title: 2013/537/EU, Euratom: Az Európai Parlament határozata ( 2013. április 17. ) az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek#Az Európai Parlament állásfoglalása ( 2013. április 17. ) az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek#Az Európai Parlament állásfoglalása ( 2013. április 17. ) Az Európai Parlament 2013. április 17-i állásfoglalása a Bizottság 2011. évi mentesítéséhez kapcsolódó számvevőszéki különjelentésekről

text:
               16.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 308/25

         AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA
   (2013. április 17.)
   az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek
   (2013/537/EU, Euratom)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (1),

               —

               tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójára (COM(2012) 436 – C7-0224/2012) (2),

               —

               tekintettel a 2010. évi mentesítés nyomon követéséről szóló bizottsági jelentésre (COM(2012) 585) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumokra (SWD(2012) 340 és SWD(2012) 330),

               —

               tekintettel a Bizottság 2011. évi igazgatási eredményeinek összefoglalásáról szóló, 2012. június 6-i bizottsági közleményre (COM(2012) 281),

               —

               tekintettel a Bizottságnak a 2011-ben elvégzett belső ellenőrzésekről szóló, a mentesítésért felelős hatóság számára készített éves jelentésére (COM(2012) 563) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumra (SWD(2012) 283),

               —

               tekintettel a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés végrehajtásáról szóló éves jelentésére, az intézmények válaszaival együtt (3), valamint a Számvevőszék különjelentéseire,

               —

               tekintettel a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó, az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (4),

               —

               tekintettel a Tanács 2013. február 12-i ajánlására a 2011-es pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan a Bizottságnak adandó mentesítésről (05752/2013 – C7-0038/2013),

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317., 318. és 319. cikkére és az Euratom-Szerződés 106a. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 55., 145., 146. és 147. cikkére,

               —

               tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (6) és különösen annak 62., 164., 165. és 166. cikkére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 76. cikkére és VI. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a többi érintett bizottság véleményére (A7-0116/2013),

               A.

               mivel az Európai Unióról szóló Szerződés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság végrehajtja a költségvetést és irányítja a programokat, és mindezt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317. cikkének értelmében a tagállamokkal együttműködésben, saját felelősségére végzi, a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elveinek tiszteletben tartásával,

               1.

               mentesítést ad a Bizottság számára az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozóan;

               2.

               megjegyzéseit az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek) vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező állásfoglalásában, valamint a Bizottság 2011. évi mentesítéséhez kapcsolódóan a Számvevőszék különjelentéseiről szóló 2013. április 17-i állásfoglalásában (7) foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot, valamint az annak szerves részét képező állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bíróságnak, a Számvevőszéknek és az Európai Beruházási Banknak, valamint gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételről (L sorozat).

            az elnök

         Martin SCHULZ

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL L 68., 2011.3.15.

      (2)  HL C 348., 2012.11.14., 1. o.

      (3)  HL C 344., 2012.11.12., 1. o.

      (4)  HL C 348., 2012.11.14., 130. o.

      (5)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (6)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.

      (7)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0123, lásd e Hivatalos Lap 68. oldalát.

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA
      (2013. április 17.)
      az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek
      AZ EURÓPAI PARLAMENT,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (1),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójára (COM(2012) 436 – C7-0224/2012) (2),

                  —

                  tekintettel a 2010. évi mentesítés nyomon követéséről szóló bizottsági jelentésre (COM(2012) 585) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumokra (SWD(2012)0340 és SWD(2012)0330),

                  —

                  tekintettel a Bizottság 2011. évi igazgatási eredményeinek összefoglalásáról szóló, 2012. június 6-i bizottsági közleményre (COM(2012) 281),

                  —

                  tekintettel a Bizottságnak a 2011-ben elvégzett belső ellenőrzésekről szóló, a mentesítésért felelős hatóság számára készített éves jelentésére (COM(2012) 563) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumra (SWD(2012)0283),

                  —

                  tekintettel a Számvevőszéknek a 2011-es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés végrehajtásáról szóló éves jelentésére, az intézmények válaszaival együtt (a továbbiakban: éves jelentés) (3), valamint a Számvevőszék különjelentéseire,

                  —

                  tekintettel a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó, az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (4),

                  —

                  tekintettel a Tanács 2013. február 12-i ajánlására a 2011-es pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan a Bizottságnak adandó mentesítésről (05752/2013 – C7-0038/2013),

                  —

                  tekintettel a Tanács 2013. február 12-i ajánlására a 2011-es pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan a végrehajtó ügynökségeknek adandó mentesítésről (05754/2013 – C7-0039/2013),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317., 318. és 319. cikkére és az Euratom-Szerződés 106a. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 55., 145., 146. és 147. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (6) és különösen annak 62., 164., 165. és 166. cikkére,

                  —

                  tekintettel a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló, 2002. december 19-i 58/2003/EK tanácsi rendeletre (7) és különösen annak 14. cikke (2) és (3) bekezdésére,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 76. cikkére és VI. mellékletére,

                  —

                  tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a többi érintett bizottság véleményére (A7-0116/2013),

                  A.

                  mivel az intézményeit érő bizalomvesztésen túlmenően az Uniónak a gazdasági és pénzügyi válsággal is szembe kell néznie, és mivel ezért a Parlamentnek különösen elővigyázatosnak kell lennie a Bizottság elszámolásának áttekintésekor;

                  B.

                  mivel ez már a 18. alkalom, hogy a Számvevőszék ismét nem tud pozitív megbízhatósági nyilatkozatot kiadni a kifizetések jogszerűsége és szabályszerűsége tekintetében;

                  C.

                  mivel a tagállamok jelenleg tárgyalnak az új, 2014–2020-ra szóló többéves pénzügyi keretről;

                  D.

                  mivel az erőforrások gazdasági és pénzügyi válság miatti korlátozott voltára tekintettel felmerül az úgynevezett „intelligens szolidaritás” – azaz az uniós források reformok végrehajtására való felhasználása –, a fegyelmezett pénzgazdálkodás, valamint a politikai és gazdasági stabilitás biztosításának igénye;

                  E.

                  mivel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) értelmében a Bizottságot terheli a végső felelősség az uniós költségvetés végrehajtását illetően, és mivel a tagállamoknak kötelességük jóhiszeműen együttműködni a Bizottsággal annak biztosítása érdekében, hogy az előirányzatokat az eredményes pénzgazdálkodás elveinek megfelelően használják fel;

                  F.

                  mivel az EUMSZ 287. cikkének értelmében „A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a beszámoló megbízhatóságáról, valamint az annak alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről (…)”;

                  G.

                  mivel egyre fontosabbak azok a teljesítmény-ellenőrzések, amelyek során azt ellenőrzik, hogy a ráfordítások nyomán megvalósultak-e a kitűzött célok;

                  H.

                  mivel a vámrendszer hiányosságai miatt megfelelőbb egyensúlyt kell teremteni a csökkentett mértékű ellenőrzések és a növekvő számú utólagos ellenőrzések között;

                  I.

                  mivel a Bizottság gazdálkodásáról hű képet kell nyújtani annak érdekében, hogy a közvélemény körében növekedjen az intézményekbe vetett bizalom;

                  J.

                  mivel a növekedést és munkahelyteremtést szolgáló Európa 2020 stratégia olyan keretstratégia, amely vezérelvként szolgál a belpolitikákkal foglalkozó szinte összes bizottsági szolgálat tevékenységét illetően, és mivel 2011 volt a stratégia végrehajtásának első éve;

                  K.

                  mivel az EUMSZ 318. cikke szerinti intézményközi párbeszédet olyan lehetőségnek kellene tekinteni, amelynek révén új, teljesítményorientált kultúrát lehetne terjeszteni a Bizottságon belül;

                  L.

                  mivel a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot a jövőben még inkább be kell vonni a Bizottság kiadásainak ellenőrzésébe; szorosabb együttműködést vár a Számvevőszékkel annak érdekében, hogy messzire mutató javaslatokat lehessen tenni az ellenőrzési eljárások hatékonyságának fokozása céljából;

                  M.

                  mivel egy saját kezdeményezésű jelentés keretében részletesen meg kell vizsgálni és rögzíteni kell, hogy milyen hatáskörökkel és erőforrásokkal rendelkezik a Költségvetési Ellenőrző Bizottság a mentesítési eljárás során.

         A Bizottság által végrehajtandó kiemelt intézkedések

                  1.

                  felkéri a Bizottságot, hogy a mentesítés megadása érdekében terjesszen a Parlament elé cselekvési tervet az alábbi kiemelt intézkedések megvalósításáról:

                     Az uniós költségvetés védelméről szóló bizottsági közlemény

                              a)

                              a Bizottságnak évente – először 2013 szeptemberében – közleményt kellene benyújtania a Parlament, a Tanács és a Számvevőszék számára, amelyben közzététel céljából ismertetné az uniós költségvetés védelme érdekében általa hozott megelőző és korrekciós intézkedések hatását; a közleményben elsősorban a hibák kiküszöbölését szolgáló felfüggesztésekről, megszakításokról és visszatartásokról kellene idővel beszámolni, valamint a tagállamokra lebontva számszerűsítve közzé kellene tenni az uniós szinten az előző évben pénzügyi korrekciók és visszafizettetések révén az egyes gazdálkodási módozatokban a tagállamoktól, nemzetközi szervezetektől és harmadik országoktól beszedett összegeket; a Bizottságnak a lehető legteljesebb mértékig igazolnia kellene, hogy a pénzügyi korrekciók megfelelően kompenzálták a hibákat, és hogy azok az irányítási és kontrollrendszerek tartós javulását eredményezték;

                              b)

                              amennyiben a nemzeti vagy regionális hatóságok által az alapok kezelését illetően elkövetett hibák vagy felelőtlenség miatt a projekt nem éri el célját, a Bizottságnak az uniós hozzájárulás teljes összegét illetően pénzügyi korrekciókat kell végrehajtania akkor is, ha csak részleges finanszírozásról van szó és a folyósítás már megtörtént;

                              c)

                              a Bizottságnak az Unió pénzügyi kimutatásához csatolt, a pénzügyi korrekcióról és visszafizettetésekről szóló 6. megjegyzésben ismertetnie kellene a Bizottság által kezelt összes szakpolitikára vonatkozó, ezzel kapcsolatos adatokat;

                              d)

                              a többéves program keretében kezelt szakpolitikákat illetően a programozási időszak lezárultával a Bizottságnak be kellene számolnia arról, hogy az adott időszakban végrehajtott visszafizettetések és pénzügyi korrekciók milyen hatással voltak a hibaarányra; rámutat továbbá, hogy a Bizottságnak a lehető legteljesebb mértékig igazolnia kellene, hogy a pénzügyi korrekciók megfelelően kompenzálták a hibákat, és hogy azok az irányítási és kontrollrendszerek tartós javulását eredményezték;

                              e)

                              a Bizottságnak nagyobb felelősséget kellene vállalnia azon tagállamok nemzeti ellenőrzési hatóságaiért és kontrollrendszereiért, ahol a legtöbb hibát tárták fel; úgy véli, hogy a Bizottságnak javaslatot kellene készítenie arról, hogy hogyan lehetne tovább javítani a tagállamok hatóságai által végzett tanúsítás és ellenőrzés minőségét; úgy véli, hogy a Bizottságnak közzé kellene tennie megállapításait, és azokat a vonatkozó rendelkezések és a többéves pénzügyi keret félidős értékelésekor figyelembe kellene vennie;

                     A megosztott irányítás hibaaránya

                  Felszólítja a Bizottságot, hogy:

                              f)

                              harmonizálja szolgálatainak gyakorlatait azon kifizetések megszakítását/felfüggesztését illetően, amelyek esetében egy adott tagállam felügyeleti és kontrollrendszereinek szintjén súlyos hiányosságok kerültek napvilágra;

                              g)

                              ösztönözze a tagállamokat, hogy tájékoztassák szolgálatait támogathatósági szabályaik tervezetéről annak érdekében, hogy az uniós szabályoknak nem megfelelő nemzeti szabályokat módosítani lehessen, továbbá hogy a költségelszámolások ellenőrzését gyakoribbá lehessen tenni és hogy az elsőfokú ellenőrzések hatékonyságát fokozni lehessen;

                              h)

                              gyűjtsön információkat a tagállamoktól azzal kapcsolatban, hogy a nemzeti szabályok mennyire teszik szükségtelenül bonyolulttá a költségvetési gazdálkodással kapcsolatos uniós szabályokat (túlszabályozás - „gold-plating”), és 2013 októberéig nyújtson be erről jelentést a Parlamentnek; emlékeztet arra, hogy e nemzeti jogszabályok megsértése költségvetés-gazdálkodási hibának számít, és hogy (az EUMSZ 317. cikkének értelmében) végső soron a Bizottság felel az Unió költségvetésének végrehajtásában bekövetkezett hibákért; kéri, hogy ezeket az információkat éves gyakorisággal küldjék meg a nemzeti parlamenteknek, és folyamatosan tájékoztassák a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságát;

                              i)

                              támogassa a tagállamok irányító és ellenőrző hatóságait a hibák rendszerszintű okainak feltárásában, és mindenekelőtt biztosítsa a közbeszerzési szabályok megfelelő végrehajtását, valamint indokolással ellátott vélemények formájában nyújtson iránymutatást az egyszerűsítésre irányuló erőfeszítéseikhez; a véleményeket nyilvánosságra kell hozni;

                              j)

                              alkalmazza az arányosság elvét úgy, hogy közben ne becsülje alá az adminisztratív terhek csökkentésére és az eljárások egyszerűsítésére szolgáló szabályok jelentőségét; rámutat, hogy az egyszerűsítés felé tett további lépés a projektre való jelentkezésre és a jelentéstételre szolgáló elektronikus formanyomtatvány kötelező használatának előírása, valamint az operatív programok irányítására és végrehajtására szolgáló dokumentumok és eljárások egységesítése és szabványosítása;

                              k)

                              harmonizálja az éves tevékenységi jelentése tekintetében a szolgálatai által eszközölt fenntartások megállapítására szolgáló kritériumokat, valamint a mezőgazdaság és a kohéziós politika területén folyó közbeszerzések hibáinak számszerűsítésére használt különböző módszertanokat;

                              l)

                              gyorsítsa a saját szolgálatai által követett könyvvizsgálati és pénzügyi korrekciós eljárásokat, és mindenekelőtt vegye fontolóra a pénzügyi korrekciót megelőző kontradiktórius eljárás különböző szakaszainak összevonását;

                              m)

                              értékelje az uniós költségvetés alatti politikai területek pénzügyi irányítása terén elért eredményeket annak érdekében, hogy a megbízhatósági nyilatkozat pozitív legyen, és a főigazgatók éves tevékenységi jelentése, valamint a Bizottság 2013. évi irányítási eredményeiről szóló összefoglaló jelentés keretében 2014 márciusáig nyújtson be jelentést az értékelésről;

                     Mezőgazdasági Főigazgatóság

                              n)

                              a Mezőgazdasági Főigazgatóságnak össze kellene hangolnia a kifizetések megszakítására vonatkozó gyakorlatait a többi főigazgatóság vagy szolgálat bevált gyakorlataival, és javaslatokat kellene benyújtania arról, hogy hogyan lehetne eredményesebben alkalmazni a kifizetések felfüggesztését a mezőgazdaság és a vidékfejlesztés területén;

                              o)

                              a jogi keret alapján a Mezőgazdasági Főigazgatóságnak szisztematikusan meg kellene szakítania és fel kellene függesztenie minden olyan kifizetést, amelynek esetében az elsőfokú ellenőrzés alapvető hibát tár fel; a kifizetést csak akkor kellene folyósítani, ha helyszíni ellenőrzés keretében kellően megbizonyosodott arról, hogy a helyzetet rendezték;

                              p)

                              a Bizottságnak 2013 június végéig jelentést kellene tennie a vidékfejlesztési programban bekövetkezett hibák gyökereinek feltárása érdekében a Mezőgazdasági Főigazgatóság által felállított munkacsoport által elért előrehaladásról, és korrekciós intézkedéseket kellene kidolgoznia a jelenlegi és a következő programozási periódusra; a jelentést meg kell küldeni a tagállamoknak, a nemzeti parlamenteknek és a Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottságának annak érdekében, hogy elemezni tudják a hibák forrását, nem kötelező erejű véleményeket fogadhassanak el és a hibák kiküszöbölésére javaslatokat tehessenek;

                              q)

                              a Mezőgazdasági Főigazgatóságnak minden lehetséges intézkedést meg kell hoznia annak érdekében, hogy segítse a tagállamokat a végrehajtás és kontroll tekintetében rendszeresen nehézségeket okozó körülmények felszámolásában;

                     Regionális Politikai Főigazgatóság

                              r)

                              a Bizottságnak fenn kell tartania a kohéziós politika 2014–2020 közötti programozási periódusának általános rendelkezéseire vonatkozó eredeti javaslatait, és a tagállamokkal szemben ragaszkodnia kellene ahhoz, hogy az új jogi aktusba mindenképpen bevezetésre kerüljön a nettó pénzügyi korrekciók elve (8), valamint azok az egységesített eljárások és feltételek, amelyek alapján a kifizetéseket meg lehet szakítani vagy fel lehet függeszteni;

                              s)

                              A Bizottságnak az 1083/2006/EK tanácsi rendelet (9) 99. és azt követő cikkeinek értelmében a nettó pénzügyi korrekciókat a lehetőségekhez mérten a jelenlegi programozási periódusban tapasztal súlyos hibák korrigálására is fel kellene használnia; a nettó pénzügyi korrekciókat a programozási periódus lezárásakor kell alkalmazni;

                              t)

                              a Bizottságnak ezen túlmenően meg kellene védenie azt a kiinduló álláspontját (10), hogy a 2014–2020 közötti finanszírozási periódus tekintetében nem engedélyezi fizikailag már befejezett vagy teljes mértékben végrehajtott projektek másodlagos kiválasztását a támogatási kérelem benyújtása előtt (az úgynevezett visszamenőleges projektek);

                              u)

                              a Regionális Politikai Főigazgatóságnak össze kellene hangolnia a kifizetésekre vonatkozó gyakorlatait a többi főigazgatóság vagy szolgálat bevált gyakorlataival, valamint továbbra is közvetlenül és mindenre kiterjedően alkalmaznia kellene a rendeletekben foglalt jogi eszközöket, különös tekintettel a kifizetések megszakítására, illetve szükség esetén az operatív programok felfüggesztésére;

                              v)

                              a költségvetési és versenyszabályokra (és különösen a közbeszerzési szerződések odaítélésére) vonatkozó uniós rendelkezéseket szembeötlően megsértő tagállamok esetén szigorúbb ellenőrzésre és szigorúbb feltételek szabására szólít fel; az uniós jog megsértése esetén a jogsértés kiküszöböléséig a strukturális alapok adott programjai keretében folyósított kifizetések következetes felfüggesztésére szólít fel annak biztosítása érdekében, hogy az alapokat az uniós szabályoknak megfelelően használják fel;

                              w)

                              az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) és a Kohéziós Alap esetében szigorúbb, az Európai Szociális Alap kifizetései tekintetében már sikeresen alkalmazott felfüggesztési politikára szólít fel annak érdekében, hogy már a korai szakaszban megakadályozható legyen a strukturális alapok helytelen felhasználása, és hogy a Bizottság által alkalmazott zéró-tolerancia hozzáállást a kezdetektől érvényesíteni lehessen;

                              x)

                              a Regionális Politikai Főigazgatóságnak mindenekelőtt szisztematikusan meg kellene szakítania minden olyan kifizetést, illetve fel kellene függesztenie minden olyan programot, amelynek esetében az elsőfokú ellenőrzés alapvető hibát tár fel; a kifizetést csak akkor kellene folyósítani, ha kellően megbizonyosodott arról, hogy a helyzetet rendezték;

                     Központosított gazdálkodási hibaarány

                     Kutatási és Innovációs Főigazgatóság

                              y)

                              2013 júniusának végéig a Bizottságnak jelentést kell tennie a Parlament számára a 2011-ben bevezetett egyszerűsítési intézkedések hatásáról;

                              z)

                              a jelentésben értékelni kell a Bizottság által az előzetes ellenőrzéseket és az utólagos könyvvizsgálati stratégiákat illetően bejelentett előrelépéseket is, valamint a hetedik kutatási keretprogram résztvevői és a könyvvizsgálók számára készült, a leggyakoribb hibákról szóló iránymutatásokban eszközölt javításokat;

                              aa)

                              a jelentésben a Bizottságnak ki kell fejtenie, hogy a könyvvizsgálati terhek – jelenleg hét megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselő felelős a kutatási költségvetésért – csökkentése érdekében bevezetett intézkedések hatékonyak voltak-e, és ha nem, milyen egyéb megoldást javasol;

                     Értékelő jelentés (az EUMSZ 318. cikke) és a teljesítmény-ellenőrzések továbbfejlesztett alkalmazása

                              ab)

                              a Bizottság szolgálatainak egy új, teljesítményorientált kultúra kifejlesztésére kell törekedniük, és irányítási terveikben olyan célkitűzéseket és mutatókat kell meghatározniuk, amelyek a relevancia, az összehasonlíthatóság és a megbízhatóság szempontjából megfelelnek a Számvevőszék elvárásainak; ezen túlmenően, a teljesítménymutatókat és célkitűzéseket maradéktalanul integrálni kell az új politikákra és programokra vonatkozó összes javaslatba;

                              ac)

                              kéri a Bizottságot, hogy maradéktalanul vegye figyelembe a Bizottság 318. cikk szerinti második értékelő jelentésére az Európai Számvevőszék által adott válaszban megfogalmazott javaslatokat és kéréseket;

                              ad)

                              felhívja a Bizottságot, hogy az egyes politikai területek és programok félidős felülvizsgálatáig nyújtson be javaslatot az európai hozzáadott érték egyértelmű meghatározását illetően; a programok felülvizsgálatára szólít fel azzal a céllal, hogy el lehessen kerülni a nemzeti és regionális szintű elaprózódás jelenségét, és hogy valóban csak olyan intézkedéseket támogassanak, amelyek uniós közreműködés nélkül nem valósulhatnának meg;

                              ae)

                              éves tevékenységi jelentéseikben a szolgálatoknak teljesítményüket úgy kellene értékelniük, hogy az tükrözze, mennyiben járultak hozzá a Bizottság fő szakpolitikáinak megvalósításához; az „osztályonkénti” teljesítményt az EUMSZ 318. cikke szerinti, a Bizottság összteljesítményéről beszámoló értékelő jelentés egészítené ki;

                              af)

                              a Bizottságnak változtatnia kellene a fent említett jelentés struktúráján, és el kellene választania a belső politikákat a külső politikáktól, a belső politikákat illetően az Unió gazdaság- és szociálpolitikájára, az Európa 2020 stratégiára összpontosítva; a Bizottságnak a kiemelt kezdeményezések megvalósítása terén elért eredményekre kellene fektetnie a hangsúlyt;

                              ag)

                              számít arra, hogy az új és hatékony teljesítménypolitika keretében a Bizottság által készített vagy megrendelt összes értékelő jelentéshez maradéktalan hozzáférést biztosítanak a Parlament részére, amely dönthet úgy, hogy azokat honlapján konzultációs célból elérhetővé teszi;

                     Bevételek és hagyományos saját források

                  az Unió pénzügyi érdekeinek védelme, valamint annak érdekében, hogy a növekedés biztosításához az Unió elegendő saját forrással rendelkezzen, a Bizottságnak:

                              ah)

                              még a 2012. évi mentesítési eljárás előtt becslést kellene a Parlament számára készítenie a Modernizált Vámkódex teljes körű alkalmazásának elhalasztása miatti bevételkiesésekről, számszerűsítve a költségvetésre gyakorolt hatást;

                              ai)

                              megbízható adatokat kellene gyűjtenie a vámokat és a HÉÁ-t illetően az egyes tagállamok közötti eltérésekről, és erről hathavonta jelentést kellene benyújtania a Parlamentnek;

                              aj)

                              azonosítani kellene a vámok és a HÉA tagállamok általi beszedését hatékonyabbá tevő fellépéseket, és azokat végre kellene hajtani; a Bizottságnak és a tagállamoknak végre kell hajtaniuk a Számvevőszék 13/2011. számú különjelentésében (11) szereplő ajánlásokat;

                              ak)

                              fel kellene tárnia az adócsalást és az adókikerülést lehetővé tévő kiskapukat és módszereket – különös tekintettel a multinacionális cégekre és a postafiók vállalkozásokra –, és azokkal szemben megfelelő ellenintézkedéseket kellene életbe léptetnie; üdvözli e tekintetben az adóalap-erózióról és a nyereségátcsoportosításról szóló OECD jelentést, és felhívja a Bizottságot, hogy működjön együtt az OECD-vel, amely 2013 júliusáig cselekvési tervet fog kidolgozni a problémakör kezelése kapcsán;

                              al)

                              a többéves pénzügyi keretre vonatkozó tárgyalások összefüggésében tudatosítania kellene a tagállamok és a nyilvánosság körében, hogy a bevételek hatékony beszedése a közpénzekkel való eredményes gazdálkodás alapvető része, ideértve azt is, hogy a be nem szedett bevételek hatással vannak az Unió rendelkezésre álló saját forrásaira, a tagállamok gazdasági helyzetére és a belső piacra, és tanulmányt kellene készíttetnie arról, hogy az adócsalással és az adókikerüléssel szembeni, Unió-szerte egységes fellépés megvalósítása esetén a tagállamok milyen további adóbevételekhez juthatnának;

                  2.

                  riasztónak tartja az offshore pénzügyi tevékenységek kiterjedtségét, amint azt a közelmúltbeli kiszivárogtatások feltárták; felhívja a Bizottságot, hogy tegyen sürgős lépéseket annak a lehetőségnek a felszámolása érdekében, hogy több milliárd eurót eltérítsenek a normális pénzügyi körforgásból, elsősorban adóelkerülés és az illegális vagyonok tagállami adóhatóságok előli elrejtése érdekében;

                  3.

                  határozottan javasolja, hogy a Bizottság lépjen fel annak érdekében, hogy valamennyi olyan banki tevékenységet nyilvánítsanak jogszerűtlennek, amely offshore szervezetekkel kapcsolatos tanácsadáshoz, illetve ilyenek létrehozásához kapcsolódik, és hogy az Európai Unióban egyetlen ilyen tevékenységekben részt vevő bank se kapjon vagy kaphasson semmiféle uniós támogatást nemzeti támogatási rendszereken vagy intézkedéseken keresztül;

                  4.

                  elvárja, hogy két hónapon belül megkapja a Bizottságtól az adóparadicsomok magánszemélyek, társaságok, sőt közintézmények általi igénybevételének véget vető jogalkotási javaslatok tervezetét;

         A 2010. évi mentesítési határozat
          (12)
         nyomon követése

         A pénzügyi konstrukciók ellenőrzése

                  5.

                  üdvözli a pénzügyi konstrukciók fokozottabb átláthatóságára felszólító parlamenti kérésre adott bizottsági válaszlépést és különösen azt, hogy a vonatkozó jogszabályban kötelezővé vált a tagállamok általi jelentéstétel a pénzügyi és végrehajtási kérdésekben (13), és megjegyzi, hogy a pénzügyi konstrukciók finanszírozása és végrehajtása terén tett előrelépésekről szóló, a Bizottság által a 2010. évi mentesítés nyomon követéséről szóló jelentésében (COM(2012) 585) beígért összefoglaló jelentés időben megérkezett a Parlamenthez; megállapítja továbbá, hogy ez utóbbi adatokkal is szolgál a pénzügyi konstrukciók leírását és végrehajtási módozatait illetően, valamint megjelöli a végrehajtó jogalanyokat és a pénzügyi konstrukcióknak, továbbá az azok által folyósított támogatások összegét;

                  6.

                  megállapítja, hogy a pénzügyi konstrukciókon keresztül végrehajtott strukturális alapok összege a 2007 és 2013 közötti időszakban – különösen a vállalkozásokat célzó eszközök tekintetében – folyamatosan nőtt; rámutat, hogy a végső kedvezményezetteknek folyósított összegek több mint 90 %-a vállalkozásokhoz került; kéri a Bizottságot annak tisztázására, hogy a folyósított összegek hány százaléka került valódi magánvállalkozásokhoz, és hány százaléka került többségében állami tulajdonú vállalkozásokhoz;

                  7.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy a városfejlesztést és az energiahatékonyságot, valamint a megújuló energiákat támogató pénzügyi konstrukciók 2011 végén az összes pénzügyi konstrukciónak folyósított összegek csupán 17 %-át tették ki, és hogy az egyes városi projektekhez érkező pénzáram továbbra is lassú;

                  8.

                  egyetért a Bizottság által a fent említett összefoglaló jelentésből a tagállamok jelentéstételét illetően levont tanulságokkal, amennyiben:

                              —

                              az irányító hatóságok általi adatgyűjtésnek és az adatok a Bizottság felé történő továbbításának mihamarabb el kell kezdődnie,

                              —

                              a tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy az alapokhoz rendelt összegeken, valamint a végső kedvezményezettek számán és típusán túlmenően is szolgáltassanak információkat,

                              —

                              a Bizottságnak részletesebb iránymutatással kellene szolgálnia a tagállamok részére;

                  9.

                  rámutat, hogy a Bizottság szakértői csoportot (14) bízott meg azzal, hogy jelentést készítsenek az ERDF a pénzügyi konstrukciók finanszírozása tekintetében történő felhasználásáról; úgy véli, hogy ez az első lépés, és aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a szakértői értékelő hálózat tanulmányában számos komoly hiányosságot tárt fel, úgymint nincs mi alapján meghatározni, hogy a támogatás mértéke elegendő-e a hitel- és tőkefinanszírozási piac hiányosságainak kompenzálására; nincs mi alapján meghatározni, hogy az ERDF-finanszírozással létrehozott kockázati tőkealapok mérete megfelelő-e az életképességhez; nincs értékelhető adat a vissza nem térintendő támogatásokhoz kapcsolódó pénzügyi konstrukciók létrehozásának és működtetésének költségei tekintetében; végezetül a jogszabályok bonyolultsága és az értelmezésük körüli bizonytalanság;

                  10.

                  felhívja a Bizottságot, hogy az Unió pénzügyi érdekeinek fokozottabb védelme céljából tegyen konkrét lépéseket a pénzügyi konstrukciók használatának számottevő javítására;

                  11.

                  megismétli, hogy a Parlament felkérte a Bizottságot, hogy tárgyilagosan és kritikai hozzáállással értékelje a 2007–2013-as programozási periódus kohéziós politikájának tapasztalatait a pénzügyi konstrukciók tekintetében, végezzen kockázatértékelést az egyes pénzügyi konstrukciókkal kapcsolatosan, vegye figyelembe a kedvezményezettek kockázati struktúráját, és – még a vonatkozó mentesítési eljárás előtt – évente tegyen jelentést a Parlamentnek a pénzügyi konstrukciók tagállamokon belüli használatáról, ideértve a pénzügyi konstrukciók hatékonyságának, eredményességének és gazdaságosságának összehasonlító elemzését, valamint azt is, hogy a szakpolitikai területek közötti átfedések esetén a Bizottság hogyan koordinál, hogyan biztosítja a következetességet, és hogyan csökkenti a kockázatokat;

         Elszámoltathatósági lánc/hierarchia

                  12.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság rendre nem vesz tudomást a Parlament azon, régóta ismételt kéréséről, hogy a felelős biztos lássa el aláírásával a hozzá tartozó főigazgatóságok éves tevékenységi jelentését; megjegyzi azonban, hogy az összefoglaló jelentést a biztosok testülete fogadja el, és az külön nyilatkozatot tartalmaz arról, hogy az éves tevékenységi jelentéseikben szereplő biztosítékok és fenntartások ismeretében a Bizottság végső felelősséggel tartozik az engedélyezésre jogosult tisztviselők felügyeletéért; ezért úgy véli, hogy az összefoglaló jelentés elfogadásakor a biztosok testülete értesült a főigazgatóságokon belüli problémákról, és ezért azokért felelősséggel tartozik;

                  13.

                  felhívja a Bizottságot, hogy javítsa tovább az éves tevékenységi jelentések minőségét és összehasonlíthatóságát;

                  14.

                  üdvözli, hogy a Bizottság hozzáférést biztosított a Parlament számára a tagállamok éves összefoglalójához; helyteleníti azonban, hogy csak 17 tagállam adott erre engedélyt a Bizottságnak; tájékoztatást kér a Bizottságtól arról, hogy milyen lépéseket fog tenni, illetve milyen intézkedéseket fog hozni annak biztosítása érdekében, hogy a többi tíz tagállam is engedélyt adjon erre;

         Az előfinanszírozások felhasználása

                  15.

                  üdvözli az előfinanszírozások rendszeres elszámolására vonatkozó, a költségvetési rendeletbe (966/2012/EU, Euratom) bevezetett új szabályokat, és ösztönzi a Bizottságot, hogy folytassa a vonatkozó számviteli adatok és módszerek tekintetében született számvevőszéki ajánlások követésére irányuló erőfeszítéseit;

         Hatékony szankciók bevezetése a jelentős kiadásokkal jellemzett területeken

                  16.

                  elismeri, hogy a Bizottság 2014–2020 közötti programozási időszakra vonatkozó javaslatai jórészt választ adtak a Parlament által a költségvetés végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatát kísérő 2008-es állásfoglalásában (15) kifejtett aggályokra azzal, hogy a Bizottság nettó pénzügyi korrekciók bevezetését javasolja a tagállamok számára, valamint egységesített eljárások és feltételek bevezetésére tesz javaslatot, amelyek alapján a kifizetéseket meg lehet szakítani vagy fel lehet függeszteni; megállapítja, hogy e javaslatok egyes támogathatósági szabályokat is tisztáznak, és egyértelműen tiltják, hogy az irányító hatóságok a támogatási kérelem benyújtását megelőzően fizikailag már befejezett vagy teljes mértékben végrehajtott projekteket választhassanak ki (úgynevezett „visszamenőleges projektek”);

                  17.

                  felhívja a Bizottságot annak a lehetőségnek a megvizsgálására, hogy a hibaérzékeny kiadási területek kezelésére olyan korrekciós rendszert hozzon létre, amely szerint az „n” évben megállapított hibák anyagi összértéke részben vagy egészben a szabálytalanságok súlyosságától függene, és amely összértéket a támogatásra jogosult szervezetek által benyújtott éves térítési kérelmekből levonnának;

         A Számvevőszék ellenőrzési munkája

                  18.

                  emlékeztet az EUMSZ 287. cikkére, amely kimondja: „A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a beszámoló megbízhatóságáról, valamint az annak alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről (…)”;

                  19.

                  felhívja a figyelmet arra, hogy az elszámolások megbízhatóságáról kiadott véleményen túlmenően a Számvevőszék három véleményt ad ki az azok alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről; úgy véli, hogy ez a véleményözön megnehezíti az európai parlamenti képviselők arra irányuló munkáját, hogy a költségvetés Bizottság általi végrehajtásának helyességéről meggyőződjenek;

                  20.

                  hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék az ellenőrzései alapján megállapítja a legvalószínűbb hibaarányt, amely 2011-ben a kifizetések tekintetében 3,9 %-ot ért el, rámutat, hogy a nemzetközi számviteli standardok alapján a Számvevőszék 2 %-os lényegességi küszöbbel – azaz általánosan elfogadható hibaaránnyal számol, valamint hogy amennyiben a legvalószínűbb hibaarány meghaladja a küszöbértéket, a Számvevőszék elutasító véleményt ad ki;

                  21.

                  rámutat, hogy a nemzetközi számviteli standardokkal összhangban a külső könyvvizsgálónak független módon kellene meghatároznia a hibák lényegességi küszöbét;

                  22.

                  hangsúlyozza, hogy különbséget kell tenni a hibák és a csalás között, és úgy véli, hogy az esetek többségében a hibák kijavítható ügyintézési hibákra vezethetőek vissza, amelyek közül sok az uniós és nemzeti szabályozás összetettségéből ered; emlékezteti azonban a Bizottságot, hogy a jelenlegi hibaarány így is elfogadhatatlanul magas, és hogy a Parlament zéró-tolerancia megközelítést alkalmaz a hibákkal szemben;

                  23.

                  hangsúlyozza továbbá, hogy csupán a hibaarány nem ad átfogó képet az uniós szakpolitikák hatékonyságáról; ezért úgy véli, hogy a megfelelési ellenőrzéseket az uniós szakpolitikai eszközök gazdaságosságát, hatékonyságát és eredményességét felmérő teljesítmény-ellenőrzésekkel kell kiegészíteni; hangsúlyozza, hogy az USA számvevőszéke (Government Accountability Office) a megfelelési ellenőrzések helyett inkább a teljesítményértékelésekre összpontosít;

                  24.

                  megállapítja, hogy a Számvevőszék és a Bizottság némiképp eltérően vélekedik a hibaszámítás módjáról, különös tekintettel az előfinanszírozás beszámítására vagy kizárására, a számszerűsíthető és a nem számszerűsíthető hibák kezelésére, valamint arra, hogy a visszafizettetéseket és a pénzügyi korrekciókat hogyan kell figyelembe venni a hibák pénzügyi hatásának és a rendszerek korrekciós kapacitásának összefoglaló értékelésekor; úgy gondolja, hogy a szemléletbeli különbségek tükrözik az egyes intézmények egymástól eltérő szerepét, azaz az ellenőrzési és a gazdálkodói funkciót; kéri a Számvevőszéket, hogy vegye fontolóra a hibaarányok ezen eltérő és vitatott kategóriáinak szétválasztását következő éves jelentésében, és hogy területenkénti lebontásban minősítse a beszedéseket és pénzügyi korrekciókat, illetve az elért eredményeket;

                  25.

                  megérti, hogy a szakértelem és a módszertan idővel változhatnak; ragaszkodik azonban ahhoz, hogy az ellenőrzési eredmények összehasonlíthatók maradjanak annak érdekében, hogy a Parlament hosszabb távú politikai értékelést végezhessen;

                  26.

                  az EUMSZ 287. cikkének (3) bekezdése értelmében ezért szorosabb együttműködésre szólít fel a nemzeti számvevőszékek és az Európai Számvevőszék között a megosztott irányítás alatti területek tekintetében;

                  27.

                  javasolja annak megfontolását, hogy a nemzeti számvevőszékek külső könyvvizsgálói minőségben és a nemzetközi könyvvizsgálói standardokkal összhangban nemzeti könyvvizsgálati tanúsítványt adjanak ki az uniós alapokkal való gazdálkodás tekintetében; e tanúsítványokat a tagállamok kormányainak nyújtanák be azzal a céllal, hogy azokat egy létrehozandó, idevonatkozó intézményközi eljárás alapján a mentesítési eljárás során előterjesszék;

         A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozata

         Beszámolók – hitelesítő vélemény

                  28.

