title: 2005/357/EK: A Tanács határozata (2004. december 22.) az Európai Közösség és a San Marino Köztársaság közötti, a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló 2003/48/EK tanácsi rendeletben meghatározott szabályokkal egyenértékű rendelkezések megállapításáról szóló megállapodás megkötéséről

text:
               4.5.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 114/11

      A TANÁCS HATÁROZATA

   (2004. december 22.)
   az Európai Közösség és a San Marino Köztársaság közötti, a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló 2003/48/EK tanácsi rendeletben meghatározott szabályokkal egyenértékű rendelkezések megállapításáról szóló megállapodás megkötéséről
   (2005/357/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 94. cikkére, összefüggésben a 300. cikk (2) bekezdésének első albekezdésével, (3) bekezdésének első albekezdésével és (4) bekezdésével,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   mivel:

               (1)

               2001. október 16-án a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy folytasson tárgyalásokat a San Marino Köztársasággal egy olyan megállapodásról, amely alkalmas annak biztosítására, hogy a San Marino Köztársaság a megtakarításokból származó kamatjövedelem tényleges megadóztatására a Közösségen belül alkalmazandó szabályokkal egyenértékű rendelkezéseket fogadjon el.

               (2)

               A tárgyalások eredményeként keletkezett megállapodás szövege megfelelően összhangban van a Tanács által kiadott tárgyalási irányelvekkel. A megállapodáshoz szándéknyilatkozatot csatolnak, amely egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a San Marino Köztársaság között jött létre, és amelynek a szövegét a 2004/903/EK tanácsi határozat (2) tartalmazza.

               (3)

               A 2003/48/EK irányelv (3) rendelkezéseinek alkalmazása függ az ezen irányelv intézkedéseivel egyenértékű intézkedéseknek a San Marino Köztársaság általi, a San Marino Köztársaság és a Közösség által kötött megállapodással összhangban történő alkalmazásától.

               (4)

               A 2004/903/EK határozatnak megfelelően, valamint a megállapodás megkötéséről szóló, egy későbbi időpontban elfogadandó határozatra is figyelemmel, a megállapodás az Európai Közösség nevében 2004. december 7-én aláírásra került.

               (5)

               A megállapodást a Közösség nevében jóvá kell hagyni.

               (6)

               A megállapodás I. és II. mellékletének lehetséges kiigazítása érdekében egy egyszerű és gyors eljárás megállapítása szükséges,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   Az Európai Közösség és a San Marino Köztársaság közötti, a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló 2003/48/EK tanácsi irányelvben meghatározott szabályokkal egyenértékű rendelkezéseket megállapító megállapodást az Európai Közösség nevében a Tanács jóváhagyja.
   A megállapodás szövege ezen határozat mellékletét képezi (4).
   2. cikk
   A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a Közösség nevében jóváhagyja a megállapodás mellékleteinek azon módosításait, amelyek biztosítják, hogy azok a 2003/48/EK irányelv 5. cikk a) pontjában hivatkozott bejelentés szerinti illetékes hatóságra vonatkozó adatoknak, valamint az irányelv mellékletébe foglalt adatoknak megfeleljenek.
   3. cikk
   A Közösség nevében a Tanács elnöke megteszi a megállapodás 16. cikk (1) bekezdésében meghatározott értesítést (5).
   4. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

      Kelt Brüsszelben, 2004. december 22-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. VEERMAN

      (1)  2004. december 2-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  HL L 381., 2004.12.28., 32. o.

      (3)  HL L 157., 2003.6.26., 38. o. A legutóbb a 2004/66/EK irányelvvel (HL L 168., 2004.5.1., 35. o.) módosított irányelv.

      (4)  HL L 381., 2004.12.28., 33. o.

      (5)  A megállapodás hatálybalépésének időpontját az Európai Unió Hivatalos Lapjában a Tanács Főtitkársága teszi közzé.


title: A Tanács (EU) 2015/1210 határozata (2015. július 20.) a Régiók Bizottsága egy észt tagjának kinevezéséről

text:
               24.7.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 196/15

         A TANÁCS (EU) 2015/1210 HATÁROZATA
   (2015. július 20.)
   a Régiók Bizottsága egy észt tagjának kinevezéséről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 305. cikkére,
   tekintettel az észt kormány javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A Tanács 2015. január 26-án, 2015. február 5-én, illetve 2015. június 23-án elfogadta a Régiók Bizottsága tagjainak és póttagjainak a 2015. január 26-tól2020. január 25-ig tartó időszakra történő kinevezéséről szóló 2015/116/EU (1), 2015/190/EU (2), illetve 2015/994/EU határozatot (3).

               (2)

               Toomas VITSUT hivatali idejének lejártát követően a Régiók Bizottsága egy tagjának helye megüresedett.

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A Tanács a hivatali idő hátralévő részére, azaz 2020. január 25-ig, a következő személyt nevezi ki tagként a Régiók Bizottságába:

               Kalev KALLO, Chairman of Tallinn City Council.

         2. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 20-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         F. MOGHERINI

      (1)  HL L 20., 2015.1.27., 42. o.

      (2)  HL L 31., 2015.2.7., 25. o.

      (3)  HL L 159., 2015.6.25., 70. o.


title: Az Európai Parlament (EU) 2016/1480 határozata (2016. április 28.) az Európai Unió 2014-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről, VIII. szakasz – Európai ombudsman

text:
               14.9.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 246/156

         AZ EURÓPAI PARLAMENT (EU) 2016/1480 HATÁROZATA
   (2016. április 28.)
   az Európai Unió 2014-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről, VIII. szakasz – Európai ombudsman
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Unió 2014-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (1),

               —

               tekintettel az Európai Unió 2014-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójára (COM(2015)377 – C8-0206/2015) (2),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek a 2014-es pénzügyi év költségvetésének végrehajtásáról szóló éves jelentésére, az intézmények válaszaival együtt (3),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek a 2014-es pénzügyi évre vonatkozóan az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (4),

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 314. cikkének (10) bekezdésére, valamint 317., 318. és 319. cikkére,

               —

               tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 55., 99., 164., 165. és 166. cikkére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 94. cikkére és V. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére (A8-0121/2016),

               1.

               mentesítést ad az európai ombudsman számára az európai ombudsman 2014-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan,

               2.

               megjegyzéseit a mellékelt állásfoglalásban foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot, valamint az annak szerves részét képező állásfoglalást az európai ombudsmannak, az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak, a Bizottságnak, az Európai Unió Bíróságának, a Számvevőszéknek, az európai adatvédelmi biztosnak és az Európai Külügyi Szolgálatnak, és gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat) való közzétételükről.

            az elnök

         Martin SCHULZ

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL L 51., 2014.2.20.

      (2)  HL C 377., 2015.11.13., 1. o.

      (3)  HL C 373., 2015.11.5., 1. o.

      (4)  HL C 377., 2015.11.13., 146. o.

      (5)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.


title: 2008/99/EK,Euratom: A Bizottság határozata ( 2007. december 19. ) az Európai Atomenergia-közösségnek a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezményhez történő csatlakozásáról

text:
               8.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 34/3

         A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
   (2007. december 19.)
   az Európai Atomenergia-közösségnek a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezményhez történő csatlakozásáról
   (2008/99/EK, Euratom)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 101. cikke második bekezdésére,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösségnek a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló módosított egyezményhez történő csatlakozása jóváhagyásáról szóló, 2007. július 10-i 2007/513/Euratom tanácsi határozatra (1),
   mivel:

               (1)

               Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés (a továbbiakban: Euratom-Szerződés) 2. cikkének e) pontja előírja, hogy az Európai Atomenergia-közösség (a továbbiakban: Közösség) megfelelő felügyelet révén köteles biztosítani, hogy a nukleáris anyagokat kizárólag az előírt célokra használják fel.

               (2)

               A nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezményt (a továbbiakban: CPPNM egyezmény) 1979-ben fogadták el, és 1987-ben lépett hatályba. A CPPNM egyezményben 128 állam és a Közösség vesz részt félként (2). Valamennyi tagállam részes fele a CPPNM egyezménynek.

               (3)

               Az Európai Közösségek Bírósága (a Bíróság) egy korábbi határozata (3) értelmében a tagállamok részvétele a CPPMN egyezményben csak azzal a feltétellel egyeztethető össze az Euratom-Szerződés rendelkezéseivel, ha a Közösség mint olyan saját hatáskörében és joghatósága tekintetében, az államokkal megegyező címen lehet részes fele a CPPMN egyezménynek, továbbá a CPPMN egyezményben vállalt bizonyos kötelezettségek csak úgy teljesíthetők a Közösség vonatkozásában, ha mind a tárgyalás és az elfogadás, mind pedig a vállalt kötelezettségek teljesítése során a Közösség és a tagállamok szorosan együttműködnek egymással,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   A Bizottság a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezményhez való csatlakozást az Európai Atomenergia-közösség nevében jóváhagyja.
   E határozat mellékletei tartalmazzák a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezmény szövegét (1. melléklet), valamint az Európai Atomenergia-közösség által az egyezmény 18. cikkének (4) bekezdése és 17. cikkének (3) bekezdése alapján kiadott nyilatkozatot (2. melléklet).
   2. cikk
   E határozat elfogadása után a csatlakozási okmányt – az Európai Bizottság bécsi, a nemzetközi szervezetek mellett működő delegációjának vezetője által aláírt levél formájában – mihamarabb letétbe kell helyezni a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezmény letéteményesénél, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség főigazgatójánál.
   3. cikk
   Az Európai Bizottság külkapcsolatokért felelős tagja az e határozathoz csatolt Igazolás című formanyomtatvány (3. melléklet) felhasználásával igazolja, hogy az Európai Bizottság bécsi, a nemzetközi szervezetek mellett működő delegációjának vezetője jogosult az e határozathoz csatolt nyilatkozatot e határozat elfogadását követően mihamarabb letétbe helyezni a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezmény letéteményesénél, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség főigazgatójánál.

      Kelt Brüsszelben, 2007. december 19-én.

            a Bizottság részéről

         Andris PIEBALGS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 190., 2007.7.21., 12. o.

      (2)  A 2007. május 31-i állapot szerint.

