hogy segítse a Hivatal alkalmazottait, és a Hivatal részéről pedig azon személyek részére történő tájékoztatási kötelezettségét, akikkel szemben vizsgálata eredményeként gyanú merült fel,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA Hivatallal való együttműködés kötelezettségeA főtitkár, a szolgálatok, valamint a Főtitkárság minden tisztviselője vagy alkalmazottja köteles a Hivatal munkatársaival teljes körűen együttműködni és a vizsgálat számára szükséges bármilyen támogatást biztosítani. Ezért a Hivatal munkatársait minden hasznos információval és magyarázattal ellátják.Az Európai Közösségeket létrehozó szerződések vonatkozó rendelkezéseinek, különösen a kiváltságokról és mentességekről szóló jegyzőkönyvnek, és a végrehajtásról rendelkező szövegeknek a sérelme nélkül, a Tanács és szerveinek tagjai teljes mértékben együttműködnek a Hivatallal.2. cikkAz információval való ellátás kötelezettségeA Főtitkárság azon tisztviselője vagy alkalmazottja, akinek olyan bizonyíték jut tudomására, amelyből csalás, korrupció vagy a Közösségek érdekeit sértő egyéb jogellenes tevékenység fennállását lehet vélelmezni, vagy olyan szakmai kötelességek teljesítésével kapcsolatos komoly esetek fennállását, amelyek a Közösség tisztviselőinek vagy alkalmazottainak fegyelmi, vagy adott esetben büntetőeljárást eredményező kötelezettségmulasztásnak vagy a közösségi jog által a Tanács vagy szervei tagjai számára előírt kötelezettségek elmulasztásának minősülhetnek az ilyen minőségben végzett feladatok összefüggésében, ha ez a mulasztás a Közösség érdekeivel ellentétes, haladéktalanul értesíti szolgálatvezetőjét vagy a főigazgatót, vagy ha célszerűnek látja, közvetlenül a főtitkárt vagy a Hivatalt.A főtitkár, a főigazgatók és a Főtitkárság szolgálatvezetői késedelem nélkül továbbítják a Hivatal számára a tudomásukra jutott bármilyen bizonyítékot, amelyből az első albekezdésben említett szabálytalanság fennállása vélelmezhető.A Főtitkárság tisztviselői és alkalmazottai semmilyen módon nem részesülhetnek méltánytalan vagy megkülönböztető jellegű bánásmódban azért, mert közölték az első és a második albekezdésben említett információt.A Tanács tagjai és az állandó képviselők, akik tudomást szereznek az első albekezdésben említett tényekről, tájékoztatják a Tanács elnökét, vagy ha célszerűnek látják, közvetlenül a Hivatalt. A tagállamok küldöttei, akik tudomást szereznek az első albekezdésben említett tényekről, tájékoztatják tagállamuk állandó képviselőjét.3. cikkA Biztonsági Iroda támogatásaA Hivatal igazgatójának kérésére a Főtitkárság Biztonsági Irodája támogatja a Hivatalt a vizsgálatok gyakorlati lefolytatása során.4. cikkAz érdekelt felek tájékoztatásaHa személyes belekeveredés lehetősége merül fel a Tanács vagy valamely szervének tagjára, vagy a Főtitkárság tisztviselőjére vagy alkalmazottjára vonatkozóan, az érdekelt felet rövid időn belül értesítik, feltéve hogy ez a vizsgálatot nem veszélyezteti. Semmilyen esetben sem lehet az illető személyre név szerint utaló következtetést levonni, ha a vizsgálatot anélkül folytatták le, hogy az érdekelt félnek lehetősége lett volna véleményét kifejteni minden őt érintő tényről.Azon esetekben, amikor a vizsgálat céljai érdekében a teljes titoktartás fenntartása és a nemzeti bíróságok hatáskörébe tartozó vizsgálati eljárások alkalmazása válik szükségessé, az érintett véleményének kikérésére irányuló kötelezettség teljesítése a Tanács elnökének vagy adott esetben a főtitkár hozzájárulásával elhalasztható.5. cikkTájékoztatás a vizsgálat lezárásáról további lépések megtétele nélkülHa a belső vizsgálatot követően az érintett személyre vonatkozó gyanú egyetlen eleme sem megalapozott, az illetőt érintő belső vizsgálatot további lépések megtétele nélkül a Hivatal igazgatójának döntésével lezárják, ez utóbbi írásban értesíti az érintettet.6. cikkMentelmi jog felfüggesztéseVéleményezésre a Hivatal igazgatójához továbbítják a nemzeti rendőrségi vagy bírói hatóságtól érkezett, a Főtitkárság tisztviselőjének vagy alkalmazottjának bírósági eljárásra vonatkozó mentelmi jogának felfüggesztéséről szóló kérelmet csalás, korrupció vagy egyéb jogellenes tevékenység lehetséges eseteivel kapcsolatban. A Hivatalt tájékoztatják, ha a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem a Tanács vagy valamely szervének tagjára vonatkozik.7. cikkA hatálybalépés időpontjaEz a határozat 1999. június 1-jén lép hatályba.Kelt Brüsszelben, 1999. május 25-én.a Tanács részérőlaz elnökH. Eichel[1] HL L 136., 1999.5.31, 1. o.[2] HL L 136., 1999.5.31, 8. o.[3] HL L 136., 1999.5.31, 15. o.--------------------------------------------------