                  üdvözli, hogy az Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolója minden lényeges szempontból híven tükrözi az Unió 2011. december 31-i helyzetét, illetve az akkor véget ért évben lezajlott műveletek és pénzáramlások eredményét;

         A bevételek jogszerűsége és szabályszerűsége – hitelesítő vélemény

                  29.

                  megelégedéssel veszi tudomásul, hogy a 2011. december 31-én véget ért évről szóló beszámoló alapját képező bevételek minden lényeges szempontból jogszerűek és szabályszerűek;

         A kötelezettségvállalások jogszerűsége és szabályszerűsége – hitelesítő vélemény

                  30.

                  megelégedéssel veszi tudomásul, hogy a 2011. december 31-én véget ért évről szóló beszámoló alapját képező kötelezettségvállalások minden lényeges szempontból jogszerűek és szabályszerűek;

         A kifizetések jogszerűsége és szabályszerűsége – elutasító vélemény

                  31.

                  mélyen sajnálja, hogy a kifizetéseket továbbra is lényeges hibaszint jellemzi;

                  32.

                  tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék elutasító véleménye azon az észrevételen alapul, hogy a felügyeleti és kontrollrendszerek csak részben eredményesek, és ennek következtében a kifizetéseket 3,9 %-os legvalószínűbb hibaarány jellemzi;

                  33.

                  aggodalommal veszi tudomásul, hogy a „Mezőgazdaság: piaci beavatkozások és közvetlen támogatások,” a „Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy,” a „Regionális politika, energiaügy és közlekedés,” a „Foglalkoztatási és szociális ügyek,” valamint a „Kutatás és egyéb belső politikák” szakpolitika-csoportot lényeges hibaszint jellemzi;

                  34.

                  emlékeztet rá, hogy a 2010-es pénzügyi évben 3,7 %, a 2009-es pénzügyi évben pedig 3,3 % volt a becsült legvalószínűbb hibaarány a kifizetések tekintetében; megdöbbenését fejezi ki az emelkedés miatt, mivel azzal megfordul a 2007-ben, 2008-ban és 2009-ben tapasztalt pozitív tendencia; ezért felszólítja a Bizottságot, hogy tegye meg a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a hibaarány folyamatosan csökkenő tendenciát mutasson; hangsúlyozza, hogy a Parlament véleménye szerint „e cél elérése meghatározó a jövőbeni uniós kiadások teljes értékének kihasználásához és a pozitív megbízhatósági nyilatkozat eléréséhez” (16);

                  35.

                  ezt a fejleményt elsősorban a mezőgazdaság területén belüli legvalószínűbb hibaarány növekedésének tulajdonítja és különösen aggódik a vidékfejlesztés terén tapasztalható magas hibaarány miatt, ahol a legvalószínűbb észlelt hibaarány 7,7 % volt;

                  36.

                  felhívja a Számvevőszéket, hogy az előző időszakokkal való összehasonlítás megkönnyítése érdekében különjelentéseit az eddigieknél fokozottabban igazítsa hozzá az egyes szakpolitikai területekhez;

         Tanácsi ajánlás

                  37.

                  sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a Tanács továbbra sem hajlandó együttműködni a Parlamenttel a Tanács mentesítését illetően; úgy véli, hogy emiatt a Költségvetési Ellenőrző Bizottság kezében kevés eszköz marad, és hogy végeredményben a bizottság arra kényszerül, hogy a Bizottsághoz intézzen kérdéseket és kérjen tájékoztatást a Tanács költségvetésével kapcsolatban;

                  38.

                  megjegyzi, hogy a Tanács javasolja a mentesítés megadását a Bizottság számára az Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozóan; megjegyzi, hogy Hollandia, Svédország és az Egyesült Királyság nem szavazták meg a Bizottság mentesítését az Unió 2011-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan; tudomásul veszi ezen országok megállapításait:

                              —

                              immár 18 egymást követő alkalommal a Számvevőszék nem tudott pozitív, korlátozások nélküli megbízhatósági nyilatkozatot kiadni,

                              —

                              az uniós kiadások hitelessége a minden szinten megvalósuló eredményes pénzgazdálkodástól, a helyes számviteltől és az összes érintett szereplő átlátható elszámoltathatóságától függ,

                              —

                              az uniós költségvetés 80 %-át a tagállamokkal közös megosztott irányítás rendszerében kezelik,

                              —

                              a Számvevőszék hét tagállam számvevőszékeiből csak négyet talált eredményesnek,

                              —

                              az összes tagállamnak teljes, átlátható és megbízható adatokat kell szolgáltatnia az éves összefoglalókban,

                              —

                              a Bizottságnak továbbra is ösztönöznie kell a tagállamokat az eredményesebb pénzgazdálkodásra, ideértve a felfüggesztésekhez és megszakításokhoz hasonló szankciók szigorú alkalmazását;

                  39.

                  ezzel összefüggésben rámutat arra, hogy a Bizottság számos esetben fenntartásokat fogalmazott meg az ERFA/Kohéziós Alap irányítási és kontrollrendszereinek vonatkozásában a 2007–2013 közötti időszakot illetően, többek között Hollandia és az Egyesült Királyság esetében; ösztönzi a Tanácsot, hogy vonja le a következtetéseket a Hollandia, Svédország és az Egyesült Királyság által tett észrevételekből és végezze el az egyes tagállamok pénzgazdálkodásának és teljesítményének szakértői értékelését;

         Horizontális kérdések

         A Bizottság és a tagállamok szerepe a megosztott irányításban

                  40.

                  hangsúlyozza, hogy az EUMSZ 317. cikkének megfelelően az uniós költségvetés végrehajtásáért a végső felelősséget a Bizottság viseli; rámutat arra, hogy ahol a Bizottság a költségvetést megosztott irányítás keretében hajtja végre, az 1605/2002/EK, Euratom költségvetési rendelet 53b. cikke értelmében a végrehajtási feladatokat a tagállamokra kell ruházni;

                  41.

                  ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy a főigazgatók felelőssége az uniós pénzeszközök Bizottság általi kezelésére alkalmazott jelenlegi rendszer sarokköve, és hangsúlyozza annak jelentőségét, hogy a főigazgatók hű képet fessenek az igazgatási teljesítményről az éves tevékenységi jelentésükben;

                  42.

                  emlékeztet, hogy 2010. évi mentesítési határozatában a Parlament javasolta, hogy a 2014–2019-es Bizottságban hozzanak létre egy főállású biztosi helyet a költségvetési ellenőrzés céljából;

                  43.

                  elvárja, hogy a tagállamok teljes mértékben tisztában legyenek az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése és a lojális együttműködés elve értelmében fennálló kötelezettségükkel, mely szerint aktív és hatékony segítséget nyújtanak az Uniónak a Szerződésekből eredő feladatok végrehajtásában;

                  44.

                  ezzel összefüggésben ismételten hangsúlyozza az 1605/2002/EK, Euratom költségvetési rendelet 53b. cikkének jelentőségét, amely előírja, hogy a tagállamok a költségvetés végrehajtása során meghozzák valamennyi, az Unió pénzügyi érdekeinek védelméhez szükséges intézkedést, beleértve a jogalkotási, szabályozási és igazgatási intézkedéseket is; ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy az új (966/2012/EU, Euratom) költségvetési rendelet 59. cikkének (2) bekezdése még pontosabban meghatározza, hogy ezen intézkedések keretében többek között a) gondoskodni kell arról, hogy a költségvetésből finanszírozott műveleteket szabályosan és hatékonyan, a vonatkozó ágazatspecifikus szabályoknak megfelelően hajtsák végre, és e célból b) meg kell előzni, fel kell deríteni és ki kell javítani a szabálytalanságokat és a csalást;

                  45.

                  megállapítja, hogy a jelenlegi rendszer nem biztosít teljes átláthatóságot az ERFA/Kohéziós Alap támogatásában részesülő kedvezményezettek tekintetében; a jelenlegi keretben a Bizottság egy portált biztosít, amelyen feltünteti a nemzeti internetes oldalakon található kedvezményezetti listák elérhetőségét, ezek az oldalak azonban csak az adott nemzeti nyelven állnak rendelkezésre, és nem követnek közös kritériumokat; elvárja, hogy a strukturális eszközöket felölelő jövőbeni rendelet biztosítsa, hogy a tagállamok az ERFA/Kohéziós Alap végső kedvezményezettjeire vonatkozó, a Bizottság hivatalos honlapján közzéteendő adatokat az Unió három munkanyelvének egyikén adják meg, és hogy azok az összehasonlítás és a hibák felderítésének lehetővé tétele érdekében közös kritériumkészleten alapuljanak;

                  46.

                  rámutat arra, hogy a megosztott irányításban a bevételek és kiadások területén jelentős különbségek mutatkoznak a tagállamok igazgatási teljesítményében, különösen a szabálytalanságok, csalások és hibák felderítésével és a pénzügyi nyomon követéssel kapcsolatban, a vámügyi területen és az uniós források elköltése terén egyaránt; megállapítja, hogy a Bizottság egyelőre reaktív módon és eseti szinten felügyeli az igazgatási teljesítményt, és így nem végez elégséges trendelemzést a kockázati területek azonosítása céljából; felhívja a Bizottságot, hogy alkalmazza a trendelemzés módszerét a pénzügyi kockázatok meghatározására, és hozzon intézkedéseket a tagállamok igazgatási teljesítményének javítására;

                  47.

                  üdvözli, hogy az új (966/2012/EU, Euratom) költségvetési rendelet 59. cikkének (3), (4) és (5) bekezdésével összhangban a tagállami irányító hatóságok a jövőben kötelesek évente benyújtani a Bizottságnak az elszámolásukat, melyhez mellékelniük kell a vezetői nyilatkozatot, a végső ellenőrzési jelentések és kontrollok éves összefoglalóját, valamint egy független ellenőrző szerv véleményét;

                  48.

                  meggyőződése, hogy a fent említett nyilatkozatok, a Tanácson belül eddig sorra nem kerülő, még ezt követően lefolytatandó önkritikus vitával és a tagállamok közötti, pártatlan, őszinte és nyitott kölcsönös felülvizsgálattal kiegészítve jobb és eredményesebb költségvetési végrehajtáshoz vezetnének, javítanák a politikák, programok és projektek teljesítményét, továbbá elősegítenék a tagállamok közötti szolidaritás megerősítését és a kölcsönös bizalmatlanság felszámolását, ami a gazdasági fellendülést és az uniós polgárok közös Európába vetett hitét aláásó költségvetési csökkentéseknél kedvezőbb eredmény;

                  49.

                  örömmel nyugtázza, hogy a tagállamok a megfelelő szinten közzétehetik a fenti információkat, és ezek alapján a megfelelő szinten aláírt nyilatkozatokat nyújthatnak be; felhívja a Bizottságot, hogy nyújtson segítséget a tagállamok számára az új (966/2012/EU, Euratom) költségvetési rendelet 59. cikkének (5) bekezdésében említett önkéntes vezetői nyilatkozatok elkészítésében a legjobb gyakorlatok alkalmazásának előmozdítása révén; ragaszkodik ahhoz, hogy a Parlament a vezetői nyilatkozatokat és az önkéntes nyilatkozatokat is megkapja;

                  50.

                  megjegyzi, hogy a Bizottságnak iránymutatást kell biztosítania a tagállamok számára a tartalmas éves összefoglaló elkészítéséhez; megjegyzi, hogy ennek érdekében a megosztott irányítás alá tartozó operatív programokról biztosított információkat formai és tartalmi szempontból standardizálni kell; az éves jelentéseket a Parlament rendelkezésére kell bocsátani, és nem csak a tagállam nyelvén kell elérhetővé tenni, ezáltal növelve az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot;

                  51.

                  ugyanakkor megállapítja, hogy jelenleg a Számvevőszék és a Bizottság sem tekint értékes információforrásként az éves beszámolókra a kedvezményezettek megfelelésének vagy teljesítményének értékelése céljából, és ismételten kéri, hogy a Bizottság a beérkezett éves összefoglalók alapján elemezze a nemzeti kontrollrendszerek erősségeit és hiányosságait; úgy véli, hogy ez a helyzet elfogadhatatlan, és kéri, hogy a Bizottság azonnal tegyen lépéseket annak biztosítására, hogy a következő éves összefoglalók hasznosnak bizonyuljanak a kedvezményezettek teljesítményének értékeléséhez;

                  52.

                  hangsúlyozza, hogy a tagállamok által benyújtott éves összefoglalók „jelenlegi formájukban kevés hozzáadott értékkel bírnak” és hogy „a jelenlegi éves összefoglaló megfeleléssel kapcsolatos elemei mindössze megdupláznak más forrásokból már elérhető információkat” (17); ezért sürgeti az összes tagállamot, hogy éves összefoglalójukat tegyék hasznosabbá az eredmények általános vizsgálatának és a bizonyosság átfogó szintjére vonatkozó nyilatkozatnak az összefoglalóba való belefoglalása révén, ekképpen bizonyítva az uniós pénzeszközökkel való eredményes gazdálkodás és az átláthatóság iránti elkötelezettségüket; sürgeti Ausztriát, Belgiumot, Hollandiát, Írországot, Lengyelországot, Lettországot, Litvániát, Luxemburgot, Máltát, Németországot, Olaszországot és Spanyolországot, hogy haladéktalanul kövessék azon tizenöt tagállam példáját, akik az Európai Szociális Alap (ESZA) és az ERFA (18) keretében tett strukturális intézkedésre vonatkozóan a „bizonyosság átfogó szintjére” vonatkozó nyilatkozatot mellékeltek az éves összefoglalójukhoz, annak érdekében, hogy ez az információ a 2012-re vonatkozó mentesítési eljárás során a Költségvetési Ellenőrző Bizottság rendelkezésére álljon; elvárja, hogy azok a tagállamok, amelyek nem nyújtják be időben ezt a nyilatkozatot, átfogó nyilatkozatot tesznek a mulasztás okairól;

                  53.

                  felhívja a tagállamokat, hogy a nemzeti vezetői nyilatkozatokat a megfelelő politikai szinten adják ki, és kéri a Bizottságot, hogy készítsen formanyomtatványt ezekhez a nyilatkozatokhoz;

                  54.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a közeljövőben az érdemiség és az összehasonlíthatóság érdekében a tagállamokkal együttműködésben dolgozza ki a nemzeti vezetői nyilatkozatok formanyomtatványát; felhívja a Bizottságot, hogy szabadon nyilvánítson véleményt e nyilatkozatokról; véleménye szerint e nyilatkozatoknak többek között igazolniuk kell bizonyos kritériumok érvényesülését (pl. megbízható és valós elszámolás, az irányítási és kontrollrendszerek hatékonysága, az alapul szolgáló ügyletek jogszerűsége és szabályszerűsége), valamint meg kell határozniuk a megbízhatósághoz fűzött fenntartások és az elutasító záradékok hatókörét; kéri a Bizottságot, hogy tegyen javaslatokat azon tagállamok és régiók ellenőrzési terhének csökkentésére, amelyek a Számvevőszék éves jelentései és saját nemzeti vezetői nyilatkozataik szerint következetesen jól teljesítenek; véleménye szerint a Számvevőszék és a Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy a nemzeti vezetői nyilatkozatok tartalmát figyelembe vegyék ellenőrzési munkájuk során;

                  55.

                  nyugtázza a tagállamok megosztott irányítás hatékonyságának javításához való hozzáárulására vonatkozó két kezdeményezésről szóló alábbi eredménytáblában feltüntetett információkat:

                     Eredménytábla

                              Nemzeti vezetői nyilatkozatok

                              A „bizonyosság átfogó szintjére” vonatkozó nyilatkozat a strukturális fellépésekre vonatkozó éves összefoglalókban

                              Ausztria

                              nincsen

                              nincsen

                              Belgium

                              nincsen

                              nincsen

                              Bulgária

                              nincsen

                              van

                              Ciprus

                              nincsen

                              van

                              Cseh Köztársaság

                              nincsen

                              van

                              Dánia

                              van

                              van

                              Észtország

                              nincsen

                              van

                              Finnország

                              nincsen

                              van

                              Franciaország

                              nincsen

                              van

                              Németország

                              nincsen

                              nincsen

                              Görögország

                              nincsen

                              van

                              Magyarország

                              nincsen

                              van

                              Írország

                              nincsen

                              nincsen

                              Olaszország

                              nincsen

                              nincsen

                              Lettország

                              nincsen

                              nincsen

                              Litvánia

                              nincsen

                              nincsen

                              Luxemburg

                              nincsen

                              nincsen

                              Málta

                              nincsen

                              nincsen

                              Hollandia

                              van

                              nincsen

                              Lengyelország

                              nincsen

                              nincsen

                              Portugália

                              nincsen

                              van

                              Románia

                              nincsen

                              van

                              Szlovákia

                              nincsen

                              van

                              Szlovénia

                              nincsen

                              van

                              Spanyolország

                              nincsen

                              nincsen

                              Svédország

                              van

                              van

                              Egyesült Királyság

                              van

                              van

         A Bizottság vezetői teljességi nyilatkozatainak megbízhatósága

                  56.

                  nyugtázza, hogy a főigazgatók által az éves tevékenységi jelentéseikbe foglalt fenntartások száma 2010 és 2011 között 17-ről 27-re nőtt, és hogy a fenntartások teljes becsült pénzügyi hatása 1 959 millió EUR-ra növekedett, ami a 2011-es kifizetések 1,5 %-ának felelt meg (2010-ben ez az összeg 423 millió EUR, vagyis a kifizetések 0,3 %-a volt);

                  57.

                  aggódik amiatt, hogy e fejlemények bizonyos területeken magas hibakockázatot tükröznek, így például a vidékfejlesztés vagy a 7. keretprogram esetében, amit a Bizottság főigazgatói is elismertek, a számvevőszéki ellenőrzések eredményei pedig megerősítettek;

                  58.

                  nyugtázza, hogy a Bizottság főtitkára és a Költségvetési Főigazgatóság főigazgatója iránymutatásokkal szolgáltak a bizottsági főigazgatók és részlegvezetők számára a fennmaradó hibaarány kiszámításának módjával kapcsolatban, ami – ahogyan a Számvevőszék is kiemelte – javulást eredményezett néhány éves jelentés esetében;

                  59.

                  ugyanakkor sajnálja, hogy a Számvevőszék hiányosságokat tárt fel az utasítások és azok végrehajtása tekintetében, különösen, ami a fennmaradó hibaarányt illeti, és sürgeti a Bizottságot, hogy ebből adódóan haladéktalanul igazítsa ki az iránymutatását;

                  60.

                  elismeri, hogy a Bizottság előrehaladást ért el annak megállapítása tekintetében, hogy a tranzakciókat milyen mértékben érintik továbbra is hibák, ugyanakkor csalódottan nyugtázza, hogy a Számvevőszék következtetése szerint a fennmaradó hibaarány jelenleg még nem megbízható mutató;

                  61.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy érjen el előrehaladást abban a tekintetben, hogy pontosabb és megbízhatóbb adatokat tegyen közzé a visszafizettetésekre és a pénzügyi korrekciókra vonatkozóan, és bocsásson rendelkezésre olyan információt, amelynek révén amennyire csak lehet, összevethető az adott kifizetés folyósításának éve, a vonatkozó hiba kiszűrésének éve, valamint az az év, amikor a beszámolóhoz fűzött jegyzetekben nyilvánosságra hozták a visszafizettetéseket és a kapcsolódó pénzügyi korrekciókat (19);

                  62.

                  üdvözli, hogy a Bizottság benyújtja a regionális politika tekintetében a 2000–2006 közötti időszak lezárásakor felmerülő pénzügyi korrekciókról szóló jelentését, beleértve a ténylegesen visszaszerzett és a költségvetésbe újból bevezetett összegeket, amely bemutatja a programozási időszak alatt és a lezáráskor végrehajtott pénzügyi korrekcióknak a programozási időszakot jellemző általános hibaarányra gyakorolt hatását;

                  63.

                  felhívja a Bizottságot, hogy ezt a jelentéstételi gyakorlatot a többéves programok keretében irányított egyéb szakpolitikákra is terjessze ki;

                  64.

                  javasolja, hogy – a Számvevőszék véleményének megfelelően – teremtsenek egyértelmű kapcsolatot az éves tevékenységi jelentésekben foglalt összegek és a beszámolókban a visszafizettetésekkel/pénzügyi korrekciókkal kapcsolatosan bemutatott információk között, különös tekintettel a fennmaradó hibaarány kiszámításához szükséges összegekre;

                  65.

                  nyugtázza, hogy a Bizottság áttekintést tud adni a feltárt hibák és szabálytalanságok 2011-es korrekciójáról, különösen az uniós költségvetés megosztott irányítással végrehajtott részét illetően (20);

                  66.

                  javasolja a Bizottságnak, hogy főigazgatóit kérje meg ezen adatok szisztematikus összegyűjtésére és éves tevékenységi jelentéseikben való közzétételére;

                  67.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a vonatkozó mentesítési eljárás szempontjából kellő időben készítsen éves közleményeket a Parlament, a Tanács és a Számvevőszék számára, amelyekben országonként és programonként felsorolja a pénzügyi korrekciókat és a behajtott visszafizetéseket, ezáltal is példázva az uniós költségvetés védelme érdekében tett erőfeszítéseit; felhívja a Bizottságot, hogy ennek alapján készítsen teljesítményrangsort;

                  68.

                  aggodalommal nyugtázza, hogy az összevont beszámolóhoz mellékelt, fent említett 6. megjegyzés kizárólag az uniós szinten végzett pénzügyi korrekciókat és visszafizettetéseket tartalmazza, és megbízhatósági okokból nem teszi közzé a strukturális alapokhoz kapcsolódó, a tagállamok általi visszavonásokkal, visszafizettetésekkel és folyamatban lévő visszafizettetésekkel kapcsolatos információkat, „mivel néhány tagállam és/vagy néhány program esetében továbbra is vannak aggályok a benyújtott adatok minőségével és hiánytalanságával kapcsolatban”; felhívja a Bizottságot, hogy évente közleményben tegye közzé, mely összegeket kellett az előző évben uniós szinten és a tagállamok által pénzügyi korrekciók és visszafizettetések révén az egyes gazdálkodási módozatokban kiigazítani;

                  69.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az említett 6. megjegyzésben maga a Bizottság is megerősíti a tagállamok felügyeleti és kontrollrendszerei megbízhatóságának hiányára vonatkozó számvevőszéki értékelést, és mély sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy ez hatással lehet a Bizottság vezetői teljességi nyilatkozatainak megbízhatóságára; felhívja a Bizottságot, hogy biztosítsa a tagállamok által közölt adatok teljes és maradéktalan megbízhatóságát;

                  70.

                  ezzel összefüggésben emlékeztet arra, hogy a főigazgatói és részlegvezetői éves tevékenységi jelentéseiben megfogalmazott bizonyosságára és fenntartásaira épülő összefoglaló jelentés elfogadásával a Bizottság átfogó politikai felelősséget vállal az uniós költségvetés kezeléséért (21);

                  71.

                  örömmel látja a Bizottság belső ellenőre által kiadott átfogó vélemény tekintetében elért előrehaladást, ami az összefoglaló jelentést is alátámasztja, azonban megjegyzi, hogy a belső ellenőr által adott pozitív vélemény elsősorban az éves tevékenységi jelentésekben a Bizottság felső vezetése által adott bizonyosságon alapul;

                  72.

                  ennek következtében ismételten kéri, hogy a Bizottság megbízható és objektív éves jelentéseket készítsen;

         A tagállamok felelőssége

                  73.

                  rámutat, hogy a legmagasabb hibaarányoknak kitett két szakpolitikai területet („Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy”, valamint „Regionális politika, energiaügy és közlekedés”) főként megosztott irányítás keretében hajtják végre, és sajnálja, hogy a becsült legvalószínűbb hibaarány 7,7 %, illetve 6 %;

                  74.

                  hangsúlyozza a Számvevőszék elnökének megállapítását, mely szerint „a tagállami hatóságok jelentik az első – és legfontosabb – védelmi vonalat az uniós polgárok pénzügyi érdekeinek védelme terén,” és „a tagállami hatóságoknak nagyobb elkötelezettséget kell tanúsítaniuk az uniós pénzek kezelése és ellenőrzése tekintetében” (22); ezzel összefüggésben hangsúlyozza a jobb forrásfelhasználás tekintetében fennálló együttes tagállami felelősséget; úgy véli továbbá, hogy csökkentené a hibaarányt, valamint fokozná az uniós pénzeszközök felhasználásával kapcsolatos átláthatóságot és demokratikus legitimációt az, ha a nemzeti parlamentek – a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának példáját követve, a tagállamokban az adófizetők pénzének felhasználását felügyelő illetékes bizottságokon keresztül – aktív szerepet vállalnának nem csak a politikai és szakértői ellenőrzés szintjén, hanem az új kohéziós politika programozásában is;

                  75.

                  sajnálja, hogy a regionális politika terén a hibát tartalmazó tranzakciók 62 %-ánál, valamint az ESZA esetében ellenőrzött tranzakciók 76 %-ánál a tagállami hatóságok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy a hibák legalább egy részét még a Bizottság általi visszatérítés iránti kérelem benyújtása előtt kiszűrjék és kijavítsák, és hogy a vidékfejlesztés tekintetében a Számvevőszék arra a következtetésre jutott, hogy a helyszíni ellenőrzéseket nem mindig végezték el megfelelően; ezért a hibás gazdálkodás elfogadhatatlanul magas szintjének csökkentése érdekében felszólítja a tagállamokat és a Bizottságot az elsőfokú ellenőrzések sürgős megerősítésére;

                  76.

                  felhívja a Tanácsot és a COREPER-t annak biztosítására, hogy a Tanács illetékes miniszteri találkozóin a Bizottság jelenlétében rendszeresen külön vitát folytassanak a nemzeti kontrollrendszerekről, és általában véve a tagállamok jobb költekezés tekintetében fennálló együttes felelősségéről;

                  77.

                  az EUMSZ 287. cikke (4) bekezdésének második albekezdése alapján felhívja a Számvevőszéket, hogy adjon ki véleményt a nemzeti ellenőrző hatóságok függetlenségéről a megosztott irányítás keretében;

         Közbeszerzés, támogathatósági kritériumok

                  78.

                  megállapítja, hogy számos hiba a nemzeti szabályok helytelen alkalmazásából fakad (különös tekintettel az ESZA esetében 2011-ben feltárt hibákra, ahol is a nemzeti szabályok megszegése a hibaarány 86 %-át adta) és hogy a két legnagyobb hibaforrás a támogathatósági hiba (főként a támogatások kedvezményezettjei körében) és a közbeszerzési szabályok megszegése (különösen a megosztott és a közvetett irányítás alá eső alapok tekintetében);

                  79.

                  ezért üdvözli a közbeszerzésről szóló, a Bizottság által 2011. december 20-án elfogadott európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatot (COM(2011) 896, mivel annak célja a szabályok egyszerűsítése és rugalmasabbá tétele a közpénzek elköltésének hatékonyabbá tétele érdekében; mindazonáltal megjegyzi, hogy a közbeszerzésről szóló nemzeti szabályokat is egyszerűsíteni kell az uniós joggal összhangban;

                  80.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a hibák abból is adódhatnak, hogy az uniós szabályokhoz szükségtelenül összetett nemzeti szabályok adódnak hozzá, amelyeket ezért maguknak a tagállamoknak is nehéz alkalmazni és ellenőrizni, és így további mesterséges terhet rónak a kedvezményezettekre („túlszabályozás”);

                  81.

                  rámutat arra, hogy e szabályok nem csak, hogy szükségtelenül növelik a hibaarányt – mivel az Unió költségvetésének irányítása valamennyi szabályszegést hibának tekint, még akkor is, ha a tagállamok felelősek ezekért a szükségtelenül összetett szabályokért – de ahhoz is vezethetnek, hogy a Bizottság visszafizettetési igényt támaszt;

                  82.

                  sürgeti a tagállamokat, hogy a Bizottsággal együttműködésben és a Számvevőszékkel való konzultáció mellett azonosítsák ezeket a szükségtelenül összetett szabályokat, és egyszerűsítsék azokat, valamint készítsenek erről jelentést a Parlament számára; megállapítja, hogy e tekintetben tovább kell vizsgálni a közbeszerzési eljárásokra vonatkozó standard pályázati dokumentáció kidolgozásának lehetőségét;

                  83.

                  felhívja a Bizottságot, hogy szigorúbb ellenőrzést és feltételeket alkalmazzon azokban a tagállamokban, amelyekben tudvalevőleg megsértették a költségvetési és versenypolitikai szabályokat – különös tekintettel állami szerződések odaítélésére –, és kétség esetén azonnal függessze fel a strukturális alapokból nyújtott támogatást, amíg nem biztosított a szabályoknak való megfelelés és a pénzeszközök uniós jogszabályokkal összhangban álló felhasználása;

                  84.

                  arra biztatja a Bizottság szervezeti egységeit, hogy indítsanak kísérleti cselekvési tervet, ahogy azt a Foglalkoztatási Főigazgatóság is tette a magasabb hibakockázatú területeken, azzal a céllal, hogy azonosítsák azon fő területeket, ahol az egyszerűsítés segítheti a hibaarány csökkentését a kedvezményezettek szintjén;

                  85.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy dolgozzon ki további eszközöket a kedvezményezettekkel való konzultáció elősegítésére és a kedvezményezettek nemzeti hatóságoknak adott, közvetlen visszajelzéseinek megerősítésére, összhangban a nemzeti szabályok egyszerűsítésére és a hibaarány csökkentésére irányuló erőfeszítésekkel;

                  86.

                  ismételten felhívja a Bizottságot, hogy nevezze meg az azonosított kumulatív számszerűsíthető hibákért felelős tagállamokat; visszautasítja azt az érvet, hogy statisztikai mintavételi módszere korlátozza a Számvevőszéket, és emiatt a Számvevőszék valóban nem tudja megnevezni a legnagyobb hibaarányt felmutató tagállamokat; felhívja a Számvevőszéket, hogy hasonlítsa össze ellenőrzési eredményeit a Bizottság eredményeivel azon tagállamok, illetve régiók azonosítása érdekében, amelyeket leginkább érint a hibák szintje és/vagy előfordulása;

         Az európai stabilitási mechanizmus

                  87.

                  tudomásul veszi az európai stabilitási mechanizmus érvénybe lépését, azonban sajnálja, hogy e mechanizmust az Unió intézményi keretein kívül alakítják ki, mivel az eleve kizár bármifajta, az Unió intézményei és különösen a Parlament általi tényleges demokratikus, politikai és költségvetési ellenőrzést; hangsúlyozza, hogy az uniós intézményeken kívüli elhelyezkedés visszalépést jelent az Unió fejlődése szempontjából, különösen a Parlament, a Számvevőszék és az Európai Unió Bírósága kárára; elengedhetetlennek tartja, hogy az Európai Stabilitási Mechanizmusról évente legalább egyszer vitát folytassanak az Európai Stabilitási Mechanizmus Számviteli Testületének éves jelentése alapján a plenáris ülésen a Tanács és a Bizottság jelenlétében

         A csalás elleni stratégia

                  88.

                  kéri a Bizottságot, hogy nyújtson be jelentést a Bizottság új csalás elleni stratégiája és az azt végrehajtó belső cselekvési terv 2011. júniusi elfogadását követően (COM(2011) 376) az egyes főigazgatóságok által végrehajtott csalás elleni stratégiákról (SEC(2011) 787), és értékelje azokat;

         A dohányipar

                  89.

                  kéri a Bizottságot, hogy nyújtson be jelentést arról, hogy hogyan szándékozik mihamarabb javítani a potenciális összeférhetetlenségek és „forgóajtó” effektusok proaktív kezelésének bevezetésére irányuló rendelkezésein;

                  90.

                  kéri a Bizottságot, hogy nyújtson be jelentést arról, hogy hogyan hajtotta végre a WHO dohányzásellenőrzési keretegyezménye 5. cikkének (3) bekezdését, és hogy hogyan szándékozik javítani és egyértelműbbé tenni a jelenleg érvényben lévő szabályozást;

                  91.

                  kéri a Bizottságot, hogy mihamarabb nyújtson be áttekintést a Parlament számára a dohányiparral kötendő négy együttműködési megállapodásra vonatkozó tárgyalásokkal kapcsolatos összes (nyilvános és nem nyilvános) dokumentumról, illetve az azokban részt vevő személyekről;

                  92.

                  rámutat arra, hogy az Unió részes fele a WTO Dohányzás-ellenőrzési Keretegyezményének; az 5. cikk (3) bekezdésének végrehajtását az Unió jogilag kötelező erejű kötelezettségének tartja; jelentést kér a Bizottságtól arra vonatkozóan, hogy miként hajtották végre az 5. cikk (3) bekezdésének rendelkezéseit az Unióban és intézményeiben, különös tekintettel arra, hogy mennyiben követi a végrehajtás az 5. cikk (3) bekezdése tekintetében a WHO által meghatározott iránymutatásokat; felteszi a kérdést, hogy mely pontokon és miért tért el a Bizottság ezektől az iránymutatásoktól;

         Költségvetési gazdálkodás

         Végrehajtási arányok, költségvetési többlet, fennálló költségvetési kötelezettségvállalások

                  93.

                  üdvözli a költségvetés magas végrehajtási arányát, ami a kötelezettségvállalási előirányzatok terén 99,3 % (a 2010. évivel azonos érték), a kifizetési előirányzatok terén pedig 98,6 % volt (2010-ben 96,6 %), valamint a teljes többletnek a 2010. évi 4,5 milliárd EUR-ról 2011-ben 1,5 milliárd EUR-ra történő csökkentését;

                  94.

                  aggodalmát fejezi ki a tagállamok által benyújtott kifizetési kérelmek arányának az év vége felé tapasztalt megnövekedését illetően az ESZA, az ERFA és a Kohéziós Alap vonatkozásában, mivel ez megakadályozza a Bizottságot abban, hogy a kifizetési előirányzatok megnövelése érdekében megfelelő időben költségvetés-módosítást kérjen a költségvetési hatóságtól, hogy eleget tehessen a beérkezett kérelmeknek; ezért kéri a Bizottságot, hogy biztassa a tagállamokat a kérelmek lehető leghamarabbi benyújtására;

                  95.

                  óva int attól, hogy a kifizetések jelentős része december hónapra koncentrálódjon, mert az hátrányosan érintheti a felügyeleti és kontrollrendszerek eredményességét, és növelheti a hibák kockázatát;

                  96.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy elsősorban a kohéziós politika terén a 2007–2013-as programozási időszakban a fennálló költségvetési kötelezettségvállalások jelentős mértékben, a 2010. évi 13 milliárd euróról 207 milliárd euróra növekedtek;

                  97.

                  ragaszkodik ahhoz, hogy az elkövetkező években már a kezdetektől elegendő kifizetési előirányzatot bocsássanak rendelkezésre;

         Bevételek

         A tradicionális saját források és a héa

                  98.

                  megjegyzi, hogy a Számvevőszék éves jelentésében megállapította, hogy a bevételek kiszámításában nem volt lényeges hiba; aggodalmát fejezi ki azonban amiatt, hogy a tradicionális saját források tekintetében a Számvevőszék ellenőrzése nem tudja lefedni a be nem jelentett, vagy a vámellenőrzést elkerülő importot, és hogy ennek értelmében az éves jelentés nem ad becslést az Unió költségvetésében így bekövetkező veszteségekre vonatkozóan; javasolja, hogy a Számvevőszék egy legalább tíz tagállamban elvégzett felmérés alapján készítsen különjelentést a be nem jelentett importról, és annak megfelelően igazítsa ki a 2013-as munkaprogramját;

                  99.