      (3)  A Bíróság 1978. november 14-i, 1/78. sz. határozata, EBHT [1978] 2151. o., különösen a határozat rendelkező részének első pontja és a 34. pont.
   1. MELLÉKLET

      Egyezmény a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről
      EZEN EGYEZMÉNY RÉSZES ÁLLAMAI,
      ELISMERVE, hogy valamennyi államnak joga van békés célokra nukleáris energiát fejleszteni és alkalmazni, és jogos érdekében áll élni a nukleáris energia békés célú felhasználásából származó lehetséges előnyökkel,
      MEGGYŐZŐDVE a nemzetközi együttműködés, valamint a nukleáris technológiáknak a nukleáris energia békés célú alkalmazása érdekében történő átadása elősegítésének szükségességéről,
      SZEM ELŐTT TARTVA, hogy a fizikai védelem létfontosságú az egészségvédelem, a biztonság megóvása, a környezetvédelem, valamint a nemzeti és a nemzetközi védelem tekintetében,
      TUDOMÁSUL VÉVE az Egyesült Nemzetek Alapokmányának a nemzetközi béke és biztonság fenntartásával és az államok közötti jószomszédi és baráti viszony és együttműködés előmozdításával kapcsolatos céljait és elveit,
      FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 2. cikkének (4) bekezdése értelmében „az államoknak nemzetközi kapcsolataikban tartózkodniuk kell a más állam területi épsége vagy politikai függetlensége ellen irányuló vagy az Egyesült Nemzetek céljaival össze nem egyeztethető bármely más módon megnyilvánuló erőszakkal való fenyegetéstől vagy erőszak alkalmazásától”,
      EMLÉKEZTETVE a Közgyűlés 1994. december 9-i 49/60. sz. határozatához csatolt, a nemzetközi terrorizmus felszámolását célzó intézkedésekről szóló nyilatkozatra,
      AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy elhárítsák a nukleáris anyagok tiltott kereskedelmével, jogellenes birtokba vételével és használatával, valamint a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények ellen irányuló szabotázzsal összefüggő lehetséges veszélyeket, és megállapítva, hogy az ilyen cselekvések elleni fizikai védelem nemzeti és nemzetközi szinten egyre több aggályt kelt,
      MÉLY AGGODALOMMAL TEKINTVE a terrorcselekmények minden formájának és megnyilvánulásának világméretű elterjedésére, valamint a nemzetközi terrorizmussal és a szervezett bűnözéssel összefüggő fenyegetésre,
      ABBAN A MEGGYŐZŐDÉSBEN, hogy a fizikai védelem fontos szerepet játszik a nukleáris anyagok jogellenes felhasználásának megakadályozásával és a terrorizmus elleni küzdelemmel kapcsolatos célkitűzések támogatásában,
      AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy ezen egyezményen keresztül hozzájáruljon világszerte a békés célokra használt nukleáris anyagok és nukleáris létesítmények fizikai védelmének megerősítéséhez,
      MEGGYŐZŐDVE ARRÓL, hogy a nukleáris anyagokkal és nukleáris létesítményekkel összefüggő bűncselekmények mély aggodalomra adnak okot, és sürgősen megfelelő és hatékony intézkedéseket szükséges elfogadni az ilyen bűncselekmények megelőzésének, felderítésének és büntetésének biztosítása érdekében, illetőleg szükséges a meglévő intézkedések megerősítése,
      AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy valamennyi részes állam nemzeti jogával, valamint ezen egyezménnyel összhangban megerősítsék a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelmét célzó hatékony intézkedések létrehozása érdekében kifejtett további nemzetközi együttműködést,
      MEGGYŐZŐDVE ARRÓL, hogy ez az egyezmény hozzájárul a nukleáris anyagok biztonságos használatához, tárolásához és szállításához és a nukleáris létesítmények biztonságos üzemeltetéséhez,
      FELISMERVE, hogy a fizikai védelemmel kapcsolatban nemzetközi szinten megfogalmazott, időről időre aktualizált ajánlások vannak érvényben, amelyek útmutatást nyújthatnak a fizikai védelem hatékony szintje elérésének korszerű eszközeiről,
      FELISMERVE továbbá, hogy a katonai célokra használt nukleáris anyagok és nukleáris létesítmények hatékony fizikai védelme az ilyen nukleáris anyagokat és nukleáris létesítményeket birtokló állam felelőssége, és annak tudatában, hogy az ilyen anyagok és létesítmények jelenleg és a jövőben is szigorú fizikai védelemben részesülnek,
      A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:
      1. cikk
      Ezen egyezmény alkalmazásában:

                  a)

                  „nukleáris anyag”: a plutónium, kivéve a plutónium-238 izotópot 80 %-nál nagyobb koncentrációban tartalmazó plutóniumot; az urán-233; a 235-ös vagy 233-as izotópban dúsított urán; a természetben előforduló izotópkeveréket tartalmazó urán, kivéve az ércet és az ércmaradványokat; a fentiek egyikét vagy bármelyikét tartalmazó anyag;

                  b)

                  „235-ös vagy 233-as izotópban dúsított urán”: az urán 235-ös vagy 233-as izotópját vagy mindkettőt olyan mennyiségben tartalmazó urán, hogy ezen izotópok összmennyiségének a 238-as izotóp mennyiségéhez viszonyított aránya nagyobb, mint a természetben előforduló uránban a 235-ös izotóp mennyiségének a 238-as izotóp mennyiségéhez viszonyított aránya;

                  c)

                  „nemzetközi nukleárisanyag-szállítás”: nukleáris anyag szállítmányának szállítása bármely szállítóeszközzel, a szállítás kiindulási államának területén kívülre, a feladó adott államban található létesítményéből történő elindulástól a címzett végső célállamban található létesítményébe történő megérkezésig;

                  d)

                  „nukleáris létesítmény”: minden olyan létesítmény (ideértve a kapcsolódó épületeket és berendezéseket is), amelyben nukleáris anyagokat előállítanak, feldolgoznak, felhasználnak, kezelnek, tárolnak vagy ártalmatlanítanak, ha a létesítmény károsodása vagy más behatás következtében jelentős mennyiségű sugárzás vagy sugárzó anyag szabadulhat fel;

                  e)

                  „szabotázs”: valamely nukleáris létesítmény vagy használt, tárolt vagy szállított nukleáris anyag ellen irányuló olyan szándékos cselekvés, amely sugárzásnak való expozíción vagy radioaktív anyagok felszabadulásán keresztül közvetve vagy közvetlenül veszélyeztetheti a dolgozók, a lakosság vagy a környezet egészségét vagy biztonságát.

            1A. cikk
      Az egyezmény célja, hogy az egész világra kiterjedően megteremtse és fenntartsa a békés célokra használt nukleáris anyagok és a békés célokra használt nukleáris létesítmények hatékony fizikai védelmét; az egész világra kiterjedően megelőzze és üldözze az ilyen anyagokra és létesítményekre irányuló bűncselekményeket; e célból elősegítse a részes államok együttműködését.
      2. cikk
      (1)   Ezen egyezmény a békés célokra használt nukleáris anyagokra azok használata, tárolása és szállítása során, valamint a békés célokra használt nukleáris létesítményekre alkalmazandó azzal, hogy ezen egyezmény 3. és 4. cikke, valamint 5. cikkének (4) bekezdése e nukleáris anyagokra csak a nemzetközi nukleárisanyag-szállítás során alkalmazandó.
      (2)   Minden egyes részes államon belül a fizikai védelem rendszerének létrehozása, alkalmazása és életben tartása teljes mértékben az adott állam felelőssége.
      (3)   Azokon a kötelezettségeken kívül, amelyeket a részes államok ezen egyezmény alapján kifejezetten magukra vállaltak, ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy érintené a részes államok bármelyikének szuverén jogait.

                  (4)

                              a)

                              Ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem érinti a részes államoknak a nemzetközi jog, így különösen az Egyesült Nemzetek Alapokmányának céljai és elvei és a nemzetközi humanitárius jog alapján fennálló egyéb jogait, kötelezettségeit és felelősségét.

                              b)

                              Ezen egyezmény hatálya nem terjed ki a fegyveres erőknek a nemzetközi humanitárius jog értelmében vett és annak hatálya alá tartozó fegyveres konfliktus során kifejtett tevékenységére, valamint az államok fegyveres erői által hivatalos kötelezettségeik teljesítése során kifejtett tevékenységre, amennyiben az a nemzetközi jog más szabályainak hatálya alá tartozik.

                              c)

                              Ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy jogos felhatalmazást adna a békés célokra használt nukleáris anyagok vagy nukleáris létesítmények ellen erőszak alkalmazására vagy erőszak alkalmazásával való fenyegetésre.

                              d)

                              Ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem ad felmentést egyébként jogellenes cselekmények jogkövetkezményei alól vagy tesz jogszerűvé ilyen cselekményeket, és nem zárja ki eleve a más jogrendszer szerinti büntethetőséget.

            (5)   Ezen egyezmény nem alkalmazandó a katonai célokra használt vagy birtokolt nukleáris anyagokra és az ilyen anyagokat tartalmazó nukleáris létesítményekre.
      2A. cikk
      (1)   Minden egyes részes állam megfelelő rendszert hoz létre, alkalmaz és tart életben a joghatósága alatt lévő nukleáris anyagok és nukleáris létesítmények fizikai védelmére, a következő célokkal:

                  a)

                  hogy védelmet biztosítson a használt, tárolt vagy szállított nukleáris anyagokra elkövetett lopás vagy egyéb jogellenes birtokba vétel ellen;

                  b)

                  hogy biztosítsa gyors és átfogó intézkedések végrehajtását az eltűnt vagy lopás következtében elveszett nukleáris anyagok felkutatására és lehetőség szerinti visszaszerzésére; ha a kérdéses anyagok a részes állam területén kívül helyezkednek el, az állam az 5. cikkel összhangban jár el;

                  c)

                  hogy védelmet biztosítson a nukleáris anyagokra és a nukleáris létesítményekre irányuló szabotázzsal szemben; és

                  d)

                  hogy enyhítse vagy a lehető legkisebb mértékűre csökkentse a szabotázs radiológiai következményeit.

            (2)   Az 1. cikk végrehajtása során minden egyes részes állam:

                  a)

                  jogszabályi és szabályozási keretet hoz létre és tart fenn a fizikai védelem céljára;

                  b)

                  illetékes hatóságot vagy hatóságokat hoz létre vagy jelöl ki a jogszabályi és szabályozási keret végrehajtására; és

                  c)

                  egyéb megfelelő, a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméhez szükséges intézkedéseket tesz.

            (3)   Az (1) és a (2) bekezdésben foglalt kötelezettségeinek teljesítése során minden egyes részes állam – ezen egyezmény bármely más rendelkezésének sérelme nélkül, az ésszerűség és a gyakorlati megvalósíthatóság határain belül – alkalmazza a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelmének következő alapelveit:

                     „A” ALAPELV: Az állam felelőssége

                  Egy államon belül a fizikai védelem rendszerének létrehozása, alkalmazása és életben tartása teljes mértékben az adott állam felelőssége.

                     „B” ALAPELV: Felelősség a nemzetközi szállítás során

                  Az állam felelőssége a nukleáris anyagok megfelelő védelmének biztosításáért ezen anyagok nemzetközi szállítására is kiterjed, és mindaddig tart, amíg az adott állam ezt a felelősséget más államnak megfelelő módon át nem adja.

                     „C” ALAPELV: Jogszabályi és szabályozási keret

                  Az állam a fizikai védelem szabályozására köteles jogszabályi és szabályozási keretet létrehozni és fenntartani. Ennek a keretnek gondoskodnia kell a fizikai védelem alkalmazandó követelményeinek kialakításáról, és magában kell foglalnia az engedélyek megadásával kapcsolatos értékelés, engedélyezés vagy más eljárások rendszerét. Ennek a keretnek magában kell foglalnia a nukleáris létesítmények és a szállítás felügyeleti rendszerét, amely biztosítja az engedélyben vagy más engedélyezési okiratban foglalt irányadó követelmények és feltételek teljesítését, és eszközöket – ideértve a hatékony szankciókat is – kell biztosítania az irányadó követelmények és feltételek teljesítésének kikényszerítésére.