                  úgy véli, hogy a Számvevőszék teljesítmény-ellenőrzése a bevételek terén fokozott jelentőséggel bír, és arra biztatja a Számvevőszéket, hogy irányítson több erőforrást erre a területre; ugyanakkor sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az éves jelentés, amelyre a Számvevőszék munkájának jelentős részét összpontosítja, kevés tájékoztatással szolgál a bevételek hatékony beszedésével kapcsolatos tényleges helyzetről; kéri a Számvevőszéket, hogy éves jelentésében fektessen fokozott hangsúlyt a bevételek ellenőrzésére, hogy átfogó képet adhasson a bevételek tagállami beszedési rendszerének hatékonyságáról, és a rendszer nem megfelelő működéséből eredő következményekről;

                  100.

                  emlékeztet arra, hogy a Parlament az Unió pénzügyi érdekeinek védelméről szóló saját kezdeményezésű jelentésében – amelyet évente készít el a Bizottság jelentése alapján – maga is nyomon követi a saját források beszedésével kapcsolatos helyzetet;

                  101.

                  komoly aggodalmának ad hangot a Számvevőszék azon következtetése miatt, hogy továbbra is hiányosságok tapasztalhatók a nemzeti vámfelügyelet terén, és ezért nem biztosítható, hogy a tradicionális saját források nyilvántartása teljes körű és pontos; elfogadhatatlannak tartja, hogy a tagállamok vámügyi eljárásainak kontrollja nem működik megfelelően; emlékeztet arra, hogy a vámügyi eljárások megfelelő működése közvetlen következményekkel jár a héa kiszámítása tekintetében; rendkívül aggasztónak tartja, hogy a Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentésében megállapította, hogy önmagában a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás (23) 2009-ben a Számvevőszék által vizsgált hét tagállamban megközelítőleg 2 200 millió EUR extrapolált kiesést okozott (24), amely megfelel az ebben a hét európai uniós tagállamban 2009-ben a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében végrehajtott teljes behozatal adóalapjára elméletileg alkalmazandó héa 29 %-ának;

                  102.

                  hangsúlyozza a Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentésében foglalt azon következtetését, miszerint „A héacsalás sérti a tagállamok pénzügyi érdekeit, és kihat az uniós költségvetésre is, amennyiben csorbítja a héaalapú saját forrást. Ezt a kiesést a saját forrás GNI-alapú összetevőjének kell kompenzálnia, miáltal torzul az egyes tagállamok uniós költségvetési hozzájárulása, ezenkívül az adócsalás akadályozza a belső piac működését és gátolja a tisztességes versenyt is.” (25);

                  103.

                  hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentésben foglalt megállapításait a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának 2012. szeptember 19-i és 20-i, a rotterdami és antwerpeni kikötőbe indított tényfeltáró küldöttsége által tett következtetések is megerősítik; megjegyzi, hogy az Unió jelentős kereskedelmi blokk, és a nagy európai kikötők nagy hajóforgalmat bonyolítanak; megjegyzi, hogy a logisztikai nyomás miatt e kikötők a vámügyi rendeletben foglalt eljárásokra hagyatkoznak és az engedélyezett gazdasági szereplők jelentősebb szerephez jutnak; megjegyzi azonban, hogy például Rotterdam, Európa legnagyobb kikötője az Unió többi fő kikötőjéhez képest magas fokú, egyszerűsített ellenőrzési eljárást biztosít az importőrök számára; hangsúlyozza, hogy a vámügyi eljárások egyszerűsítésének olyan megfelelő és hatékony kockázatalapú megközelítést kell tartalmaznia, amely a verseny torzulását elkerülő, hatékony kontrollrendszereket eredményez és hogy az egyszerűsített eljárásokat a Bizottságnak és a tagállamoknak rendszeres hatékony ellenőrzés alá kell vetniük; megjegyzi, hogy az ellenőrzések csökkentése az adott kikötő számára jelentős gazdasági előnyöket jelenthet; hangsúlyozza, hogy az indokolatlanul mérsékelt ellenőrzés komolyan sértheti az Unió és a tagállamok pénzügyi érdekeit;

                  104.

                  nyugtázza a Bizottság által a Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentésének nyomon követése kapcsán tett kezdeményezéseket, sajnálatát fejezi ki azonban amiatt, hogy az Eurofisc első, 2011-re vonatkozó, 2012 májusában kiadott tevékenységi jelentése szerint az e különjelentés által tett főbb megállapítások még mindig intézkedésre várnak; kéri, hogy 2013 szeptembere előtt tájékoztassák az előrehaladásról;

                  105.

                  komoly aggodalmának ad hangot különösen a 3. tevékenységi terület megállapításai miatt, amelyek szerint a legtöbb tagállamban az adóügyi igazgatás nem rendelkezik közvetlen hozzáféréssel a vámügyi adatokhoz, és így az adóügyi adatok automatikus keresztellenőrzésére nincs lehetőség;

                  106.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság nem hajtotta végre a 13/2011. sz. különjelentés 6. számú ajánlását, amely a héairányelv oly módon történő módosítására szólít fel, hogy külön azonosítsák a kereskedő héaösszesítő nyilatkozatában a kérdéses eljárás alá tartozó importot követő, Közösségen belüli termékértékesítést, megjegyzi, hogy ez lehetővé tenné a vám- és adóügyi adatok hatékony összehangolását a behozatal szerinti tagállamban; tájékoztatást kér arról, hogy ez miért nem történt meg;

                  107.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Tanács nem követte a Számvevőszék azon ajánlását, hogy módosítsa a héairányelvet úgy, hogy a rendeltetési tagállamban az importőr (vagy adóképviselője) együttesen és egyetemlegesen feleljen a héabevétel-kiesésért, amennyiben nem nyújtja be időben a hiánytalan héaösszesítő nyilatkozatot;

                  108.

                  kéri a Bizottságot, hogy fokozza a helyzet orvoslására irányuló erőfeszítéseit a Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentésében foglalt ajánlásainak végrehajtása tekintetében;

                  109.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy Bizottság és a tagállamok nem tudták biztosítani a Modernizált Vámkódex időben történő végrehajtását, amelynek legkésőbb 2013. június 24-én hatályba kellett volna lépnie; hangsúlyozza, hogy minden további késlekedés hátráltatni fogja a tagállamok és maga az Unió pénzügyi érdekeinek megfelelő védelmét; hangsúlyozza, hogy a Bizottság szerint ez a helyzet jelentős mértékben annak tudható be, hogy a tagállamok nem tudnak megegyezni a legalkalmasabb informatikai fejlesztési módszerben, és hogy az emberi és pénzügyi erőforrások terén korlátokkal állnak szemben; aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság és a tagállamok késlekednek e rendkívül fontos reform terén, miközben a saját források beszedésének helyzete nem kielégítő;

                  110.

                  kéri a Bizottságot, hogy mérje fel a Modernizált Vámkódex teljes alkalmazásának elhalasztásával járó költségeket, számszerűsítve a halasztás költségvetési következményeit;

                  111.

                  rámutat a Parlament megbízásából végzett „A Modernizált Vámkódex végrehajtása” című tanulmányra (26), amelyből kitűnik, hogy a Modernizált Vámkódex hatálybalépése (amelynek neve a Bizottság átdolgozott javaslatának elfogadása esetén az Unió Vámkódexe lesz) a legjobb esetben is csak 2017 decemberében történhet meg; emlékezteti a Bizottságot arra, hogy az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a vámunió területén, és hogy ezért a Bizottságnak biztosítania kell, hogy a tagállamok betartsák azt; ebből következően arra kéri a Bizottságot, hogy fokozza erőfeszítéseit a Modernizált Vámkódex lehető leghamarabbi végrehajtásának biztosítása érdekében, és mindenképp kerülje el, hogy az a tanulmány által legrosszabb esetként megjelölt időpontban, 2033 márciusában valósuljon meg;

                  112.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Tanács blokkolta a héacsalás megelőzését célzó két fontos kezdeményezést, nevezetesen a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek egy héacsalás elleni gyorsreagálási mechanizmus tekintetében történő módosításáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatot (COM(2012) 428) és a 2006/112/EK irányelvnek a fordított adókivetési mechanizmus bizonyos csalásra alkalmas termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó választható és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatot (COM(2009) 511);

                  113.

                  örömmel látja, hogy az EUROFISC, a határokon átnyúló héacsalásra való gyors tagállami válaszadást lehetővé tevő közös operatív rendszer már teljesen működőképes, és nyugtázza, hogy 2011 februárjában létrehoztak egy különleges platformot a 42-es eljáráskód felhasználásával végrehajtott csalárd tranzakciókra vonatkozó célzott információcsere biztosítása érdekében;

                  114.

                  kéri a Bizottságot, hogy erősítse meg a tagállamokkal folytatott együttműködését, annak érdekében, hogy megbízható adatokat tudjon gyűjteni az adott tagállamokon belüli vám- és héabevétel-kiesésről, és erről rendszeresen tájékoztassa a Parlamentet;

         GNI-alapú bevételek – az adócsalás és adókikerülés mértéke és annak hatásai az Unió költségvetésére és a tagállamok gazdaságára

                  115.

                  üdvözli a Bizottságnak az adócsalással és adókikerüléssel szembeni harc fokozására irányuló cselekvési tervét (COM(2012) 722); különösen helyesli a Bizottság gyorsreagálási mechanizmus létrehozására irányuló javaslatát és kitart amellett, hogy ez lehetővé tenné a tagállamok számára a héacsalásokra való gyorsabb és hatékonyabb válaszadást; hangsúlyozza, hogy az adócsalás és adókikerülés potenciális becsült költsége a tagállamok számára évi 1 billió EUR, ezzel összehasonlításban 2011-es költségvetésben mindössze 142,5 milliárd EUR kötelezettségvállalási előirányzatot képeztek;

         Mezőgazdaság

                  116.

                  sajnálatosnak tartja, hogy 4,0 %-ra növekedett a hibaarány a „mezőgazdaság és vidékfejlesztés” politikai területen, amely az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA), valamint a környezetvédelmi, halászati és egészségügyi szakpolitika-csoport kiadásait fedi le;

                  117.

                  emlékeztet arra, hogy a mezőgazdaság és különösen a vidékfejlesztés helyzetének romlása jelenti a legvalószínűbb hibaarány növekedésének fő okát a 2011-re vonatkozó minden kifizetés tekintetében;

                  118.

                  megjegyzi, hogy bár e hibaarány 0,2 %-át a Számvevőszék által a kölcsönös megfeleltetést érintő szabálysértések vonatkozásában használt módszer megváltoztatása idézte elő, 2010 és 2011 között a teljes mezőgazdasági politikai terület hibaaránya 1,5 %-kal – a 2010-es 2,3 %-ról 2011-re 3,8 %-ra – növekedett (27);

                  119.

                  utal a Számvevőszék megközelítésére, amely először vezette be a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabálysértéseket a hibaarány kiszámításába, mivel „a kölcsönös megfeleltetési követelmények olyan alapvető jogi követelmények – és gyakran egyedüli feltételek –, amelyeket a közvetlen támogatás kedvezményezettjeinek teljesíteniük kell ahhoz, hogy a közvetlen kifizetések teljes összegére jogosultak legyenek” (28); ennek kapcsán kéri a Számvevőszéket, hogy adjon részletesebb magyarázatot az általa bevezetett módszertani változásokra, és indokolja meg azokat; felkéri a Bizottságot és a Számvevőszéket, hogy állapodjanak meg egy olyan következetes módszertanról, amely lehetővé teszi az éves költségvetési végrehajtás számainak jobb összehasonlítását;

                  120.

                  megjegyzi, hogy a Számvevőszék csak bizonyos, jogszabályban foglalt gazdálkodási követelményekre és a jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó kötelezettségekre korlátozza ellenőrzési tevékenységét, és hogy „a hibaarányt rendkívül óvatosan kell kezelni, és az nem alkalmazható kölcsönös megfeleltetési követelmények gazdálkodók általi betartásának általános értékeléseként” (29)

                  121.

                  megjegyzi hogy a tagállamokon múlik a „jó mezőgazdasági és környezeti állapot” meghatározása, és hogy azt hány hektár földterületre alkalmazzák; határozottan kifogásolja, hogy gyakran olyanok is közvetlen kifizetést kaphatnak, akik nem mezőgazdasági termelők; ezt az alapok helytelen elosztásának tekinti, amit el lehetne kerülni;

                  122.

                  megállapítja, hogy 2011-ben a tagállamok 172,7 millió EUR-t hajtottak be a kedvezményezettektől, és hogy az év végén a kedvezményezettektől még behajtandó teljes összeg 1 206,9 millió EUR volt, amiből az 50/50-es szabály alapján 458 millió EUR-t a tagállamokra terheltek EMGA-kiadások jogcímén; elismeri, hogy körülbelül 25,7 millió EUR terheli majd az uniós költségvetést a 2011-es pénzügyi év behajthatatlannak bizonyuló összegei miatt; kiemeli, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI) a 2011. április 29-i 2011/272/EU határozat (30) révén rendezte a 2006-os vagy 2002-es évről függőben lévő összes be nem hajtott összeget, és hogy az 50/50-es szabály alkalmazásának köszönhetően 27,8 millió EUR-t terheltek a tagállamokra, miközben 29,2 millió EUR-t az uniós költségvetés fedezett behajthatatlanság miatt;

                  123.

                  üdvözli, hogy a Számvevőszék most először két külön értékelést biztosít: egyrészt a piaci és közvetlen támogatásra vonatkozóan, másrészt a vidékfejlesztésre vonatkozóan, és úgy véli, hogy ez jobb rálátást biztosít minden egyes politikai területre; kéri azonban a Számvevőszéket, hogy a vidékfejlesztési hibaarányt válassza külön a környezetvédelemi, halászati és egészségügyi hibaaránytól, és azt ne összesített formában közölje;

                  124.

                  üdvözli azt a nyilvántartást, amely tájékoztatást biztosít a közös agrárpolitika kifizetéseinek kedvezményezettjeiről a tagállamokban; úgy véli, hogy ez az eszköz jelentős lépés a mezőgazdasági ágazat átláthatóságának növelése felé; emlékeztet azonban arra, hogy az Európai Bíróság 2010. november 9-i ítélete nyomán, amely érvénytelennek nyilvánította a jogszabályt a természetes személyekre vonatkozóan (31), módosították a 259/2008/EK bizottsági rendeletet (32), a közös agrárpolitika kifizetéseivel kapcsolatos információk közzétételére vonatkozó kötelezettséget csak a jogi személyekre korlátozva; megjegyzi, hogy a Bizottság új átláthatósági szabályokra tett javaslatot, amelyeket 2012. szeptember 25-én fogadtak el, és amelyek kötelezővé teszik a tagállamok számára az összes kedvezményezett, köztük a természetes személyek adatainak közzétételét, azon kedvezményezettek kivételével, akiknek éves támogatása nem halad meg egy bizonyos minimális határt, figyelembe véve a Bíróság határozatában szereplő ellenvetéseket és különösen az adatvédelemmel kapcsolatos aggályokat;

                  125.

                  utal a SAPARD-alapok kezelése terén jellemző jelenlegi gyakorlatra, amely szerint az összegeket csak abban a kivételes esetben hajtják be teljes mértékben, ha a projekt egy részéhez kapcsolódó csalárd magatartás mesterségesen hozott létre olyan körülményeket, amelyek hiányában a kedvezményezett egyáltalán nem kapott volna támogatást a projektre; aggályosnak tartja a jelenlegi gyakorlatot, amelyet a Bizottság javasolt a SAPARD-ügynökségnek, és amely szerint ha maga a projekt nem mesterséges jellegű, vagyis ha a csalásban érintett összes elem költségaránya nem haladja meg a teljes költség 50 %-át, akkor a projekt annak ellenére is támogathatónak minősül, hogy valamely részéhez csalárd magatartás kapcsolódik; különösen aggályosnak tartja, hogy ez a gyakorlat nem rettent el a csalárd magatartástól;

         A piaci és közvetlen támogatások

                  126.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az EMGA kifizetései 2011-ben nem voltak lényegi hibáktól mentesek, mivel a legvalószínűbb hibaarányt a Számvevőszék 2,9 %-ra becsülte, és hogy a Számvevőszék által Ausztriában, Finnországban, Magyarországon, Olaszországban és Spanyolországban vizsgált kontrollrendszerek csak részben bizonyultak eredményesnek a kifizetések jogszerűségének és szabályosságának biztosítása tekintetében;

                  127.

                  megjegyzi, hogy a leggyakoribb pontossági hiba a területek túligénylésével kapcsolatos, amelynek döntő része egyenként kevesebb mint 5 %-os túligénylést jelent, valamint sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az ennél lényegesebb hibaarányok olyan esetekre vonatkoznak, amikor a tagállamok hatóságai az állandó legelő támogathatóságát helytelenül értékelték és vették nyilvántartásba a mezőgazdasági parcellaazonosító rendszerben (MePAR);

                  128.

                  támogatja a Számvevőszék azon ajánlását, hogy biztosítani kell az állandó legelők támogathatóságának helyes értékelését (33);

                  129.

                  csalódottan veszi tudomásul a Számvevőszék azon megállapítását, hogy az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer eredményességét hátrányosan befolyásolja az egyes adatbázisokban tárolt adatok pontatlansága, valamint az is, hogy bizonyos tagállamokban a kifizető ügynökségek nem megfelelően dolgozzák fel a kérelmeket; emlékezteti a Bizottságot, hogy az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerek létrehozása csökkentette a hibák számát, és kéri a Bizottságtól a helyzet haladéktalan orvoslását, szükség esetén a támogatások felfüggesztésével vagy megszakításával is;

                  130.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság az éves tevékenységi jelentésében továbbra is fenntartásokkal viszonyul a bulgáriai és portugáliai integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerekhez (IIER) azok súlyos hiányosságai miatt; hangsúlyozza, hogy – tekintettel az IIER fontosságára a mezőgazdasági kiadások irányítása és ellenőrzése szempontjából – a rendszer felépítésében és működésében meglévő súlyos hiányosságok a Bizottság jó hírnevét fenyegetik még abban az esetben is, ha a pénzügyi kihatások nem haladják meg a lényegességi küszöböt;

                  131.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy nem orvosolták az irányítási és kontrollrendszerek egyes megállapított, és a korábbi évek jelentéseiben már megemlített hibáit: a földhasználati kategória helytelen meghatározása, a támogatható földterületnek a valósnál nagyobb feltüntetése a MePAR rendszerben, valamint a nyilvánvaló hiba fogalmának helytelen alkalmazása;

                  132.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék hiányosságokat tárt fel a helyszíni mérések során; ragaszkodik ahhoz, hogy a helyszíni vizsgálatok minősége legyen elégséges a támogatható terület megbízható meghatározásához (34);

                  133.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék által ellenőrzött tanúsító szervek által a bizonyosság növelését célzó új önkéntes eljárás keretében végzett munka minősége nem megfelelő;

                  134.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy tegyen meg minden szükséges lépést annak érdekében, hogy a kifizető ügynökségek orvosolják az igazgatási és ellenőrzési rendszereikben feltárt hiányosságokat; ragaszkodik ahhoz, hogy javítsák a tanúsító szervek által végzett munka kialakítását és minőségét annak érdekében, hogy az megbízható értékelést nyújtson a kifizető ügynökségeken belüli műveletek jogszerűsége és szabályszerűsége tekintetében; felkéri a Bizottságot annak vizsgálatára, hogy lehetséges-e együttműködést folytatni magánszemélyekkel a kölcsönös megfeleltetési normák ellenőrzése és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében;

         Vidékfejlesztés

                  135.

                  sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a „vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy” szakpolitika-csoport kifizetései 2011-ben nem voltak mentesek a lényegi hibáktól – a Számvevőszék becslése szerinti legvalószínűbb hibaarány 7,7 % –, és hogy a vizsgált felügyeleti és kontrollrendszerek csak részben voltak eredményesek;

                  136.

                  megjegyzi, hogy a legvalószínűbb hibaarány nagy része a nem területalapú intézkedések – köztük a mezőgazdasági üzemek korszerűsítése, valamint a gazdaság és a vidéki lakosság számára nyújtott alapszolgáltatások létrehozása – támogathatóságát érintette, részben a gyakran bonyolult szabályok és támogathatósági feltételek miatt;

                  137.

                  aggodalmának ad hangot amiatt, hogy sok hibát tártak fel olyan esetekben, amikor a kedvezményezett állami hatóság, például önkormányzat vagy maga a kifizető ügynökség volt (35), és hogy ezek a hibák például nem támogatható héa elszámolásából vagy a közbeszerzési szabályok megsértéséből adódtak; ezért felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy gondoskodjanak a meglévő szabályok hatékonyabb végrehajtásáról;

                  138.

                  ismételten sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság különböző módszertanokat követ a közbeszerzések hibáinak számszerűsítésére a mezőgazdaság és a kohézió szakpolitikai területén, amelyek egyike sincs összhangban a Számvevőszék módszertanával, és kéri a Bizottságot és a Számvevőszéket, hogy sürgősen hangolják össze a közbeszerzési hibák kezelését e két szakpolitikai területen (36);

                  139.

                  megjegyzi, hogy a Számvevőszék jelentős problémákat tárt fel az állatok azonosítására és nyilvántartására vonatkozó kölcsönös megfeleltetési követelmények végrehajtását érintően (37); felhívja a tagállamokat, hogy javítsák az ellenőrzések minőségét az év során anélkül, hogy további adminisztratív terheket rónának a kedvezményezettekre;

                  140.

                  sajnálattal veszi tudomásul a Számvevőszék által a vidékfejlesztéssel kapcsolatos felügyeleti és kontrollrendszerek terén feltárt hiányosságokat, és azt, hogy három vizsgált elem, nevezetesen a megfelelő kifizetés biztosítására szolgáló igazgatási és kontrolleljárások, a helyszíni fizikai ellenőrzéseken alapuló kontrollrendszerek, valamint a kölcsönös megfeleltetés végrehajtását és kontrollját biztosító rendszerek hiányosságokat mutattak;

                  141.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság záróelszámolására vonatkozó ellenőrzési stratégia kidolgozásakor vegye figyelembe a Számvevőszék megállapításait;

                  142.

                  különösen aggasztónak tartja a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság vezetői teljességi nyilatkozatát, mivel az éves tevékenységi jelentés nem ad magyarázatot arra, hogy a vidékfejlesztésre vonatkozó fennmaradó hibaarány miért „nőtt jelentősen az előző évhez képest” (38);

                  143.

                  tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék szerint a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság fennmaradó hibaaránya azért sokkal alacsonyabb a Számvevőszék által feltártaknál, mert az „a tagállamok által 2010-re vonatkozóan közölt számokon alapul, és amint azt a számvevőszéki ellenőrzés megállapította, a tagállamok a kifizető ügynökségek ellenőrzése terén fennálló hiányosságaik miatt nem tárnak fel, illetve jelentenek be minden nem támogatható kiadást” (39);

                  144.

                  különösen aggasztónak tartja, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság véleménye szerint „a tagállamok összességében javítják irányítási és kontrollrendszereiket a vidékfejlesztés területén” (40), miközben a számvevőszéki ellenőrzés azt mutatja, hogy Dániában, Finnországban, Magyarországon, Olaszországban és Spanyolországban a felügyeleti és kontrollrendszer nem, vagy csak részben volt eredményes (41); úgy véli, hogy a mentesítésért felelős hatóság számára nehéz objektív következtetéseket levonni, ha ekkora a különbség a Bizottság és a Számvevőszék értékelése között; ragaszkodik a Számvevőszék és a Bizottság közötti adatcseréhez, megkönnyítendő az elmúlt időszakokra vonatkozó, összehangolt visszatekintő elemzéseket annak érdekében, hogy megbízható adatbázis álljon rendelkezésre a jövőbeli összehasonlításokhoz; meg van győződve a Számvevőszék, a Bizottság és az érintett tagállamok képviselői közötti háromoldalú találkozók hasznosságáról a közös elemzésre való törekvés tekintetében;

                  145.

                  ezért kéri a Bizottságot, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket a vidékfejlesztési terület hibaarányának csökkentése érdekében, és üdvözli, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság munkacsoportot állított fel a vidékfejlesztés területén tapasztalható hibák gyökereinek megvizsgálása, valamint a jelenlegi és jövőbeli programozási időszakra vonatkozó korrekciós intézkedések kidolgozása céljából;

                  146.

                  ugyanakkor felhívja a Bizottságot, hogy készítsen cselekvési tervet a hibaarány csökkentésére, nemcsak iránymutatást és segítséget adva a tagállamoknak a bevált gyakorlatok példáin keresztül, hanem fokozva a programok végrehajtásának nyomon követését is, és szükség esetén hatékonyabban alkalmazva a szankciókat, például a kifizetések megszakítását és felfüggesztését, különösen a vidékfejlesztés területén;

                  147.

                  felkéri a Bizottságot, hogy javítsa tovább a kifizető ügynökségek és a tanúsító szervek akkreditációs kritériumainak minőségellenőrzését;

                  148.

                  teljes mértékben támogatja a Számvevőszék azon ajánlásait, amelyek szerint tovább kell egyszerűsíteni a vidékfejlesztésre vonatkozó szabályokat és feltételeket, és a tagállamoknak gondoskodniuk kell a meglévő szabályok jobb végrehajtásáról;

         Környezetvédelem, közegészségügy és élelmiszer-biztonság

                  149.

                  e tekintetben aggályosnak tartja a Számvevőszéknek az uniós költségvetés végrehajtásáról szóló éves jelentésében a környezet- és egészségügyi politika, továbbá a vidékfejlesztés és a halászat területeinek ismertetését, mivel abból kiderül, hogy az év végére a kifizetéseket lényeges hibák jellemezték; figyelmesen tudomásul veszi, hogy ez a következtetés kizárólag a vidékfejlesztésre vonatkozik; felkéri a Számvevőszéket, hogy a jövőben másfajta ismertetést alkalmazzon, amely figyelembe veszi a Parlament Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottságának illetékességi körébe tartozó szakpolitikai területek jó teljesítményét;

                  150.

                  kielégítőnek tartja a környezetvédelemre, éghajlat-politikára, közegészségügyre és élelmiszer-biztonságra vonatkozó költségvetési tételek végrehajtásának általános arányát; hangsúlyozza, hogy 2011 volt az EUMSZ által meghatározott teljes költségvetési eljárás szerinti első költségvetési év; ismét emlékeztet arra, hogy az uniós költségvetés csupán 0,76 %-át irányozták elő a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság illetékességi körébe tartozó szakpolitikai eszközökre, figyelembe véve e területek egyértelmű uniós hozzáadott értékét és az Unió polgárainak az Unió környezetvédelmi és éghajlattal kapcsolatos politikái iránti támogatását;

                  151.

                  hangsúlyozza a környezetvédelem és éghajlat-politika területén megvalósult 99,92 %-os általános végrehajtási arányt; megjegyzi továbbá, hogy a kifizetések végrehajtása 88,05 %-os volt; megjegyzi, hogy ez volt az első év, amikor a környezetvédelemre és az éghajlat-politikára vonatkozó költségvetési sorok végrehajtását a Környezetvédelmi Főigazgatóság és az újonnan létrehozott Éghajlatpolitikai Főigazgatóság végezte, és ezzel azok 2011-ben költségvetési értelemben autonómmá váltak;

                  152.

                  elégedett a LIFE+ működési költségvetésének 99,82 %-os végrehajtásával, ami mutatja a program mint a kizárólag a környezetvédelem előmozdítását szolgáló egységes eszköz szükségességét és elfogadottságát; megjegyzi, hogy 2011-ben 267 179 828 EUR-t különítettek el a tagállamokban megvalósuló projektre, 8 997 284 EUR-val támogatták nem kormányzati szervezetek működési tevékenységeit, 46 817 919 EUR-t használtak fel a Bizottság szakpolitika-kezdeményezési és -ellenőrzési, valamint jogalkotás-fejlesztési feladatainak támogatására irányuló intézkedésekre, 17 589 277 EUR-t pedig adminisztratív támogatásra; a továbbiakban is figyelemmel kíséri a LIFE+ forrásainak elosztását annak három tényleges felhasználási csatornája között;

                  153.

                  tudatában van annak, hogy amíg a LIFE+ fellépések az első évben az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság illetékességi körébe tartoztak, a kifizetési arány csupán az 58,23 %-ot érte el; megjegyzi, hogy ez az alacsony felhasználási arány annak tulajdonítható, hogy a 2011-es költségvetés tervezése túl optimista volt, az igényelt összegek pedig túl magasak voltak; megjegyzi továbbá, hogy a végleges kifizetési elszámolásokat csak 2012-ben kérték; rámutat arra, hogy a fel nem használt kifizetési előirányzatokat más költségvetési sorokra csoportosították át a minden év novemberében zajló átfogó előirányzatmaradvány-átcsoportosítási eljárás keretében; tudatában van annak, hogy 2011-ben ezeket a kifizetési előirányzatokat a kohéziós költségvetési sorokban létrejött hiányok pótlására fordították;

                  154.

                  kielégítőnek tartja az összesen 11 765 508 EUR-t kitevő öt kísérleti projekt és két előkészítő intézkedés végrehajtásának előrehaladását; tudatában van annak, hogy e fellépések végrehajtása nehézkes lehet a Bizottság számára, tekintettel a végrehajtáshoz szükséges eljárásokhoz (pl. cselekvési terv, pályázati felhívás) képest rendelkezésre álló alacsony összegekre; sürgeti a Bizottságot, hogy a jövőben összpontosítson az Unió számára valódi hozzáadott értéket képviselő kísérleti projektekre és előkészítő intézkedésekre;

                  155.

                  tudomásul veszi a 17 04. költségvetési alcím (Élelmiszer- és takarmánybiztonság, állategészségügy, állatjólét és növényegészségügy) 95,1 %-os végrehajtási szintjét; tudatában van annak, hogy nem volt szükség maradéktalan végrehajtásra, egyrészt a kéknyelv-betegség elleni oltásnak a tagállamok által előre jelzettnél alacsonyabb költségei, másrészt egyes tagállamok önkéntes, gazdák által finanszírozott programokra történő áttérése, harmadrészt a BSE-megbetegedések csökkentése miatt; nyugtázza a kifizetési előirányzatok végrehajtásának a 2010-es 90,5 %-hoz képest 98,1 %-ra történt növekedését; sürgeti a Bizottságot, hogy erősítse a tagállamokkal folytatott együttműködést az e szakpolitikai területet érintő előrejelzésekhez szükséges minél jobb és pontosabb adatok összegyűjtése érdekében;

         Halászat

                  156.

                  tudomásul veszi az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Számvevőszéknek címzett bizottsági közleményt; tudomásul veszi a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó éves jelentését; úgy véli, hogy a tengerügyek és a halászat nem jelenik meg kiemelten ezekben a dokumentumokban;

                  157.

                  elégedettségét fejezi ki amiatt, hogy a költségvetés 11. címének végrehajtása összességében megfelelő volt, minthogy a kötelezettségvállalási előirányzatokat 97 %-os, a kifizetési előirányzatokat pedig 95 %-os végrehajtási arány jellemezte; nyugtázza továbbá, hogy a Számvevőszéknek nem voltak fontosabb észrevételei a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság (DG MARE) éves tevékenységi jelentésével kapcsolatban;

                  158.

                  felhívja a Számvevőszéket, hogy a halászatra vonatkozó hibaarányt a környezetvédelemtől, vidékfejlesztéstől és egészségügytől elkülönítve mutassa be, nem pedig összevontan;

                  159.

                  emlékeztet rá, hogy 2010-ben nem megfelelően követték nyomon a halászati partnerségi megállapodások keretében kifogott halak mennyiségét, aminek következtében további kifizetéseket kellett tenni az elfogadott kvótán túl kifogott halak vonatkozásában; ezért üdvözli a DG MARE által a partnerségi megállapodások keretében kifogott halak mennyisége ellenőrzésének javítására tett lépéseket, melyek remélhetőleg meg fogják előzni a Számvevőszék által kiemelt probléma újbóli felmerülését; nyugtázza, hogy a 2010-ben túlhalászott mennyiségeket levonták a 2011-es kvótából;

                  160.

                  ismételten sürgeti a Számvevőszéket, hogy munkaprogramjába foglalja bele a közös halászati politika külső dimenziójának ellenőrzését;

                  161.

                  megállapítja, hogy a Számvevőszék 12/2011. számú különjelentését követően a DG MARE éves tevékenységi jelentésében fenntartásokat fogalmaztak meg az Európai Halászati Alap (EHA) vonatkozásában, az 1198/2006/EK rendelet (42) 25. cikkének (2) bekezdése értelmében finanszírozott fedélzeti befektetések tekintetében, melyek javították a hajók halfogási képességét; tudomása van arról, hogy a DG MARE a tagállamokkal együttműködésben dolgozik a feltárt probléma megoldásán, és felülvizsgálja az EHA-ról szóló rendelet e rendelkezése értelmében finanszírozott projekteket a nem támogatható költségek felszámolása céljából;

                  162.

                  megkérdőjelezi a műszaki értékelés céljából alkalmazott módszereket, amelyek következtében az 1198/2006/EK rendelet 25. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozó bizonyos kiadásokat támogatásra nem jogosultnak minősítettek azon az alapon, hogy kapacitásemelkedéshez vezetnének, miközben a kérdéses kiadások valójában a halászati tevékenységek modernizálását célozták; felhívja a Bizottságot, hogy javasoljon új fogalommeghatározást a „kapacitásra”, különösen az efféle újraértelmezések jövőbeni elkerülése érdekében;

                  163.

                  mély aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy köztámogatással fokozták a hajók halászati kapacitását, ezáltal is fokozva az uniós halászati ágazat többletkapacitását;

                  164.

                  tudomásul veszi a DG MARE éves tevékenységi jelentésében az EHA Cseh Köztársaságban, Finnországban, Olaszországban, Hollandiában, Romániában, Szlovákiában, Spanyolországban és Svédországban való végrehajtásának irányításával és ellenőrzésével kapcsolatosan megfogalmazott, második fenntartást;

                  165.

                  úgy véli, hogy az átláthatóság fokozása érdekében a jövőben a számvevőszéki éves jelentésekben külön lebontásban kell szerepeltetni a Tengerügyi és Halászati Főigazgatósággal kapcsolatos összegeket, valamint hogy a minta általános megbízhatóságának fokozása érdekében növelni kell a tesztek számát;

                  166.

                  sürgeti a tagállamokat, hogy tegyenek meg minden szükséges intézkedést a feltárt problémák orvoslására, ezáltal is lehetővé téve a meglévő fenntartások feloldását;

         Regionális politika; energiaügy és közlekedés

         Hibaarány kontra eredményesség

                  167.

                  sajnálatosnak tartja, hogy a Számvevőszék e kiadási területen 6 %-osra becsülte a legvalószínűbb hibaarányt; ezt az arányt elfogadhatatlanul magasnak tartja; tudomásul veszi, hogy ez a hibaarány alacsonyabb a Számvevőszék által a 2006–2008-as időszakra közölt aránynál, ami az ellenőrzésekre vonatkozó megerősített rendelkezéseknek és annak köszönhető, hogy hiányosságok észlelése esetén szigorúan alkalmazzák a megszakításokat és a felfüggesztéseket, összhangban a Bizottság 2008-as cselekvési tervével;

                  168.

                  aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a regionális politika terén a hibát tartalmazó tranzakciók 62 %-ánál a tagállami hatóságok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy a hibák legalább egy részét még a kiadásoknak a Bizottság felé történő igazolása előtt kiszűrjék és kijavítsák; ezért kéri a Bizottságot, hogy a hibák nemzeti szinten történő kiszűrése és javítása érdekében szólítsa fel a tagállamokat irányítási és kontrollrendszereik javítására; véleménye szerint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás („jobb forrásfelhasználás”) elve ezt diktálja; hangsúlyozza, hogy a nemzeti irányítási és kontrollrendszerek hiányosságainak nettó korrekciókat kell maguk után vonniuk;

                  169.

                  tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék hét, különböző tagállamokból származó nemzeti és regionális ellenőrző hatóság munkáját értékelte, és arra a megállapításra jutott, hogy Görögország, Lettország, Magyarország és Portugália ellenőrző hatóságai eredményesek, Olaszország (Szicília) és Románia ellenőrző hatóságai részben eredményesek, a Cseh Köztársaság ellenőrző hatósága pedig nem eredményes;

                  170.

                  felkéri a Bizottságot, hogy a 2014 és 2020 közötti soron következő programozási időszak folyamán a COM(2011) 615/2 bizottsági javaslatban foglaltaknak megfelelően használjon fel valamennyi rendelkezésre álló eszközt – különösen a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és a végrehajtási jogi aktusok eszközeit – annak érdekében, hogy rögzítse a nemzeti ellenőrzési hatóságokra vonatkozó feltételeket, továbbá modelleket fogadjon el az ellenőrzési stratégiára, az ellenőrzési véleményre, az éves ellenőrzési jelentésre, valamint a mintavételi eljárás módszertanára vonatkozóan;

                  171.

                  sajnálatosnak tartja, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság (DG REGIO) 2011. évi éves tevékenységi jelentése szerint a 2007 és 2013 közötti programozási időszakban a Cseh Köztársaságban (11,4 %), Romániában (11,2 %) és Olaszországban (8,6 %) volt a legmagasabb a hibás kifizetések kockázata;

                  172.

                  tudomásul veszi, hogy a DG REGIO súlyos hiányosságokat talált öt tagállamban: Franciaországban, Ausztriában, Olaszországban, Romániában és a Cseh Köztársaságban; megjegyzi, hogy Franciaország és Ausztria esetében maguk a nemzeti ellenőrzési hatóságok azonosították a nehézségeket, az olasz, román és cseh hiányosságok pedig elsősorban az irányítási és kontrollrendszerek felépítéséből adódnak;

                  173.

                  üdvözli illetékes bizottságának arra irányuló kezdeményezését, hogy meghívja a Parlamentbe a leggyengébb kontrollrendszerrel rendelkező tagállamok illetékes minisztereit, hogy kifejtsék, milyen intézkedéseket tett országuk a helyzet orvoslása érdekében; ezzel kapcsolatban elismerését fejezi ki a cseh pénzügyminiszter-helyettes hozzászólását illetően, amely az illetékes bizottsággal folytatott vitán hangzott el; úgy véli, hogy a bizottság ülésén való részvétele az első lépés afelé, hogy a tagállamok nagyobb felelősséget vállaljanak az uniós pénzeszközökkel való gazdálkodás terén; ezzel összefüggésben üdvözli a román hatóságokkal és az olasz parlamenttel való kapcsolatfelvételt;

                  174.

                  tudomásul veszi a Bizottság főigazgatóságai által megfogalmazott fenntartásokat (121 program) és az ebből adódó, a biztos közlése szerint 1 600 millió EUR-t kitevő kockázatos összegeket; egyidejűleg üdvözli, hogy az emelkedés elsősorban a Bizottság által alkalmazott szigorúbb megközelítésből adódik, ideértve azt az általános szabályt, hogy 2 %-os kumulatív fennmaradó kockázat fenntartásokhoz vezet az érintett program esetében;

                  175.

                  rámutat, hogy a Bizottság számos esetben fenntartásokat fogalmazott meg az ERFA/Kohéziós Alap irányítási és kontrollrendszereinek vonatkozásában meghatározott operatív programok tekintetében a 2007–2013 közötti időszakot illetően, a következő tagállamok esetében: Ausztria, Bulgária, Cseh Köztársaság, Észtország, Franciaország, Németország, Görögország, Magyarország, Olaszország, Lettország, Litvánia, Hollandia, Lengyelország, Románia, Szlovénia, Szlovákia, Spanyolország és az Egyesült Királyság, amely tagállamokban komoly problémák tapasztalhatók az irányítási és kontrollrendszerek hatékony működése tekintetében;

                  176.

                  tudomásul veszi a Bizottság által a 2000 és 2006 közötti időszakra vonatkozóan a Kohéziós Alap magyarországi és spanyolországi igazgatását és ellenőrzését illetően, valamint az ERFA-val kapcsolatosan spanyolországi, németországi, írországi, olaszországi és határokon átnyúló programokhoz kapcsolódó, lezárási szakaszban lévő kintlévőségi ügyeket illetően megfogalmazott fenntartásokat, amelyek mind reputációs okokból fontosak;

                  177.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy a forrásokból való részesülés tekintetében a kkv-k alulreprezentáltak a nagyvállalatokhoz képest; felkéri a Bizottságot és a tagállamokat annak biztosítására, hogy a támogathatósággal kapcsolatos szabályok, könyvviteli kötelezettségek és azok gyakorlati végrehajtása ne tegye lehetetlenné a kkv-k részvételét;

                  178.

                  úgy véli továbbá, hogy a tájékoztatás szabadságával kapcsolatos jogszabályok egész Unióban való gyors és gyakorlatias végrehajtása ugyanúgy kulcsfontosságú, mint az adatok és dokumentumok rendszeres, proaktív és központosított közzététele, különösen a regionális politika vonatkozásában;

         Hibaforrások

                  179.

                  hangsúlyozza, hogy a közbeszerzési eljárásoknál és a támogathatósági szabályoknál különösen gyakran fordulhatnak elő hibák;

                  180.

                  elismeri annak fontosságát, hogy az irányító hatóságok megfelelő személyzettel rendelkezzenek; felhívja a tagállamokat, hogy fordítsanak figyelmet erre a követelményre, és az 1605/2002/EK, Euratom költségvetési rendelet 53b. cikkének (2) bekezdésében előírt kötelezettségeiknek való megfelelés érdekében hozzanak meg minden szükséges intézkedést az Unió pénzügyi érdekeinek védelmében a költségvetés végrehajtása során;

                  181.

                  rámutat, hogy a hibák számszerűsítése bánásmódbeli különbséghez vezethet: megállapítja, hogy míg a Számvevőszék a megfelelést nézi, amely szerint a szabályokat vagy betartották vagy nem, a Bizottság figyelembe veszi a hiba pénzügyi hatását, és a pénzügyi korrekciók ennek megfelelően eltérőek lehetnek;

                  182.

                  rámutat, hogy a hibák hátterében gyakran a bonyolult szabályrendszer áll; ezért osztja a Bizottság egyszerűsítésre törekvő megközelítését; óva int az abból eredő esetleges kockázattól, hogy további nemzeti szabályozások növelik az adminisztratív terheket (túlszabályozás, bonyolult támogathatósági szabályok);

         Beszámolókészítés és pénzügyi korrekciók

                  183.

                  üdvözli a Bizottság korrekciós mechanizmusait, amelyek megfelelően kezelik a többéves időszakon át és a lezáráskor feltárt hibákat és hiányosságokat; megjegyzi, hogy 2012 folyamán az ERFA-programok egyharmadánál zárolták a kifizetéseket, és a 2011-ben megfogalmazott 121 fenntartás nyomán a DG REGIO 63 program esetében szakította meg a kifizetési határidőket, 115 figyelmeztető levelet küldött ki, és 60 ilyen program esetében indított felfüggesztési eljárást;

                  184.

                  emlékeztet rá, hogy a pénzügyi korrekciók nem szolgálhatnak puszta bírságként, és alkalmazásuknak kedvezően kell hatniuk az irányítási és kontrollrendszerek hosszú távú javulására és a hibák előfordulási gyakoriságára;

                  185.

                  aggodalmának ad hangot a Számvevőszék azon megállapításai miatt, amelyek szerint nincs bizonyosság arra nézve, hogy a pénzügyi korrekciós mechanizmusok az összes operatív program esetében megfelelő módon kompenzálják a feltárt hibákat, és hogy az összes lényeges probléma rendeződik; emellett a Számvevőszék szerint arra sincs bizonyíték, hogy a pénzügyi korrekciók mechanizmusai maradandóan javítanák a rendszereket oly módon, hogy megakadályozzák a feltárt hibák ismételt előfordulását; e tekintetben külön utal a 3/2012. számú különjelentésre (43) (83. és 84. pont); ezért felhívja a Bizottságot, hogy készítsen átfogó elemzést a végrehajtott pénzügyi korrekciókról és a rendszerekre gyakorolt hatásukról az ugyanilyen (különösen rendszerszintű) hibák jövőbeni újbóli előfordulásának megelőzésére vonatkozóan; kéri a Bizottságot, hogy következtetéseiről 2013 végéig tájékoztassa a Parlamentet; felkéri a Bizottságot, hogy a következő, 2014–2020-as programozási időszak során használja fel az összes vonatkozó megállapítást, és adott esetben nyújtson be rendeletmódosítási javaslatokat;

                  186.

                  elégedettséggel állapítja meg, hogy a Bizottság folyamatos erőfeszítéseket tesz a kohéziós politika ellenőrző intézkedéseinek megerősítése és egyben egyszerűsítése érdekében; úgy véli, hogy a 2014–2020-as programozási időszakra javasolt intézkedések, mint például az előzetes feltételek, az éves vezetői nyilatkozatok, az éves elszámolások tanúsítása, az ellenőri vélemények vagy a nem támogatható kiadások helyettesítésére vonatkozó szigorúbb szabályok tovább fogják segíteni a hibaarány csökkentését; támogatja a fokozott eredményorientáltságot és a kohéziós politika tematikus összpontosítását, aminek célja a társfinanszírozással megvalósuló műveletek magas hozzáadott értékének biztosítása;

                  187.

                  kéri, hogy a strukturális alapokból történő kifizetések tekintetében fokozottan ellenőrizzék a feltételeknek való megfelelést, hogy minden tagállamban biztosítsák a strukturális alapok megfelelő felhasználására vonatkozó szabályok betartását;

         Ajánlások

                  188.

                  felhívja a Bizottságot, hogy támogassa a tagállamokat átfogó, érdemi és összehasonlítható pénzügyi ellenőrzési jelentések készítésében, amelyek arra vonatkozó fejezetet is tartalmaznak, hogy mennyiben járultak hozzá az uniós pénzeszközök az adott országokban az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek nemzeti és regionális szinten történő megvalósulásához, tekintetbe véve az egyes régiók egyedi fejlődési potenciálját, illetve képességét arra, hogy a gazdasági növekedés egyik központjává válhasson;

                  189.

                  ezzel összefüggésben felhívja a Bizottság és a tagállamok figyelmét, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzései keretében az operatív programokat még inkább úgy kell kialakítani, hogy részcéljaik egyediek, mérhetőek, elérhetőek, relevánsak és időszerűek legyenek, és következésképpen a program alkalmas legyen a teljesítményellenőrzésekre; megjegyzi, hogy az eredmény- és hatásmutatók közös rendszerének kidolgozása hozzájárulna a különféle programok révén elért előrelépés hatékonyságának és eredményességének értékeléséhez is, nem csupán a pénzügyi végrehajtás értékeléséhez;

                  190.

                  emlékezteti a tagállamokat, hogy a projektek végrehajtására vonatkozó szigorú határidők miatt annak érdekében. hogy a 2014 és 2020 közötti programozási időszak elején meg lehessen kezdeni a végrehajtást, meglehetősen előrehaladott projektekre van szükség, különösen a jelentős infrastruktúraprojektek esetében;

                  191.

                  egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy a Bizottságnak tovább kell erősítenie a jelenlegi szankcionálási rendszert (megszakítás, felfüggesztés, pénzügyi korrekciók), szűkítve annak lehetőségét, hogy a támogatásra nem jogosult kiadások helyébe a következő programozási időszakban más kiadások lépjenek, és ezáltal tovább ösztönözve a tagállamokat a hibák korai szakaszban történő kiszűrésére és javítására;

                  192.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a Számvevőszékkel konzultálva hozzon létre egy olyan átlátható rendszert, amely lehetővé teszi egyrészt az éves pénzügyi korrekcióknak, másrészt az egész programozási időszak folyamán végrehajtott pénzügyi korrekcióknak a figyelembevételét;

                  193.

                  kéri a Bizottságot, hogy a bevált gyakorlatok cseréje, valamint a Bizottság, a Számvevőszék és a nemzeti hatóságok közötti szorosabb együttműködés (háromoldalú találkozók) révén támogassa a tagállamokat az elsőfokú ellenőrzések és a nemzeti ellenőrző hatóságok eredményesebbé tételében; úgy véli továbbá, hogy a nemzeti ellenőrzési hatóságok külön hangsúlyt fektethetnének az elért eredmények nyomon követésére és az uniós források hatékonyabb felhasználására, ahelyett hogy pusztán mennyiségi megközelítést alkalmaznának, figyelmen kívül hagyva a projektek végcéljait;

                  194.

                  felkéri a Bizottságot, hogy még a jelenlegi programozási időszakban kezdje meg egy, a bevált gyakorlatokat tartalmazó kézikönyv összeállítását, amely tartalmazza a gyakorlati eredményeket, az elért hatásokat és a leszűrt tapasztalatokat annak érdekében, hogy optimalizálni lehessen az abszorpciós folyamatot, illetve csökkenteni lehessen a hibaarányt; megjegyzi, hogy ez hasznos lehet a 2014 és 2020 közötti következő programozási időszak potenciális kedvezményezettjei, például Horvátország, valamint a potenciális tagjelölt államok számára;

         Közlekedés és idegenforgalom

                  195.

                  megjegyzi, hogy a 2011-es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés végrehajtásának vizsgálatakor a Számvevőszék a korábbi évekhez hasonlóan úgy döntött, hogy a közlekedéspolitika helyett elsősorban a kohéziós és az energiapolitikára összpontosít; hangsúlyozza, hogy a közlekedéspolitikák célja a belső piac fejlesztése, a verseny és az innováció ösztönzése, valamint a közlekedési hálózatok integrálása;

                  196.

                  megjegyzi, hogy a közlekedési együttműködés és a Tiszta Égbolt közös vállalkozás tekintetében az előirányzatok 2011-ben végrehajtott 51 millió EUR-s csökkentése az iparpolitikai megközelítés felülvizsgálatából adódott, a transzeurópai közlekedési hálózatok terén pedig a közös érdekű projektek tekintetében a kifizetési előirányzatok 60 millió EUR-s csökkentésének oka az időzítés volt, valamint az, hogy lehetővé tegyék a 2010-ről átvitt előirányzatok teljes felhasználását; elismeri, hogy a SESAR közös vállalkozás pénzforgalmának csökkentése a Számvevőszék ajánlásaival összhangban történt;

                  197.

                  csalódottságának ad hangot amiatt, hogy a közlekedésbiztonság terén a kifizetési előirányzatok 2010. évi alacsony felhasználását és azon kérést követően, hogy a Bizottság adjon magyarázatot az alacsony felhasználásra, nem biztosítottak részletes információkat az előirányzatok 2011. évi szintjéről és felhasználásáról;

                  198.

                  megjegyzi, hogy a közlekedéshez kapcsolódó projektek jellemzői gyakran vezetnek a kifizetések jelentős arányának egy korlátozott időszakra való koncentrálódásához, főként az év végén, és aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy ez esetlegesen negatív hatást gyakorolhat a pénzügyi ellenőrzésre;

         Foglalkoztatási és szociális ügyek

         Hibaarány és eredményesség

                  199.

                  tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék e kiadási területen 2,2 %-osra becsülte a legvalószínűbb hibaarányt; valamint hogy a számvevőszéki ellenőrzés különösen a kiadások – a tagállamok irányító hatóságainak és közreműködő szerveinek felelősségi körébe tartozó – „elsőfokú ellenőrzései” terén mutatott ki hiányosságokat;

                  200.

                  megjegyzi, hogy a 2011. évi éves tevékenységi jelentésében a főigazgató fenntartásokat fogalmazott meg belgiumi, cseh köztársasági, németországi, olaszországi, spanyolországi, lettországi, litvániai, romániai, szlovákiai és egyesült királysági operatív programokat illetően;

                  201.

                  elégedetten veszi tudomásul, hogy a legvalószínűbb hibaarány megközelíti a lényegességi küszöböt, ami azt mutatja, hogy a megszakítás, a felfüggesztés és a pénzügyi korrekciók következetes alkalmazása kedvezően hat az általános hibaarányra;

                  202.

                  aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a regionális politika terén a hibát tartalmazó tranzakciók 76 %-ánál a tagállami hatóságok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy a hibák legalább egy részét még a kiadásoknak a Bizottság felé történő igazolása előtt kiszűrjék és kijavítsák;

                  203.

                  hangsúlyozza, hogy az „első fokon” elkövetett hibák kiszűrése és javítása érdekében a szabályok és intézkedések szükséges belső önellenőrzésének biztosítása a nemzeti ellenőrző hatóságok feladata;

                  204.

                  tudomásul veszi a Bizottság Foglalkoztatási Főigazgatósága (DG EMPL) által 2011-ben megfogalmazott, 57,7 millió EUR-t érintő fenntartásokat (24 program); továbbá tudomásul veszi, hogy 21 program kifizetéseit – 911 millió EUR értékben – ideiglenesen megszakították; üdvözli a Bizottság által alkalmazott szigorú megközelítést, ideértve azt az általános szabályt, hogy 2 %-os kumulatív fennmaradó kockázat fenntartásokhoz vezet az érintett program esetében;

                  205.

                  üdvözli, hogy a foglalkoztatási és a szociális ügyeket 2011 folyamán első ízben mintavételezték és értékelték elkülönítve a kohéziós politikára vonatkozó fejezettől; üdvözli, hogy ezen a szakpolitikai területen csökkent a hibaarány, és a többi terület 3,9 %-os átlagához képest jelenleg 2,2 %-on áll; megjegyzi azonban, hogy nem támogatható költségek megtérítésére került sor;

                  206.

                  emlékeztet annak szükségességére, hogy figyelemmel kell kísérni és mérni kell a pénzügyi eszközöknek a szakpolitikai célkitűzésekhez – az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez – viszonyított teljesítményét annak érdekében, hogy azonosítani lehessen a hiányosságokat és előre lehessen lépni; arra szólít fel, hogy a teljesítményre vonatkozó információk és adatok legyenek évente hozzáférhetővé téve; úgy véli, hogy a jelenlegi gazdasági és pénzügyi válság tükrében alapvetően fontos az ESZA-fellépések teljesítményének több szempontú értékelése;

                  207.

                  sajnálatának ad hangot amiatt, hogy az ESZA költségvetési sorainak a költségvetési tételek közötti átcsoportosítások és a költségvetés módosítása révén történő megerősítése ellenére a kifizetési előirányzatok elégtelensége miatt 2,7 milliárd EUR-t nem tudtak kifizetni a kedvezményezetteknek; felhívja a Bizottságot és a Tanácsot, hogy a bizonytalanság és a költségvetési hatóság felesleges adminisztratív eljárásokkal való terhelésének elkerülése, valamint annak érdekében, hogy a kedvezményezettek időben megkaphassák a kifizetéseket, a Bizottság nyújtson be javaslatot a kifizetési előirányzatoknak az éves költségvetési eljárásban történő pontos meghatározására vonatkozólag, a Tanács pedig fogadja el azt;

                  208.

                  üdvözli, hogy a működéshez kapcsolódó technikai segítségnyújtás költségvetési során az ESZA további 3,25 millió EUR-t kapott azért, hogy a különleges szakértelmet mozgósítani tudja és egy, az ESZA-n belül létrehozott görög operatív program végrehajtását közvetlenül támogatni tudja;

                  209.

                  hangsúlyozza, hogy javítani kell az ESZA ellenőrzési szerveinek hatékonyságát és munkaminőségét;

                  210.

                  megjegyzi, hogy a foglalkoztatás területének a Progress programon belüli arányához képest a foglalkoztatásra fordított kifizetések aránya kicsit alacsonyabb; az értékelő jelentés (44) megállapításai nyomán úgy véli, hogy növelni kellene a foglalkoztatást érintő szakpolitikai tanácsadásra, kutatásra, elemzésre és szakpolitikai vitákra fordított összegeket;

                  211.

                  megismétli azon felhívását, hogy a végrehajtás tükrében biztosítani kell, hogy a kifizetési előirányzatok főösszege egyensúlyban legyen a kötelezettségvállalási előirányzatokkal annak érdekében, hogy ne lépjenek fel problémák a fennálló kötelezettségvállalások (RAL, 2011 végén a Kohéziós Alap teljes volumenének 65 %-a) terén;

         Hibaforrások

                  212.

                  tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék az ESZA esetében ellenőrzött 180 tranzakció 13 %-ánál állapította meg támogatásra nem jogosult költségek megtérítését, és hogy ezek a hibák az összes számszerűsíthető hiba 77 %-át és a szakpolitika-csoportra vonatkozó becsült hibaarány hozzávetőleg 73 %-át teszik ki;

                  213.

                  mély aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a Számvevőszék által uniós szinten az ESZA tekintetében számított hibaarány 86 %-a a nemzeti szabályok helytelen alkalmazásából adódik, ami az elírási hibáktól a szükségtelenül bonyolult szabályokon át (túlszabályozás) az elégtelen elsőfokú ellenőrzésekig terjed;

         Beszámolókészítés és pénzügyi korrekciók

                  214.

                  úgy véli, hogy a Bizottság korrekciós mechanizmusa megfelelően kezeli a többéves időszakon át és a lezáráskor feltárt hibákat és hiányosságokat; megjegyzi, hogy a Bizottság 2012 novemberéig – a 2011-ben hozott intézkedéseken túlmenően – két felfüggesztésről és 34 megszakításról határozott; utóbbiak értéke 153 millió EUR; emellett tudomásul veszi, hogy a Bizottság 2012 novemberéig 153 millió EUR összegű pénzügyi korrekciót írt elő;

         A 2000–2006-os programozási időszak lezárásának előrehaladása

                  215.

                  nyugtázza, hogy a tagállamoknak három záró dokumentumot kellett benyújtaniuk: egy igazolt kiadásnyilatkozatot, a záró kifizetésre irányuló kérelemmel, egy záró végrehajtási jelentést, valamint a támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatot; a programozási időszakban 239 operatív program volt érintve;

                  216.

                  tudomásul veszi, hogy 2012. október végéig 149 programot (62 %) zártak le; megállapítja, hogy 1 889 millió EUR összegű kötelezettségvállalási előirányzat még nyitott;

         A csalások megelőzése

                  217.

                  üdvözli, hogy a DG EMPL és a DG REGIO intelligens informatikai eszközöket (pl.: ARACHNE kockázatértékelő eszköz) fejlesztett ki a csalások megelőzése, azonosítása és vizsgálata céljából; hangsúlyozza, hogy kísérleti programokat hajtottak végre Belgiumban, Portugáliában és Magyarországon, és ezeknek köszönhetően olyan modulokkal egészítették ki az eredeti kockázatértékelő eszközt, amelyek nyilvánosan elérhető külső információkkal gazdagítják a rendelkezésre álló adatokat; úgy tudja, hogy az ARACHNE eszköz 2013. tavasz vége előtt elkészül, és 2013 végére valamennyi tagállam önkéntes alapon használhatja majd az eszközt;

         Ajánlások

                  218.

                  felhívja a Bizottságot, hogy támogassa a tagállamokat átfogó, érdemi és összehasonlítható pénzügyi ellenőrzési jelentések készítésében, amelyek arra vonatkozó fejezetet is tartalmaznak, hogy mennyiben járulnak hozzá az uniós pénzeszközök az adott tagállamban az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósulásához;

                  219.

                  ezzel összefüggésben felhívja a Bizottság és a tagállamok figyelmét, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzései keretében az operatív programokat még inkább úgy kell kialakítani, hogy részcéljaik egyediek, mérhetőek, elérhetőek, relevánsak és időszerűek legyenek, és következésképpen a program alkalmas legyen a teljesítményellenőrzésekre;

                  220.

                  egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy a Bizottságnak tovább kell erősítenie a jelenlegi szankcionálási rendszert (megszakítás, felfüggesztés, pénzügyi korrekciók), szűkítve annak lehetőségét, hogy a támogatásra nem jogosult kiadások helyébe a következő programozási időszakban más kiadások lépjenek, és ezáltal tovább ösztönözve a tagállamokat a hibák korai szakaszban történő kiszűrésére és javítására;

                  221.

                  felhívja a Bizottságot és a Számvevőszéket egy olyan átlátható rendszer létrehozására, amely lehetővé teszi egyrészt az éves pénzügyi korrekcióknak, másrészt az egész programozási időszak folyamán végrehajtott pénzügyi korrekcióknak a figyelembevételét;

                  222.

                  kéri a Bizottságot, hogy a bevált gyakorlatok cseréje, valamint a Bizottság, a Számvevőszék és a nemzeti hatóságok közötti szorosabb együttműködés (háromoldalú találkozók) révén támogassa a tagállamokat az elsőfokú ellenőrzések és a nemzeti ellenőrző hatóságok eredményesebbé tételében; üdvözli a háromoldalú találkozókat, amelyek fontos részei a felek közötti fokozott együttműködésre irányuló kontradiktórius eljárásnak, amely a hibák eredményesebb felderítését és javítását eredményezi, különösen az ESZA esetében;

                  223.

                  egyetért a Bizottsággal abban, hogy különös hangsúlyt kell fektetni az alábbiakra:

                              —

                              a költségelszámolások és nemzeti/regionális szintű ellenőrzésük javítása,

                              —

                              az irányító és ellenőrző hatóságok támogatása a legkritikusabb operatív programok esetében meglévő fő hibaforrások azonosításában,

                              —

                              az egyszerűsített költségelszámolási módszerek fokozott alkalmazása, amelyek lehetővé teszik a standard egységköltségeken alapuló visszatérítést, a közvetlen projektköltségek előre meghatározott, átalányösszegben kifejezett százalékos aránya szerinti közvetett költségek térítését, valamint az átalányösszegű kifizetéseket;

         Bulgária és Románia

                  224.

                  aggodalommal veszi tudomásul a Románia által az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus terén tett előrelépésről szóló időközi bizottsági jelentést, különösen Románia azon képességét illetően, hogy megvédelmezze az Unió pénzügyi érdekeit; aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a jelentés értékelése szerint csupán korlátozott előrelépést sikerült elérni a közbeszerzésekhez kapcsolódó korrupció megelőzése és szankcionálása terén; hangsúlyozza a jelentés azon javaslatának fontosságát, hogy a kormány ténylegesen nevezzen ki új vezetőséget az ügyészség és a nemzeti korrupcióellenes ügynökség (DNA) élére; felszólítja a Bizottságot, hogy haladéktalanul és határozottan lépjen fel annak érdekében, hogy a román kormány megértse és végrehajtsa az ajánlásait; elvárja végül, hogy a román kormánnyal együttműködésben intézkedéseket dolgozzon ki a román igazságszolgáltatási rendszer feddhetetlenné tétele érdekében;

                  225.

                  aggodalommal veszi tudomásul a Bulgária által az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus terén tett előrelépésről szóló időközi bizottsági jelentést, tekintettel arra, hogy további erőfeszítésekre van szükség annak érdekében, hogy kézzelfogható eredmények szülessenek az ellenőrzött ágazatokban; a meghatározott jogi és intézményi keret tényleges végrehajtására szólít fel; aggodalommal veszi tudomásul a jelentés azon megállapítását, amely szerint Legfelsőbb Igazságügyi Tanács (LIT) nem élt megfelelően az új jogköreivel, amelyek célja az lett volna, hogy hatékonyan hajtsa végre az igazságügy átfogó reformját; üdvözli azokat az erőfeszítéseket, amelyeket a bolgár kormány tett annak érdekében, hogy a LIT megújulhasson és képessé váljon mélyreható reformokra az alábbi új szabályok révén: a LIT-be jelentkezők nyilvános meghallgatása, egyértelmű kritériumok szakmai és iskolai képesítésükre vonatkozóan, a bírói kar hatékonysága, elszámoltathatósága és feddhetetlensége; elismeri, hogy a létrehozott új, szakosodott struktúrák bizonyítják, hogy a szervezet a hatékonyabb bűnüldözés érdekében elkötelezte magát az átszervezések mellett; megállapítja azonban, hogy a jelentés szerint ezek az új eszközök még nem hozták meg a megfelelő eredményeket fontos ügyek esetében; súlyos aggodalommal állapítja meg, hogy az igazságügy rendkívül enyhén reagált azokra a vizsgálatokra, amelyek igazságügyi tisztviselők ellen indultak korrupció és hivatali visszaélés vádjával, továbbá, hogy a közbeszerzési szabályozás alacsony hatékonyságú végrehajtása jelentős mértékű korrupciót eredményezhet, és az uniós közbeszerzési szabályok megsértéséhez, valamint ahhoz vezethet, hogy a kívánatosnál kisebb mennyiségben szereznek be európai hozzáadott értékkel rendelkező közjavakat, és pazarlóan bánnak az uniós közpénzekkel; üdvözli a módosított közbeszerzési törvényt, amely a közpénzek megfelelő elköltésének biztosítása érdekében bevezeti a közbeszerzési kiírások előzetes ellenőrzését; felszólítja a Bizottságot, hogy haladéktalanul és határozottan lépjen fel annak érdekében, hogy a bolgár intézmények megértsék és végrehajtsák az ajánlásait; elvárja végül, hogy a bolgár igazságüggyel együttműködésben intézkedéseket dolgozzon ki a bolgár igazságszolgáltatási rendszer feddhetetlenné tétele érdekében;

         A strukturális alapok ellenőrzése a Cseh Köztársaságban

                  226.

                  megállapítja, hogy a cseh kormány 2012-ben végrehajtott egy cselekvési tervet; aggodalommal veszi tudomásul, hogy az ellenőrzési tevékenységeket a cseh pénzügyminisztériumon belüli központi ellenőrzési hatóságnál vonták össze, hiszen a Számvevőszék jelentése szerint ez a hatóság nem működik hatékonyan; felhívja a Bizottságot, hogy tegyen jelentést a mentesítésért felelős hatóság számára az ellenőrző hatóság személyzeti létszámával kapcsolatos kiigazításokról, amely a cseh kormány elemzésén alapul, és szerepel a cselekvési tervben;

                  227.

                  megállapítja, hogy a Bizottság egyáltalán nem alkalmazott korrekciókat a Cseh Köztársaság ellenőrzési rendszerének sikertelensége miatt; megjegyzi azonban, hogy a Bizottság egyes operatív programok esetében korrekciókat hajtott végre, elsősorban az irányítási és ellenőrzési rendszerek működése terén fennálló hiányosságok miatt (hibák a közbeszerzésekben és a műveletek kiválasztásában); megállapítja, hogy a végrehajtott korrekciók eredményei más projektekre fordíthatók; aggodalmának ad hangot a Számvevőszék azon tájékoztatása amiatt, hogy a cseh pénzügyminisztérium visszaélhetett ellenőrzési és tanúsítási hatósági jogkörével a végső hibaarány befolyásolása érdekében; kéri a Bizottságot, hogy részletesen számoljon be a Parlamentnek az ügyről; felkéri a Bizottságot, hogy a cseh kormánnyal együttműködve dolgozzon ki cselekvési tervet a központi ellenőrzési rendszer hiányosságainak orvoslása céljából, a jelenlegi cselekvési tervet pedig kövesse nyomon;

         Nemi kérdések

                  228.

                  hangsúlyozza, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 8. cikke értelmében a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítása az Európai Unió egyik alapelve; megismétli arra vonatkozó kérését, hogy a nemek közötti egyenlőséget figyelembe vevő költségvetés-tervezést az uniós költségvetési folyamatban részt vevő valamennyi fél hajtsa végre; ezért felszólítja a Számvevőszéket, hogy adott esetben a nemi dimenzió figyelembevételével értékelje az uniós költségvetés végrehajtását;

                  229.

                  sajnálja, hogy az éves jelentésben a Számvevőszék nem tesz a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdításával kapcsolatos kiadásokra vonatkozó észrevételeket, és a Bizottság válaszaiban sincs erre utalás;

                  230.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék számos észrevételét, valamint a Bizottság válaszait a foglalkoztatás és a szociális ügyek fejezetével kapcsolatban, amely a nemek közötti egyenlőséggel elsődlegesen foglalkozó szakpolitikai terület; kéri a Számvevőszéket, hogy részletezze külön, ha bármely észrevétel a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos kiadásokra vonatkozik;

                  231.

                  ismételten a nemekre lebontott adatok kidolgozását célzó további erőfeszítésekre hív fel – amely adatok lehetővé teszik annak nyomon követését, hogy a költségvetési előirányzatok miként befolyásolják a nők és a férfiak gazdasági és társadalmi lehetőségeit –, és amelyeket be kell illeszteni a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentésekbe; hangsúlyozza, hogy a többéves pénzügyi keret lehetőséget teremt ezen adatok kidolgozására és bevezetésére, illetve a nemek közötti egyenlőséget figyelembe vevő költségvetés-tervezésnek a jó kormányzás eszközeként történő végrehajtására;

         Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés

                  232.

                  hangsúlyozza, hogy az Unió forrásait az átláthatóság és a jó kormányzás elvével összhangban kell kezelni; tudomásul veszi a Számvevőszék megállapítását, amely szerint a 2011. pénzügyi év kifizetései a költségvetés 4. fejezetében lényeges hibáktól mentesek voltak, a közbenső és záró kifizetéseket azonban lényeges hibaszint jellemezte; továbbá tudomásul veszi, hogy nem minden hiba volt számszerűsíthető;

                  233.

                  rámutat az Unió általi külső segítségnyújtás finanszírozásának sajátosságára és arra, hogy azt – még ha az uniós költségvetés többi részével azonos ellenőrzési szabályok és követelmények szerint kezelik is – részben az Unión kívüli személyek és szervek hajtják végre, olykor nehéz körülmények között, miközben a finanszírozásnak reakcióképesnek és rugalmasnak kell maradnia a válságok és szükségletek tekintetében;

                  234.

                  támogatja a Számvevőszék összes ajánlását a „Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés” fejezetre vonatkozóan, különös tekintettel a Külpolitikai Eszközökért Felelős Szolgálatra (FPI) és az általa a közös kül- és biztonságpolitikai költségvetéssel való gazdálkodás terén elérendő szükséges javulásra;

                  235.

                  rámutat arra, hogy fokozottabb átláthatóságra van szükség a választási megfigyelő missziók számára elkülönített források kezelése terén; kéri a Bizottságot, hogy minden pénzügyi évre vonatkozóan továbbítson a költségvetési hatóság számára egy jelentést az egyes missziók költségeiről, részletezve az összes költségvetési tételt, köztük a külső szolgáltatókhoz kapcsolódó költségeket is;

                  236.

                  felhívja a figyelmet, hogy a választási megfigyelő missziók során alkalmazott eszközöket (berendezéseket, számítógépeket stb.) – maximális kihasználásuk érdekében – más választási missziók során vagy az uniós küldöttségeken újra kell használni;

                  237.

                  üdvözli, hogy a Bizottság – a Számvevőszék kulcsfontosságú ajánlására reagálva – az új költségvetés-támogatási iránymutatások részeként kidolgozott egy költségvetés-támogatásra vonatkozó (2013. január 1-jétől teljes körűen alkalmazandó) továbbfejlesztett kockázatkezelési keretet;

                  238.

                  a költségvetés-támogatás tekintetében ugyanakkor rámutat a Számvevőszék fenntartásaira és figyelmeztetéseire a szabálytalanságok, a csalás és a korrupció tekintetében meglévő eredendő kockázatra vonatkozóan; ismételten hangot ad azon határozott meggyőződésének, hogy a költségvetés-támogatást – miközben az továbbra is a külső segítségnyújtás fontos módja marad – rendkívül szigorú politikai, jogi és pénzügyi ellenőrzési előfeltételekhez kell kötni;

                  239.

                  üdvözli a civil társadalmi szervezeteken keresztül folyósított uniós támogatások eredményességéről szóló értékelő jelentés eredményeit; felhívja a figyelmet a jelentés egyik legfontosabb ajánlására, amely szerint csökkenteni kell a nehézkes eljárások negatív hatását, amely befolyásolja a civil társadalmi szervezetek által végrehajtott programok eredményességét, és üdvözli, hogy új lehetőségeket nyitnak meg a finanszírozáshoz való hozzáférés megkönnyítése érdekében;

                  240.

                  üdvözli, hogy a Bizottság a projektek jó végrehajtása szempontjából kulcsfontosságúnak tartja az uniós projektek láthatóságát, és hogy minden egyes projektre vonatkozóan kötelezővé tették a kommunikációs terv kidolgozását;

                  241.

                  elégedetten állapítja meg, hogy a Számvevőszék által becsült hibaszázalék az uniós költségvetésből folyósított külső támogatás esetében két egymást követő évben a lényegességi küszöb alatt volt; aggódik azonban amiatt, hogy a közbenső és záró kifizetésekben lényeges hibák voltak, és hogy a kifizetéseknél a Számvevőszék által feltárt általános hibaarány magasabb volt, mint a megelőző két évben (33 % 2011-ben, a 2010-es 23 %-hoz és a 2009-es 22 %-hoz képest);

                  242.

                  aggódik amiatt, hogy a EuropeAid és a Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatósága felügyeleti és ellenőrzési rendszerei ismét csak részben bizonyultak hatékonynak; különösen arra mutat rá, hogy ezeket a rendszereket javítani kell a küldöttségeknél; felhívja a Bizottságot, hogy tegyen félre elegendő forrásokat a küldöttségek személyzete számára ahhoz, hogy a nyomonkövetési és felügyeleti tevékenységeket időben és kielégítő módon elvégezhesse; üdvözli a félévenként készítendő, a külső támogatások kezeléséről szóló jelentés új változatának 2011. júliusi bevezetését, amelynek célja a küldöttségek és a EuropeAid központja közötti elszámoltathatóságot biztosító kapcsolatok erősítése;

                  243.

                  megismétli a külső segélyek vezetői információs rendszerében (CRIS) felmerülő adatrögzítési hibák gyakorisága miatti aggályait, mert ezek a hibák hátrányosan befolyásolhatják az éves beszámoló készítéséhez használt adatok megbízhatóságát; felhívja a Bizottságot, hogy folytassa az adatminőség javítására és a CRIS működésének fejlesztésére irányuló törekvéseit, különösen az ellenőrzési megállapítások és a pénzösszegek beszedésének összekötését (45);

                  244.

                  várja a Bizottság fennmaradó hibaarány kiszámítására vonatkozó új, a külügyi igazgatóságokon első alkalommal a 2012-es pénzügyi évben alkalmazott módszerének első eredményeit;

                  245.

                  csatlakozik a segélyek kezelésével foglalkozó személyzeti forrásoknak különösen a EuropeAid belső ellenőrzési osztályán és küldöttségeinél tapasztalható elégtelensége, a központnál foglalkoztatott szerződéses alkalmazottak nagy fluktuációjának esetlegesen hátrányos hatása és a segélyek kezelése terén a Bizottság által 2011 közepén végrehajtott átszervezés tekintetében megfogalmazott erőteljes számvevőszéki aggályokhoz; a Tanácshoz mint a költségvetési hatóság másik ágához folyamodik, hogy teljesítse annak biztosításával kapcsolatos kötelezettségét, hogy a segélyeket továbbra is a legmagasabb színvonalon lehessen kezelni az elkövetkező években;

                  246.

                  megállapítja, hogy 2011-ben, az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) első teljes működési évében az EKSZ és a Bizottság küldöttségeinek személyzete elkülönült a számukra biztosított előirányzatok és finanszírozás tekintetében; aggódik amiatt, hogy a 2011-ben a EuropeAid számára biztosított létszámon (személy/év) belül legalább 43 személyt az EKSZ vett igénybe, ami meghaladja a két szervezet közötti együttműködési megállapodásban meghatározott egyeztetett rugalmassági határokat; sürgeti az EKSZ-t és a Bizottságot, hogy teljes mértékben tartsák tiszteletben az együttműködési megállapodásokat, különösen arról gondoskodva, hogy a EuropeAid személyzete a segélyek megfelelő kezelésének biztosítására összpontosítson annak elkerülése érdekében, hogy az uniós segítségnyújtás hatékony és eredményes pénzügyi kezelése veszélybe kerüljön;

                  247.

                  hangsúlyozza, hogy a EuropeAid személyzetének a szomszédságpolitikai régióban tervezett megerősítését nem szabad a legkevésbé fejlett országok és a más régiókban található alacsony jövedelmű országok számára nyújtott uniós segélyek kezelésével foglalkozó személyzet csökkentése és a szomszédságpolitikai régióba való átcsoportosítása révén megvalósítani; azon a véleményen van, hogy amennyiben további igények merülnek fel, azokat további személyzet felvételével kell kielégíteni;

                  248.

                  sürgeti a Bizottságot és az EKSZ-t, hogy összpontosítsanak jobban az eredményekre és a hatások mérésére a 2014–2020 közötti időszakra szóló következő többéves pénzügyi keret szerinti új kiadási programok megtervezése során, többek között azáltal, hogy előre meghatározott, országspecifikus, egyértelmű, átlátható és mérhető mutatókat használnak, amelyek az egyes eszközök sajátosságaihoz és céljaihoz vannak igazítva; támogatja a Számvevőszék azon ajánlását, hogy a Bizottság határozza meg a politikai célokat annak jobb szemléltetésére, hogy a következő programozási időszakban miként kívánja biztosítani az uniós többletértéket; megismétli a valamennyi fontos érintett félnek, beleértve a civil társadalomnak és a partnerországok helyi hatóságainak az uniós segítségnyújtás értékelési szakaszába történő bevonására irányuló felhívását;

                  249.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék eltérő módszertant alkalmaz az általános költségvetésen belül a külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés tranzakciói esetében fennálló hibaarány, valamint az Európai Fejlesztési Alapokból származó kifizetések esetében fennálló hibaarány számításánál; tudomásul veszi, hogy a Számvevőszék úgy döntött, 2012-től kezdődően összehangolja módszertanát, hogy a Parlament egységes képet kaphasson az Unió külső fellépései terén folytatott tevékenységekről;

                  250.

                  az EKSZ létrehozását követően a Bizottság és az EKSZ szerepének és feladatainak egyértelmű meghatározását és összehangolását kéri a harmadik országokban a költségvetés tervezése és végrehajtása tekintetében;

                  251.

                  kéri a Bizottságot, hogy 2013 júliusáig tegyen jelentést azon nem kormányzati szervezetek számáról, amelyek számára az Unió hozzájárulást fizet, és amelyek ugyanakkor nem termelnek a kormányzati ügynökségektől érkező finanszírozástól eltérő bevételt;

                  252.

                  részletes összefoglalást kér a források líbiai elosztásáról; felvilágosítást vár azzal kapcsolatban, hogy visszavonták-e a líbiai uniós nagykövet közvetett megbízását;

                  253.

                  felhívja a Bizottságot, hogy az eredményjelentésekben alkalmazza a „közlekedési jelzőlámpák” rendszerét annak bemutatása érdekében, hogy mi javult vagy romlott az egyik évről a másikra;

         Haiti számára nyújtott segélyek

                  254.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy nem tették közzé a Haiti Köztársaság számára nyújtott költségvetés-támogatásra vonatkozó teljesítménymutatókat; sürgeti a Bizottságot, hogy hozza nyilvánosságra ezeket a mutatókat, valamint a haiti kormány költségvetés-támogatásra való jogosultság tekintetében mutatott teljesítményének vonatkozó értékeléseit;

                  255.

                  rámutat, hogy a Bizottság „A harmadik országoknak nyújtott uniós költségvetés-támogatás jövőbeni megközelítése” című irányvonalai új kritériumokat határoznak meg a költségvetés-támogatásra vonatkozóan; felhívja a Bizottságot, hogy 2013-tól alkalmazza ezeket a kritériumokat átlátható módon a haiti kormány számára nyújtott költségvetés-támogatásra;

                  256.

                  mélyen sajnálja, hogy a Bizottság az ígéretek ellenére még mindig nem tette közzé az Unió által Haitin finanszírozott projektek listáját; felszólítja a Bizottságot, hogy haladéktalanul tegye közzé ezt a listát, és mihamarabb értékelje e projektek ötéves időtartamra vetített fenntarthatóságát;

                  257.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy 2013-ban végezze el az Unió haiti támogatási programja hatásainak elhalasztott, legelső általános vizsgálatát, és nyújtson be erről jelentést a mentesítésért felelős hatóságnak;

                  258.

                  aggodalmát fejezi ki a Számvevőszék 1/2012. és 13/2012. számú, „A Szubszaharai-Afrika élelmezésbiztonsága terén nyújtott uniós fejlesztési segélyek eredményessége” és „A Szubszaharai-Afrika országaiban a biztonságos ivóvízhez és az alapvető higiéniához való hozzáférést finanszírozó európai uniós fejlesztési támogatások” című különjelentéseiben foglalt megállapításai miatt, amelyek aggályokat fogalmaztak meg az uniós segélyek fenntarthatóságával kapcsolatban; üdvözli a Számvevőszék e jelentésekben foglalt ajánlásait és sürgeti a Bizottságot, hogy vegye azokat figyelembe az uniós fejlesztési kiadások által eredményezett pozitív hatások maximalizálása érdekében;

                  259.