                     „D” ALAPELV: Illetékes hatóság

                  Az állam létrehozza vagy kijelöli a jogszabályi és szabályozási keret végrehajtásáért felelős illetékes hatóságot, amelynek a rá ruházott feladatok végrehajtásához megfelelő jogkörrel, szakmai felkészültséggel, pénzügyi forrásokkal és humánerőforrásokkal kell rendelkeznie. Az állam köteles lépéséket tenni annak érdekében, hogy az állam illetékes hatóságának feladatköre és a nukleáris energia előmozdításáért vagy hasznosításáért felelős más testületek feladatköre valóban független legyen egymástól.

                     „E” ALAPELV: Az engedélyesek felelőssége

                  Egy adott államon belül a fizikai védelem különféle elemeinek végrehajtásával kapcsolatban egyértelműen meg kell határozni a felelősségeket. Az állam köteles biztosítani, hogy a nukleáris anyagok, illetőleg a nukleáris létesítmények fizikai védelmének megvalósításáért a vonatkozó engedélyek vagy más engedélyező okiratok jogosultjai (például üzemeltetők vagy fuvarozók) viseljék az elsődleges felelősséget.

                     „F” ALAPELV: Védelmi kultúra

                  A fizikai védelem megvalósításában részt vevő minden szervezet köteles kellő hangsúlyt fektetni a védelmi kultúrára, annak a fizikai védelem egész szervezeten belüli hatékony megvalósításának biztosításához szükséges kifejlesztésére és életben tartására.

                     „G” ALAPELV: Fenyegetettség

                  Minden állam annak megfelelően szervezi meg a fizikai védelmet, hogy az adott időpontban milyennek értékeli a fenyegetettséget.

                     „H” ALAPELV: Többszintű rendszer

                  A fizikai védelemmel kapcsolatos követelményeket olyan, többszintű rendszerben kell meghatározni, amely figyelembe veszi a fenyegetettség pillanatnyi nagyságát, az anyag relatív keresettségét, az anyag természetét, valamint a nukleáris anyag engedély nélküli elszállításával, illetve a nukleáris anyagok vagy nukleáris létesítmények elleni szabotázzsal összefüggő lehetséges következményeket.

                     „I” ALAPELV: Többrétegű védelem

                  Az állam által a fizikai védelemmel kapcsolatban alkalmazott követelményeknek olyan többrétegű és több (szerkezeti vagy egyéb műszaki, személyzeti és szervezeti) védelmi módot magában foglaló felépítést kell követniük, amelyben a rosszhiszemű beavatkozó csak úgy érhet célt, ha minden egyes réteget és módot leküzd vagy megkerül.

                     „J” ALAPELV: Minőségbiztosítás

                  Minőségbiztosítási politikát és minőségbiztosítási programokat kell kidolgozni és megvalósítani annak érdekében, hogy bizalom alakuljon ki a tekintetben, hogy valamennyi tevékenység vonatkozásában teljesülnek a fizikai védelem szempontjából lényeges követelmények.

                     „K” ALAPELV: Készenléti intézkedési tervek

                  Minden érintett engedélyes és hatóság köteles készenléti (vészhelyzeti) intézkedési terveket készíteni és megfelelően követni a nukleáris anyagok engedély nélküli elvitele, a nukleáris anyagok vagy nukleáris létesítmények elleni szabotázs, valamint e cselekmények kísérlete eseteinek kezelésére.

                     „L” ALAPELV: Titoktartás

                  Az állam köteles követelményeket meghatározni azon információk bizalmasságának megőrzése érdekében, amelyek jogosulatlan nyilvánosságra hozatala veszélyeztetheti a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelmét.

                  (4)

                              a)

                              E cikk rendelkezései nem alkalmazandók olyan nukleáris anyagokra, amelyek tekintetében a részes állam ésszerűen úgy határoz, hogy azokra – figyelemmel az anyag természetére, mennyiségére és relatív keresettségére, az anyagra elkövetett jogellenes cselekmények várható radiológiai és egyéb következményeire, valamint pillanatnyi fenyegetettségére – a fizikai védelem (1) bekezdés értelmében létrehozott rendszerének nem szükséges kiterjednie.

                              b)

                              Az a) pont értelmében e cikk rendelkezéseinek hatálya alá nem tartozó nukleáris anyagok védelméről körültekintő gyakorlatot követve kell gondoskodni.

            3. cikk
      Nemzeti joga keretében, a nemzetközi joggal összhangban minden részes állam megfelelő lépéseket tesz annak ésszerű biztosítására, hogy a nemzetközi nukleárisanyag-szállítás során a területén lévő, illetőleg a joghatósága alatti, az adott államból kiinduló vagy oda irányuló szállításban részt vevő hajó vagy légi jármű fedélzetén lévő nukleáris anyag az I. mellékletben leírt szintekhez igazodva védelemben részesüljön.
      4. cikk
      (1)   A részes államok csak akkor exportálnak nukleáris anyagot vagy engedélyezik nukleáris anyag kivitelét, ha biztosítékokat kapnak arra vonatkozóan, hogy a nemzetközi nukleárisanyag-szállítás során az anyag az I. mellékletben leírt szintekhez igazodva védelemben részesül.
      (2)   A részes államok ezen egyezményben nem részes államból csak akkor importálnak nukleáris anyagot vagy engedélyezik nukleáris anyag behozatalát, ha biztosítékokat kapnak arra vonatkozóan, hogy a nemzetközi nukleárisanyag-szállítás során az anyag az I. mellékletben leírt szintekhez igazodva védelemben részesül.
      (3)   A részes államok csak akkor engedélyezik, hogy területükön – szárazföldi vagy belvízi úton, repülőtereiken vagy kikötőiken keresztül – ezen egyezményben nem részes államok közötti nukleárisanyag-szállítmány haladjon át, ha ésszerű biztosítékokat kapnak arra vonatkozóan, hogy a nemzetközi nukleárisanyag-szállítás során a nukleáris anyag az I. mellékletben leírt szintekhez igazodva védelemben részesül.
      (4)   Az állam egyik részéből másik részébe nemzetközi vizeken vagy légtéren keresztül szállított nukleáris anyagok esetében minden részes állam saját nemzeti joga keretében alkalmazza a fizikai védelem I. mellékletben leírt szintjeit.
      (5)   Az a részes állam, amelynek az (1)–(3) bekezdés értelmében a nukleáris anyagok I. mellékletben leírt szintekhez igazodó védelmének biztosításával kapcsolatban biztosítékokat kell kapnia, előzetesen meghatározza és tájékoztatja azokat az államokat, amelyek területén a nukleáris anyagot szárazföldi vagy belvízi úton várhatóan keresztül fogják szállítani, valamint amelynek repülőtereire vagy kikötőibe az ilyen anyag várhatóan be fog lépni.
      (6)   A biztosíték szerzésére vonatkozóan az (1) bekezdés alapján fennálló kötelezettség közös megállapodással átruházható a szállításban importáló államként érintett részes államra.
      (7)   E cikk egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy érintené az egyes államok területi szuverenitását vagy joghatóságát, ideértve a légtér és a felségvizek feletti szuverenitást és joghatóságot is.
      5. cikk
      (1)   A részes államok meghatározzák és közvetlenül vagy a Nemzetközi Atomenergia-ügynökségen keresztül egymás tudomására hozzák az ezen egyezmény hatálya alá tartozó ügyekben illetékes összekötőjüket.
      (2)   Nukleáris anyagokra elkövetett lopás, rablás vagy nukleáris anyagok egyéb módon történő jogellenes birtokba vétele, valamint az ilyen cselekménnyel való hiteles fenyegetés esetén a részes államok az azt kérő bármely államnak – nemzeti jogukkal összhangban, az elvárható legnagyobb mértékben – együttműködést és támogatást biztosítanak az ilyen anyagok visszaszerzésében és védelmében. Ennek keretében különösen:

                  a)

                  a részes államok megfelelő lépéseket tesznek annak érdekében, hogy a nukleáris anyagokra elkövetett lopásról, rablásról vagy a nukleáris anyag egyéb módon történő jogellenes birtokba vételéről, valamint az ilyen cselekménnyel való hiteles fenyegetésről más, vélhetően érintett államok mihamarabb tájékoztatást kapjanak, továbbá – az adott esetnek megfelelően – a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség és más érintett nemzetközi szervezetek tájékoztatást kapjanak;

                  b)

                  ennek során, a fenyegetés tárgyát képező nukleáris anyagok védelme, a szállítókonténer épségének ellenőrzése vagy a jogtalanul más birtokába került nukleáris anyag visszaszerzése céljából az érintett részes államok a szükségesnek mutatkozó körben információkat cserélnek egymással, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökséggel és más érintett nemzetközi szervezetekkel, továbbá:

                              i.

                              erőfeszítéseiket diplomáciai vagy más, megegyezés szerinti csatornákon keresztül koordinálják;

                              ii.

                              kérésre segítséget nyújtanak;

                              iii.

                              biztosítják a lopás vagy a fent felsorolt egyéb cselekmények következtében elveszett, majd visszaszerzett nukleáris anyagok visszajuttatását.

            Az együttműködés módját az érintett részes államok határozzák meg.
      (3)   Nukleáris anyagokra vagy nukleáris létesítményre irányuló szabotázzsal való hiteles fenyegetés vagy ilyen szabotázs esetén a részes államok – nemzeti jogukkal és a nemzetközi jogból fakadó kötelezettségeikkel összhangban – a lehetséges legnagyobb mértékben együttműködnek egymással, ennek érdekében:

                  a)

                  ha egy részes állam valamely más államban lévő nukleáris anyag vagy nukleáris létesítmény vonatkozásában szabotázzsal való hiteles fenyegetésről szerez tudomást, a szabotázs megelőzése érdekében meghatározza azokat a lépéseket, amelyek révén a fenyegetésről az érintett állam mihamarabb értesül, továbbá – az adott esetnek megfelelően – a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség és más érintett nemzetközi szervezetek értesülnek;

                  b)

                  ha egy részes államban nukleáris anyagokra vagy nukleáris létesítményekre szabotázst követnek el, és ez az állam úgy ítéli meg, hogy ennek más államokra nézve radiológiai következményei lehetnek, akkor ez az állam – a nemzetközi jogból fakadó egyéb kötelezettségeinek sérelme nélkül – a szabotázs radiológiai következményeinek minimalizálása vagy enyhítése érdekében megfelelő lépéseket tesz annak érdekében, hogy a radiológiai következményeket vélhetően elszenvedő állam vagy államok mihamarabb tájékoztatást kapjanak, továbbá – az adott esetnek megfelelően – a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség és más érintett nemzetközi szervezetek tájékoztatást kapjanak;

                  c)

                  ha egy részes állam az a) vagy a b) pont értelmében segítséget kér, a segítség nyújtására felkért minden egyes részes állam azonnal dönt arról, hogy módjában áll-e a kért segítséget megadni, továbbá dönt az általa nyújtandó segítség mibenlétéről és feltételeiről, és mindezekről – közvetlenül vagy a Nemzetközi Atomenergia-ügynökségen keresztül – értesíti a segítséget kérő részes államot;

                  d)

                  az a)–c) pont szerinti együttműködést az érintettek diplomáciai vagy más, megegyezés szerinti csatornákon koordinálják. Az együttműködés módját az érintett részes államok két- vagy többoldalú egyeztetés útján határozzák meg.