                  üdvözli az új 966/2012/EU, Euratom költségvetési rendeletben létrehozott vagyonkezelői alapokat, amelyek növelni fogják az uniós fellépés láthatóságát, és lehetővé fogják tenni az uniós támogatások nyújtásának szigorúbb ellenőrzését; kéri a Bizottságot, hogy tegyen jelentést a Parlamentnek ezen alapok eredményességéről;

         Kutatás és egyéb belső politikák

                  260.

                  aggódik amiatt, hogy a kutatási keretprogramokat a Bizottság közvetlen, illetve közvetett centralizált irányítással hajtja végre hat főigazgatóság és két végrehajtó ügynökség bevonásával; megjegyzi továbbá, hogy a költségvetés egyes részeit közvetett centralizált irányítással közös vállalkozások és az Európai Beruházási Bank hajtja végre;

                  261.

                  sajnálja, hogy a Bizottság e politikaterületen érintett szervezeti egységeinek magas száma átláthatatlanná teszi a döntéshozatalt és a felelősségi köröket; felhívja a Bizottságot, hogy vizsgálja felül a biztosok portfólióit, hogy azok jobban tükrözzék a parlamenti bizottságok hatásköreinek elosztását, és ahogy az a tagállamokban bevett gyakorlat;

                  262.

                  aggódik a litvániai ignalinai atomerőmű leszerelésénél a hatóságok és a kivitelezők közötti nézeteltérésekből eredően tapasztalható késedelem miatt; üdvözli és támogatja, hogy a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának ajánlásaival összhangban a Bizottság és a nemzetközi adományozók a vita megoldásáig úgy döntöttek, hogy felfüggesztik a projekt pénzügyi támogatását;

                  263.

                  mélyen aggódik amiatt, hogy jelenleg nincsenek megfelelő ismeretek arra vonatkozóan, hogy mekkora összegre van szükség a leszerelési folyamat egészének lezárásához; tudomásul veszi, hogy még jelentős összegekre van szükség a folyamat során, és sajnálja, hogy a tagállamok nem állítottak fel megfelelő mechanizmusokat e többletfinanszírozás biztosítása érdekében; ismételten hangsúlyozza, hogy az atomerőművek biztonságos bezárásáért azok a tagállamok viselik a végső felelősséget, amelyek területén az erőmű található; megjegyzi, hogy e kötelezettség be nem tartása esetén veszélybe kerülnek az uniós polgárok;

                  264.

                  tudomásul veszi, hogy az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) szakértői jelentéseket rendelt meg többek között svéd szakértőktől (SKB), amelyek megerősítették, hogy a GNS fűtőelemek biztonságosak; aggodalommal állapítja meg, hogy ezt a fűtőelem-konténerekre vonatkozó, régóta rendelkezésre álló dokumentációt nem továbbították a litván engedélyező hatóság részére; megjegyzi, hogy mindaddig, amíg a fűtőelemeket nem helyezik be a konténerekbe, az ignalinai atomerőművet működő erőműként kell nyilvántartani, ami azt jelenti, hogy az Uniónak továbbra is finanszíroznia kell a mintegy 2 000 munkavállalót; felhívja a Bizottságot, hogy ne fogadjon el olyan kifogásokat a litván kormánytól, amelyek tovább késleltetnék az engedélyezést és a projektet; kéri, hogy a Bizottság határozzon meg szigorú menetrendet, és helyezzen kilátásba szankciókat annak be nem tartása esetére;

                  265.

                  felhívja Bulgáriát, Litvániát és Szlovákiát, hogy dolgozzanak ki leszerelési terveket, a pénzügyi keretek részletes meghatározásával, bemutatva az atomerőmű-bezárások finanszírozásának módját;

         Hibaarány és eredményesség

                  266.

                  megállapítja, hogy a Számvevőszék a legvalószínűbb hibaarányt 2011-re 3 %-ra becsülte egy olyan kiadási területen, amely főleg központosított irányítás hatálya alá esik, ami több mint kétszerese a 2010-es 1,4 %-nak;

         Hibaforrások

                  267.

                  megállapítja, hogy a szabálytalanságok legfőbb kockázati forrása az, hogy a kedvezményezettek a valósnál nagyobb támogatható költségeket tüntethetnek fel; ezt a kockázatot súlyosbítja a támogatható költségek kiszámítására vonatkozó szabályok összetettsége; továbbá egyes területeken a végrehajtó szervek eltérő módon alkalmazzák a szabályokat; a támogatásra nem jogosult személyi és a kereskedelmi tevékenységgel összefüggő költségek további hibaforrásokat jelentenek; sajnálja, hogy a Bizottság nem reagált időben;

                  268.

                  elfogadhatatlannak tartja, hogy a Számvevőszék 31 eset közül 25-ben hiányosságokat talált a kedvezményezettek költségelszámolásait igazoló független könyvvizsgálók munkájában is, amely esetekben a könyvvizsgálók korlátozás nélküli véleményt adtak ki, a Számvevőszék azonban hibát talált; aggódik a szakszerűség ilyen nyilvánvaló hiánya miatt;

                  269.

                  meg van elégedve azonban azzal, hogy a Számvevőszék az utólagos ellenőrzéseket eredményesnek tekinti;

                  270.

                  sajnálja, hogy a Számvevőszék a versenyképességi és innovációs keretprogramon (CIP) belüli, az ikt-politika támogatására irányuló program (ICT-PSP) felügyeleti és kontrollrendszereit eredménytelennek találta; ezért felhívja a Bizottságot, hogy haladéktalanul javítsa ezeket a felügyeleti és kontrollrendszereket;

                  271.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék azon következtetését, hogy a 2011. december 31-én véget ért év kutatásra és egyéb belső politikákra fordított kifizetéseiben lényeges hibák fordultak elő, és hogy a megvizsgált, kutatásra és egyéb belső politikákra vonatkozó felügyeleti és ellenőrzési rendszerek csak részben voltak eredményesek; sajnálja, hogy a Számvevőszék jelentése nem tartalmaz részletes információt a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség kiadásai vonatkozásában;

                  272.

                  kiemeli a 18 02 alcím (Szolidaritás – Külső határok, visszatérés, vízumpolitika és a személyek szabad mozgása) rendkívüli fontosságát az Unió biztonsága és gazdasága szempontjából; felhívja a Bizottságot, hogy javítsa költségvetési tervezését;

                  273.

                  tudomásul veszi a Bizottság belügyi főigazgatója által, a 2011-re vonatkozó éves tevékenységi jelentésében megfogalmazott fenntartásokat a SIS II. késedelmes végrehajtásából adódó reputációs kockázatok tekintetében; tudomásul veszi a fennmaradó hibaarányból eredő pénzügyi kockázatot a „Terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése”, valamint a „Bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem” elnevezésű pénzügyi programok keretében nyújtott, nem ellenőrzött támogatások esetében; felhívja a Bizottságot, hogy folytassa a bejelentett kiigazító intézkedéseket;

         Beszámolókészítés és pénzügyi korrekciók

                  274.

                  elismeri, hogy a hetedik keretprogramban a résztvevők száma jelentősen, majdnem 20 000-re nőtt, valamint hogy a tapasztalatlanság a bonyolult szabályrendszerrel párosulva hibákhoz vezethet; ösztönzi a Bizottságot, hogy továbbra is biztosítson iránymutatást és visszajelzést a résztvevők számára;

                  275.

                  érthetetlennek tartja, hogy a kedvezményezettek könyvvizsgálói hibás igazolásokat állítanak ki a pénzügyi kimutatásokról; úgy véli, hogy a Bizottságnak a magánkönyvvizsgálók szakmai képesítésével kapcsolatos iránymutatásra és további szakértelem biztosítására kell összpontosítania;

                  276.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék által említett példákat a személyzeti és a közvetett költségek bevallása terén felmerülő hibákkal kapcsolatban; megállapítja, hogy a Horizont 2020 program javaslata jelentős szabályegyszerűsítést vezetett be e költségkategóriák terén; úgy véli, hogy ezek az egyszerűsítések nélkülözhetetlenek a hibaarány jelentős csökkentéséhez;

                  277.

                  elismeri, hogy a Bizottság az előzetes ellenőrzési eljárások felülvizsgálatakor arra törekszik, hogy egyensúlyt találjon a korai jóváhagyás és az ellenőrzés között;

                  278.

                  továbbá megállapítja, hogy a hetedik keretprogram ellenőrzési stratégiája szerint a keretprogram költségvetéséből részesülő kedvezményezettek 48 %-a ellenőrzésre került;

                  279.

                  azt is tudomásul veszi, hogy a Bizottság az átalányösszegeken alapuló, egyszerűsített extrapolációs eljárást alkalmazza a javításokra, ami felgyorsíthatná a visszafizetési folyamatot, ha a kedvezményezettek teljes mértékben együttműködnek;

         Ajánlások

                  280.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy javítsa a főigazgatóságok és az egyéb érintett szervek közötti együttműködést, és tegye átláthatóbbá a munka, a döntéshozatali eljárások és a felelősségi körök köztük való megosztását;

                  281.

                  teljes mértékben támogatja a Számvevőszék következő ajánlásait:

                              —

                              figyelemfelhívás a kedvezményezettek és a külső könyvvizsgálók körében,

                              —

                              a külső könyvvizsgálók megismertetése a Bizottság iránymutatásaival, és

                              —

                              ellenőrzési stratégia bevezetése az ICT-PSP programnál;

         Oktatás és kultúra

                  282.

                  felhívja az Európai Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökséget (EACEA), hogy vizsgálja felül a kedvezményezettek anyagi helyzetét és a támogatási részösszegeket megállapítani hivatott egyoldalú és helytelen pénzügyi mutatókat, mivel ezek veszélyeztetik azon támogatásra kiválasztott projekteket, amelyek esetében nem folyósítják a szokásos első részletet, hanem megvárják a projekt befejezését és az arról szóló jelentést; emlékezteti az EACEA-t, hogy a projektek hatékony nyomon követéséhez és ellenőrzéséhez a kis- és középvállalkozások, valamint a kis szervezetek helyzetének reális felmérése is hozzátartozik;

                  283.

                  aggodalmának ad hangot amiatt, hogy az utólagos ellenőrzések szerint a 2007–2013-as időszak egész életen át tartó tanulási programja kapcsán a mögöttes tranzakciókat illetően az EACEA igen sok hibát ejtett; megállapítja, hogy a hibák zöme a kedvezményezettek által benyújtandó igazoló dokumentumok hiányából és a támogathatósági szabályok be nem tartásából ered; ösztönzi az EACEA-t, hogy tökéletesítse tovább ellenőrzési rendszerét, hogy igazítsa azokat a kedvezményezettek egyes kategóriáihoz, és hogy tájékoztassa a kedvezményezetteket elszámolási kötelezettségeikről és az ellenőrzésekről;

                  284.

                  üdvözli a nemzeti ügynökségek és nemzeti hatóságok irányítási és ellenőrzési rendszereiben végrehajtott javításokat, valamint azt, hogy a nemzeti ügynökségek által 2011-ben végrehajtott programok végrehajtási hibaszázaléka 1 %-ra csökkent, ami a megelőző évekhez képest jelentős fejlődés;

                  285.

                  sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a Bizottság Kommunikációs Főigazgatósága immár a negyedik egymást követő évben fogalmaz meg fenntartásokat az éves tevékenységi jelentésben amiatt, hogy a 2009-ben elfogadott cselekvési terv ellenére a főigazgatóság a szerzői jogokat még mindig nem tartja tiszteletben;

                  286.

                  tudomásul veszi a sport területén a Bizottság által kezdeményezett sikeres fellépéseket; mindazonáltal felhívja a Bizottságot, hogy a 2014. évi sportprogramokra való felkészülés érdekében használja ambiciózusabban eszközeit és költségvetését;

         Igazgatási és egyéb kiadások

                  287.

                  felhívja a Bizottságot, hogy többé ne térítse meg a biztosok azon tanácsadóinak utazási költségeit, akiknek a munkája nem vezetett kézzelfogható megállapításokhoz, amíg nem lehet bizonyítani munkájuk hozzáadott értékét;

                  288.

                  aggodalommal veszi tudomásul azt a számvevőszéki megállapítást, hogy a Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatalnál (PMO) az alkalmazottak személyi és családi helyzetével kapcsolatban rendelkezésre álló információk a 28 ellenőrzött esetből 15 alkalommal hiányosak voltak; javasolja a Bizottságnak a Számvevőszék azon ajánlásának nyomon követését, amely szerint elő kell írni a személyzet számára, hogy megfelelő időközönként dokumentumokat nyújtsanak be személyes adataik megerősítésére, és be kell vezetni egy rendszert e dokumentumok időben történő ellenőrzéséhez;

                  289.

                  felhívja a Bizottságot, hogy végezzen mélyreható elemzést az egyazon munkahelyen dolgozó uniós és a tagállami külügyi tisztviselők esetében előírt képzettségek, valamint a számukra biztosított kiváltságok, munkakörülmények, juttatások, szabadnapok és javadalmazások közötti különbségekről és arról, hogy indokolják-e ezek a különbségek a kiküldött nemzeti, illetve az uniós tisztviselők javadalmazása terén fennálló különbségeket, figyelembe véve a vonatkozó adórendszert is, szabványosított családi helyzetek összehasonlítása révén;

                  290.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy a Bizottság képtelen átfogó képet adni a külső személyzet és az ideiglenes alkalmazottak felvételével kapcsolatban évente felmerülő költségekről; kéri e költségek szisztematikus ellenőrzését és nyilvánossá tételét;

                  291.

                  felhívja a Bizottságot, hogy alkalmazza nagyobb mértékben a rendelkezésre álló technológiákat, mint például a telefonkonferenciát és a távmunkát az épületekkel járó és az utazási költségek csökkentésére; kéri a Bizottságot, hogy becsülje meg az e technológiák fokozottabb használata révén elérhető esetleges pénzügyi megtakarításokat, és az eredményeket 2013. szeptemberig terjessze a Parlament elé;

                  292.

                  kéri, hogy hozzanak létre egy intézményközi adatbázist a tanulmányokról, hogy elkerülhető legyen ugyanazon témák többszörös finanszírozása, és lehetővé váljon az eredmények megosztása;

         OLAF

                  293.

                  az OLAF Felügyelő Bizottsága arról tájékoztatta, hogy az OLAF nyomozásai során alapjogokat sértettek meg; rendkívül aggódik az ezzel kapcsolatos információk miatt, és teljes átláthatóságra szólít fel ezen esetek vonatkozásában, tekintet nélkül az érintett személy(ek) kilétére;

                  294.

                  tudomásul veszi, hogy számos kísérletet tettek az OLAF nyomozási módszereivel kapcsolatos feltételezések tisztázásának megakadályozására; ezt helytelennek tartja, és kéri e feltételezések teljes mértékű tisztázását;

         Eurobarométer

                  295.

                  aggodalmának ad hangot az Eurobarométer felmérési módszereivel szembeni – tudományos kiadványokban sokszor megjelenő – bírálatok miatt, és felhívja a Bizottságot, hogy foglaljon részletesen állást e kritikákkal kapcsolatban;

         Az uniós költségvetés révén elért eredmények

                  296.

                  üdvözli, hogy a Számvevőszék második alkalommal tesz jelentést a költségvetés révén elért eredményekről; kéri a Számvevőszéket, hogy az értékelést terjessze ki a Bizottság más szervezeti egységeire is, különösen a Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatóságra, a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóságra és a Bizottság főtitkárságára;

         Az Unió pénzügyi helyzetére vonatkozó értékelő jelentés az elért eredmények alapján

                  297.

                  tudomásul veszi, hogy az Unió pénzügyi helyzetének az elért eredmények alapján történő értékeléséről szóló jelentést (COM(2012) 675) 2012. november 21-én fogadta el a Bizottság, ezáltal csak korlátozott időt hagyva a Parlament és a Számvevőszék számára a jelentés megvizsgálására és a válaszadásra; megismétli a Bizottságnak szóló korábbi kérését, mely az értékelő jelentésnek az illetékes bizottság és a plenáris ülés előtti ismertetésére irányult a Számvevőszék éves jelentésének bemutatásakor;

                  298.

                  úgy ítéli meg, hogy előrelépés történt a 2011-es pénzügyi évre vonatkozó értékelő jelentés tekintetében, mivel a jelentés tartalmaz egyes olyan, a teljesítményhez kapcsolódó információkat, amelyek 2011-ben váltak elérhetővé az összes főbb költségvetési fejezetben kifizetett támogatások vonatkozásában, és összefoglalja az értékelés egyes pénzügyi programokra vonatkozó eredményeit minden költségvetési fejezetnél;

                  299.

                  mindazonáltal sajnálja, hogy ez a jelentés csak a különböző programokra vonatkozó és eltérő időkereteket lefedő különböző értékelések összefoglalóit tartalmazza, a Bizottság által 2011-ben szakpolitikái végrehajtása során elért eredmények átfogó értékelése nélkül;

                  300.

                  osztja a Számvevőszék azon nézetét (46), hogy az értékelő jelentés még nem szolgáltat elegendő bizonyítékot és megbízható információt az Európai Unió politikáinak végrehajtása során elért eredményekről, ezért nem töltheti be azt a szerepet, amelyet a mentesítési eljárás keretében játszania kellene;

                  301.

                  elégedetten állapítja meg, hogy egyes értékelések hozzájárultak a programok pénzügyi hatásának javításához; ösztönzi a Bizottságot, hogy szakpolitikái kialakításakor vegye figyelembe ezen értékelések főbb megállapításait;

                  302.

                  felhívja a Bizottságot, hogy évente tájékoztassa a költségvetési hatóságot az uniós költségvetésen kívüli számlák alakulásáról, ideértve a pénzforgalmi adatok változását és az egyes számlák célját;

                  303.

                  rámutat, hogy ezen összefoglalók költségvetési fejezetenként való bemutatása, amely követi a 2007 és 2013 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret szerkezetét, önmagában nem jelenti az Unió pénzügyi helyzetének értékelését;

                  304.

                  úgy ítéli meg, hogy a jelentés szerkezete, amely magában foglalja különböző összefoglaló értékelések, többek között időközi, félidős, utólagos és végső értékelések ismertetését, megnehezíti helytálló következtetések levonását a teljesítményt illetően;

                  305.

                  megjegyzi, hogy maga a Bizottság szerint a programok hatásvizsgálata rendszerint a legalább 3-5 évvel korábban lekötött pénzösszegekre vonatkozik; ragaszkodik ahhoz, hogy az EUMSZ 318. cikkével teljes összhangban legalább évente értékelést kapjon, amely a megelőző pénzügyi évben tapasztalható teljesítményre, azaz az Európa 2020 stratégia céljainak elérésére tett intézkedésekre összpontosít;

                  306.

                  felhívja a Bizottságot, hogy szélesítse értékelésének körét és dolgozzon ki valódi költséghatékonysági megközelítést, amelynek célja a politikai célok megvalósítása során elért eredmények mérése a finanszírozásból és az e célok megvalósításával foglalkozó személyzetből kiindulva;

                  307.

                  felhívja a Bizottságot, hogy gondoskodjon az értékelések független elvégzéséről; megjegyzi, hogy a vonatkozó jelentéseket a lehető leghamarabb meg kell osztani a Parlament illetékes bizottságaival;

                  308.

                  kéri a Bizottságot, hogy a 2012-es mentesítési eljáráshoz megfelelő időben körvonalazzon új irányítási és a teljesítményt bemutató tájékoztatási rendszert, beleértve az értékelő jelentés megtervezését és szerepét az Európai Parlament ezen állásfoglalás 327. és 328. pontjában kifejtett ajánlásainak figyelembevételével, és ismertesse azt a mentesítésért felelős hatósággal;

                  309.

                  e célból kéri a Bizottságot, hogy alakítson ki a teljesítménnyel kapcsolatos megbízható adatgyűjtési rendszert az eredmények és hatások azonosítására felmerülésükkor (47);

         A Bizottság vezetői jelentéstételi rendszere a tárgyév során elért eredményekről

                  310.

                  üdvözli, hogy a Számvevőszék javulásokat állapított meg a Bizottság teljesítményre vonatkozó önértékelésében az éves tevékenységi jelentésekben, különösen a szakpolitikák megvalósításáról e jelentések első részében található beszámolók tekintetében;

                  311.

                  mindazonáltal sajnálja, hogy a főigazgatóságok által meghatározandó korlátozott számú általános célokat és hatásmutatókat továbbra is olyan hiányosságok jellemzik, amelyek korlátozzák használhatóságukat (48);

                  312.

                  azt is sajnálja, hogy a 2007–2013-as időszak egészére vonatkozó mutatók és célok többsége nem tartalmaz sem időközi mutatókat, sem köztes célokat; ezzel összefüggésben ragaszkodik ahhoz, hogy a hatásmutatók határidőket és számszerűsített célokat tartalmazzanak;

                  313.

                  aggódik amiatt, hogy a Bizottság főigazgatóságai nem határoztak meg az operatív tevékenységek gazdaságosságához (az erőforrások költségeihez), illetve hatékonyságához (az erőforrások, a teljesítmény és az eredmények közötti viszonyhoz) kapcsolódó célokat, illetve nem számoltak be arról, hogy teljesítették-e az ilyen célokat;

                  314.

                  emlékezteti a Bizottságot a vezető tisztviselők bizottsági igazgatáson belüli rotációjával kapcsolatos szabályokra; megerősíti, hogy az átláthatóság megteremtése és az uralmi tudás kialakulásának megelőzése érdekében szükség van ezekre az előírásokra; felhívja a Bizottságot ezen elv kivételek nélküli átültetésére, és rámutat a legfelső szintű vezetés példamutatásának fontosságára, illetve különös felelősségére;

                  315.

                  azt is sajnálja, hogy az éves tevékenységi jelentések 1. részében ismertetett szakpolitikai eredmények leírása nem eléggé eredményorientált, és hogy a Számvevőszéknek az irányítási tervre és az éves tevékenységi jelentésekre irányuló vizsgálata nem tárt fel jelentős előrelépést ezen a területen;

                  316.

                  ragaszkodik ahhoz, hogy biztosítani kell a célok, mutatók és az irányítási tervekben szereplő célkitűzések közötti következetességet, és erről jelentést kell tenni az éves tevékenységi jelentésekben;

                  317.

                  ragaszkodik ahhoz is, hogy az éves tevékenységi jelentésben el kell magyarázni, hogy az elért teljesítmény miért nem felelt meg az adott célnak;

                  318.

                  rámutat, hogy a Számvevőszék éves jelentésének 10.17. és 10.18. pontja szerint a DG AGRI és a DG REGIO által végzett értékelések pontossága nagyrészt a tagállamok által szolgáltatott adatok minőségétől függ; ösztönzi a Bizottság szervezeti egységeit, hogy adjanak ki iránymutatásokat az adatbevitelre vonatkozóan, és mérlegeljék a tagállamok arra való ösztönzését, hogy jó minőségű adatokat szolgáltassanak teljesítményükről;

                  319.

                  megállapítja, hogy a Bizottság főtitkárának éves tevékenységi jelentései szerint a Bizottság főigazgatói a foglalkoztatást és növekedést célzó Európa 2020 stratégiának megfelelően „kiigazították” az irányítási terveikben szereplő általános és egyedi célokat;

         Az Európa 2020 stratégia

                  320.

                  hangsúlyozza, hogy a Barroso elnök által 2010-ben elindított Európa 2020 stratégia (49) a Bizottság fő projektje, amelynek célja intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés megteremtése; rámutat arra, hogy ez a stratégia öt nagyra törő célra összpontosít, amelyeket számszerűsített mutatókkal lehet mérni a foglalkoztatás, az innováció, az oktatás, a szegénység és az éghajlat-változás/energiaügy területén;

                  321.

                  megjegyzi, hogy az Eurostat felel a stratégia statisztikai oldalról történő támogatásáért, különösen azzal, hogy előállítja és rendelkezésre bocsátja a megfelelő statisztikai adatokat, valamint magas színvonalú normákat biztosít az adatok vonatkozásában;

                  322.

                  megállapítja, hogy az Eurostat – például a Görögországra vonatkozó adatok esetében – ismét nem kezelte megfelelően a különleges adatokat; felhívja a Bizottságot, hogy végezzen fokozottabb minőségellenőrzéseket, és gondoskodjon arról, hogy az Eurostat biztosítsa a statisztikai adatok pontos bemutatását; ezzel kapcsolatban jelentés elkészítését kéri 2014 márciusáig;

                  323.

                  ragaszkodik ahhoz, hogy növelni kell az európai statisztikai rendszer hitelességét; üdvözli a Számvevőszék által annak 12/2012. sz. különjelentésében ezzel kapcsolatban tett ajánlásokat, melyek szerint „egy olyan európai statisztikai rendszer irányába kell elmozdulni, amely szakmai függetlenséget, elegendő forrást és szigorú felügyeletet garantál, és szankciókat alkalmaz azokban az esetekben, amikor a minőségi előírásokat nem tartják be” (50);

                  324.

                  hangsúlyozza, hogy az uniós növekedési és munkahely-teremtési stratégia nem az egyes főigazgatóságok által vezetett tevékenységeken alapul, hanem hét átfogó kiemelt kezdeményezést foglal magában, amelyeket minden egyes esetben több főigazgatóság valósít meg, ami a Bizottságon belül koordinációs és együttműködési kihívásokat eredményez;

                  325.

                  megállapítja, hogy a Bizottság szervezeti egységei között a kiemelt kezdeményezések keretében folyó koordináció a szervezeti egységek közötti konzultáció különböző formáit öltötte, néha nem hivatalos formákat is (51); mindazonáltal sajnálja, hogy a Barroso elnök által a biztosokból 2010 áprilisában felállított kilenc csoport csak ritkán találkozott (52), ami a koordináció ezen új módszerének nem megfelelő igénybevételét mutatja 2011-ben; sajnálja, hogy nem került kialakításra külön mechanizmus az összes kiemelt kezdeményezés végrehajtásával kapcsolatos kielégítő koordináció biztosítására;

                  326.

                  sajnálja, hogy az Európa 2020 stratégia 2010-ben történő elindítása nem esett egybe a 2014 és 2020 közötti új programozási időszakkal, és sajnálja, hogy ez némi késedelmet fog okozni a stratégia végrehajtásában azokban az esetekben, amelyekben a tagállamoknak nem sikerült elfogadniuk a fenntartható, intelligens és inkluzív növekedésre irányuló nemzeti és uniós finanszírozású programjaikat;

                  327.

                  kéri a Bizottságnak az Európa 2020 stratégiában részt vevő minden szervezeti egységét, hogy irányítási terveikben határozzanak meg korlátozott számú olyan egyszerű célt, amelyek megfelelnek a Számvevőszék lényegességgel, összehasonlíthatósággal és megbízhatósággal kapcsolatos követelményeinek, hogy évente mérni lehessen éves tevékenységi jelentéseikben a Bizottságnak a stratégia végrehajtása terén mutatott teljesítményét;

                  328.

                  kéri a Bizottságot, hogy alapvetően módosítsa az EUMSZ 318. cikkében foglalt értékelő jelentése szerkezetét, megkülönböztetve a belső politikákat a külső politikáktól, és e jelentés „belső politikával foglalkozó részén” belül az Európa 2020 stratégiára összpontosítva, amely az Unió növekedéssel és munkahelyteremtéssel foglalkozó gazdasági és szociális politikája; ragaszkodik ahhoz, hogy hangsúlyt kell fektetni a kiemelt kezdeményezések megvalósítása terén tett előrelépésre;

                  329.

                  csatlakozik a Számvevőszék által teljesítményellenőrzései eredményeként levont fő következtetésekhez:

                              —

                              jó eredmények elérése érdekében egyértelműen fel kell mérni azokat az igényeket, amelyeket a programok ki kívánnak elégíteni,

                              —

                              a hatékony és eredményes pénzgazdálkodáshoz elengedhetetlen mind a programok, mind az azokon belüli egyes projektek helyes tervezése (a tevékenységek, teljesítmények, eredmények és hatások összekapcsolása),

                              —

                              a 2012-es mentesítési eljáráshoz a Bizottságnak megfelelő időben jelentést kell készítenie arról, hogy miként szándékozik biztosítani az uniós kiadások értéknövelő hatását a Számvevőszék által annak 2011. évi éves jelentése 10.31. pontjában meghatározott elvekkel összhangban (a kiadás terjedelme vagy hatása, határokon átnyúló hatás, ésszerű koncentráció és Unión kívülre folyósított kiadások esetében szelektív megközelítés), valamint megfelelő, érdemi teljesítménymutatókat kidolgozni;

                  330.

                  elégedetten nyugtázza, hogy a Bizottságnál külön rendszer működik a Számvevőszék teljesítmény-ellenőrzésről szóló különjelentéseiben foglalt valamennyi ajánlás nyomon követésére (lásd a 19/2012. sz. különjelentést (53)); kéri a Bizottságot, hogy erősítse a nyomon követést, hogy megfelelő időben hatékonyan tudjon válaszolni a Számvevőszék és a mentesítésért felelős hatóság ajánlásaira;

         A Számvevőszék 2011. évi különjelentései

                  331.

                  üdvözli, hogy Költségvetési Ellenőrző Bizottsága külön munkadokumentumokat vagy jelentéseket készített a Számvevőszék különjelentéseiről, melyek megállapításai egy külön dokumentumban találhatók (54);

                  332.

                  véleménye szerint a különjelentésekben szereplő megállapítások politikai szempontból való értékelésének a mentesítési eljárás szerves részét kellene képeznie;

                  333.

                  ezért üdvözli a bizottsága, a Költségvetési Ellenőrző Bizottság, a Bizottsági Elnökök Értekezlete és az Elnökök Értekezlete közötti folyamatban lévő tanácskozást, melynek célja annak meghatározása, hogy mi lenne a különjelentésekben szereplő megállapítások figyelembevételének legmegfelelőbb módja, hogy ezáltal teljes mértékben ki lehessen használni a Számvevőszék ellenőrzési munkájának előnyeit;

                  334.

                  felhívja irányító testületeit, hogy a 2012-es mentesítési eljárás előtt időben találjanak megvalósítható és tartós megoldást.

         (1)  HL L 68., 2011.3.15.

         (2)  HL C 348., 2012.11.14., 1. o.

         (3)  HL C 344., 2012.11.12., 1. o.

         (4)  HL C 348., 2012.11.14., 130. o.

         (5)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

         (6)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.

         (7)  HL L 11., 2003.1.16., 1. o.

         (8)  A Közös Stratégiai Kerethez tartozó Európai Regionális Fejlesztési Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 615/2). (136. és azt követő cikkek)

         (9)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 210., 2006.7.31., 25. o.).

         (10)  COM(2011) 615/2, 55. cikk (4) bekezdés.

         (11)  „A 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás kontrollja megelőzi, illetve felderíti-e a héacsalást?” című 13/2011. sz. számvevőszéki különjelentés.

         (12)  Az Európai Parlament állásfoglalása (2012. május 10.) az Európai Unió 2010-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtása vonatkozó mentesítésről szóló határozat szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek (HL L 286., 2012.10.17., 31. o.).

         (13)  Az 1083/2006/EK tanácsi rendelet és az 1974/2006/EK bizottsági rendelet a vidékfejlesztés tekintetében történő átdolgozása; lásd még a 2014–2020 időszak tekintetében a strukturális eszközökre vonatkozó általános rendelkezésekre irányuló bizottsági javaslatot (COM(2011) 615/2).

         (14)  Lásd a Terry Ward és az Applica sprl. által készített összefoglaló jelentést az ERDF a pénzügyi konstrukciók finanszírozása tekintetében történő felhasználásáról, a 2007–2013-as kohéziós politika teljesítményének szakpolitikai elemzését végző szakértői értékelő hálózat hozzájárulásával.

         (15)  Az Európai Parlament állásfoglalása (2010. május 5.) az Európai Unió 2008-as pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtása vonatkozó mentesítésről szóló határozat szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek (HL L 252., 2010.9.25., 39. o.).

         (16)  A fent említett 2010. május 5-i állásfoglalás (4) bekezdése.

         (17)  Lásd az Andor biztos által a Költségvetési Ellenőrző Bizottságnál 2012. november 26-án tartott meghallgatásra való felkészülés részeként a 18. írásbeli választ igénylő kérdésre adott választ, valamint a Regionális Politikai Főigazgatóság 2011. évi éves tevékenységi jelentést, 84. o.

         (18)  Lásd a Bizottság összefoglaló jelentésében: a 3.3. pontot, a 9. oldalon található lábjegyzetet és a 11. oldalt, COM(2012) 281.

         (19)  Lásd a Számvevőszék 2011-es éves jelentését, 1.2. melléklet, 2. pont.

         (20)  Lásd az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójának 6. megjegyzését.

         (21)  COM(2012) 281, 1. pont, 2. oldal.

         (22)  Az Európai Unió Számvevőszéke 2011-es pénzügyi évre vonatkozó éves jelentésének az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága előtti, 2012. november 6-i bemutatásakor Vitor Caldeira által tett bevezető megjegyzések.

         (23)  A vámeljárást az importőr annak érdekében alkalmazza, hogy az áruk egy másik tagállamba történő továbbszállítása esetén héamentességet kapjon. A héát a rendeltetési tagállamban kell megfizetni.

         (24)  Ebből 1 800 millió EUR a hét kiválasztott tagállamot, 400 millió EUR pedig azt a 21 rendeltetési tagállamot érinti, ahová a mintában szereplő árukat behozták.

         (25)  13/2011. sz. különjelentés 11. oldal, 5. pont.

         (26)  PE 475.094.

         (27)  Az adatokat a Számvevőszék részéről Kubyk úr közölte 2012. december 6-án a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának Dacian Cioloșsal tartott meghallgatása során.

         (28)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 3.9. pont, 11. lábjegyzet.

         (29)  Az adatokat a Számvevőszék részéről Kubyk úr közölte 2012. december 6-án a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának Dacian Cioloșsal tartott meghallgatása során.

         (30)  A Bizottság 2011/272/EU végrehajtási határozata (2011. április 29.) a tagállami kifizető ügynökségeknek az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) a 2010. pénzügyi évre vonatkozóan finanszírozott kiadásokat érintő számláinak az elszámolásáról (HL L 119., 2011.5.7., 70. o.).

         (31)  C–92/09. és C–93/09. sz. egyesített ügyek, EBHT 2010., I-11063. o.

         (32)  A Bizottság 259/2008/EK rendelete (2008. március 18.) az 1290/2005/EK tanácsi rendeletnek az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) származó pénzeszközök kedvezményezettjeire vonatkozó információk nyilvánosságra hozatalának tekintetében történő alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról (HL L 76., 2008.3.19., 28. o.)

         (33)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 3.45. pont.

         (34)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 3.23. pont.