            (4)   A részes államok a körülményeknek megfelelően – közvetlenül, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökségen vagy más érintett nemzetközi szervezeteken keresztül – együttműködnek és egyeztetnek egymással annak érdekében, hogy a nemzetközi szállításban részt vevő nukleáris anyagok fizikai védelmét szolgáló rendszerek kialakításával, életben tartásával és fejlesztésével kapcsolatban útmutatást kapjanak.
      (5)   A részes államok a körülményeknek megfelelően – közvetlenül, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökségen vagy más érintett nemzetközi szervezeteken keresztül – egyeztethetnek és együttműködhetnek egymással annak érdekében, hogy a nukleáris anyagok belföldi használata, tárolása és szállítása tekintetében a nukleáris anyagok, illetőleg a nukleáris létesítmények fizikai védelmét szolgáló nemzeti rendszerek kialakításával, életben tartásával és fejlesztésével kapcsolatban útmutatást kapjanak.
      6. cikk
      (1)   Nemzeti jogukkal összhangban a részes államok megfelelő lépéseket tesznek az ezen egyezmény rendelkezései értelmében valamely más részes államtól bizalmas jelleggel kapott és az ezen egyezmény végrehajtása érdekében kifejtett tevékenységben való részvétel során szerzett minden információ bizalmasságának megőrzése érdekében. Ha a részes államok ezen egyezményben nem részes államoknak vagy nemzetközi szervezeteknek bizalmas információt adnak át, akkor lépéseket tesznek ezen információk bizalmasságának megőrzése érdekében. Ha egy részes állam más részes államtól bizalmas jelleggel információt kap, akkor ezt az információt harmadik feleknek csak az információt átadó részes állam beleegyezésével adhatja tovább.
      (2)   Ez az egyezmény nem kötelezi a részes államokat olyan információk átadására, amelyeket nemzeti joguk értelmében nem hozhatnak nyilvánosságra, valamint amelyek a szóban forgó állam biztonságát vagy nukleáris anyagok vagy nukleáris létesítmények fizikai védelmét veszélyeztetnék.
      7. cikk
      (1)   Nemzeti jogában a következő cselekmények szándékos elkövetését minden egyes részes állam bűncselekménnyé nyilvánítja:

                  a)

                  nukleáris anyag illetéktelen átvételének, birtoklásának, használatának, átadásának, módosításának, elhelyezésének, szétszórásának minősülő cselekmény, amely valaki halálát vagy súlyos sérülését okozza vagy okozhatja vagy jelentős vagyoni vagy környezeti kárt okoz vagy okozhat;

                  b)

                  nukleáris anyagra elkövetett lopás, rablás;

                  c)

                  nukleáris anyagra elkövetett sikkasztás, nukleáris anyag csalás útján való megszerzése;

                  d)

                  nukleáris anyag illetéktelen szállításának, illetéktelen küldésének, valamely államból történő illetéktelen kivitelének, valamely államba történő illetéktelen bevitelének minősülő cselekmény;

                  e)

                  nukleáris létesítmény ellen irányuló cselekmény, nukleáris létesítmény működésébe való beavatkozást megvalósító cselekmény, amennyiben az elkövető – szándékosan vagy a cselekvés valószínű következményeinek ismeretében – sugárzásnak való expozíció vagy radioaktív anyagok felszabadulása útján halált vagy súlyos testi sértést vagy jelentős vagyoni vagy környezeti kárt okoz vagy okozhat, kivéve akkor, ha a cselekményt azon részes állam nemzeti jogának megfelelően hajtja végre, amelynek területén a nukleáris létesítmény található;

                  f)

                  fenyegetés, erőszak vagy bármely más megfélemlítési mód alkalmazásával nukleáris anyag átadására való felszólításnak minősülő cselekmény;

                  g)

                  a következő cselekményekkel való fenyegetés:

                              i.

                              nukleáris anyagok felhasználása halál, súlyos testi sértés, jelentős vagyoni vagy környezeti kár okozására vagy az e) pontban leírt bűncselekmény elkövetésére; vagy

                              ii.

                              a b) és az e) pontban leírt bűncselekmények valamelyikének elkövetése annak kikényszerítése céljából, hogy természetes vagy jogi személy, nemzetközi szervezet vagy állam egy adott cselekményt végrehajtson vagy ne hajtson végre;

                  h)

                  az a)–e) pontban leírt bűncselekmények valamelyikének elkövetésére irányuló kísérlet;

                  i)

                  az a)–h) pontban leírt bűncselekmények valamelyikében való részvételnek minősülő cselekmény;

                  j)

                  az a)–h) pontban leírt bűncselekmények valamelyikének megszervezése vagy mások rábírása annak elkövetésére; és

                  k)

                  személyek egy csoportja által közös céllal elkövetett, az a)–h) pontban leírt bármely bűncselekmény elkövetéséhez hozzájáruló cselekmény, amennyiben ez a cselekmény szándékos, és azt

                              i.

                              vagy a csoport bűntevékenysége vagy bűnös célja előmozdításának céljából követik el, amennyiben az ilyen tevékenység vagy cél az a)–g) pontban leírt bűncselekmények valamelyikének elkövetésével jár;

                              ii.

                              vagy a csoportnak az a)–g) pontban leírt bűncselekmények valamelyikének elkövetésével kapcsolatos szándéka ismeretében követik el.

            (2)   Az e cikkben leírt bűncselekményeket minden egyes részes állam megfelelő, azok súlyosságát figyelembe vevő jogkövetkezménnyel teszi büntetendővé.
      8. cikk
      (1)   A következő esetekre vonatkozóan minden egyes részes állam megteszi a szükséges intézkedéseket a 7. cikkben felsorolt bűncselekményekre vonatkozó joghatóságának megállapítása érdekében:

                  a)

                  ha a bűncselekményt az adott állam területén vagy az államban nyilvántartásba vett hajó vagy légi jármű fedélzetén követték el;

                  b)

                  ha a feltételezett elkövető az adott állam állampolgára.