         (35)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 4.12. pont.

         (36)  Lásd a fent említett 2012. május 10-i európai parlamenti állásfoglalás 86. bekezdését.

         (37)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 4.18. pont.

         (38)  A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság éves tevékenységi jelentése, 3.1.1.1.6. pont, 58. o.

         (39)  Budbergyte asszony felszólalása a Számvevőszék részéről Dacian Cioloș biztosnak az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága előtt tartott 2012. december 6-i meghallgatásán.

         (40)  A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság éves tevékenységi jelentése, 79. o.

         (41)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, 4.2. melléklet.

         (42)  Az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 223., 2006.8.15., 1. o.).

         (43)  A Számvevőszék 3/2012. számú különjelentése – Strukturális alapok: sikeresen kezelte-e a Bizottság a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben megállapított hiányosságokat?

         (44)  A Progress félidős értékelése – Zárójelentés, Ecorys, 2011. december 22.

         (45)  Lásd a Számvevőszék 5/2012. sz. különjelentését is: „A közös külkapcsolati információs rendszer (CRIS)”.

         (46)  Caldeira úr 2012. december 20-i levele Barroso elnök úr részére a Számvevőszék válaszával az Európai Bizottság EUMSZ 318. cikke szerinti második értékelő jelentésére.

         (47)  Caldeira úr 2012. december 20-i levele Barroso elnök úr részére a Számvevőszék válaszával az Európai Bizottság EUMSZ 318. cikke szerinti második értékelő jelentésére.

         (48)  A Számvevőszék 2011-es éves jelentése, példák a 10.18. és azt követő pontokban.

         (49)  Az „Európa 2020: Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című, 2010. március 3-i bizottsági közlemény (COM(2010)2020).

         (50)  A Számvevőszék 12/2012. számú, „A Bizottság és az Eurostat javította-e a megbízható és hiteles európai statisztikák készítésének folyamatát?” című különjelentése, 6. o.

         (51)  Lásd például az Andor biztos által a Költségvetési Ellenőrző Bizottságnál 2012. november 26-án tartott meghallgatásra való felkészülés részeként a 46. és 47. sz. írásbeli választ igénylő kérdésre adott válaszokat.

         (52)  2011-ben a biztosok kijelölt 9 csoportja összesen 24-szer találkozott, ezek közül a többéves pénzügyi kerettel foglalkozó csoport 7-szer (lásd Oettinger biztos válaszait).

         (53)  A Számvevőszék 19/2012. sz. különjelentése, melynek címe: „2011-es jelentés az Európai Számvevőszék különjelentéseinek hasznosulásáról”.

         (54)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0123. Lásd e Hivatalos Lap 68. oldalát.

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA
      (2013. április 17.)
      Az Európai Parlament 2013. április 17-i állásfoglalása a Bizottság 2011. évi mentesítéséhez kapcsolódó számvevőszéki különjelentésekről
      AZ EURÓPAI PARLAMENT,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (1),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójára (COM(2012) 436 – C7-0224/2012) (2),

                  —

                  tekintettel a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés végrehajtásáról szóló éves jelentésére, az intézmények válaszaival együtt (3), valamint a Számvevőszék különjelentéseire,

                  —

                  tekintettel a Számvevőszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó, az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (4),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. szakasz – Bizottság) vonatkozó mentesítésről szóló, 2013. április 17-i határozatára (5) és az annak szerves részét képező megjegyzéseket tartalmazó állásfoglalására,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében elkészített számvevőszéki különjelentésekre,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozóan a Bizottságnak adandó mentesítésről szóló, 2013. február 12-i tanácsi ajánlásra (05752/2013 – C7–0038/2013),

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317., 318. és 319. cikkére és az Euratom-Szerződés 106a. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (6) és különösen annak 55., 145., 146. és 147. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletre (7) és különösen annak 62., 164., 165. és 166. cikkére,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 76. cikkére és VI. mellékletére,

                  —

                  tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére (A7-0096/2013),

                  A.

                  mivel az Európai Unióról szóló szerződés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság végrehajtja a költségvetést és irányítja a programokat, és mindezt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317. cikkének értelmében a tagállamokkal együttműködésben, saját felelősségére végzi, a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elveinek tiszteletben tartásával,

                  B.

                  mivel a Számvevőszék különjelentései információkat szolgáltatnak a pénzeszközök felhasználásával kapcsolatos aggasztó kérdésekről, ezért hasznosak a Parlament számára a mentesítési hatóságként betöltött szerepének gyakorlása tekintetében,

                  C.

                  mivel a Parlament számvevőszéki különjelentésekkel kapcsolatos észrevételei szerves részét képezik a fent említett, az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. szakasz – Bizottság) vonatkozó mentesítésről szóló, 2013. április 17-i határozatának;

         I. rész   A Számvevőszék 12/2011. sz. különjelentése: „Elősegítették-e az EU intézkedései, hogy a halászflották kapacitása a rendelkezésre álló halászati lehetőségekhez igazodjon?”

                  1.

                  üdvözli a Számvevőszék jelentését és megjegyzi, hogy az elítélően nyilatkozott a Bizottság és a tagállamok által tett intézkedésekről;

                  2.

                  hangsúlyozza, hogy a közös halászati politika (KHP) célja a fenntartható halászat előmozdítása, ami magában foglalja a halászati ágazat hosszú távú életképességét, valamint a halállományok és a halászflotta-kapacitás közötti egyensúly fenntartását a halállományok túlhalászásának elkerülése érdekében;

                  3.

                  megjegyzi, hogy bár a halászati többletkapacitás csökkentése a KHP korábbi reformjai során folyamatosan visszatérő téma volt, és azzal a Számvevőszék 3/1993. és 7/2007. számú különjelentései is foglalkoztak, sikertelennek bizonyultak azok a halászati többletkapacitás csökkentésére ez idáig megtett költséges intézkedések, amelyek célja a halászflották teljesítményének a halászati erőforrásokhoz való igazítása volt;

                  4.

                  elismeri, hogy 1995 óta az Unió halfogásait csökkenő tendencia jellemzi, és hogy a közös halászati politika reformjáról szóló 2009. április 22-i európai bizottsági zöld könyv (COM(2009) 163) szerint ez a csökkenés nagyrészt a túlhalászásnak tulajdonítható, és a halászati többletkapacitással, valamint a halászflották gyenge gazdasági teljesítményével együtt egy ördögi kör részét alkotja;

                  5.

                  aggasztja, hogy a KHP legutóbbi, 2002. évi reformja óta a halfogások 1 000 000 tonnával csökkentek, és a halászati ágazatbeli munkahelyek száma 421 000-ről 351 000-re esett vissza;

                  6.

                  megállapítja, hogy bár a többletkapacitásnak nincs hivatalos meghatározása, a fogások csökkenése és a halállomány túlhalászása következtében elveszített munkahelyek de facto mutatják a többletkapacitást; ezért felszólítja a Bizottságot, hogy definiálja a többletkapacitást, illetve hozzon megfelelőbb, határozott intézkedéseket a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly megteremtését célzó intézkedések elősegítésére;

                  7.

                  elengedhetetlennek tartja, hogy a Bizottság sürgősen jelentésbe foglalja az Unióban meglévő többletkapacitással kapcsolatos adatokat, halászati övezetek és országok szerinti lebontásban;

                  8.

                  aggasztja továbbá, hogy a flottakapacitásnak – a flottaméret korlátozása céljából meghatározott – felső határai lényegtelenné váltak, hiszen a halászati flotta tényleges mérete jóval a határ alatt van, és még akkor is megfelelne a szabályozásnak, ha 200 000 tonnával nagyobb lehetne; ugyanakkor kiemeli, hogy a műszaki fejlődésnek köszönhetően a flották halászati kapacitása az elmúlt évtizedben évente átlagosan 3 %-kal nőtt;

                  9.

                  megjegyzi, hogy a KHP teljesítmény (kilowatt) és méret (bruttó tonnatartalom) alapján határozza meg a hajók kapacitását, ezek az intézkedések azonban nem veszik figyelembe a halászati módszerek terén bekövetkezett technológiai fejlődést, ami megnehezíti a kapacitáscsökkentéssel kapcsolatos megfelelő célok megállapítását; megjegyzi, hogy a Bizottság 2015 végéig fenn kívánja tartani ezeket a statikus paramétereket;

                  10.

                  felhívja a Bizottságot, hogy érvényesítse a flottanyilvántartások tagállamok általi pontos frissítésére vonatkozó kötelezettséget, és írja elő a tagállamok számára, hogy számoljanak be a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly megteremtését célzó erőfeszítéseikről;

                  11.

                  megállapítja, hogy a halászati többletkapacitás csökkentése tekintetében a Bizottság közös halászati politikára vonatkozó új javaslata új, piaci alapú megközelítésre épül (átruházható halászati jogok biztosítására szolgáló programok), mivel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az ilyen programok eredményesen járulhatnak hozzá a halászati többletkapacitás csökkentéséhez;

                  12.

                  aggodalmát fejezi ki a halászhajók köztámogatással történő leselejtezése esetén a halászati jogok kezelésére vonatkozó szabályok tekintetében feltárt hiányosságok miatt, valamint amiatt, hogy nem határoztak meg egyértelmű és hatékony kritériumokat a halászhajók kiválasztására; úgy véli, hogy a selejtezési programokat részben hiányosan hajtották végre, például adófizetők pénzét használták fel már inaktív hajók selejtezésére vagy – közvetett módon – új hajók felújítására; megállapítja ugyanakkor, hogy néhány tagállamban a selejtezési programok elérték céljukat; ezért hangsúlyozza, hogy a visszaélés elkerülése érdekében szigorú biztosítékokra van szükség akkor, amikor a selejtezési programokat a többletkapacitás csökkentésére használják;

                  13.

                  sajnálattal állapítja meg, hogy a halászhajók fedélzetén végrehajtott, az Európai Halászati Alap (EHA) által finanszírozott beruházások növelhetik az egyes hajók halfogási képességét; véleménye szerint erre nem jelent kielégítő választ a Bizottság által készített és a tagállamoknak a Számvevőszék különjelentését követően megküldött, a hajók halfogási képességéről szóló értelmező feljegyzés, amely felszólította a nemzeti hatóságokat, hogy végezzenek szigorúbb ellenőrzéseket a hajók fedélzetén végrehajtott beruházási projektekről szóló finanszírozási határozat meghozatala előtt;

                  14.

                  megjegyzi, hogy bár a 12/2011. számú különjelentés 36. pontja szerint 2010 végére az EHA végrehajtása a tagállamok által igazolt költségek tekintetében 645 millió EUR volt, azaz a 2007–2013 között rendelkezésre álló összeg 15 %-a, ennek az összegnek a legnagyobb részét 2010-ben jelentették be és 2010. december 31-ig a Bizottság 292 millió eurót még mindig nem fizetett ki, abból adódóan, hogy a Tanács későn fogadta el az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendeletet (8), és bonyolult volt a tagállamok irányítási és kontrollrendszereinek felállítása; megállapítja, hogy a tagállamok által megküldött igazolt időközi kifizetések 2011. december végéig elérték az EHA teljes keretének 28 %-át (1 188 millió EUR), és örömmel látja, hogy gyorsul az EHA felhasználásának üteme;

                  15.

                  javasolja, hogy a tagállamok hozzanak intézkedéseket:

                              —

                              halászflottáik meglévő halászati lehetőségekhez való hozzáigazítására,

                              —

                              annak biztosítására, hogy a halászhajó-kivonási programokban való részvételre vonatkozó kiválasztási kritériumokat úgy alakítsák ki, hogy az pozitív hatással legyen a célzott halállományok fenntarthatóságára, valamint segítsen elkerülni azt, hogy köztámogatást folyósítsanak inaktív halászhajók kivonására;

                  16.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy megfelelően határozza meg a halászati flották kapacitásának felső határát;

                  17.

                  úgy véli, hogy a közös halászati politikát meg kell reformálni annak érdekében, hogy végrehajtása, valamint programjainak és tevékenységeinek irányítása régióközpontú legyen;

                  18.

                  támogatja a Számvevőszék azon ajánlásait, melyek szerint:

                              —

                              intézkedéseket kell kidolgozni a halászflották halászati többletkapacitásának hatékony csökkentésére, valamint a halászati kapacitás, illetve többletkapacitás fogalmának jobb meghatározására és mérésére, azonban szem előtt kell tartani a halászati ágazat megmaradt munkahelyeinek fenntartását,

                              —

                              újra kell gondolni a hajók korszerűsítésének támogatási rendszerét, és tisztázni kell a halászati jogosultságok átruházási programjainak szerepét,

                              —

                              egyértelmű szabályokat kell meghatározni a halászhajó-kivonási programokban részt vevő hajók kiválasztására,

                              —

                              a tagállamoknak időben végre kell hajtaniuk az Európai Halászati Alapot, és a köztámogatású fedélzeti beruházások nem eredményezhetik a halászati képesség növekedését,

                              —

                              a flottanyilvántartást megfelelően frissíteni kell, a tagállamok jelentéseinek pedig tartalmazniuk kell a kért információkat, és megfelelő minőségben kell elkészülniük;

                  19.

                  véleménye szerint ezenfelül a Számvevőszék kifogásainak fényében egyértelmű, hogy az Európai Halászati Alap és a közös halászati politika jelenleg eredménytelenül használja fel közös erőforrásainkat, ezért üdvözli, hogy a közeljövőben a teljes rendszer felülvizsgálatra kerül; hangsúlyozza annak jelentőségét, hogy e rendszerek felülvizsgálata során a különféle típusú hatástalan támogatási programok helyett a halászati politika olyan területeire összpontosítsanak, amelyekkel a leghatékonyabban uniós szinten lehet foglalkozni, mint például a környezetvédelmi aspektusok;

         II. rész   A Számvevőszék 13/2011. sz. különjelentése: „A 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás kontrollja megelőzi, illetve felderíti-e a héacsalást?”

                  20.

                  üdvözli a Számvevőszék 13/2011. számú különjelentését;

                  21.

                  emlékeztet arra, hogy a hozzáadottérték-adó (héa) megfelelő beszedése közvetlenül érinti mind a tagállamok gazdaságát, mind pedig az EU költségvetését, mivel az adócsalás, különösen a héacsalás hatalmas veszteségeket okoz az Unió költségvetése és a tagállamok gazdasága tekintetében, ezáltal súlyosbítva az adósságválságot; rámutat arra, hogy a héacsalásra vonatkozó becslések éves szinten elérik a 1 400 millió EUR körüli értéket;

                  22.

                  meggyőződése, hogy különösen a jelenlegi gazdasági környezetben a hangsúlyt a hatékonyabb és méltányosabb bevétel-beszedési rendszerekre kell helyezni; hangsúlyozza, hogy e rendszerek fejlesztésének az Unió és a tagállamok legfőbb prioritását kell jelentenie, különös tekintettel a legnagyobb gazdasági nehézségekkel küzdő tagállamokra;

                  23.

                  emlékeztet arra, hogy a Bizottság számára készült egyik tanulmány megállapításai szerint az Unión belül a becsült átlagos héabevétel-kiesés átlagosan 12 %; fokozottan felhívja a figyelmet arra, hogy ez a héabevétel-kiesés 30 %-os, illetve 22 %-os szinttel riasztó mértéket öltött Görögországban, illetve Olaszországban, abban a két tagállamban, amelyek a legsúlyosabb adósságválsággal küzdenek;

                  24.

                  hangsúlyozza, hogy az adóelkerülés és a csődök miatt bekövetkező veszteség mellett a héabevétel-kiesés betudható a csalásnak, a nem átlátható szabályozásnak, a nem koherens ellenőrző rendszereknek és az uniós jogszabályok tagállamokon belüli be nem tartásának vagy részleges betartásának, továbbá hogy a héaveszteségeket, amelyek több milliárd eurót tesznek ki, nagyrészt az Unió polgárait érintő megszorító intézkedések kompenzálják, és azon polgárok viselik, akiknek a bevétele megfelelően dokumentált és nyomon követhető;

                  25.

                  komoly aggodalmát fejezi ki a Számvevőszék azon megállapításai miatt, hogy önmagában a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás (9) alkalmazása 2009-ben a Számvevőszék által vizsgált hét tagállamban megközelítőleg 2 200 millió EUR extrapolált kiesést okozott, amely megfelel az ezekben az országokban 2009-ben a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében történő teljes behozatal adóalapjára elméletileg alkalmazandó héa 29 %-ának;

                  26.

                  aggodalommal jegyzi meg, hogy a Számvevőszék megállapította: az Unió szabályozási kerete nem biztosítja, hogy a tagállamok vámhatóságai egységesen alkalmazzák a héamentességet, valamint hogy a szabályozási keret nem biztosítja, hogy az ezen tranzakciókra vonatkozó információkat mindig elérhetővé tegyék a céltagállam adóhatóságai számára, ezáltal sérülékennyé téve a rendszert a szervezett bűnözés és az egyes csalók általi visszaélések számára, jelentős versenyhátrányt okozva a jóhiszemű kereskedőknek;

                  27.

                  felhívja a figyelmet a Számvevőszék azon megállapítására, hogy az ellenőrzött tagállamok vámhatóságai nem biztosítják az adatok érvényességét és hiánytalanságát, sem az egyéb mentességi feltételek teljesülését;

                  28.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék súlyos hiányosságokat talált az egyszerűsített vámeljárás ellenőrzésében, amely az összes vámeljárás 70 %-át teszi ki, különös tekintettel a rossz minőségű és rosszul dokumentált könyvvizsgálatra és az egyszerűsített eljárások feldolgozásakor az ellenőrzések végrehajtása során az automatikus adatfeldolgozási technikák csekély alkalmazására; rámutat arra, hogy ezek a hiányosságok indokolatlan veszteségeket okoztak az Unió költségvetésében, és hogy a vámeljárások megfelelő működése közvetlen hatással van a héa kiszámítására; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság nem tette meg a szükséges intézkedéseket ennek orvoslására az elmúlt 10 év során, hanem a papíron megfelelőnek látszó szabályok mögé bújt;

                  29.

                  sajnálattal jegyzi meg, hogy a héabeszedés modellje bevezetése óta változatlan; meggyőződése, hogy az már elavult, figyelemmel a technológiai és gazdasági környezetben bekövetkezett számos változásra;

                  30.

                  sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy kövessék nyomon a csalás jelenlegi és új tendenciáit és hatékonyan reagáljanak rájuk, továbbá szeretné, ha a Költségvetési Ellenőrző Bizottság 2013 szeptemberéig tájékoztatást kapna a Bizottságtól, milyen ideiglenes és állandó intézkedéseket hoztak a 42-es vámeljárás alapján, nem csak uniós, hanem tagállami szinten, és hogyan hatottak azok a csalások számára; említést tesz a Bizottságnak „A héa jövőjéről – Úton egy egyszerűbb, szilárdabb és hatékony héarendszer felé” című zöld könyvéről (COM(2010) 695), és kéri, hogy tegyen konkrét javaslatokat a héareformra vonatkozóan;

                  31.

                  kéri a Bizottságot, hogy biztassa a tagállamokat héajogszabályaik egyszerűsítésére, vezessen be a héa kivetésére vonatkozó szabványos értesítési formát az adóhatóságok számára és alakítsa ki a héamentességnek a tagállami vámhatóságok általi egységes és megfelelő kezelését, valamint biztosítsa, hogy e jogalkotási szövegek – minimumkövetelményként angol, francia és német nyelvre lefordítva – legyenek könnyebben elérhetőek;

                  32.

                  sajnálatát fejezi ki a Modernizált Vámkódex hatálybalépésére vonatkozóan az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslatban (COM(2012) 64) előirányzott időpont elhalasztása miatt, és az új dátumot (2020. december 31.) elfogadhatatlannak tartja; emlékeztet arra, hogy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló 2008. április 23-i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) a Modernizált Vámkódexre vonatkozóan 2013. június 24-i hatálybalépést irányzott elő, és sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges lépéseket az előkészítési folyamat felgyorsítására;

                  33.

                  határozottan javasolja minden tagállamnak, hogy vegyen részt az Eurofisc 4200-as vámeljárást alkalmazó, csalással elkövetett tranzakciókra vonatkozó 3. sz. tevékenységi körében;

                  34.

                  támogatja a Bizottság javaslatát a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek az importtal és más határokon átnyúló ügyletekkel kapcsolatos adócsalás tekintetében történő módosításáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozóan (COM(2008) 805), amelynek célja az Unión belüli tranzakciók során a kereskedők egyetemleges felelősségének bevezetése, amely az importőröket egyetemlegesen felelőssé teszi azon esetekben, amikor a héabevétel-kiesés oka a tranzakciókra vonatkozóan a héahatóság felé történő hamis, késői vagy nem teljes jelentéstétel, és megfelelő büntetést szab ki rájuk;

                  35.

                  hangsúlyozza, hogy a tagállamok között intenzívebb és gyorsabb együttműködésre, az információcsere jobb ellenőrzésére, továbbá a helyi adó- és vámhivatalok között közvetlenebb kapcsolatokra van szükség – többek között a héainformációcsere-rendszer (VIES) segítségével – annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok hathatós segítséget nyújtsanak egymásnak;

                  36.

                  azt javasolja a tagállamoknak, hogy haladéktalanul biztosítsanak a vámhatóságok számára online hozzáférést a héainformációcsere-rendszerben (VIES) foglalt héa-azonosító számokhoz, hogy lehetővé tegyék számukra a vámáru-nyilatkozatokban összegyűjtött héa-azonosító számok ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségük teljesítését; kéri a Bizottságot, hogy továbbra is havi rendszerességgel tájékoztassa a Parlament illetékes hatóságait és a Számvevőszéket a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljáráshoz kapcsolódó csalások megelőzése tekintetében valamennyi tagállamban tapasztalható fejleményekről;

                  37.

                  kéri a Bizottságot, hogy a hatékony információáramlás biztosítása érdekében hozzon létre egy olyan rendszert, amely ötvözi a vámügyi segítségnyújtást és a héa terén való adminisztratív együttműködést, hogy az adott területen a megfelelő hatóságok rutinszerű tájékoztatást kapjanak a másik területen hozott intézkedésekről; úgy véli, hogy ez hatékonyabbá és gyorsabbá tenné az illetékes hatóságokkal való együttműködést és a héa rendeltetési tagállamban való felszámítását;

                  38.

                  hangsúlyozza az e-kormányzat által betöltött szerepet az átláthatóság növelése és a csalás, illetve korrupció elleni küzdelem, valamint ezáltal az állami pénzeszközök védelme terén; hangsúlyozza, hogy az Unió lemaradt ipari partnerei mögött, többek között a rendszerek interoperabilitásának hiánya miatt (11); hangsúlyozza, hogy az Uniónak meg kell erősítenie az e-kormányzat új generációjának elérésére irányuló erőfeszítéseit;

                  39.

                  rámutat arra, hogy a dokumentált elektronikus, nem készpénzben megvalósuló tranzakciók megnehezítik a feketegazdaságban való részvételt, és úgy tűnik, hogy szoros összefüggés áll fenn az elektronikus fizetések adott országon belüli aránya és az ország feketegazdasága között (12); ösztönzi a tagállamokat, hogy szállítsák le a kötelezően nem készpénzben bonyolítandó kifizetések értékhatárát;

                  40.

                  megerősíti a Számvevőszék ajánlásait, különösen a következőket:

                              —

                              a Vámkódex végrehajtási rendelkezéseinek módosítására vonatkozó ajánlás, amely bevezeti a héa-azonosító számok kötelező megadását,

                              —

                              a héa-irányelv módosítására vonatkozó ajánlás héabevétel-kiesés esetén az importőrök egyetemes felelősségének bevezetése érdekében,

                              —

                              a Bizottsághoz intézett, arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítson útmutatást a tagállamoknak a segítségnyújtás és az adminisztratív együttműködés terén,

                              —

                              arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítsák a héa-azonosító számok automatikus ellenőrzését, és a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében hozzanak létre európai uniós kockázati profilt,

                              —

                              arra vonatkozó ajánlás, hogy módosítsák a héa-irányelvet úgy, hogy lehetővé tegyék a vámügyi és adóügyi adatok összeegyeztetését,

                              —

                              arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítsák a héa megfelelő kiszabásához szükséges információcserét,

                              —

                              arra vonatkozó ajánlás, hogy hozzanak létre közvetlen és automatikus adatcserét a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében végrehajtott kockázatosabb tranzakciókra;

                        kéri a Bizottságot, hogy hathavi rendszerességgel tegyen jelentést arról, hogyan és mikor hajtja végre ezeket az ajánlásokat;

         III. rész   A Számvevőszék 14/2011. sz. különjelentése: „Javították-e az európai uniós támogatások Horvátország képességét a csatlakozás utáni támogatások kezelésére?”

                  41.

                  üdvözli a Számvevőszék 14/2011. sz. különjelentését, továbbá elfogadja következtetéseit, különösen azon megállapítását, hogy „általában véve a Horvátországnak nyújtott uniós előcsatlakozási támogatás jelentősen hozzájárul ahhoz, hogy Horvátország fejlődő közigazgatási kapacitása alkalmassá váljon a csatlakozás után növekvő összegű uniós támogatások kezelésére”; üdvözli, hogy az előcsatlakozási támogatások jelentős és pozitív szerepet játszanak abban, hogy felkészítik a horvát hatóságokat a csatlakozás utáni időszak kohéziós és vidékfejlesztési politikájának kezelésére;

                  42.

                  sajnálatát fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a Számvevőszék jelentése nem tartalmaz elegendő információt a csalási és hibaarányokra, illetve a – szükség esetén igazságügyi jellegű – nyomon követésre, valamint a teljesítményértékelésre nézve;

                  43.

                  ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék megállapítása szerint „mindeddig azonban a támogatás csak részsikereket könyvelhetett el a kitűzött célok megvalósítása tekintetében, ezért ahhoz, hogy tovább lehessen lépni a kapacitásépítésben, számos fontos területen még mind a csatlakozás előtt, mind azután további támogatásra van szükség”; tudomásul veszi a Számvevőszék azon megállapítását, hogy „az előcsatlakozási támogatások által érintett legtöbb területen a Bizottság még nem értékelte elégségesnek Horvátország kapacitását ahhoz, hogy fel lehessen hatalmazni a támogatások előzetes bizottsági ellenőrzés nélküli végrehajtására”, valamint azt, hogy „az elért haladás dacára a horvát hatóságoknak különösen két területen – a közbeszerzési kapacitás és a korrupció elleni küzdelem területén – még erősebb támogatásra van szükségük”;

                  44.

                  aggódik amiatt, hogy az irányítás és az intézmények felkészületlenségének egyes példái, valamint a korábbi EU-csatlakozások során a csatlakozási alapokból történő finanszírozás strukturális alapokból történő finanszírozásra való átváltásának fényében miképpen lehetne elkerülni Horvátország esetében a hasonló kockázatokat;

                  45.

                  aggódik amiatt, hogy a Számvevőszék által a jogszabályok összehangolására helyezett nagy hangsúly mellett szükség lesz folyamatos ellenőrzésre, és a következő területeket célzó intézkedésekre is:

                              —

                              számos jelenlegi program nem megfelelő befogadóképessége,

                              —

                              a külső és belső ellenőrzőképesség megfelelősége,

                              —

                              a finanszírozási programok eljárásainak stabilitása,

                              —

                              átláthatósági problémák, és annak szükségessége, hogy javítsák az érdekeltek, illetve a nyilvánosság tájékozottságát,

                              —

                              az alapok felhasználásának eredményességével, hatékonyságával és gazdaságosságával kapcsolatos kérdések (a teljesítményértékelés révén);

                  46.

                  egyetért a Számvevőszék ajánlásaival, valamint felszólítja különösen a Bizottságot és a horvát hatóságokat az egymással való szoros együttműködésre annak érdekében, hogy a munkahelyi és munkahelyen kívüli képzések indításával nagyobb hangsúlyt lehessen fektetni a közbeszerzési kapacitás fejlesztésére, jobban oda lehessen figyelni a regionális és helyi szintű kapacitásépítési igényekre, a projekteredményesség értékelését tovább lehessen fejleszteni, portfoliót lehessen létrehozni a kiérlelt projektekből, hogy a csatlakozás utáni megnövekedett támogatási összegeket teljes mértékben fel lehessen használni, valamint intézkedéseket lehessen tenni a vidékfejlesztési programokra vonatkozóan és erősíteni lehessen a korrupcióellenes intézkedéseket;

                  47.

                  támogatja a Számvevőszék Bizottsághoz intézett azon ajánlását, hogy más országoknak nyújtandó előcsatlakozási támogatásait illetően a lehetőségek szerint építsen a Horvátországnak nyújtott előcsatlakozási támogatás tanulságaira;

                  48.

                  üdvözli a Horvátország csatlakozásra való felkészüléséről szóló, 2012. április 24-i monitoring jelentésben a Bizottság értékelését, amely szerint „Általánosságban véve Horvátország helyes úton halad az uniós csatlakozásra való felkészülésben. Horvátország a közösségi vívmányokhoz való igazodás jelentős szintjét érte el. A 2011. évi eredményjelentés és az ellenőrző táblázatok 2011 őszi frissítése óta további előrelépések történtek. A Bizottság azonban korlátozott számban talált olyan kérdéseket, amelyek további erőfeszítéseket igényelnek” (13);

                  49.

                  megállapítja, hogy a vívmányok fejezetein belül számos fontos kérdés megoldása továbbra is várat magára; különösen a közbeszerzés tekintetében kell figyelmet fordítani a másodlagos jog összehangolására, elsősorban a védelmi beszerzés terén, valamint az újonnan elfogadott jogszabályok megfelelő – különösen helyi szinten való – végrehajtására, a strukturális alapok jövőbeli kezelésének érdekében is;

                  50.

                  megállapítja, hogy a pénzügyi ellenőrzés területén folyamatos erőfeszítések kellenek annak érdekében, hogy központi és helyi szinten egyaránt javuljon az államháztartás belső és külső ellenőrzésének általános működése, illetve a pénzügyi és költségvetési rendelkezések terén is, mivel a koordinációs osztálynak tovább kell bővítenie kapacitását annak érdekében, hogy a csatlakozás után koordinálni tudja a saját források teljes rendszerét, valamint gyorsítani kell az inkább az utólagos ellenőrzésekre összpontosító vámfelügyeleti stratégia modernizációját;

                  51.

                  hangsúlyozza, hogy néhány területen, elsősorban a mezőgazdaság és vidékfejlesztés terén fokozott erőfeszítésekre van szükség, és figyelmet kell fordítani a jogszabályok további összehangolására, valamint a közigazgatási kapacitások megerősítésére a közvetlen kifizetések és a vidékfejlesztés terén;

                  52.

                  aggódik a SAPARD és az IPARD keretében nyújtott támogatások alacsony felhasználási aránya miatt – egyes ágazatok, nevezetesen a tejágazat, az üvegházágazat és a gyümölcs- és zöldségágazat különösen alulreprezentáltak voltak az 1. intézkedés (Beruházások mezőgazdasági üzemekbe) végrehajtása során; véleménye szerint ez komoly hiányosságokra mutat ezen ágazatoknak a jövőbeli uniós támogatások felhasználására való képessége és felkészültsége terén;

                  53.

                  tudomásul veszi, hogy az előcsatlakozási támogatás végrehajtása késedelmet szenved; örömmel látja az e probléma megoldása tekintetében elért előrehaladást, és sürgeti a Bizottságot és a horvát hatóságokat, hogy – elsősorban a kapacitásépítés erősítésre révén – továbbra is fokozzák a támogatás végrehajtásának ütemét; hangsúlyozza, hogy az előcsatlakozási támogatás keretében végzett kapacitásbővítésnek mind a központi intézményekre, mind pedig a regionális és helyi szervezetekre ki kell terjednie; aggodalmát fejezi ki, hogy amennyiben Horvátország nem szentel elég figyelmet az utóbbiaknak, nem fog rendelkezni az uniós támogatások felhasználásához szükséges megfelelő közigazgatási kapacitással és tapasztalattal;

                  54.

                  megerősíti, hogy az előcsatlakozási támogatás célja többek között a tagjelölt államok kapacitásának megerősítése annak érdekében, hogy a jövőbeli uniós támogatásokat hatékony és átlátható módon tudják felhasználni; ezért üdvözli, hogy a Bizottság a Horvátországnak nyújtott előcsatlakozási támogatás megtervezésében újfajta megközelítést alkalmaz, például összekapcsolja a meghatározott kapacitásbővítési projekteket a csatlakozási tárgyalásokkal, ami lehetővé teszi az operatív programok több évre való tervezését;

                  55.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy teljes mértékben aknázza ki a tagjelölt és a potenciális tagjelölt országok intézményi tanulásában és kapacitásbővítésében rejlő lehetőségeket, nevezetesen az előcsatlakozási támogatási eljárásoknak a strukturális alapok, az Európai Szociális Alap és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap által nyújtott támogatásokkal való további összehangolása révén;

                  56.

                  megállapítja, hogy a regionális politika és a strukturális eszközök koordinálása tekintetében további kitartó erőfeszítéseket kell összpontosítani arra, hogy a kohéziós politika jövőbeli végrehajtásához szükséges közigazgatási kapacitás növelésére irányuló terv megvalósuljon, és kiforrott projekttervezés alakuljon ki;

                  57.

                  felkéri a horvát hatóságokat, hogy a fenti aggodalmakra való válaszként hozzanak intézkedéseket, és felhívja a Bizottságot, hogy készítsen jelentést Horvátország e kérdés és egyéb lezáratlan ügyek kezelése terén elért előrehaladásáról;

                  58.

                  elismeréssel nyilatkozik Horvátországnak az intézményi és közigazgatási kapacitása megerősítésében és az előcsatlakozási támogatás kezelésének összefogásában tapasztalható előrelépéséről;

                  59.

                  üdvözli, hogy 2011 decemberében létrejött a horvát Regionális Fejlesztések és Uniós Támogatások Minisztériuma, valamint azt, hogy a regionális fejlesztésekért és az uniós támogatásokért felelős minisztert egyben miniszterelnök-helyettesnek is kinevezték, ami az új kormány regionális fejlesztési kérdések és uniós támogatások felhasználása iránti elkötelezettségére utal;

                  60.

                  megállapítja, hogy Horvátország jelentős erőfeszítéseket tett a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás, valamint a kontrollrendszer meghonosítása terén, ami 2012 második felében várhatóan az előzetes ellenőrzések megszüntetéséhez fog vezetni; ugyanakkor hangsúlyozza, hogy további következetes fellépés szükséges, mivel a Bizottság a legtöbb területen még nem engedélyezte Horvátországnak az előcsatlakozási támogatás előzetes ellenőrzés nélküli felhasználását;

                  61.

                  üdvözli, hogy 2012 januárjában hatályba lépett a fokozott átláthatóságot biztosító új közbeszerzési törvény, valamint azt, hogy 2011 során megvalósult az IPA 2008 keretében „A közbeszerzési eljárások során tapasztalható szabálytalanságok orvoslását szolgáló képességek erősítése” című egyszerűsített ikerintézményi együttműködési projekt, amely többek között figyelemfelkeltéssel kapcsolatos erőfeszítéseket foglalt magában;

                  62.

                  sürgeti a Bizottságot és a horvát hatóságokat, hogy helyezzék előtérbe a szilárd közbeszerzési rendszer létrehozását; ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy a korrupció elleni küzdelem központi szerepet játszik a teljes csatlakozási folyamat során, és hogy a korrupcióellenes megelőző intézkedések bevezetésének elmulasztása gátat szab a további uniós támogatások befogadásának;

         IV. rész   A Számvevőszék 16/2011. sz. különjelentése: „Az atomerőművek leszereléséhez Bulgáriának, Litvániának és Szlovákiának nyújtott uniós pénzügyi támogatás: eredmények és a jövő kihívásai”

                  63.

                  hangsúlyozza, hogy a leszerelés az elkövetkezendő években egyre fontosabb kérdéssé fog válni, mivel a 14 tagállamban működő 133 atomreaktor egyharmadát 2025-ig le kell állítani (14);

                  64.

                  felszólítja Költségvetési Bizottságát és Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottságát, hogy a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó, új többéves pénzügyi keret megtárgyalása során vegyék figyelembe a Költségvetési Ellenőrző Bizottság megállapításait;

         A Számvevőszék megállapításai

                  65.

                  úgy véli, hogy a Számvevőszék megállapításai az alábbiak szerint összegezhetők:

                              „a)

                              A viszonylag laza szakpolitikai keretek következtében a programokat nem előzte meg a tényleges szükségletek átfogó felmérése, nem határozták meg a prioritásokat, a konkrét célokat és az elérendő eredményeket. A felelősségi körök meghatározása nem megfelelő, különösen a monitoringra és a programok általános célkitűzéseinek elérésére vonatkozóan. A bizottsági felügyelet a költségvetés végrehajtására és az egyes projektek megvalósítására összpontosít.

                              b)

                              Nem készült átfogó értékelés a leszerelés és a leszerelés hatásainak mérséklését célzó folyamat előrehaladásáról. Az alapvető fontosságú infrastrukturális projekteket késedelmek és költségtúllépések jellemzik.

                              c)

                              Bár a reaktorokat 2002 és 2009 között bezárták, a programok keretében még nem valósították meg azokat a szervezeti változásokat, amelyek lehetővé tennék, hogy egy működő atomerőmű ténylegesen egy leszerelési szervezetté alakulhasson.