            (2)   Hasonlóképpen minden egyes részes állam megteszi a szükséges intézkedéseket e bűncselekmények feletti joghatóságának megállapítása érdekében arra az esetre vonatkozóan, ha a feltételezett elkövető az állam területén tartózkodik, és őt a 11. cikk értelmében az állam nem adja ki az (1) bekezdésben meghatározott államok valamelyikének.
      (3)   Ezen egyezmény nem zár ki semmilyen, a nemzeti joggal összhangban gyakorolt büntető joghatóságot.
      (4)   Az (1) és a (2) bekezdésben meghatározott részes államokon túlmenően a nemzetközi joggal összhangban minden egyes részes állam megállapíthatja a 7. cikkben felsorolt bűncselekmények feletti joghatóságát, amennyiben nemzetközi nukleárisanyag-szállításban exportáló vagy importáló államként vesz részt.
      9. cikk
      Az a részes állam, amelynek területén a feltételezett elkövető tartózkodik, azt követően, hogy megbizonyosodott arról, hogy a körülmények ezt szükségessé teszik, nemzeti jogával összhangban megfelelő intézkedéseket tesz, ideértve a letartóztatást is, a feltételezett elkövető jelenlétének büntetőeljárás vagy kiadatás céljából történő biztosítása érdekében. Az e cikknek megfelelően tett intézkedésekről késedelem nélkül értesíti a 8. cikk értelmében joghatóság megállapítására kötelezett államokat, valamint – a szükségesnek mutatkozó körben – minden más érintett államot.
      10. cikk
      Az a részes állam, amelynek területén a feltételezett elkövető tartózkodik, ha a feltételezett elkövetőt nem adja ki, kivétel nélkül minden esetben és indokolatlan késedelem nélkül gondoskodik arról, hogy az ügyet az illetékes hatóságok az állam jogával összhangban lefolytatandó büntetőeljárás céljából magukhoz vegyék.
      11. cikk
      (1)   Úgy kell tekinteni, hogy a 7. cikkben felsorolt bűncselekmények a részes államok között fennálló hatályos kiadatási szerződések értelmében kiadatást megalapozó bűncselekménynek minősülnek. A részes államok vállalják, hogy ezeket a bűncselekményeket minden, a jövőben általuk megkötendő kiadatási szerződésben ekként minősítik.
      (2)   Ha egy, a kiadatást szerződés meglététől függővé tevő részes államhoz egy olyan másik részes állam részéről kiadatási kérelem érkezik, amellyel nincs kiadatási szerződése, akkor ez a részes állam az e bűncselekményekhez kapcsolódó kiadatás tekintetében ezt az egyezményt jogalapként figyelembe veheti. A kiadatásra alkalmazni kell az azon állam jogában előírt egyéb feltételeket, amelyhez a kérelmet intézték.
      (3)   Azok a részes államok, amelyek a kiadatást szerződés meglététől nem teszik függővé, ezeket a bűncselekményeket egymás között kiadatást megalapozó bűncselekménynek tekintik, és a kiadatásra az azon állam jogában előírt feltételeket alkalmazzák, amelyhez a kérelmet intézték.
      (4)   A részes államok közötti kiadatás szempontjából minden bűncselekményt úgy kell tekinteni, mintha – tényleges elkövetési helyszínükön túlmenően – a 8. cikk (1) bekezdése alapján joghatóságuk megállapítására kötelezett részes államok területén is elkövették volna őket.
      11A. cikk
      A kiadatás, illetőleg a kölcsönös jogsegély tekintetében a 7. cikkben felsorolt bűncselekmények egyike sem tekinthető politikai bűncselekménynek, politikai bűncselekménnyel összefüggő bűncselekménynek vagy politikai indokból elkövetett bűncselekménynek. Ennek megfelelően az ilyen bűncselekményen alapuló kiadatási kérelem vagy kölcsönös jogsegély iránti kérelem nem utasítható el kizárólag azon az alapon, hogy a szóban forgó bűncselekmény politikai bűncselekmény, politikai bűncselekménnyel összefüggő bűncselekmény vagy politikai indokból elkövetett bűncselekmény.
      11B. cikk
      Ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy kiadatási kötelezettséget vagy kölcsönös jogsegély megadásával kapcsolatos kötelezettséget állapít meg arra az esetre, ha annak a részes államnak, amelyhez a kérelmet intézték, alapos oka van azt hinni, hogy a 7. cikkben felsorolt bűncselekményekkel kapcsolatos kiadatási kérelem vagy kölcsönös jogsegély iránti kérelem célja valaki megbüntetése vagy valaki ellen büntetőeljárás indítása vallása, nemzetisége, faji vagy etnikai hovatartozása vagy politikai véleménye miatt, vagy hogy a kérelem teljesítése ezen okok valamelyike tekintetében kedvezőtlenül befolyásolná az adott személy helyzetét.
      12. cikk
      Mindenkinek, aki ellen a 7. cikkben felsorolt bűncselekmények bármelyikével összefüggésben eljárás folyik, az eljárás minden szakaszában garantálni kell a méltányos bánásmódot.
      13. cikk
      (1)   A részes államok a lehető legnagyobb mértékben segítséget nyújtanak egymásnak a 7. cikkben felsorolt bűncselekményekkel összefüggő büntetőeljárások lefolytatásában, így különösen kiszolgáltatják a rendelkezésükre álló, az eljárás lefolytatásához szükséges bizonyítékokat. Minden esetben azon állam jogát kell alkalmazni, amelyhez a kérelmet intézték.
      (2)   Az (1) bekezdés rendelkezései nem érintik a két- vagy többoldalú, a kölcsönös bűnügyi jogsegély vonatkozásában részben vagy egészben, jelenleg vagy a jövőben irányadó bármely más szerződések értelmében fennálló kötelezettségeket.
      13A. cikk
      Ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem érinti a nukleáris technológia békés célú, a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelmének megerősítése céljából történő átadását.
      14. cikk
      (1)   Minden egyes részes állam tájékoztatja a letéteményest az ezen egyezményt hatályba léptető törvényi és rendeleti rendelkezéseiről. A letéteményes ezeket az információkat rendszeres időközönként eljuttatja minden részes államhoz.
      (2)   Az a részes állam, amelyben egy feltételezett elkövetővel szemben büntetőeljárás folyik, az eljárás eredményét – amennyiben ez lehetséges – először a közvetlenül érintett államokkal közli. A részes állam az eredményt közli továbbá a letéteményessel is, aki erről minden államot tájékoztat.
      (3)   Ha egy bűncselekmény belföldön használt, tárolt vagy szállított nukleáris anyaghoz kapcsolódik, és mind a feltételezett elkövető, mind a nukleáris anyag azon részes állam területén belül marad, amelynek területén a bűncselekményt elkövették, illetőleg ha egy bűncselekmény nukleáris létesítményhez kapcsolódik, és a feltételezett elkövető azon részes állam területén belül marad, amelynek területén a bűncselekményt elkövették, akkor ezen egyezmény egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy az adott részes államot az adott bűncselekménnyel összefüggő büntetőeljárással kapcsolatban információszolgáltatásra kötelezné.
      15. cikk
      A mellékletek ezen egyezmény szerves részét képezik.
      16. cikk
      (1)   A letéteményes a 2005. július 8-án elfogadott módosítás hatálybalépése után öt évvel összehívja a részes államok konferenciáját ezen egyezmény végrehajtásának, valamint az aktuális helyzet fényében a preambulum, a teljes rendelkező rész és a mellékletek alkalmasságának felülvizsgálata céljából.
      (2)   Ezt követően a részes államok többsége öt évnél nem rövidebb időközönként, az erre irányuló javaslatnak a letéteményeshez történő benyújtásával, kérheti ugyanezzel a céllal további konferenciák összehívását.
      17. cikk
      (1)   Ha két vagy több részes állam között ezen egyezmény értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban vita alakul ki, akkor ezek a részes államok konzultálnak egymással annak érdekében, hogy a vitát tárgyalás útján vagy a vitában érintett minden fél számára elfogadható békés vitarendezési eszközzel rendezzék.
      (2)   Azokat a vitákat, amelyeket az (1) bekezdésben előírt módon nem sikerül rendezni, a vitában érintett bármely fél kérésére választott bíróság vagy – döntéshozatal céljából – a Nemzetközi Bíróság elé kell terjeszteni. Ha a vitát választott bíróság elé terjesztették, és a vitában érintett felek a kérelem benyújtásától számított hat hónapon belül nem tudnak megegyezni a választott bíróság szervezetéről, akkor bármely fél felkérheti a Nemzetközi Bíróság elnökét vagy az Egyesült Nemzetek főtitkárát egy vagy több választott bíró kijelölésére. Ha a vitában érintett felek kérelmei egymásnak ellentmondanak, az Egyesült Nemzetek főtitkárához intézett kérelem élvez elsőbbséget.
      (3)   Ezen egyezmény aláírásakor, megerősítésekor, elfogadásakor, jóváhagyásakor vagy az ahhoz történő csatlakozáskor minden egyes részes állam nyilatkozhat úgy, hogy a (2) bekezdésben megállapított vitarendezési eljárások valamelyikét vagy mindkettőt nem tekinti magára nézve kötelezőnek. Ha egy részes állam egy, a (2) bekezdésben megállapított eljárás tekintetében fenntartással él, akkor a többi részes államra nézve ezen részes állam vonatkozásában az adott vitarendezési eljárás nem kötelező.
      (4)   A (3) bekezdés alapján fenntartással élő részes állam ezt a fenntartást a letéteményeshez intézett értesítés útján bármikor visszavonhatja.
      18. cikk
      (1)   Ezen egyezmény 1980. március 3-tól hatálybalépéséig valamennyi állam számára nyitva áll aláírásra a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség bécsi, valamint az Egyesült Nemzetek Szervezete New York-i székhelyén.
      (2)   Ezen egyezményt az aláíró államok megerősítik, elfogadják vagy jóváhagyják.
      (3)   Hatálybalépése után ezen egyezmény minden állam számára nyitva áll csatlakozásra.

                  (4)

                              a)

                              Ezen egyezmény aláírásra vagy csatlakozásra nyitva áll a nemzetközi szervezetek és az integrációs vagy más jellegű regionális szervezetek számára, feltéve, hogy a szervezetet szuverén államok alkotják, és az ezen egyezményben szabályozott kérdésekben jogosult nemzetközi megállapodásokról tárgyalni, nemzetközi megállapodásokat megkötni és alkalmazni.

                              b)

                              A hatáskörükbe tartozó ügyekben ezek a szervezetek saját nevükben gyakorolják azokat a jogokat és teljesítik azokat a kötelezettségeket, amelyeket ezen egyezmény a részes államok tekintetében megállapít.

                              c)

                              Az ezen egyezményhez történő csatlakozásakor a szervezet nyilatkozatot tesz a letéteményesnél arról, hogy mely államok a tagjai, és ezen egyezmény mely cikkei nem alkalmazandók rá.

                              d)

                              A szervezet a szervezetet alkotó tagállamok szavazatain felül nem rendelkezik további szavazattal.

            (5)   A megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratokat a letéteményesnél kell letétbe helyezni.
      19. cikk
      (1)   Ezen egyezmény a huszonegyedik megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okirat letéteményesnél történő letétbe helyezésének napja utáni harmincadik napon lép hatályba.
      (2)   A huszonegyedik megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okirat letéteményesnél történő letétbe helyezésének napját követően ezen egyezményt megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy ezen egyezményhez e nap után csatlakozó állam tekintetében az egyezmény az állam megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirata letétbe helyezésének napját követő harmincadik napon lép hatályba.
      20. cikk
      (1)   A 16. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül bármely részes állam javaslatot tehet ezen egyezmény módosítására. A javasolt módosítást a letéteményeshez kell benyújtani, aki azt haladéktalanul eljuttatja a többi részes államhoz. Ha a részes államok többsége a letéteményesnél a javasolt módosítások megvitatása céljából konferencia összehívását kezdeményezi, akkor a letéteményes erre a konferenciára, amely a meghívók megküldését követően legkorábban harminc nappal kezdődhet, valamennyi részes államot meghívja. A letéteményes a konferencián a részes államok kétharmada által elfogadott minden módosítást haladéktalanul eljuttat valamennyi részes államhoz.
      (2)   A módosítást megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratukat letétbe helyező részes államok tekintetében a módosítás az azon naptól számított harmincadik napon lép hatályba, ameddig a részes államok kétharmada a letéteményesnél letétbe helyezte megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratát. Ezt követően a módosítás minden más részes állam tekintetében azon a napon lép hatályba, amelyen az említett részes állam letétbe helyezi a módosítást megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratát.
      21. cikk
      (1)   Ezt az egyezményt bármely részes állam – a letéteményeshez intézett írásbeli értesítéssel – felmondhatja.
      (2)   A felmondás száznyolcvan nappal azt követően lép hatályba, hogy az értesítést a letéteményes kézhez vette.
      22. cikk
      A letéteményes haladéktalanul értesíti valamennyi államot:

                  a)

                  ezen egyezmény minden egyes aláírásáról;

                  b)

                  minden egyes megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezéséről;

                  c)

                  a 17. cikk alapján tett minden fenntartási nyilatkozatról és fenntartás-visszavonásról;

                  d)

                  a szervezetek által a 18. cikk (4) bekezdésének c) pontja alapján tett minden nyilatkozatról;

                  e)

                  ezen egyezmény hatálybalépéséről;

                  f)

                  ezen egyezmény esetleges módosításainak hatálybalépéséről; és

                  g)

                  a 21. cikk alapján az egyezmény esetleges felmondásról.

            23. cikk
      Ezen egyezmény eredeti példányát, amely angol, arab, francia, kínai, orosz és spanyol nyelven egyaránt hiteles, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség főigazgatójánál kell letétbe helyezni, aki valamennyi állam részére eljuttatja annak egy-egy hiteles másolatát.

      I. MELLÉKLET
      A II. melléklet szerint osztályba sorolt nukleáris anyagok nemzetközi szállítása során alkalmazandó fizikai védelem szintjei

                  (1)

                  A nukleáris anyagoknak a nemzetközi nukleárisanyag-szállításhoz kapcsolódó tárolása során alkalmazandó fizikai védelem szintjei a következők:

                              a)

                              III. kategóriájú anyagok esetében: tárolás olyan területen, ahová csak ellenőrzés mellett lehet bejutni;

                              b)

                              II. kategóriájú anyagok esetében: tárolás őrség vagy elektronikus eszközök állandó felügyelete alatt tartott és olyan fizikai kerítéssel körülvett területen, amelyen korlátozott számú és megfelelően ellenőrzött belépési pont található, illetve bármely, ezzel egyenértékű szintű fizikai védelemmel ellátott területen;

                              c)

                              I. kategóriájú anyagok esetében: tárolás a II. kategóriára fent meghatározott védettségű területen, ahová továbbá csak olyan személyek léphetnek be, akiknek a megbízhatóságát megállapították, és amely a megfelelő készenléti hatóságokkal szoros kapcsolatban álló őrök felügyelete alatt áll. Az ezzel összefüggésben tett különös intézkedéseknek a támadások, az illetéktelen belépés és az anyagok illetéktelen eltávolításának észlelésére és megakadályozására kell irányulniuk.

                  (2)

                  A nukleáris anyagok nemzetközi szállítása során a fizikai védelem egyes szintjei magukban foglalják a következőket:

                              a)

                              II. és III. kategóriájú anyagok esetében a szállítás különleges óvintézkedések mellett történik, ennek keretében a feladó, a fogadó és a fuvarozó előzetesen egyeztetnek, továbbá a küldő és a fogadó állam joghatósága és szabályozása alá tartozó természetes és jogi személyek előzetesen megállapodnak a szállításért viselt felelősség átruházásának időpontjáról, helyéről és rendjéről;

                              b)

                              I. kategóriájú anyagok esetében a szállítás a II. és a III. kategóriájú anyagok szállítására fent előírt különleges óvintézkedések mellett, ezen túlmenően kísérőosztag állandó felügyelete mellett, olyan körülmények között történik, amelyek szoros kapcsolattartást biztosítanak a megfelelő készenléti hatóságokkal;

                              c)

                              az érctől és az ércmaradványtól különböző természetes urán esetében 500 kilogrammot meghaladó mennyiség szállítása során alkalmazott védelem keretében előzetes értesítést kell küldeni a szállítás módjáról és az érkezés várható időpontjáról, továbbá a szállítmány átvételéről elismervényt kell kiállítani.

      II. MELLÉKLET
      Táblázat: nukleáris anyagok osztályba sorolása

                  Anyag

                  Forma

                  Kategória

                  I.

                  II.

                  III. (3)

                              1.

                              Plutónium (1)

                  Nem besugárzott (2)

                  2 kg vagy több

                  2 kg-nál kevesebb, de 500 g-nál több

                  500 g vagy kevesebb, de 15 g-nál több

                              2.

                              Urán-235

                  Nem besugárzott (2)

                              —

                                 235U-ban 20 %-ra vagy nagyobb mértékben dúsított urán

                  5 kg vagy több

                  5 kg-nál kevesebb, de 1 kg-nál több

                  1 kg vagy kevesebb, de 15 g-nál több

                              —

                                 235U-ban legalább 10 %-ra, de kevesebb mint 20 %-ra dúsított urán

                  10 kg vagy több

                  10 kg-nál kevesebb, de 1 kg-nál több

                              —

                                 235U-ban a természetes szint fölé, de kevesebb mint 10 %-ra dúsított urán

                  10 kg vagy több

                              3.

                              Urán-233

                  Nem besugárzott (2)

                  2 kg vagy több

                  2 kg-nál kevesebb, de 500 g-nál több

                  500 g vagy kevesebb, de 15 g-nál több

                              4.

                              Besugárzott üzemanyag

                  Szegényített vagy természetes urán, tórium vagy kis dúsítású fűtőanyag (10 %-nál kisebb hasadóanyag-tartalom) (4)
                      (5)

      (1)  Minden plutónium, kivéve a plutónium-238 izotópot 80 %-nál nagyobb koncentrációban tartalmazó plutóniumot.

      (2)  Olyan nukleáris anyag, amelyet nem sugároztak be reaktorban, valamint olyan anyag, amelyet reaktorban besugároztak ugyan, de sugárzási szintje egy méter távolságban, árnyékolás nélkül legfeljebb 1 Gy/h (100 rad/h).

      (3)  A III. kategóriába nem tartozó mennyiségek és a természetes urán védelméről körültekintő gyakorlatot követve kell gondoskodni.

      (4)  E javasolt védelmi szint ellenére az államok a konkrét körülmények értékelése alapján dönthetnek úgy, hogy a fizikai védelem valamely másik kategóriáját alkalmazzák.

      (5)  Az eredeti hasadóanyag-tartalmánál fogva besugárzás előtt I. vagy II. kategóriájúnak minősülő egyéb üzemanyag eggyel kisebb kategóriájúnak tekinthető, ha az üzemanyag sugárzási szintje egy méter távolságban, árnyékolás nélkül meghaladja az 1 Gy/h (100 rad/h) értéket.
   2. MELLÉKLET

      Az Európai Atomenergia-közösség nyilatkozata az Egyezmény 18. cikkének (4) bekezdése és 17. cikkének (3) bekezdése alapján
      Az Európai Atomenergia-közösségnek jelenleg a következő államok a tagjai: a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság és Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága.
      A Közösség kijelenti, hogy rá nézve nem alkalmazandó a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezmény 8–13. cikke, valamint 14. cikkének (2) és (3) bekezdése.
      Az Egyezmény 17. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Közösség kijelenti továbbá, hogy mivel a Nemzetközi Bíróság előtt folyó ügyekben csak államok lehetnek felek, a Közösséget kizárólag a 17. cikk (2) bekezdésében előírt választott bírósági eljárás kötelezi.

   3. MELLÉKLET
   IGAZOLÁS
   Alulírott …, az Európai Közösségek Bizottsága külkapcsolatokért és szomszédságpolitikáért felelős tagja igazolom, hogy
   …,
   az Európai Bizottság bécsi,
   a nemzetközi szervezetek mellett működő delegációjának vezetője
   a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezménnyel összefüggésben jogosult az Európai Atomenergia-közösség csatlakozási okmányát a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség főigazgatójánál letétbe helyezni.
   Brüsszel,


title: 2007/124/EK,Euratom: A Tanács határozata ( 2007. február 12. ) a Biztonság és a szabadságjogok védelme általános program keretében a 2007–2013-as időszakra a Terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése egyedi program létrehozásáról

text:
               24.2.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 58/1

      A TANÁCS HATÁROZATA

   (2007. február 12.)
   a „Biztonság és a szabadságjogok védelme” általános program keretében a 2007–2013-as időszakra a „Terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése” egyedi program létrehozásáról
   (2007/124/EK, Euratom)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 308. cikkére
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 203. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   mivel:

               (1)

               A terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése az emberek és a létfontosságú infrastruktúra védelmének alapvető elemei a szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben.

               (2)

               Az Európai Unió terrorizmus elleni küzdelemről szóló, a 2004. június 17–18-i Európai Tanács által elfogadott felülvizsgált cselekvési terve a prioritásként kezelt kérdések közé sorolta többek között a terrortámadások megelőzését, következményeik kezelését, valamint a létfontosságú infrastruktúrák védelmét.

               (3)

               2004. december 2-án a Tanács elfogadta az Európai Unió terrorveszélyek és terrortámadások következményeiről szóló felülvizsgált szolidaritási programját, kiemelve a kockázat- és veszélyértékelések, a létfontosságú infrastruktúra védelme, a terrorveszélyek és -támadások felderítését és beazonosítását szolgáló mechanizmusok, a politikai és operatív felkészültség, valamint a következménykezelési képesség fontosságát.

               (4)

               A Tanács 2005 decemberében úgy határozott, hogy a létfontosságú infrastruktúrák védelmére vonatkozó európai program (EPCIP) alapját az „összveszély-megközelítés” fogja képezni, a terrorizmusból eredő veszélyek elhárítását pedig prioritásnak kell tekinteni. Ezenkívül az Európai Tanács 2005. decemberi ülésén új terrorizmusellenes stratégiát fogadtak el, amely négy pillérből áll: megelőzés, védekezés, üldözés és reagálás.

               (5)

               A 2001. október 23-i 2001/792/EK, Euratom (2) tanácsi határozattal kialakított, a polgári védelmi segítségnyújtási beavatkozások terén a fokozott együttműködés előmozdítását segítő közösségi eljárás megoldást kínál a valamennyi súlyos vészhelyzetben való azonnali segítségnyújtásra, de azt nem kimondottan a terrortámadások megelőzésére, az azokra való felkészültségre, valamint azok következményeinek kezelésére dolgozták ki.

               (6)

               Az Európai Tanács 2004. novemberi ülésén létrehozott hágai program (3) egységes és összehangolt uniós válságkezelés megvalósítására szólított fel az Európai Unión belüli, határokon átnyúló hatásokkal járó válsághelyzetekre.

               (7)

               A Közösség saját hatáskörén belül hozzá fog járulni a szükséges intézkedések megtételéhez annak megelőzése érdekében, hogy a demokratikus értékek, a jogállamiság, a nyílt társadalom, valamint polgáraink és társadalmaink szabadsága terrortámadás célpontjává váljon, valamint annak érdekében, hogy – ahol csak lehet – korlátozza a támadások következményeit.

               (8)

               Az eredményesség, a költséghatékonyság és az átláthatóság érdekében a terrorizmus megelőzésére, az arra való felkészültségre és következményei kezelésére irányuló konkrét erőfeszítéseket egyetlen programba kell összevonni és e programon belül finanszírozni.

               (9)

               A jogbiztonságra és koherenciára, valamint az egyéb pénzügyi programokkal való kiegészítő jellegre tekintettel meg kell határozni a „megelőzés és felkészültség”, a „következménykezelés”, valamint a „létfontosságú infrastruktúra” kifejezések jelentését.

               (10)

               A létfontosságú infrastruktúrák védelmének elsődleges felelőssége a tagállamokat, tulajdonosokat, üzemeltetőket és felhasználókat (a felhasználó az infrastruktúrát üzleti és szolgáltatásnyújtási célból hasznosító és használó szervezet) terheli. A tagállamok hatóságai – a meglévő közösségi hatáskörök figyelembevételével – vezetik és koordinálják a létfontosságú infrastruktúrák védelmére vonatkozó következetes nemzeti megközelítés kidolgozását és végrehajtását a joghatóságukon belül. A kockázat- és veszélyértékelések elvégzésének felelőssége ezért elsősorban a tagállamokat terheli.

               (11)

               A Bizottság intézkedései – adott esetben a transznacionális projektekkel együtt – rendkívül fontosak az egységes és összehangolt közösségi megközelítés eléréséhez. Ezenkívül hasznos és helyénvaló támogatni a tagállamokon belüli projekteket, amennyiben azok hasznos tapasztalatot és ismereteket biztosítanak a további közösségi szintű intézkedésekhez, különösen a veszély- és kockázatértékelésekhez. E tekintetben helyénvaló az „összveszély-megközelítés” elfogadása a terrorista fenyegetés prioritásként való mérlegelése közben.

               (12)

               Helyénvaló továbbá rendelkezni a harmadik országok és nemzetközi szervezetek transznacionális projektekben történő részvételéről.

               (13)

               Biztosítani kell a kiegészítő jelleget az olyan egyéb közösségi és uniós programokkal, mint például az Európai Unió Szolidaritási Alapja, a polgári védelmi pénzügyi eszköz, a polgári védelmi segítségnyújtási beavatkozások terén a fokozott együttműködés előmozdítását segítő közösségi eljárás, a kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram, valamint a strukturális alapok.

               (14)

               Mivel e határozat céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok – a program léptéke vagy hatása miatt – közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban ez a határozat nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (15)

               A program kiadásainak összeegyeztethetőknek kell lenniük a pénzügyi keret 3. fejezetének felső határával. A program meghatározása során – a tervezett intézkedések esetleges kiigazításainak lehetővé tétele, valamint a szükségletek 2007 és 2013 közötti alakulásának követése érdekében – bizonyos fokú rugalmasságról is gondoskodni kell. Ezért a határozatot a tervezett intézkedések, valamint a vonatkozó igazgatási és pénzügyi szabályok általános megfogalmazására kell korlátozni.

               (16)

               Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelettel (4), az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11-i 2185/96/Euratom (5), EK tanácsi rendelettel, valamint az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (6) összhangban megfelelő intézkedéseket kell hozni továbbá a szabálytalanságok és csalások megelőzésére, valamint meg kell tenni a szükséges lépéseket az elvesztett, jogalap nélkül kifizetett vagy helytelenül felhasznált összegek visszatérítésére.