                              d)

                              A rendelkezésre álló pénzügyi források (a 2013-ig nyújtott 2,85 milliárd EUR összegű uniós hozzájárulást is beleértve) nem lesznek elegendőek, és jelentős a finanszírozási hiány (mintegy 2,5 milliárd EUR). (15)”;

                  66.

                  megállapítja továbbá, hogy nem végezték el a Bizottság által előterjesztett finanszírozási program átfogó előzetes értékelését;

         A Parlament következtetései

                  67.

                  elismeri, hogy a Számvevőszék jelentésében bemutatott helyzet a 2010 végéig tartó időszakra vonatkozik, és hogy azt követően a Bizottság számos kezdeményezést tett;

                  68.

                  megjegyzi, hogy nukleáris téren az Unió legfőbb célja a nukleáris biztonság maximalizálása;

                  69.

                  nyugtázza a Bizottság véleményét, mely szerint a Bizottság eljárási keretrendszert hozott létre, amely megállapítja a konkrét célkitűzéseket, meghatározza a szerepeket és felelősségeket, valamint egyértelműen rögzíti a jelentéstételi és felügyeleti követelményeket (16);

                  70.

                  nyugtázza a Bizottság válaszát, mely szerint a szükségletfelmérés a 2011-ben elvégzett hatásvizsgálat részét képezte (SEC(2011) 1387); nyugtázza, hogy a hatásvizsgálat az addig elért előrehaladással, a fennmaradó kihívásokkal és a támogatás áttekintésével foglalkozott;

                  71.

                  emlékeztet arra, hogy Bulgária és Szlovákia csatlakozási szerződése értelmében az Unió ezen országok részére 2009-ig, illetve 2006-ig nyújthat pénzügyi támogatást;

                  72.

                  örömmel látja, hogy a bulgáriai, litvániai és szlovákiai atomerőművek leszerelését segítő támogatási programokhoz nyújtott uniós támogatásról szóló tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslat (COM(2011) 783) az érdekelt felekkel, az érintett tagállamokkal – Bulgáriával, Litvániával és Szlovákiával –, valamint a leszereléssel foglalkozó szakértői csoportokkal folytatott széles körű konzultációra épít; örömmel látja, hogy figyelembe vették a Parlament 2011. április 5-i állásfoglalásában (17) foglalt megállapításokat, valamint a Számvevőszék leszelésre vonatkozó 2011-es teljesítmény-ellenőrzésében megfogalmazott következtetéseket és ajánlásokat;

                  73.

                  megállapítja, hogy a szakértők megalapozott, teljes és részletes – többek között a leszerelés lezárásáig terjedő teljes költségbecslést tartalmazó – leszerelési terv megalkotását sürgették, amely a további uniós támogatás végrehajtásának alapjául szolgálna; úgy véli, hogy egyértelműen meg kellene jelölni a nemzeti társfinanszírozás mértékét, és azt, hogy ezt hosszú távon hogyan biztosítják;

                  74.

                  megelégedéssel állapítja meg, hogy az érdekelt felek egyértelműen támogatták a Bizottság fent említett hatásvizsgálatában (18) meghatározott főbb mérföldköveket, valamint azt, hogy az uniós támogatás a lehető legnagyobb uniós hozzáadott értéket képviselő konkrét mérföldkövek megvalósítását célozza; megjegyzi, hogy kezdettől fogva foglalkozni kell a megfelelőségi eljárásokkal és a szigorú költségellenőrzéssel;

                  75.

                  ismételten kijelenti és hangsúlyozza, hogy az Unió, Bulgária, Szlovákia és Litvánia kölcsönösen kötelezettséget vállaltak a kozloduji atomerőmű négy blokkjának, a bohunicei V1 atomerőmű 1. és 2. blokkjának, illetve az ignalinai atomerőmű 1. és 2. blokkjának leszerelésére;

                  76.

                  sajnálja, hogy az ignalinai atomerőmű esetében olyan fontos projektek, mint a B1-es, illetve a B234-es – műszaki és kereskedelmi jellegű viták miatt – komoly késedelmet szenvedtek, ami jelentős gazdasági károkat okozott, és a leszerelési folyamat megszakadásához vezetett;

                  77.

                  úgy véli, hogy az ignalinai atomerőmű és a NUKEM/GNS által 2012 júliusában elfogadott, műszaki megoldásokat tartalmazó ütemterv fontos lépés a B1 elhasznált fűtőelemek átmeneti tárolására való kapacitásával kapcsolatos patthelyzet feloldása felé;

                  78.

                  sajnálja, hogy az ütemterv végrehajtásával kapcsolatban elért eredményekről szóló, 2012. október 5-re várt részletes jelentés nem készült el a határidőre;

                  79.

                  üdvözli, hogy előrelépés történt néhány, az ütemterv által érintett kérdésben, a hordók validálása és a darukkal kapcsolatos javító intézkedések terén;

                  80.

                  ugyanakkor továbbra is aggasztja, hogy egyéb fennmaradó kérdésekről, így a rengéscsillapítók problémájáról, valamint a szivárgás és a sérült fűtőanyag kezeléséről még nem született megállapodás, ami akadályozza az említett ütemterv gyors végrehajtását;

                  81.

                  sürgeti mindkét érintett felet, hogy gyorsan és kellő időben állapodjanak meg az összes fennmaradó kérdésről;

                  82.

                  egyetért a Költségvetési Ellenőrző Bizottság 2012. július 10–12. közötti litvániai tényfeltáró küldöttségének következtetéseivel, és ezzel kapcsolatban meggyőződése, hogy mindaddig fel kell függeszteni az uniós pénzügyi támogatást, amíg nem születik megállapodás a B1-es, illetve a B234-es projektek tekintetében;

                  83.

                  támogatja a Bizottság azon javaslatát, mely szerint az ignalinai atomerőmű számára a 2014 és 2017 közötti időszakra vonatkozóan további 230 millió EUR támogatást kellene biztosítani; ismételten hangsúlyozza, hogy a pénzt csak akkor szabad előirányozni, ha a fent említett tanácsi rendeletre irányuló javaslatban rögzített előzetes feltételrendszer teljesült; úgy véli, hogy az említett időpontot követően le kell zárni az uniós pénzügyi támogatást;

                  84.

                  kitart amellett, hogy a leszerelést biztonságosan és eredményesen kell megtervezni, úgy, hogy a leszerelési engedélyt a vonatkozó leszerelési tervekben meghatározott ütemezés szerint gyorsan ki lehessen adni;

                  85.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy küldje el a Parlament részére a három atomerőmű visszafordíthatatlan és teljes szétszereléséhez szükséges támogatásra vonatkozó becslését;

                  86.

                  emlékeztet rá, hogy csak nemzeti nukleáris szabályozó hatóságok adhatnak ki leszerelési engedélyt jogi személyeknek, a vonatkozó nemzeti szabályozás szigorú tiszteletben tartása mellett;

                  87.

                  felhívja a litván kormányt, hogy állítson fel független projektirányító csoportot a B1-es, illetve a B234-es projektre vonatkozóan; megjegyzi, hogy a litván nemzeti Számvevőszék által javasoltaknak megfelelően az ignalinai atomerőmű által végrehajtott projektek független irányítását is biztosítani kell;

                  88.

                  kéri, hogy világos és egyértelmű határidőt határozzanak meg a leszerelési engedélyek megszerzésére, ha erre eddig nem került volna sor;

                  89.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy késedelmek tapasztalhatóak az elhasznált fűtőelemek tárolására szolgáló ideiglenes létesítmények megépítése és befejezése terén, hiszen a nukleáris fűtőelemeket nem lehet eltávolítani, ha nem állnak rendelkezésre ilyen létesítmények; az ignalinai atomerőmű tekintetében rámutat, hogy kiemelt kérdésként kell kezelni a nukleáris fűtőelemek 2-es blokkból történő eltávolítását és biztonságos ideiglenes tárolását;

                  90.

                  kéri, hogy a szerződések különféle értelmezésével, a szerződések odaítélésével, valamint az ignalinai atomerőmű és a két projekt fő kivitelezője közötti, műszaki és kereskedelmi kérdésekkel kapcsolatos vitákat vonják vitarendezési eljárás alá; megjegyzi, hogy minden további uniós pénzügyi támogatást fel kell függeszteni mindaddig, amíg a vitát nem rendezik; felhívja a Bizottságot, hogy évente tegyen jelentést a Parlamentnek az aktuális helyzetről;

                  91.

                  mély aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék becslése szerint a leszerelési folyamat befejezéséhez 2 500 000 000 EUR hiányzik, ami jelentős forráshiány kialakulásához vezet;

                  92.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy működjön együtt Bulgária, Litvánia és Szlovákia kormányával, és a lehető legjobban mozdítsa elő az atomerőművek leszerelését azáltal, hogy elegendő forrást bocsát rendelkezésre 2017-ig, illetve 2020-ig; továbbá felhívja a Bizottságot, hogy tűzzön ki ambiciózus célokat a végrehajtásra vonatkozóan, és kövesse nyomon a célok elérése érdekében történő előrehaladást; úgy véli, hogy amennyiben a kitűzött célok nem teljesülnek, szankciókat kell alkalmazni; kéri, hogy az elért előrehaladásról nyújtsanak be éves jelentést a Parlamentnek;

                  93.

                  megállapítja, hogy a litvániai, szlovákiai és bulgáriai atomerőművek leszerelésének megkezdése óta nincsenek egyértelműen meghatározva a leszerelési folyamatban részt vevő államok felelősségi körei és kötelezettségei; megállapítja, hogy a leszerelési folyamat egészéért viselt felelősségükből adódóan az atomerőműveiket bezáró tagállamokra nehezedő teher aránytalan;

                  94.

                  örömmel látja, hogy a fent említett tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 783) nem csak általános, hanem egyedi, mérhető, elérhető, szakszerű és időzített célkitűzéseket is meghatároz a három tagállam számára; nyugtázza, hogy a végrehajtási intézkedésekben és az éves munkaprogramokban projektszinten további célkitűzéseket és teljesítménymutatókat határoznak meg;

                  95.

                  úgy véli, hogy a tanácsi rendeletre irányuló javaslatban az Ignalina-program további támogatásának jogalapját a csatlakozási okmányhoz csatolt 4. jegyzőkönyvnek kell képeznie, nem pedig az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 203. cikkének;

                  96.

                  üdvözli, hogy a Bizottság legkésőbb 2015 végéig értékelő jelentést készít valamennyi intézkedés céljának eléréséről (az eredmények és hatások szintjén), valamint a források felhasználásának hatékonyságáról és európai hozzáadott értékéről, azért, hogy döntés születhessen az intézkedések módosításáról vagy felfüggesztéséről; kéri, hogy a Bizottság másolatban bocsássa rendelkezésére az értékelő jelentést;

                  97.

                  kéri, hogy az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) bocsássa a Parlament rendelkezésére a bulgáriai, litvániai és szlovákiai projektvégrehajtásról szóló jelentéseit;

                  98.

                  kéri, hogy a Bizottság és a Számvevőszék értékelje az EBRD-vel folytatott együttműködés hozzáadott értékét és az EBRD mint az alapokat kezelő szerv képességeit, mivel az Unió biztosítja a támogatások 96 %-át;

                  99.

                  felszólítja a Bizottságot, hogy készítsen jelentést a három országban folytatott leszerelési eljárásról; felszólítja a Bizottságot, hogy a műszaki és szervezeti szempontból legjobb gyakorlat meghatározása érdekében készítsen jelentést a greifswaldi atomerőmű leszerelésének folyamatáról, ekképpen is vonatkoztatási alapot teremtve a jövőbeni leszerelési projektek számára;

         V. rész   A Számvevőszék 1/2012. sz. különjelentése: „A Szubszaharai-Afrika élelmezésbiztonsága terén nyújtott uniós fejlesztési segélyek eredményessége”

                  100.

                  üdvözli a számvevőszéki jelentést és az abban foglalt összefoglaló megállapítást, mely szerint a Szubszaharai-Afrika élelmezésbiztonsága terén nyújtott uniós fejlesztési segélyek többnyire eredményesek, és számottevően hozzájárulnak azon partnerországok élelmezésbiztonságának megvalósításához, amelyek még nem rendelkeznek fenntartható és biztos alapokon nyugvó mezőgazdasággal; rámutat azonban, hogy a Számvevőszék szerint mindazonáltal több területen még jelentős fejlesztésre van lehetőség;

                  101.

                  örömmel veszi tudomásul azt a számvevőszéki megállapítást, hogy azokban az országokban, ahol az élelmezésbiztonság az Európai Fejlesztési Alap (EFA) stratégia részét képezi, az uniós fejlesztési segély nagymértékben megfelel a szükségleteknek és a prioritásoknak, és hogy a Bizottság főleg azokba az országokba irányította fejlesztési segélyeit, ahol a legnagyobb az alultáplált emberek száma;

                  102.

                  egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy az uniós fejlesztési segélyezésben nagyobb hangsúlyt kell fektetni az élelmezésbiztonságra;

                  103.

                  sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a tizedik EFA-hoz az élelmezésbiztonságot, mezőgazdaságot és a vidékfejlesztést a partnerországok kevésbé gyakran választották központi területnek, mint a kilencedik EFA-hoz, és hogy az élelmiszer-ellátás tekintetében bizonytalan helyzetű országok közül sokan alig, vagy egyáltalán nem részesültek uniós fejlesztési támogatásban a területen; egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy ez sem a mélyszegénység és az éhezés felszámolására vonatkozó első millenniumi fejlesztési célkitűzés kritikus helyzetével nincs összhangban, sem pedig azzal, hogy az EFA-nak elvben fokozott prioritással kellene kezelnie az élelmezésbiztonságot; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy az EFA országstratégiai dokumentumainak összeállításakor szenteljenek jóval nagyobb figyelmet e területnek, és több forrást irányozzanak elő e terület finanszírozására;

                  104.

                  támogatja a Számvevőszék azon ajánlását, hogy az élelmezésbiztonság helyzetéről strukturált értékelés készüljön minden egyes országban, és rendszeresen mérlegeljék a releváns uniós támogatás lehetséges hatáskörét az uniós fejlesztési segélyezés Európai Külügyi Szolgálaton (EKSZ) és Bizottságon belüli tervezése során; felhívja a EuropeAid Fejlesztési és Együttműködési Főigazgatóságot, hogy biztosítsa a Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatósága alá tartozó hivataloktól és egyéb forrásokból származó adatok és elemzések beépítését, valamint hogy segítse az élelmiszer-ellátás bizonytalansága esetén alkalmazható, hatékony korai előrejelző rendszerek rendelkezésre állásának biztosítását; arra is felhívja az EKSZ-t, hogy segítse elő a megfelelő kormányzati kapacitás kiépülését e rendszerek fenntartható módon történő működtetéséhez, és a megelőzést szolgáló stratégiák végrehajtását, a legveszélyeztetettebbek ellenálló képességének fokozása érdekében;

                  105.

                  megjegyzi, hogy a különböző szubszaharai országokat rendkívüli mértékben sújtó 2008-as élelmiszerválság után az élelmiszerárak fokozatosan a korábbi szintekre tértek vissza, és hogy a volatilitás és a spekuláció valószínűleg folytatódik; felhívja a Bizottságot, hogy dolgozzon ki válaszstratégiákat – helytálló javaslatokat téve – a különböző eshetőségekre; felhívja a Bizottságot annak figyelembevételére is, hogy a fokozatosan növekvő élelmiszerárak markáns és hosszú távú emelkedő tendencia részei, nem pedig egy rövid távú problémáé, és következésképpen hosszú távú, holisztikus és a fejlesztési célok szélesebb köréhez kapcsolódó stratégiára van szükség; felszólít egy élelmezésfinanszírozási eszköz vagy egy hasonló mechanizmus létrehozására a 2014–2020 közötti többéves pénzügyi keretben annak biztosítására, hogy az EU képes legyen az ilyen alapok használatával gyorsan válaszolni az új élelmiszerválságokra, tekintettel az újabb élelmiszerválságok kiszámíthatatlanságára és az élelmiszerárak erőteljesebb ingadozására; úgy véli, hogy a pénzügyi spekuláció súlyosbítja az élelmiszerárak ingadozását, és hogy ezért hatékonyan fel kell lépni az ilyen spekuláció ellen, többek között a származékos piacok szabályozása és ellenőrzése révén;

                  106.

                  elítéli, hogy a jelentős gazdasági növekedés ellenére Szubszaharai-Afrika népességének egynegyede még mindig alultáplált; rámutat, hogy a technológia, a tudás és a természeti erőforrások rendelkezésre állnak a régióban ennek megváltoztatására; hangsúlyozza, hogy a béke, a demokrácia és a politikai stabilitás elengedhetetlen, mivel a földhöz és a piacokhoz, valamint a tulajdonjogokhoz és az oktatáshoz való hozzáférés a kormányok és a közigazgatási szervek fokozottabb befolyását és elszámoltathatóságát teszik lehetővé;

                  107.

                  tudomásul veszi az Európai Fejlesztési Alapból és az „élelmezésbiztonság” költségvetési tételből az 1996–2006 közötti időszakban kiutalt források terén a Számvevőszék által feltárt hiányosságokat; felhívja a Bizottságot, hogy a kiegészítő jelleg megvalósítása és az alapok lehető leghatékonyabb felhasználásának biztosítása érdekében hangolja össze a két eszköz célkitűzéseit;

                  108.

                  úgy véli, hogy az uniós fejlesztéspolitika végrehajtása során a Bizottságnak mindig figyelembe kellene vennie az élelmezésbiztonsági helyzetet és különösen az élelmezésbiztonság tartós hiányát;

                  109.

                  rámutat a segélyezés, a helyreállítás és a fejlesztés még fokozottabb összekapcsolásának fontosságára a segítségnyújtás hatékonyságának biztosítása érdekében; ismét rámutat annak jelentőségére, hogy az EU tengerentúli fejlesztési támogatásának (ODA) egy megfelelő részét a mezőgazdasági ágazatra fordítsák; sajnálja, hogy az 1980-as évek óta drámaian csökkent a mezőgazdaságra fordított fejlesztési támogatás szintje, és felhívja a Bizottságot, hogy fejlesztési támogatásai keretében biztosítson elsőbbséget a mezőgazdaságnak, beleértve a gazdálkodók piaci hozzáférésének támogatását is; rámutat, hogy a fejlesztési támogatásra egy szélesebb értelemben vett kontextus részeként kell tekinteni, ahol a kereskedelem, a hazautalások és az egyéb jövedelemforrások mára a legtöbb fejlődő ország esetében jelentősebbé váltak, mint a tengerentúli fejlesztési támogatás révén folyósított kifizetések összessége, és hogy a közös agrárpolitika hátráltatja a szabad és méltányos kereskedelmet a feltörekvő piacokkal;

                  110.

                  hangsúlyozza, hogy a gazdálkodóktól az ebédlőasztalig az élelmiszerlánc teljes egészével foglalkozni kell annak érdekében, hogy a mezőgazdaság ellenálló képességét fokozni lehessen; úgy véli, hogy Szubszaharai-Afrika kormányainak hosszú távú politikai kötelezettséget kell vállalniuk annak érdekében, hogy a mezőgazdaság sérülékenységét csökkenteni lehessen; rámutat, hogy a szélsőséges éghajlati körülményeknek ellenálló vetőmag formájában nyújtott ideiglenes támogatások fontos biztonsági hálót képezhetnek a kisgazdálkodók és azon családok számára, akiket e körülmények a támogatás hiányában igen súlyosan érintenének; rámutat a korai figyelmeztető rendszer és a megelőző munkálatok szerepére a higiénia, a vetőmagok és a takarmányok terén; helyteleníti, hogy az erőszak és a bizonytalan helyzet még mindig akadályozza az élelmezésbiztonság megteremtését;

                  111.

                  hangsúlyozza, hogy uniós és globális szinten az élelmiszersegélyeken túlmutató élelmezéspolitikára és az adományozók közötti, illetve az adományozók és a támogatottak közötti, szorosabb helyi szintű partnerséget jelentő együttműködésen alapuló globális hálózatra kell összpontosítani, és emlékeztet arra is, hogy a támogatott országok politikája létfontosságú az olyan alapvető közjavak nyújtásának vállalásában, mint a belső béke és a vidéki infrastruktúrákba történő befektetés; hangsúlyozza továbbá, hogy a hosszú távú társadalmi és gazdasági fejlődéshez a segélytől eltérő, fenntartható bevételi forrásokra van szükség; úgy véli, hogy az Európa és a fejlődő országok közötti, a WTO-elveknek megfelelő szabad és méltányos kereskedelem alapvetően fontos az élelmezésbiztonság fokozása és Szubszaharai-Afrika emberi fejlődésének felgyorsítása szempontjából;

                  112.

                  tekintettel a célkitűzésekre, valamint a programozási időszak vége és a következő, 2014-ben kezdődő új EFA programozási időszak között fennálló finanszírozási hiányra egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy a 2008–2010-es élelmezésfinanszírozási eszközt hosszabb időtávon belül kellett volna végrehajtani; rámutat, hogy az alapvető árucikkek árának állandó volatilitása és növekedése miatt fontos a segélyezés folytonosságát biztosítani; hangsúlyozza, hogy a táplálkozási világprogrammal, az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetével és a Nemzetközi Mezőgazdasági Fejlesztési Alappal szoros együttműködésben szinergiát kell teremteni az uniós élelmezésbiztonsági programok, valamint e szervezetek és a nemzetközi adományozók programjai között, és ki kell alakítani azok egymást kiegészítő jellegét;

                  113.

                  mélységesen aggódik a Számvevőszék azon megállapítása kapcsán, hogy a táplálkozási szükségleteket figyelmen kívül hagyták, mivel véleménye szerint az alultápláltságnak súlyos, és – különösen a terhesség alatt és az élet első két évében – visszafordíthatatlan következményei vannak; rámutat, hogy az alultápláltság akadályozza az emberi fejlődést, és visszafordíthatatlan károkat okoz az emberi személyiségben, továbbá hatalmas gazdasági és társadalmi veszteséget okoz az érintett országoknak; üdvözli a fejlődő országok élelmezésbiztonsági kihívásainak kezeléséhez nyújtott segítség uniós szakpolitikai keretéről szóló közleményében (COM(2010)0127) a Bizottság által kifejezett azon szándékot, hogy a táplálkozási szempontokat beépítse az uniós programokba; megismétli a Bizottsághoz intézett azon felhívását, hogy erről a vetületről a Bizottság adjon ki külön közleményt, és hogy fejlesztési politikájába építsen be megalapozott és több ágazatra kiterjedő táplálkozási stratégiákat; rámutat, hogy az egyik legfontosabb és legköltséghatékonyabb beavatkozás a nők támogatása, melynek révén hosszú távú segítséget lehet nyújtani a családoknak az egészség megőrzése és a gyermekek táplálása terén;

                  114.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék azon megállapítását, hogy az uniós beavatkozások általánosságban jól tervezettek és célravezetők voltak, azonban sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a meghatározott célkitűzések színvonala gyakran változó, és a teljesítménymutatók hiánya miatt nehezen mérhető volt, továbbá az ellenőrzött beavatkozások felénél az eredmények fenntarthatósága kétséges volt; arra szólítja fel a Bizottságot, hogy realisztikusabb és mérhetőbb beavatkozási célokat tűzzön ki, és pontosítsa meghatározásukat az általános költségvetési támogatási programokban, amelyekben külön figyelmet kell szentelni azoknak a beavatkozásoknak, amelyek serkentik a vállalkozói kedvet az egyre növekvő fiatal generáció körében, illetve amelyek a nők mezőgazdaságban elszenvedett hátrányos megkülönböztetése ellen lépnek fel;

                  115.

                  továbbra is meg van győződve arról, hogy meg kell erősíteni az élelmezésbiztonság terén nyújtott fejlesztési segély táplálkozási aspektusát, és kéri a Bizottságot, hogy 2013 tavaszára készítsen írásbeli jelentést az ebben elért haladásról;

                  116.

                  megjegyzi, hogy az élelmezésbiztonság terén történő uniós fellépés átfogó hatását az uniós mezőgazdasági, halászati, energia- és kereskedelmi politika is meghatározza, hangsúlyozza, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 208. cikkével összhangban biztosítani kell a politikák fejlesztési célú koherenciáját, és hogy e szakpolitikáknak tartalmazniuk kell a „ne tégy kárt” elvét, és meg kell felelniük annak;

                  117.

                  egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy a Bizottságnak hatékonyabban kell támogatnia a mezőgazdasági és szociális ellátási programok pénzügyi fenntarthatóságát;

         VI. rész   A Számvevőszék 2/2012. sz. különjelentése: „Az Európai Regionális Fejlesztési Alapból támogatott pénzügyi konstrukciók kkv-k részére”

                  118.

                  üdvözli a Számvevőszék 2/2012. sz. különjelentését, amely elsősorban az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) által a 2000–2006, valamint a 2007–2013 közötti programozási időszakokban társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedéseket vizsgálja; nyugtázza, hogy a 2/2012. sz. különjelentés az ERFA által társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedések hatékonyságáról és eredményességéről számol be, és alapját az Egyesült Királyságban, Németországban, Szlovákiában, Magyarországon és Portugáliában végrehajtott projektekből álló minta ellenőrzése képezi;

                  119.

                  úgy véli, hogy egy ilyen ellenőrzési jelentés a 2007–2013-as programozási időszak végén is rendkívül hasznos lenne, hiszen további következtetésekre adna módot a kis- és középvállalkozások (kkv-k) részére az ERFA általi társfinanszírozásban biztosított pénzügyi konstrukciók teljesítménye vonatkozásában; úgy véli továbbá, hogy az említett időszak végén egy ilyen jelentés elkészítése lehetővé teszi a hibák újbóli elkövetésének megelőzését, ugyanakkor növeli az ERFA által társfinanszírozott jövőbeli pénzügyi konstrukciós intézkedések hatékonyságát és eredményességét;

                  120.

                  hangsúlyozza, hogy a kkv-k az uniós gazdaság gerincét képezik, mivel munkahelyeket, innovációt és jólétet teremtenek; megjegyzi ugyanakkor, hogy a kkv-k finanszírozási hiányban szenvedhetnek, ugyanis nem jutnak hozzá azokhoz a finanszírozási formákhoz és összegekhez, amelyekre adott pillanatban szükségük lenne;

                  121.

                  elismeri, hogy a fiskális megszorítások és a magánszektor korlátozott hitelfelvételi kapacitása korában a kkv-k és különösen a mikrovállalkozások a leginkább érintettek, ezért nekik fokozott uniós támogatást kell nyújtani, hogy folytatódjék a munkahelyteremtés, az innováció és a növekedés; megjegyzi, hogy különös figyelmet kell fordítani a helyi szinten a fenntartható fejlődést előmozdító kkv-kra, valamint hogy a kohéziós politika – mint a konvergencia és az egész Unió fenntartható fejlődése szempontjából rendkívül fontos befektetési eszköz – a kkv-k számára nyújtott két fő uniós támogatási csatorna egyike; ezért hangsúlyozza, hogy a kohéziós politikában a jövőben erősíteni kell a pénzügyi konstrukciók használatát a kkv-k vonatkozásában, hiszen így garantálni lehet a feltöltődő pénzalapokat, erősíteni lehet a köz- és magánszféra partnerségét és multiplikátor hatás érhető el az uniós költségvetés révén;

                  122.

                  emlékeztet arra, hogy az Unió elsősorban a vállalkozáspolitika és a kohéziós politika keretében ösztönzi a vállalkozói tevékenységet, főként támogatások, és egyre inkább az ERFA keretében nyújtott pénzügyi konstrukciók révén; nyugtázza, hogy a pénzügyi konstrukciók visszatérítendő és rulírozó eszközök, ekképpen biztosítva, hogy a kkv-k több egymást követő csoportja is igénybe vehesse őket;

                  123.

                  elismeri, hogy a finanszírozáshoz való hozzáférés csak a pénzügyi közvetítők aktív közreműködésével valósulhat meg, amelyek a köztámogatásokat a kkv-knak szánt pénzügyi konstrukciókká alakítják át; nyugtázza, hogy a köztámogatásokat a magánszféra által biztosított további források egészíthetik ki, ezzel növelve a kkv-k rendelkezésére álló teljes befektetési összeget; megállapítja, hogy ezt általában multiplikátor hatásként vagy tőkeáttételi hatásként definiálják;

                  124.

                  hangsúlyozza, hogy a pénzeszközökhöz való hozzáférés hiánya az induló vállalkozások számának csökkenését eredményezte, ami azt jelenti, hogy az ERFA által társfinanszírozott pénzügyi konstrukciók szerepe a vállalkozói kedv előmozdításában egyre nagyobb jelentőséggel bír;

                  125.

                  emlékeztet arra, hogy a Számvevőszék ellenőrzése az ERFA által a 2000–2006, valamint a 2007–2013 közötti programozási időszakokban társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedésekre összpontosított, és hogy az ellenőrzés eredményei egy projektekből álló minta közvetlen vizsgálatán, valamint a Bizottság és a tagállamok irányítási, nyomonkövetési és tájékoztatási rendszereinek értékelésén alapulnak;

                  126.

                  nyugtázza, hogy a Számvevőszék az ellenőrzés során a következő három pénzügyi konstrukcióra helyezte a hangsúlyt: tőke-, hitel- és garanciaeszközök; nyugtázza, hogy valamennyihez igénybe vehető ERFA-társfinanszírozás, de ehhez teljesíteni kell az uniós és nemzeti támogatási feltételeket; ismételten hangsúlyozza, hogy az ellenőrzés fő célja annak megállapítása volt, hogy a kkv-kat célzó pénzügyi konstrukciókra fordított ERFA-kiadások eredményesek és hatékonyak voltak-e;

                  127.

                  üdvözli a Számvevőszék megállapításait és ajánlásait a finanszírozási hiány kimutatása vonatkozásában; megjegyzi, hogy a következő programozási időszakra vonatkozó jogalkotási javaslatban (19) ez a kimutatás kötelezővé válik egy előzetes értékelés formájában; felhívja a Bizottságot, hogy az alap-jogiaktus részeként vezesse be a megfelelő rendeletbe az előzetes értékelés szerepére és alkalmazására vonatkozó megfelelő követelményeket, beleértve mennyiségi mutatókat is; úgy véli, hogy a következő programozási időszakra vonatkozó jogalkotási javaslatban is foglalkozni kell a visszaforgathatósági rendelkezések kérdésével;

                  128.

                  megállapítja, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletek lehetővé teszik a magánszféra előnyben részesítését a közszférával szemben; felkéri a Bizottságot, hogy kellően indokolja meg ezt a kiváltságot, minthogy ez az eljárás korlátozhatja a többletforrások visszaszerzésének és más kkv-k számára történő elosztásának lehetőségét;

                  129.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvevőszék megállapítása szerint az intézkedések eredményességét és hatékonyságát a következő súlyos hiányosságok ásták alá:

                              —

                              a kkv-k finanszírozási hiányának kimutatása, ahol készült ilyen, jelentős hiányosságokkal bírt, és a finanszírozási hiányra vonatkozó ilyen kimutatásokat nem tették rendszeresen közzé,

                              —

                              a strukturális alapokról szóló, eredetileg vissza nem térítendő támogatásokra vonatkozóan létrejött rendeleteknek alapvető hiányosságaik vannak, mivel nem térnek ki a pénzügyi konstrukciók sajátosságaira,

                              —

                              a támogatások jelentős késéssel jutnak el a kkv-khoz, és a kkv-kat célzó többi uniós programmal összehasonlítva az ERFA csak kevés magánberuházást tudott vonzani;

                  130.

                  emlékeztet továbbá, hogy a Parlament Regionális Fejlesztési Bizottsága a következő többéves pénzügyi kerettel összefüggésben az innovatív pénzügyi eszközökről szóló véleményében (20) felszólított a pénzügyi eszközök jogi keretének azonnali egyértelművé tételére, egyszerűsítésére és átláthatóságának biztosítására, valamint a pénzügyi eszközök definícióira történő koherens jogi hivatkozások megteremtésére;

                  131.

                  aggodalommal állapítja meg, hogy az előző éves végrehajtási jelentéseket, monitoring bizottságokat és operatívprogram-mutatókat a pénzügyi konstrukciók célkitűzései szempontjából nem találták helyénvalónak és megfelelőnek; üdvözli a JEREMIE program esetében a jelentéstétel és a monitoring területén elért előrehaladást;

                  132.

                  sajnálja, hogy a holdingalapok esetében a Számvevőszék a 2000–2006, valamint a 2007–2013 közötti programozási időszakban sem regisztrált a tőkeáttételből eredő jelentős mértékű magánberuházást; csodálkozásának ad hangot amiatt, hogy az irányító hatóság és a pénzügyi közvetítők között létrejött finanszírozási megállapodások – néhány tőkealap kivételével, amelyek esetében kötelező tőkeáttételi követelmények vonatkoznak a magánbefektetőkre – jellemzően nem írnak elő konkrét tőkeáttételi követelményeket;

                  133.

                  támogatja a Számvevőszék arra irányuló felhívását, hogy határozzák meg egyértelműbben a tőkeáttétel fogalmát a pénzügyi konstrukciókban; hangsúlyozza azonban, hogy a magasabb tőkeáttétel megvalósítására irányuló nyomás fényében fontos emlékeztetni arra, hogy a pénzügyi konstrukciók a kohéziós politikában általában a fejletlenebb régiókban és a gazdasági nehézségekkel küzdő régiókban finanszíroznak projekteket azzal a céllal, hogy javítsák a piaci kudarcok és a szuboptimális befektetések miatt kialakult helyzeteket, ezért a kohéziós politikában a pénzügyi eszközök nem kizárólag a rövid távú nyereségre, hanem a magas társadalmi-gazdasági haszonra is összpontosítanak, különösen regionális és helyi szinten; rámutat, hogy a programok kialakításának és végrehajtásának többszintű irányítása és megosztott kezelése alapvető eleme a kohéziós politikának, ami lehetővé teszi a regionális és nemzeti hatóságok számára a programok tervezésében és végrehajtásában való részvételt; hangsúlyozza ezért, hogy a jogi keretnek bizonyos mértékig rugalmasnak kell maradnia a definíciók és a tőkeáttételre vonatkozó előírások terén is;

                  134.

                  elismeri, hogy az innovatív pénzügyi konstrukciók hozzájárulhatnak a tőkeképződéshez és a beruházások előmozdításához, és hogy ezzel szemben a támogatásokat a kedvezményezettek állandóan túl nehézkesnek és bürokratikusnak ítélik; hangsúlyozza, hogy a pénzügyi konstrukciók fontos szerepet tölthetnek be az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósításában azáltal, hogy más beruházóktól is finanszírozást vonzanak az Unió érdekei szempontjából kulcsfontosságú területekre;

                  135.

                  nyugtázza továbbá, hogy a tőke- és hiteleszközök esetében a Számvevőszék megállapította, hogy az elért tőkeáttétel mértéke nem volt jelentős, és elmaradt az összehasonlításul szolgáló referenciaértékektől; elégedetten nyugtázza, hogy a garanciaeszközök ezzel szemben nagyobb tőkeáttételi hatást eredményeztek;

                  136.

                  felhívja a Bizottságot, hogy haladéktalanul intézkedjen a Számvevőszék megállapításai nyomán; különleges jelentőséget tulajdonít annak, hogy a jövőben az ERFA képesebbé váljon arra, hogy a köztámogatásoknak megfelelő magánberuházást vonzzon;

                  137.

                  aggodalmát fejezi ki a kkv-k finanszírozáshoz való hozzájutása terén a tagállamokban tapasztalható gyakori késedelmek miatt; felszólítja a Bizottságot és az irányító hatóságokat, hogy ne halogassák – főként adminisztratív, jogi, szervezeti vagy stratégiai okokból – a kkv-k finanszírozáshoz való hozzáférését; sajnálja, hogy az irányító hatóságok szempontjából ez azt jelenti, hogy szívesebben alkalmazzák az alternatív megoldást, azaz a kkv-knak nyújtott vissza nem térítendő támogatásokat;

                  138.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy mielőbb terjesszen elő egy átfogó, tisztázó célzatú javaslatot az abból eredő problémákkal kapcsolatban, hogy jelenleg az Unióban a különféle szándékok és célok függvényében különbözően határozzák meg a kkv-kat, és tegyen javaslatokat a helyzet megoldására;

                  139.

                  sajnálja, hogy egyes esetekben nem álltak rendelkezésre vagy nem voltak megbízhatóak a kkv-kra terhelt irányítási költségekkel kapcsolatos információk; felszólítja az illetékes hatóságokat a jelenlegi helyzet javítására, valamint arra, hogy a jövőben az összes releváns információt közöljék; elismeri, hogy különbséget kell tenni a pénzügyi konstrukciók költségei (a JEREMIE holdingalap és a pénzügyi közvetítők irányítási költségei) és a kkv-k költségei között;

                  140.

                  sajnálja, hogy számos esetben az érintett irányító hatóság által kijelölt pénzügyi közvetítők a kkv-kra terhelték a refinanszírozási és az eljárási költségeket; hangsúlyozza, hogy a refinanszírozási és eljárási költségeknek a pénzügyi közvetítők rendes működési költségeihez tartozó tételeknek kellene lenniük;

                  141.

                  hangsúlyozza a finanszírozáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos igazgatási eljárások egyszerűsítésének és a társfinanszírozási követelmények enyhítésének jelentőségét;

                  142.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság útmutatója nem határozza meg azokat a feltételeket, amelyek biztosítanák, hogy a kkv-kat csak olyan költségekkel terheljék, amelyeket a velük összefüggésben a pénzügyi közvetítők által vállalt kockázat vagy nyújtott szolgáltatás indokol;

                  143.

                  javasolja, hogy a pénzügyi konstrukciók, a megosztott irányítás, valamint az állami támogatási és a strukturális alapokra vonatkozó szabályok által teremtett bonyolult helyzet miatt a Bizottságnak javítania kellene a Bizottság, az irányító hatóságok és a kedvezményezettek (a pénzügyi közvetítők) közötti kommunikációs és felügyeleti rendszereket, és – tekintettel a 2007–2013 közötti szabályozási keret új rendelkezéseire – gondoskodnia kellene a hatékonyabb iránymutatásról és tanácsadásról;

                  144.

                  támogatja a Számvevőszék azon ajánlását, hogy a Bizottság biztosítson megbízható és szakmailag hatékony ellenőrzési és értékelési rendszert a pénzügyi konstrukciók vonatkozásában; kéri a Bizottságot, hogy kövesse a Számvevőszék arra vonatkozó ajánlását is, hogy szülessen megállapodás a tagállamokkal néhány mérhető, releváns, egyedi és egységes eredménymutatóról a pénzügyi konstrukciók vonatkozásában, ami egyaránt erősítené a monitoringot és az ellenőrzési folyamatokat;

                  145.

                  nyugtázza, hogy a területi széttagoltság és a kritikus tömeg hiánya kihat a pénzügyi konstrukciók vonzerejére, és bizonyos pénzügyi feltételek előírásával, illetve esetlegesen viszonylag magas irányítási költségekkel jár; megállapítja, hogy az ERFA ezen jellemzői a pénzügyi konstrukciók esetében a különböző programozási időszakok alatt akadályozták a hatékony pénzgazdálkodást, és akadályozták a kkv-k ERFA általi támogatását;

                  146.

                  sajnálja, hogy az operatív programok forráselosztási folyamata során a kkv-finanszírozás terén többnyire járatlan hatóságok úgy osztják el a köztámogatásokat az alapok között, hogy azok mérete gyakran nem éri el a kritikus tömeget; kitart amellett, hogy ez a helyzet azért alakult ki, mert különféle gazdasági, környezeti, társadalmi és területi célkitűzéssel rendelkező, eltérő tematikus operatív programok léteznek;

                  147.

                  véleménye szerint az irányító hatóságnak gondoskodnia kell arról, hogy amikor pénzügyi konstrukciós intézkedésekre tesz javaslatot, javaslatát a kkv finanszírozási hiányra vonatkozó magas színvonalú, szabványosított és közösen megállapított módszertan alapján elkészített kimutatással megfelelően alátámassza, támogatja azt a javaslatot, hogy a pénzügyi konstrukciókat tartalmazó operatív programok jóváhagyását megelőzően a Bizottság ellenőrizze, hogy azok összhangban vannak-e a kkv finanszírozási hiányra vonatkozó kimutatásokkal, és győződjön meg ezen kimutatások megfelelő színvonaláról;

                  148.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a tagállamokban nem nyújtanak tájékoztatást a kkv-k pénzügyi forrásokhoz való hozzáféréséről; támogatja a Számvevőszék ajánlását, melynek értelmében a kkv-kat támogató finanszírozási kínálat optimális mérete érdekében az érdekeltek körében minél inkább tudatosítani kell a kkv-k konkrét finanszírozási igényeit;

                  149.

                  véleménye szerint a multiplikátor hatásnak meg kell mutatnia, mekkora arányban vonzotta a magánbefektetést a kezdeti uniós és tagállami pénzügyi hozzájárulás; úgy gondolja, hogy a pénzügyi konstrukciók társfinanszírozására – az uniós hozzájárulással együtt – úgy kell tekinteni, mint a köztámogatás egyik részére;

                  150.