               (17)

               A Közösség pénzügyi érdekeit védő, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletet (7) és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK (8), Euratom bizottsági rendeletet alkalmazni kell, és az alkalmazás során a költségvetési eszközök kiválasztásánál figyelembe kell venni az egyszerűség és a következetesség elvét, és azoknak az eseteknek a korlátozott számát, amelyekben a Bizottság megtartja a végrehajtás és a lebonyolítás közvetlen felelősségét, valamint azt, hogy a források nagyságának és a felhasználásukkal járó adminisztratív terheknek arányban kell állniuk egymással.

               (18)

               Az e határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (9) összhangban kell elfogadni, különbséget téve az irányítóbizottsági és a tanácsadó bizottsági eljárás hatálya alá tartozó intézkedések között, mivel bizonyos esetekben – és a hatékonyság növelésének érdekében – a tanácsadó bizottsági eljárás a megfelelőbb.

               (19)

               Az Európai Közösséget létrehozó szerződés a 308. cikken, valamint az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés a 203. cikken kívül nem biztosít hatáskört e rendelet elfogadására.

               (20)

               Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság benyújtotta véleményét (10).

               (21)

               A program eredményes és időben történő végrehajtásának biztosítása érdekében ezt a határozatot 2007. január 1-jétől kell alkalmazni,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   Tárgy
   (1)   Ez a határozat a „Biztonság és a szabadságjogok védelme” elnevezésű általános program keretében létrehozza a „Terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése” elnevezésű egyedi programot (a továbbiakban: a program), amelynek célja, hogy támogassa a tagállamoknak a terrortámadásokkal kapcsolatos és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzésére, az azokra való felkészülésre, valamint az emberek és a létfontosságú infrastruktúra ilyen veszélyekkel szembeni védelmére irányuló erőfeszítéseit.
   (2)   A program a 2007. január 1-jétől2013. december 31-ig tartó időszakra jön létre.
   (3)   Ez a határozat nem vonatkozik a polgári védelmi pénzügyi eszköz hatálya alá tartozó kérdésekre.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   E határozat alkalmazásában:

               a)

               „megelőzés és felkészültség”: olyan intézkedések, amelyek célja a terrorizmussal kapcsolatos és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése és/vagy csökkentése;

               b)

               „következménykezelés”: olyan intézkedések összehangolása, amelyeket valamely biztonsági vonatkozású – különösen terrortámadással kapcsolatos – eseményre való reagálás és hatásának csökkentése érdekében hoztak a válságkezelési és biztonsági intézkedések zökkenőmentes összehangolása érdekében;

               c)

               „létfontosságú infrastruktúra”: különösen olyan fizikai források, szolgáltatások, információtechnológiai létesítmények, hálózatok és infrastrukturális eszközök, amelyek megzavarása vagy megsemmisítése súlyos hatással járna a létfontosságú társadalmi feladatokra, többek között az ellátási láncra, az egészségügyre, a biztonságra, az emberek gazdasági vagy szociális jólétére vagy a Közösség vagy tagállamai működésére.

         3. cikk
   Általános célkitűzések
   (1)   Ez a program hozzájárul a tagállamoknak a terrortámadásokkal kapcsolatos és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzésére, az azokra való felkészülésre, valamint az emberek és a létfontosságú infrastruktúra ilyen veszélyekkel szembeni védelmére irányuló erőfeszítései támogatásához.
   (2)   A program célja az olyan területek, mint a válságkezelés, a környezet, a közegészségügy, a közlekedés, a kutatás és technológiafejlesztés, valamint a gazdasági és társadalmi kohézió védelmének biztosításához való hozzájárulás a terrorizmussal kapcsolatos és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek tekintetében a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben.
   4. cikk
   Konkrét célkitűzések
   (1)   Az általános célkitűzéseken belül a program a megelőzéssel, felkészültséggel és következménykezeléssel kapcsolatos olyan intézkedéseket ösztönöz, mozdít elő és fejleszt, amelyek többek között átfogó veszély- és kockázatértékelésen alapulnak, a tagállamok ellenőrzése alá esnek, kellő mértékben figyelembe veszik az adott kérdésben meglévő közösségi kompetenciákat, és amelyek célja a terrorizmussal kapcsolatos és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése vagy csökkentése, feltéve hogy az ilyen intézkedésekre egyéb pénzügyi eszközök hatálya nem terjed ki.
   (2)   A terrorizmussal és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyekkel kapcsolatos kockázatok megelőzése és az azokra való felkészültség tekintetében a program célja, hogy megvédje az embereket és a létfontosságú infrastruktúrát, különösen az alábbiak révén:

               a)

               a létfontosságú infrastruktúrákkal kapcsolatos kockázatértékelések ösztönzése, előmozdítása és támogatása a biztonság javítása érdekében;

               b)

               a létfontosságú infrastruktúrák védelmére vonatkozó módszertanok – különösen kockázatértékelési módszertanok – kidolgozásának ösztönzése, előmozdítása és támogatása;

               c)

               a határokon átnyúló szállítási láncok biztonságának javítására irányuló tagállamok közötti operatív intézkedések előmozdítása és támogatása, feltéve hogy a belső piaci verseny szabályai nem torzulnak;

               d)

               a biztonsági előírások kidolgozásának, valamint az emberek és a létfontosságú infrastruktúrák védelmével kapcsolatos know-how- és tapasztalatcsere előmozdítása és támogatása;

               e)

               a létfontosságú infrastruktúrák védelmére vonatkozó, a Közösség egészére kiterjedő koordináció és együttműködés előmozdítása és támogatása.

         (3)   A következménykezelés tekintetében a program célja:

               a)

               a know-how- és tapasztalatcsere ösztönzése, előmozdítása és támogatása a legjobb gyakorlatok kialakítása érdekében a válaszintézkedések összehangolásának, valamint a válságkezelési és biztonsági intézkedések különböző szereplői közötti együttműködés megvalósításának céljából;

               b)

               közös gyakorlatok és – többek között biztonsági elemeket is tartalmazó – gyakorlati forgatókönyvek előmozdítása a megfelelő szereplők közötti európai szintű koordináció és együttműködés fokozása érdekében.

         5. cikk
   Támogatható intézkedések
   (1)   A 3. és 4. cikkben megállapított általános és konkrét célkitűzések megvalósítása érdekében a program – az éves munkaprogramban meghatározott feltételek szerint – az alábbi intézkedéstípusokat részesíti pénzügyi támogatásban:

               a)

               a Bizottság által kezdeményezett és irányított, európai dimenzióval rendelkező projektek;

               b)

               olyan transznacionális projektek, amelyek legalább két tagállamból, vagy legalább egy tagállamból és egy másik, csatlakozó vagy tagjelölt országból származó partnerek részvételével zajlanak;

               c)

               a tagállamokon belüli olyan nemzeti projektek, amelyek

                           i.

                           transznacionális projekteket és/vagy közösségi intézkedéseket készítenek elő (ún. „starter”, azaz beindító intézkedések);

                           ii.

                           transznacionális projekteket és/vagy közösségi intézkedéseket egészítenek ki („kiegészítő intézkedések”);

                           iii.

                           olyan innovatív módszerek és/vagy technológiák kifejlesztéséhez járulnak hozzá, amelyeket közösségi szintű intézkedésekbe lehet átvenni, vagy ilyen módszereket vagy technológiákat dolgoznak ki abból a célból, hogy azokat más tagállamoknak és/vagy csatlakozó vagy tagjelölt országoknak átadják.

         (2)   Pénzügyi támogatás nyújtható különösen az alábbiakra:

               a)

               operatív együttműködési és koordinációs intézkedések (a hálózatok, a kölcsönös bizalom és elismerés megerősítése, készenléti tervek kidolgozása, információk, tapasztalat, valamint a legjobb gyakorlatok cseréje és terjesztése);

               b)

               elemzési, monitoring-, értékelési és pénzügyi ellenőrzési tevékenységek;

               c)

               technológia és módszertan kifejlesztése és átadása, különös tekintettel az információcserére és az adatcsere-képességre (interoperabilitás);

               d)

               képzés, az alkalmazottak és szakértők cseréje; és

               e)

               tudatosító és terjesztő tevékenységek.

         6. cikk
   A programban való részvétel
   (1)   A programban a tagállamokban letelepedett, jogi személyiséggel rendelkező szervek vagy szervezetek vehetnek részt. Nyereségorientált szervek és szervezetek e program keretében kizárólag nonprofit vagy állami szervezetekkel közösen részesülhetnek támogatásban. Nem kormányzati szervezetek abban az esetben nyújthatnak be az 5. cikk (2) bekezdésében említett projektfinanszírozás iránti kérelmet, ha biztosítják az információk megfelelő szintű bizalmas kezelését.
   (2)   A transznacionális projektek esetében harmadik országok és nemzetközi szervezetek partnerként részt vehetnek, de saját projekteket nem nyújthatnak be.
   7. cikk
   A beavatkozás típusai
   (1)   A közösségi pénzügyi támogatás jogi formái az alábbiak lehetnek:

               a)

               támogatások;

               b)

               közbeszerzési szerződések.

         (2)   A közösségi támogatásokat – kellően indokolt, kivételes sürgősségi esetek kivételével, vagy amennyiben a kedvezményezett tulajdonságai miatt egy adott intézkedésre nézve nincs más lehetőség – ajánlattételi felhívásokat követően ítélik oda, működési támogatások vagy intézkedésekre nyújtott támogatások formájában.
   Az éves munkaprogram meghatározza az éves kiadásoknak a támogatások odaítélésére szánt minimális arányát. A minimális aránynak legalább 65 %-nak kell lennie.
   A projektek költségeire vonatkozó társfinanszírozás maximális arányát az éves munkaprogramok határozzák meg.
   (3)   Közbeszerzési szerződéseken keresztül kísérő intézkedések szintén finanszírozhatók; ezek esetében a szolgáltatások és termékek beszerzését közösségi alapok fedezik. Ide tartoznak többek között a projektekhez, politikákhoz, programokhoz és jogszabályokhoz kapcsolódó információs, kommunikációs, előkészítési, végrehajtási, monitoring-, ellenőrzési és értékelési kiadások.
   8. cikk
   Végrehajtási intézkedések
   (1)   A Bizottság a közösségi pénzügyi támogatást az 1605/2002/EK, Euratom rendelettel (a továbbiakban: költségvetési rendelet) összhangban hajtja végre.
   (2)   A program végrehajtásához a Bizottság – a 3. cikkben megállapított általános célkitűzések keretein belül – szeptember végéig éves munkaprogramot fogad el, amelyben meghatározza a program konkrét célkitűzéseit és tematikus prioritásait, valamint a 7. cikk (3) bekezdésében előirányzott kísérő intézkedéseket, továbbá szükség esetén felsorolja az egyéb intézkedéseket.
   A 2007. évre szóló éves munkaprogramot az e határozat hatálybalépését követő három hónapon belül el kell fogadni.
   (3)   Az éves munkaprogramot a 9. cikk (3) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
   (4)   A intézkedésekhez nyújtott támogatásokkal kapcsolatos értékelési és odaítélési eljárások – többek között – az alábbi kritériumokat veszik figyelembe:

               a)

               az éves munkaprogramnak, a 3. cikkben meghatározott általános célkitűzéseknek, valamint a 4. és 5. cikkben meghatározott különböző területeken hozott intézkedéseknek való megfelelés;

               b)

               a javasolt intézkedés minősége annak koncepciója, megszervezése, bemutatása és várt eredményei tekintetében;

               c)

               a kért közösségi finanszírozás összege és a várt eredményekhez viszonyított megfelelősége;

               d)

               a várt eredmények hatása a 3. cikkben meghatározott általános célkitűzésekre, valamint a 4. és 5. cikkben meghatározott különböző területeken hozott intézkedésekre.

         (5)   Az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint benyújtott intézkedésekre vonatkozó határozatokat a Bizottság a 9. cikk (3) bekezdésében említett irányítóbizottsági eljárással összhangban fogadja el. Az 5. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja szerint benyújtott intézkedésekre vonatkozó határozatokat a Bizottság a 9. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban fogadja el.
   A nyereségorientált szervek vagy szervezetek részvételére irányuló támogatási kérelmekre vonatkozó határozatokat a Bizottság a 9. cikk (3) bekezdésében említett irányítóbizottsági eljárással összhangban fogadja el.
   9. cikk
   A bizottság
   (1)   A Bizottságot egy bizottság segíti (a továbbiakban: a bizottság).
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni.
   (3)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni.
   Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében meghatározott határidő három hónap.
   (4)   A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.
   10. cikk
   Kiegészítő jelleg
   (1)   Törekedni kell a szinergiákra, a következetességre és a kiegészítő jellegre az egyéb uniós és közösségi eszközökkel, többek között a „Bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem” programmal, a „Büntetőjogi jogérvényesülés” egyedi programmal, kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram, az Európai Unió Szolidaritási Alapjával, valamint a polgári védelmi pénzügyi eszközzel.
   (2)   A mind a program, mind az egyéb közösségi/uniós eszközök célkitűzéseinek megfelelő intézkedések végrehajtása érdekében a program forrásokat oszthat meg egyéb közösségi és uniós eszközökkel, különösen a „Bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem” programmal.
   (3)   Az e határozat alapján finanszírozott műveletek ugyanazon célból nem részesülhetnek egyéb uniós/közösségi pénzügyi eszközből nyújtott pénzügyi támogatásban. Biztosítani kell, hogy a program kedvezményezettjei tájékoztassák a Bizottságot az Európai Unió általános költségvetéséből és más forrásokból kapott támogatásokról és a folyamatban levő támogatási kérelmekről.
   11. cikk
   Költségvetési források
   A programban foglalt intézkedésekre elkülönített költségvetési forrásokat fel kell tüntetni az Európai Unió általános költségvetésének évenkénti előirányzatai között. Az évente rendelkezésre álló előirányzatokat a költségvetési hatóság hagyja jóvá a pénzügyi keret korlátain belül.
   12. cikk
   Monitoring
   (1)   A Bizottság biztosítja, hogy a program által finanszírozott valamennyi intézkedés kedvezményezettje technikai és pénzügyi jelentéseket nyújtson be a munka előrehaladtáról, valamint hogy a kedvezményezett az intézkedés befejezésétől számított három hónapon belül zárójelentést nyújtson be. A jelentések formáját és szerkezetét a Bizottság határozza meg.
   (2)   A Bizottság biztosítja, hogy az ezen program végrehajtásának eredményeként kötött szerződésekben és megállapodásokban előírják különösen a Bizottság (vagy meghatalmazott képviselője) általi, szükség esetén helyszíni – a szúrópróbaszerű ellenőrzést is magában foglaló – felügyeletet és pénzügyi ellenőrzést, valamint a Számvevőszék általi ellenőrzéseket.
   (3)   A Bizottság biztosítja, hogy a közösségi pénzügyi támogatás kedvezményezettje a valamely intézkedés tekintetében utoljára teljesített kifizetést követő öt évig megőrzi a Bizottság számára az intézkedéssel kapcsolatos kiadásokra vonatkozó teljes dokumentációt.
   (4)   Az (1) és a (2) bekezdésben említett jelentések és helyszíni ellenőrzések eredménye alapján a Bizottság szükség szerint biztosítja az eredetileg odaítélt pénzügyi támogatás mértékének és a támogatásnyújtás feltételeinek, valamint a kifizetések időrendjének kiigazítását.
   (5)   A Bizottság gondoskodik arról, hogy minden egyéb szükséges lépésre sor kerül annak ellenőrzése céljából, hogy a finanszírozott intézkedések végrehajtása szabályosan, valamint e határozat rendelkezéseinek és a költségvetési rendeletnek megfelelően történt-e.
   13. cikk
   A Közösség pénzügyi érdekeinek védelme
   (1)   A Bizottság gondoskodik arról, hogy az e határozat keretében finanszírozott intézkedések végrehajtása során a Közösség pénzügyi érdekeit csalás, korrupció és egyéb illegális tevékenységek elleni megelőző intézkedésekkel és hatékony ellenőrzésekkel védjék, továbbá gondoskodik a jogosulatlanul kifizetett összegek visszafizettetéséről, és szabálytalanság esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetéseket szab ki a 2988/95/EK, Euratom rendeletnek, a 2185/96/Euratom, EK rendeletnek és az 1073/1999/EK rendeletnek megfelelően.
   (2)   Az e határozat keretében finanszírozott közösségi intézkedések esetében a 2988/95/EK, Euratom rendeletet és a 2185/96/Euratom, EK rendeletet kell alkalmazni a közösségi jogszabályok rendelkezéseinek bármely megsértésére, beleértve a program alapján előírt szerződéses kötelezettségek olyan, valamely gazdasági szereplő intézkedéséből vagy mulasztásából eredő megsértését is, amely indokolatlan kiadási tétel keletkeztetése révén hátrányosan érinti vagy érintheti az Európai Unió általános költségvetését vagy az általa kezelt költségvetéseket.
   (3)   A Bizottság biztosítja, hogy csökkenti, felfüggeszti vagy visszaköveteli az adott intézkedésre nyújtott pénzügyi támogatást, ha szabálytalanságokat tapasztal – beleértve az e határozat rendelkezéseinek vagy a szóban forgó pénzügyi támogatás odaítéléséről szóló egyedi határozatnak, szerződésnek vagy megállapodásnak a be nem tartását –, vagy ha fény derül arra, hogy az intézkedésben a Bizottság jóváhagyása nélkül olyan jelentős változtatás történt, amely a projekt jellegével vagy végrehajtási feltételeivel nem összeegyeztethető.
   (4)   A határidők be nem tartása esetén, vagy ha az intézkedés végrehajtásában elért előrehaladás alapján a kiutalt pénzügyi támogatásnak csak egy része indokolt, a Bizottság gondoskodik a kedvezményezett felszólításáról, hogy utóbbi megadott határidőn belül nyújtsa be észrevételeit. Ha a kedvezményezett nem ad kielégítő választ, a Bizottság biztosítja, hogy a pénzügyi támogatás hátralévő részét törölni lehessen, és lehetőség nyíljon a kifizetett összegek visszatérítésének követelésére.
   (5)   A Bizottság biztosítja, hogy a jogosulatlan kifizetéseknek a Bizottság részére történő visszafizetése megtörténjen. A költségvetési rendeletben meghatározott feltételek szerint kamat terhel minden olyan összeget, amelyet nem térítettek vissza kellő időben.
   14. cikk
   Értékelés
   (1)   A programot – a hatálya alá tartozó tevékenységek végrehajtásának nyomon követése érdekében – rendszeresen felügyelik.
   (2)   A Bizottság biztosítja a program rendszeres, független és külső értékelését.
   (3)   A Bizottság benyújtja az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az alábbi dokumentumokat:

               a)

               éves beszámoló a program végrehajtásáról;

               b)

               időközi értékelő jelentés az elért eredményekről, valamint a program végrehajtásának minőségi és mennyiségi vonatkozásairól, legkésőbb 2010. március 31-ig;

               c)

               közlemény a program folytatásáról, legkésőbb 2010. december 31-ig;

               d)

               utólagos értékelő jelentés, legkésőbb 2015. március 31-ig.

         15. cikk
   A projektek közzététele
   A Bizottság évente közzéteszi a program keretében finanszírozott projekteket, azok rövid leírásával.
   16. cikk
   Hatálybalépés és alkalmazás
   Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
   Ezt a határozatot 2007. január 1-jétől kell alkalmazni.

      Kelt Brüsszelben, 2007. február 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         F.-W. STEINMEIER

      (1)  2006. december 14-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  HL L 297., 2001.11.15., 7. o.

      (3)  HL C 53., 2005.3.3., 1. o.

      (4)  HL L 312., 1995.12.23., 1. o.

      (5)  HL L 292., 1996.11.15., 2. o.

      (6)  HL L 136., 1999.5.31., 1. o.

      (7)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o. Az 1995/2006/EK, Euratom rendelettel (HL L 390., 2006.12.30., 1. o.) módosított rendelet.

      (8)  HL L 357., 2002.12.31., 1. o. A legutóbb az 1248/2006/EK, Euratom rendelettel (HL L 227., 2006.8.19., 3. o.) módosított rendelet.

      (9)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o. A 2006/512/EK határozattal (HL L 200., 2006.7.22., 11. o.) módosított határozat.

      (10)  HL C 65., 2006.3.17., 63. o.


title: 2014/592/EU: Az Európai Parlament határozata ( 2014. április 3. ) az Európai Gyógyszerügynökség 2012-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának lezárásáról

text:
               5.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 266/241

         AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA
   (2014. április 3.)
   az Európai Gyógyszerügynökség 2012-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának lezárásáról
   (2014/592/EU)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Gyógyszerügynökség 2012-es pénzügyi évre szóló végleges éves beszámolójára,

               —

               tekintettel az Európai Gyógyszerügynökség 2012-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló számvevőszéki jelentésre, az ügynökség válaszaival együtt (1),

               —

               tekintettel a Tanács 2014. február 18-i ajánlására (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 319. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 185. cikkére,

               —

               tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 208. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 68. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (5),

               —

               tekintettel a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet 208. cikkében említett szervekre vonatkozó pénzügyi keretszabályzatról szóló, 2013. szeptember 30-i 1271/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletre (6) és különösen annak 108. cikkére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 77. cikkére és VI. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményére (A7-0227/2014),

               1.

               jóváhagyja az Európai Gyógyszerügynökség 2012-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának lezárását;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot az Európai Gyógyszerügynökség ügyvezető igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek, valamint gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat) való közzétételéről.

            az elnök

         Martin SCHULZ

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL C 365., 2013.12.13., 150. o.

      (2)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (3)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.

      (4)  HL L 136., 2004.4.30., 1. o.

      (5)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

      (6)  HL L 328., 2013.12.7., 42. o.