                  úgy véli, hogy – az eredendően az uniós jogszabályrendszer nem alapvető elemeire alkalmazandó – felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal nem szabad valójában a kohéziós programok jövőbeli rendszerének (21) alapvető fontosságú elemeit szabályozni;

                  151.

                  határozottan javasolja, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletek előkészítése során a Tanács és a Bizottság biztosítson megfelelőbb szabályozási keretet ahhoz, hogy a pénzügyi konstrukciók kialakítását és megvalósítását a strukturális alapok szabályozási keretének hibái, földrajzi korlátozások és szóróhatások ne befolyásolják; kéri, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletre irányuló javaslatok megalkotásakor vegyék figyelembe a jelenlegi programozási időszak során levont tanulságokat; hangsúlyozza, hogy a javaslatoknak a puszta megfelelés helyett a teljesítményt és az eredményességet kell szem előtt tartaniuk;

                  152.

                  támogatja, hogy a Bizottság gondoskodjon a kifejezetten a pénzügyi konstrukciók számára létrehozott, megbízható és szakmai szempontból megalapozott monitoring és értékelési rendszer kialakításáról, valamint hogy ennek keretében a Bizottság nyomonkövetési, beszámolási és ellenőrzési folyamataiban a pénzügyi konstrukciókat külön kell választani a vissza nem térítendő támogatásoktól, és átláthatóvá kell tenni a kkv-knak ténylegesen kifizetett pénzösszegeket; különösen arra ösztönzi a Bizottságot és a tagállamokat, hogy a pénzügyi konstrukciókra vonatkozóan kisszámú mérhető, releváns, célzott és egységes eredménymutatót fogadjanak el;

                  153.

                  egyetért azzal, hogy a Bizottság vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy felhasználásra kész pénzügyi konstrukciós struktúrákat és kkv-finanszírozási eszközöket (pl. jogdíjfizetéssel egybekötött támogatások, speciális befektetési eszközök) bocsásson a tagállamok rendelkezésére, amennyiben ez felgyorsítja a végrehajtást és csökkenti az irányítási költségeket, azzal, hogy ez a feltétel ne csorbítsa túlságosan a kkv-k e finanszírozási rendszerek felhasználása tekintetében fennálló lehetőségeit; hangsúlyozza annak jelentőségét, hogy a pénzügyi konstrukciók rugalmasak maradjanak annak érdekében, hogy alkalmazkodni tudjanak a regionális különbségekhez és a piaci változásokhoz;

                  154.

                  nyugtázza, hogy a tagállamoknak a Bizottság segítségével arra kellene törekedniük, hogy valamennyi kkv-knak szánt és ERFA-társfinanszírozásban részesülő pénzügyi konstrukciót tagállamonként egyetlen operatív programban, vagy az egyes tagállamokon belül a nemzeti operatív program keretében egyetlen prioritási tengelyben egyesítsenek, a tervezési folyamat ésszerűsítése és a késések egyik legfőbb feltárt okának kiküszöbölése érdekében;

                  155.

                  véleménye szerint a Bizottságnak a strukturális alapokról szóló rendeletben javaslatot kellene tennie a multiplikátor hatás és az újrahasznosítás közös meghatározására a holdingalap vagy alap típusától függően, elő kellene írnia kötelező érvényű, szerződésben kikötött célértékeket a minimális tőkeáttételi arányokra és a minimális visszaforgatási időszakokra, valamint meg kellene határoznia, hogy a tőkeáttételi mutatók számítását milyen adatok alapján kell végezni; úgy véli, hogy a vonatkozó szakpolitikai célkitűzések megvalósítása és a piaci feltételek figyelembevétele érdekében a tőkeáttételi arány kiszámítása során fontos elemnek kell tekinteni a hozzáadott érték fogalmát; úgy véli, hogy e célból tanácsos volna, ha a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó jogi keretben meghatároznák az európai hozzáadott érték fogalmát;

                  156.

                  felkéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy mérlegeljék, milyen egyéb módokon valósítható meg a kkv-knak pénzügyi konstrukciók keretében nyújtott támogatás, amennyiben a kohéziós politika keretét nem tartják megfelelőnek; megállapítja, hogy az ilyen konstrukciókat olyan programokkal kell támogatni, amelyeket központilag a Bizottság; a Bizottsággal és a tagállamokkal együttműködő speciális befektetési alapok; vagy közvetlenül a tagállamok irányítanak;

                  157.

                  emlékeztet, hogy a Regionális Fejlesztési Bizottság fentebb említett véleménye az innovatív pénzügyi eszközökről a következő többéves pénzügyi kerettel összefüggésben üdvözölte a pénzügyi eszközök alkalmazásának kiterjesztését a kohéziós politikában valamennyi tematikus célkitűzésre és a közös stratégiai kerethez tartozó valamennyi alapra a következő programozási időszak során;

         VII. rész   A Számvevőszék 3/2012. sz. különjelentése: „Strukturális alapok – Sikeresen kezelte-e a Bizottság a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben megállapított hiányosságokat?”

                  158.

                  üdvözli a Számvevőszék 3/2012. számú különjelentését; támogatja a Számvevőszék által tett összes ajánlást, és felhívja a Bizottságot azok mielőbbi hatékony végrehajtására;

                  159.

                  örömmel látja, hogy a Bizottság rendszeresen korrekciós intézkedéseket kezdeményezett, és hogy az esetek 90 %-ában a kért intézkedések megfelelő választ adtak a hiányosságokra (27. pont);

                  160.

                  megállapítja, hogy az esetek 75 %-ában a 438/2001/EK bizottsági rendelet (22) 13. cikke szerinti éves jelentéseken alapuló felszólítások nem vezettek pénzügyi korrekciókhoz; ezért felszólítja a Bizottságot, hogy ezzel összefüggésben nyújtson tájékoztatást a pénzügyi korrekció hiányának okairól;

                  161.

                  aggodalmát fejezi ki a Bizottság elsőfokú ellenőrzések végrehajtásával kapcsolatos, a 2000 és 2006 közötti programozási időszakra vonatkozó eltérő követelményei miatt, mivel ez azt eredményezheti, hogy szabálytalan kiadások felderítetlenül maradnak; kéri, hogy a Bizottság egységes megközelítést alkalmazzon az elsőfokú ellenőrzésekre vonatkozó követelmények tekintetében, és nyújtson tájékoztatást a 2000–2006 közötti időszakot követő programozási időszakokkal kapcsolatban; megállapítja, hogy a 2007–2013 közötti időszakra alkalmazandó jogalap értelmében az irányító hatóságoknak az 1828/2006/EK bizottsági rendelet (23) 13. cikke (2) bekezdésének megfelelően igazgatási szempontból ellenőrizniük kell a kedvezményezettek által benyújtott összes visszatérítési kérelmet;

                  162.

                  felkéri a Bizottságot, hogy tegyen közzé a tagállamok által követendő, még részletesebben kidolgozott ellenőrző listákat és a legjobb gyakorlatokat (külön kiemelve a jogosultsági szabályokat) tartalmazó kézikönyveket, és fokozza annak ellenőrzését, hogyan veszik ezeket figyelembe;

                  163.

                  úgy véli, hogy az elsőfokú ellenőrzések szerepe a végrehajtási folyamat elindulásától kezdve rendkívül fontos a hibaarányok megalapozottságának biztosítása érdekében; úgy véli ezért, hogy a Bizottságnak vagy akkreditálnia kellene az irányító hatóságot, vagy segítenie és felügyelnie a fent említett elsőfokú ellenőrzések végzése során;

                  164.

                  aggodalmát fejezi ki ugyanakkor különösen az alábbi észrevételek miatt:

                              —

                              a korrekciós intézkedések végrehajtása átlagosan 30 hónapot vett igénybe (32. pont), és a késedelmekért elsősorban az érintett tagállamok voltak felelősek, jóllehet az esetek 39 %-ában részben, 5 %-ában pedig teljes egészében a Bizottságé volt a felelősség (35. pont),

                              —

                              a Bizottság csupán az esetek 67 %-ában szerzett magas fokú bizonyosságot a pénzügyi korrekciók megfelelő alkalmazása felől (55. pont),

                              —

                              a Bizottság csupán az esetek 28 %-ában szerzett magas fokú bizonyosságot arról, hogy a korrekciós intézkedéseket követően a tagállamok irányítási és kontrollrendszerei javultak (64. pont), ami azt jelenti, hogy a lezárási folyamat során jelentős erőfeszítéseket kell majd tenni;

                  165.

                  aggodalmát fejezi ki továbbá a Számvevőszék azon észrevétele miatt, mely szerint a tagállamok nyilatkozatai megbízhatóságának Bizottság általi utóellenőrzései az esetek 78 %-ában újabb korrekciós intézkedéseket írtak elő a tagállamok számára (45. pont); ezért aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy néhány esetben a Bizottság potenciálisan megbízhatatlan információkra támaszkodott annak eredményeképpen, hogy nem tett fel elég kérdést a tagállamok által szolgáltatott információkkal kapcsolatban (például 57. pont, 9. és 12. keretes megjegyzés), és hogy a Bizottság nem vizsgálta meg eléggé az információk megbízhatóságát; hangsúlyozza, hogy a tagállamok nyilatkozatainak megbízhatatlansága következtében további ellenőrzési erőforrásra van szükség a Bizottságnál; elismeri az ilyen utóellenőrzésekkel járó költségek és hasznok közötti megfelelő egyensúly megteremtésének szükségességét (46. pont);

                  166.

                  véleménye szerint az utólagos ellenőrzések helyett a Bizottság előzetes ellenőrzések terén betöltött szerepének megerősítése révén jelentős mértékben növekedne a hatékonyság;

                  167.

                  emlékezteti a Bizottságot, hogy a Számvevőszék 2010. évi éves jelentése szerint a „Kohézió” szakpolitikai területen nőtt a hibaarány, ami felborítja az előző években megfigyelt pozitív trendet, valamint ellentétes a hibaszám gyorsított csökkentésével, amelyet a Parlament a 2008. évi mentesítéssel összefüggésben kért (24);

                  168.

                  ismételten hangsúlyozza a Bizottság által annak érdekében gyakorolt felügyeleti szerep fontosságát, hogy végső felelősséget tudjon vállalni a költségvetés végrehajtásáért, többek között a megosztott irányítás alá eső területeken is; emlékeztet a Bizottság megosztott irányítású strukturális intézkedésekre vonatkozó felügyeleti szerepe megerősítésére irányuló cselekvési tervre (COM(2008) 97), továbbá a 2007–2013-as programozási időszakra vonatkozó javított jogi keretre, amely célul tűzte ki a strukturális intézkedések kapcsán regisztrált hibaarány csökkentését, és ezáltal az uniós költségvetés védelmét; megállapítja ugyanakkor, hogy a 2008-as cselekvési terv csak a 2000–2006-os programozási időszak végén lépett érvénybe, ezért csak ennek az időszaknak a lezárási folyamatára terjedhet ki; ezért felszólítja a Bizottságot, hogy a 2007–2013-as programozási időszakban és azt követően teljes mértékben jutassa érvényre a cselekvési tervben szereplő intézkedéseket; ezzel összefüggésben a hibaarányok jelentős és tartós csökkentését várja el a Bizottságtól, különösen azon programok esetében, amelyeknél a legmagasabb hibaarány várható; javasolja, hogy a Számvevőszék, különösen ami a függetlenséget illeti, rendszeresen értékelje a nemzeti ellenőrző hatóságok technikai és etikai minőségét, és megállapításairól és következtetéseiről készítsen jelentést a Parlament és a Tanács számára;

                  169.

                  hangsúlyozza, hogy az ellenőrzési folyamat lényege a gyorsaság, biztosítandó az uniós adófizetők pénzügyi érdekeinek védelmét; felszólítja a Bizottságot, hogy ezen alapok jövőbeni irányítói felülvizsgálata során tekintse elsődleges fontosságúnak a lehető legkorábbi ellenőrzési, értékelési és nyomonkövetési intézkedést;

                  170.

                  úgy véli, hogy a Bizottság felügyeleti szerepének javítása folyamatos tevékenység; ezzel összefüggésben hangsúlyozza a Számvevőszék megjegyzését, mely szerint bár az irányítási és kontrollrendszerek egy bizonyos időszakban hatékonyak voltak, ez nem jelenti azt, hogy hatékonyak is maradnak, hiszen a strukturális intézkedésekért felelős rendszerek, személyek és szervek változhatnak; felhívja a Bizottságot, hogy teljes mértékben kövesse a Számvevőszék ajánlásait; úgy véli, hogy a cselekvési tervet ki kell javítani, ha a Bizottság pénzgazdálkodásának javulásával kapcsolatos elvárások nem teljesülnek;

                  171.

                  kéri a Bizottságot, tegyen erőfeszítéseket annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok ne befolyásolják a programok folyamatosságát a strukturális alapok ellenőrzéséért felelős, a Bizottság által már eredményesnek elismert szervek, rendszerek és személyzet változtatásával;

                  172.

                  elégedetten látja, hogy a Bizottság a cselekvési terv 2008-as elfogadását követően számos megelőző intézkedést – és ezen belül pénzügyi korrekciót – hajtott végre; ezért kéri a Bizottságot, hogy nyújtson tájékoztatást e korrekciók 2000–2006 közötti programozási időszakban regisztrált általános hibaarányra gyakorolt hatásáról;

                  173.

                  emlékeztet az „egységes ellenőrzés” koncepciójára, amelyet a Számvevőszék a 2/2004. sz. véleményében mutatott be; úgy véli, hogy egy hatékony és eredményes belső ellenőrzési rendszerben az igazgatást minden szinten közös elvekre és előírásokra kell alapozni (25);

                  174.

                  meggyőződése, hogy a Bizottságnak továbbra is törekednie kellene az egységes ellenőrzés koncepciójának végrehajtására; hangsúlyozza, hogy rendkívül fontos az ellenőrzési hatóságok munkája minőségének és függetlenségének biztosítása a jelenlegi és az elkövetkezendő időszakban, és hogy ennek elérése érdekében elengedhetetlen, hogy világos és átlátható közös normákat állítsanak fel ezen ellenőrzések vonatkozásában; megjegyzi, hogy az uniós költségvetést még magas hibaarányok előfordulása esetén is megfelelően meg lehetne védeni, mivel a Bizottság pénzügyi korrekciókat hajthat végre e hibaarányok ellensúlyozására, feltéve, hogy az ellenőrzési hatóságok megbízható eredményeket produkálnak; ismételten hangsúlyozza ugyanakkor, hogy ilyen esetekben a tagállamok adófizetőinek kétszer kell fizetniük, éppen ezért a hibák megelőzése a Bizottság és az érintett tagállamok számára is minden esetben hatékonyabb a későbbi korrekciónál; ezzel összefüggésben különösen hangsúlyozza a Számvevőszék 1. ajánlásának második bekezdését, és sürgeti a Bizottságot annak megvalósítására;

                  175.

                  felhívja a Bizottságot a 2000–2006 közötti programozási időszak lezárásának befejezésére, figyelembe véve a Számvevőszék észrevételeit, valamint arra, hogy tegyen jelentést a Parlamentnek arról, hogy a folyamat során hogyan biztosítja a jogszerűséget és a szabályszerűséget;

                  176.

                  felhívja a Bizottságot arra, hogy építsen a számvevőszéki jelentésből levonható tanulságokra, és kövesse nyomon a 2007–2013 közötti időszak strukturális intézkedéseit, valamint tartsa szem előtt a Számvevőszék 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó strukturális intézkedésekről szóló vita kapcsán tett észrevételeit;

                  177.

                  határozottan úgy véli, hogy a Bizottságnak fokozottan részt kell vennie a strukturális alapok ellenőrzési folyamatában azáltal, hogy a tagállamok irányító és tanúsítást végző hatóságait, valamint a lezárásért felelős szerveit a végrehajtás és az ellenőrzés minden szakaszában fokozottan segíti és felügyeli a még hatékonyabb és kevésbé idő- és forrásigényes folyamat biztosítása érdekében;

         VIII. rész   A Számvevőszék 4/2012 sz. különjelentése: „Eredményes beruházás-e a strukturális alapok és a Kohéziós Alap felhasználása a tengeri kikötők közlekedési infrastruktúrájának társfinanszírozására?”

         Bevezetés

                  178.

                  üdvözli a számvevőszéki jelentést, és megállapítja, hogy az a Bizottság és a tagállamok teljesítményét egyaránt kritikával illeti a tengeri kikötőkkel kapcsolatos társfinanszírozott projektek eredményességét és a projektek rendelkezésére álló pénzeszközök költséghatékony felhasználását illetően;

                  179.

                  üdvözli, hogy a Bizottság elfogadja a Számvevőszék ajánlásainak többségét;

                  180.

                  úgy véli, hogy a jelentésben feltártakhoz hasonló hiányosságok jövőbeni elkerülése érdekében a Bizottság által megtett intézkedések többsége hozzájárulhat az eredményesebb és költséghatékonyabb forrásfelhasználásra vonatkozó célkitűzés megvalósításához;

                  181.

                  úgy véli ugyanakkor, hogy a Bizottságnak további lépéseket kell tennie;

         Megállapítások

                  182.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy

                              —

                              a 27 vizsgált projektből négy nem zárult be a jelentés elkészültéig, és két projekt még 2012 januárjában is folyamatban volt,

                              —

                              az építési engedélyek kiadására szolgáló közigazgatási eljárások gyakran hosszadalmasak és nehézkesek, és időnként késedelmekkel és többletköltségekkel jártak,

                              —

                              két projektnek olyan céljai voltak, amelyek nem voltak összhangban sem közlekedéspolitikai célkitűzésekkel, sem annak az operatív programnak a céljaival, amely alapján támogatásban részesültek;

                  183.

                  megállapítja, hogy

                              —

                              mire a jelentés elkészült, négy projekt nem működött, annak ellenére, hogy már lezárult, jelenleg azonban már működnek,

                              —

                              egyik régió sem rendelkezett hosszú távú kikötőfejlesztési tervvel; ez azonban nem volt támogatási feltétel;

                  184.

                  egyetért a Bizottsággal abban, hogy a közlekedési infrastruktúrába való beruházások eredménye és hatása nem mindig kézzelfogható közvetlenül az építési munkálatok elvégzését követően, mivel csak egy bizonyos idő után érik be;

                  185.

                  megállapítja, hogy

                              —

                              a Bizottság nem kap elegendő tájékoztatást a projektek előrehaladásáról, mivel az elérhető információk nem vezettek a projektek hiányosságait orvosló intézkedésekhez,

                              —

                              a Bizottság által biztosított útmutatók és tanfolyamok önmagukban elégtelennek bizonyultak arra, hogy kellőképpen felhívják a figyelmet a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvére,

                              —

                              felmerül annak lehetősége, hogy a Bizottság monitoringbizottságokban betöltött tanácsadói szerepét körvonalazó jogi rendelkezések túlságosan is korlátozóak, és a hatékony forrásfelhasználás megvalósítására irányuló „egyéb eszközök” is hatástalanok, mivel a Számvevőszék szerint kevés az arra vonatkozó bizonyíték, hogy a Bizottság beavatkozott volna a bizottságok munkájába a hatékony forrásfelhasználás biztosítása érdekében, vagy hogy eredmény- vagy hatásmutatókat állított volna fel,

                              —

                              mivel a jachtkikötőkhöz csupán a lakosság egy kis hányada fér hozzá, nem tekinthetőek előrelépésnek a szigetek megközelíthetősége tekintetében, ezért építésük nem áll összhangban a közlekedési politika célkitűzéseivel, azon esetek kivételével, ahol a kisebb hajók a szigetek közötti közlekedés általánosan használt eszközei és a kikötő kiépítése a népesség egésze számára jobb összeköttetéseket biztosítana,

                              —

                              a speciális építkezésekre szolgáló szárazdokkok építése nem áll összhangban a TEN-T iránymutatásokkal, még akkor sem, ha karbantartásra fel lehet használni őket, mivel nem elégítik ki az 1346/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (26) módosított 1692/96/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (27) II. melléklete 5. szakaszának (2) bekezdése III. pontjában meghatározott, „A tengeri kikötői hálózattal kapcsolatos közérdekű projektekre vonatkozó előírások” egyikét sem;

         A Számvevőszék ajánlásai

                  186.

                  jóváhagyja a Számvevőszék ajánlásait, miszerint a Bizottságnak

                              —

                              törekednie kell arra, hogy a kohéziós politika keretében a kikötői infrastruktúrákra nyújtandó támogatásnak feltétele legyen egy átfogó, hosszú távú kikötőfejlesztési stratégia megléte,

                              —

                              az építési szakaszban helyszíni látogatásokat kell tennie a hatékonysággal kapcsolatos kérdések ellenőrzésére,

                              —

                              kockázatalapú utólagos ellenőrzéseket kell végeznie a társfinanszírozott infrastruktúrák használatára és teljesítményére vonatkozóan,

                              —

                              a súlyos hiányosságok feltárása és az azokat orvosló megfelelő intézkedések érdekében megbízhatóbbá kell tennie a nagyprojektekre és a Kohéziós Alapból támogatott projektekre vonatkozó értékelési eljárást,

                              —

                              törekednie kell azon elv bevezetésére, mely szerint az uniós finanszírozás eredményfüggő,

                              —

                              az irányító hatóságokat az eredmény- és hatásmutatók alkalmazására kell ösztönöznie;

                  187.

                  kedvezőnek ítéli meg, hogy a Bizottság

                              —

                              előzetes feltétel bevezetését javasolta annak biztosítására, hogy a 2014–2020 közötti kohéziós politikai keretre vonatkozó támogatási határozatok meghozatalát megelőzően már létezzen hosszú távú stratégiai tervezés,

                              —

                              helyszíni projektlátogatásokat vezetett be, és technikai megbeszéléseket szervezett az illetékes hatóságokkal,

                              —

                              záró ellenőrzések végrehajtását vezette be az ERFA és a Kohéziós Alap által a 2000 és 2006 közötti programozási időszakban társfinanszírozott projektek esetében, melyeket kockázatalapú megközelítést követve választott ki,

                              —

                              a 2007 és 2012 közötti időszakban megerősítette a döntéshozatali eljárást azáltal, hogy a jelentős projektek esetében szabványosította a döntéshozatali eljárást, továbbá szabványosította a pályázati űrlapokat, bevezette a Bizottság illetékes részlegeivel való kötelező konzultációt, valamint elindította a JASPERS kezdeményezést (az európai régiók beruházásait támogató közös program), amelynek köszönhetően a tagállamok jobb pályázatokat nyújthatnak be,

                              —

                              kidolgozta a teljesítményellenőrzési keretet, amely a tervek szerint a 2012-től kezdődően elvégzendő első célzott ellenőrzések alapjait képezi, és hasonló keret bevezetésére szólított fel a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó kohéziós politikai keretre irányuló javaslatában, ami magában foglalná a Bizottság azon jogát, hogy felfüggessze a kifizetéseket, amennyiben a rögzített mérföldkövek vagy célkitűzések megvalósítása tekintetében jelentős az elmaradás;

         További ajánlások

                  188.

                  kéri a Bizottságot, hogy

                              —

                              teljes mértékben támogassa a Számvevőszék azon javaslatát, mely szerint eredmény- és hatásmutatókat nem csak a prioritások, hanem – egy adott projekt lehetséges hatásának megfelelő szintű felméréséhez igazodóan – a projektek szintjén is alkalmaznia kellene,

                              —

                              vezessen be egy olyan rendszert, amelynek keretében a közlekedési infrastruktúrába való beruházások eredményét és hatását az építési munkák befejezését követően mérik fel, egy olyan időpontban, amikor már joggal elvárható, hogy az eredmények és a hatások láthatóak legyenek,

                              —

                              a bevált módszerek végrehajtására vonatkozó ajánlások megfogalmazása céljából az összehasonlítható társfinanszírozott projektek esetében vesse össze a tagállamokban az átlagos megvalósítási időt az igazgatási eljárások minőségével,

                              —

                              vegye figyelembe azt, hogy a rögzített mérföldkövek megvalósítása tekintetében tapasztalható elmaradás nem minden esetben a rossz gazdálkodás következménye, és a teljesítményellenőrzési keretre irányuló javaslatából törölje a támogatásnyújtás olyan esetekben való megvonásának lehetőségét, amikor nem lehetett volna megelőzni és/vagy előre látni azt, hogy egy beruházás nem a várt eredményekkel jár,

                              —

                              bővítse a projektek előrehaladásával kapcsolatosan rendelkezésre álló információkat, és a további támogatás előfeltételeként kérje a feltárt hiányosságok orvoslását; megjegyzi, hogy elfogadhatatlan, hogy nem áll rendelkezésre elegendő információ a projektek végrehajtásáról,

                              —

                              elemezze a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével kapcsolatos ismeretterjesztésre irányuló tanfolyamok és útmutatók hatékonyságát,

                              —

                              tegyen javaslatot a jogi rendelkezések módosítására a monitoringbizottságokban betöltött tanácsadói szerep hatékonyabbá tétele érdekében, és elemezze a hatékony forrásfelhasználás előmozdítására irányuló, fentebb említett „egyéb eszközök” eredményességét;

         IX. rész   A Számvevőszék 5/2012. sz. különjelentése: „A közös külkapcsolati információs rendszer (CRIS)”

                  189.

                  üdvözli a Számvevőszék 5/2012. számú különjelentését, mivel az információkat szolgáltat a Parlament mint ellenőrző és mentesítésért felelős hatóság részére a költségvetés végrehajtásáról;

                  190.

                  meg van elégedve a Számvevőszék azon átfogó véleményével, hogy „a CRIS többnyire eredményes abban a tekintetben, hogy eleget tesz a Bizottság külső fellépésekkel kapcsolatos információs igényeinek” (75. pont); mindazonáltal aggodalommal töltik el a jelentésben feltárt egyes súlyos hiányosságok;

                  191.

                  felhívja a Bizottságot, hogy határozza meg a CRIS szerepét és céljait, mivel azok frissítésére a rendszer 2002. évi működésbe hozása óta nem került sor, tartalmának számos változása ellenére;

                  192.

                  jóváhagyja a Számvevőszék minden ajánlását; felhívja a Bizottságot, hogy mihelyt lehetséges, hajtsa végre őket a fennálló hiányosságok orvoslására;

                  193.

                  hangsúlyozza, hogy a CRIS által betöltött szerep bármely változásának és a CRIS bármely módosításának tükröznie kell az Unió külpolitikája előtt álló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés által bevezetett új kihívásokat, ami az adatok minőségének és következetességének javulását eredményezné;

                  194.

                  hangsúlyozza, hogy a CRIS jelentéstételi feladatait a Parlament hatásköreihez kell igazítani a külpolitika és a költségvetési ellenőrzés területén;

                  195.

                  nagyon lényegesnek tekinti az 1. ajánlást, amely szerint meg kell határozni a CRIS mint információs rendszer szándékolt szerepét, különösen a Bizottság által alkalmazott eredményszemléletű számvitelhez (ABAC) való viszonyában;

                  196.

                  úgy ítéli meg, hogy a CRIS és az ABAC közötti adatintegritás javulása elengedhetetlen ahhoz, hogy az Unió külső tevékenységeiről következetes, átlátható, korszerű és megbízható módon lehessen beszámolni; hangsúlyozza, hogy el kell kerülni az ABAC szerepének megkettőződését a CRIS-en belül;

                  197.

                  aggódik a Számvevőszéknek a CRIS hatékonyságával és eredményességével kapcsolatos következő megállapításai miatt:

                              —

                              nem határozták meg megfelelően a CRIS-nek az ABAC-hoz való viszonyát, ami a funkciók megismétlődését okozta (34. és 35. pont), és kétségbe vonja a CRIS többletértékét a pénzügyi tranzakcióknak általában a CRIS-ben való kódolását illetően (35. pont),

                              —

                              a CRIS-ből származó információ megbízhatatlan lehet (39–41. 49–52. és 54–56. pont) és néha utólagos manuális kiigazítást igényel (a Bizottság válasza az 52. pontra), adatkódolási hiányosságok (38–41. pont), vagy hiányzó vagy érvénytelen adatrekordok miatt (49–51., 54. és 55. pont),

                              —

                              jelentős késedelmek fordultak elő az információk (számlák és ellenőrzési jelentések) CRIS-ben való rögzítésében (57. pont),

                              —

                              a CRIS felhasználóbarát volta továbbra is a legsürgősebben megoldandó hiányosság (43. pont és 3. ábra);

                  198.

                  aggódik amiatt, hogy e hiányosságok miatt a Parlament mint mentesítésért felelős hatóság részére szolgáltatott információ megbízhatatlan lehet (pl. a 39. pont az országok szerint lebontott költségeket érinti); elismeri a Bizottság eddig tett erőfeszítéseit (különösen a Bizottság 35., 52. és 54. pontra adott válaszait); mindazonáltal felhívja a Bizottságot, hogy a lehető leggyorsabban orvosolja e hiányosságokat a CRIS hatékony és eredményes pénzgazdálkodásának biztosítására; azt javasolja, hogy különös figyelmet kell fordítani a funkciók megismétlődésének elkerülésére, mivel ez nem hatékony, és hibás adatbevitel kockázatával jár;

                  199.

                  továbbá megállapítja, hogy a CRIS működési módját korszerűsíteni kell, hogy összesített tájékoztatást tudjon adni a kedvezményezett országokról, szakpolitikai területekről és pénzügyi eszközökről, ami jelenleg nehéz, vagy akár lehetetlen; hangsúlyozza, hogy javítani kell a rendszer hatékonyságát és eredményességét az operátorok számára az adatkódolás ésszerűsítése és összevonása révén;

                  200.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék azon megjegyzését, hogy a CRIS-ről nem készült költségelemzés, ami abból következik, hogy az ellenőrzés annak elemzésére irányult, hogy a CRIS képes-e ellátni a Bizottságot a szükséges információkkal, nem pedig igazgatási költségeinek tanulmányozására; sajnálja azonban, hogy nem áll rendelkezésre információ a CRIS költséghatékonyságáról;

                  201.

                  sajnálja, hogy a CRIS létrehozásakor nem létezett egyértelmű, hosszú távú stratégia, amely megállapította volna a CRIS céljait és működését, ami végül a feladatok elburjánzásához vezetett összefüggő jövőkép nélkül;

                  202.

                  hangsúlyozza, hogy a CRIS-nek szabványos mechanizmust kell tartalmaznia az adatok bizalmasságának és a felhasználók hozzáférési jogainak különböző szintek szerinti besorolására; úgy véli, hogy létre kell hozni egy ilyen mechanizmust a megfelelő bizalmasság és az adatok épségének biztosítása érdekében;

                  203.

                  aggodalommal tölti el a rendszer biztonságának elégtelensége; továbbá tudomásul veszi, hogy a biztonság területén a felelősségi körök továbbra sincsenek egyértelműen meghatározva, ami súlyosan veszélyezteti az adatbiztonságot; hangsúlyozza, hogy az adatoknak teljes mértékben meg kell felelniük a Fejlesztési Támogatási Bizottság (DAC) követelményeinek;

                  204.

                  emlékezteti a Bizottságot az adatvédelmi szabályoknak való megfelelés fontosságára; kifogásolja, hogy az adatvédelmi tisztviselőnek küldött értesítések nem terjedtek ki kifejezetten a CRIS-ben szereplő bejegyzésekhez csatolt életrajzokra (74. pont);

                  205.

                  felhívja a Bizottságot, hogy minden további késedelem nélkül foglalkozzon a Parlament és a Számvevőszék által előterjesztett hiányosságokkal és ajánlásokkal.

         X. rész   A Számvevőszék 6/2012. sz. különjelentése: „A ciprusi török közösségnek nyújtott uniós támogatás”

                  206.

                  emlékeztet arra, hogy az ellenőrzés a következő átfogó kérdést vizsgálta: „Eredményesen kezeli-e a Bizottság a ciprusi török közösségnek nyújtott pénzügyi támogatási keretet?”;

                  207.

                  felszólítja Költségvetési Bizottságot és a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot, hogy a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó, új többéves pénzügyi keret megtárgyalása során, annak végső eredményétől függetlenül vegyék figyelembe ezen állásfoglalás megállapításait, annak érdekében, hogy érvényre jusson a Számvevőszék hatékonyabb tervezés, végrehajtás és fenntarthatóság biztosítására irányuló ajánlása, összhangban a 389/2006/EK tanácsi rendelettel (28), anélkül, hogy az külső területet érintene;

                  208.

                  kifejezi egyetértését a Számvevőszék különjelentésének azon következtetéseivel, hogy a „program máris látható eredményekkel járt, de ezek fenntarthatósága gyakran kétséges, különösen az uniós finanszírozás jövőjének bizonytalansága miatt”, hogy a Bizottságnak „sikerült olyan programot kidolgoznia, amely felöleli és megfelelően rangsorolja a rendelet célkitűzései között szereplő összes ágazatot”, valamint, hogy a „nehézségek közepette a Bizottság arra is módot talált, hogy rövid időn belül programirányítási hivatalt hozzon létre Ciprus északi részén, és nagyrészt megfelelő végrehajtási módszereket és kockázatenyhítési intézkedéseket alkalmazzon. A programirányítás fő hiányosságai annak voltak betudhatók, hogy a helyi programtámogatási iroda kevesebb döntési jogkört kapott, mint a hasonló szerepet is betöltő uniós külképviseletek, illetve hogy az alkalmazottak szerződései túl rövidek voltak ahhoz, hogy a támogatott programokat az elejüktől a végükig irányítani tudják. Emellett az ENSZ szel való közös irányítás keretében végzett monitoring nem volt elegendő.”;

                  209.

                  nyugtázza, hogy a program a ciprusi török közösségben számos kedvezményezettnek nyújtott segítséget; ugyanakkor sajnálja, hogy a program legnagyobb szabású, 27,5 millió EUR-s költségvetésű projektjét, egy tengervíz-sótalanító létesítmény megépítését nem sikerült végrehajtani a török hadsereg által előírt korlátozások miatt; megjegyzi, hogy ez jelentős visszaesés a program szempontjából;

                  210.

                  hangsúlyozza a ciprusi török közösségnek nyújtott támogatás 389/2006/EK tanácsi rendelet szerinti további folyósításának fontosságát, amelyre a Számvevőszék különjelentésére adott válaszában a Bizottság is rámutatott; hangsúlyozza a ciprusi török közösség Unióhoz való közelítésének fontosságát az újraegyesítés folyamatának előmozdítása érdekében; ezért úgy véli, hogy a jövőre nézve növelni kell a i. társadalmi és gazdasági fejlődés előmozdítására, ii. az infrastruktúra fejlesztésére és átalakítására, iii. a megbékélésre, a bizalomépítést támogató intézkedésekre és a civil társadalom támogatására, iv. a ciprusi török közösség Unióhoz való közelítésére, v. az uniós vívmányokhoz hozzáigazított jogszabályok kidolgozására, vi. az uniós vívmányok végrehajtására való felkészülésre, valamint a gazdasági integráció haladéktalan erősítésére irányuló forrásokat, és fokozni kell a mindkét közösségre kiterjedő programok intenzitását;

                  211.

                  rámutat különösen az olyan, mindkét közösséget érintő projektek alapvető szerepére, mint az eltűnt személyekkel foglalkozó bizottság, amelynek célja az eltűnt személyek sorsának felkutatása, és amely hozzájárul a közösségek közötti megbékéléshez; hangsúlyozza az eltűnt személyekkel foglalkozó bizottság működéséhez szükséges finanszírozás biztosításának fontosságát, és kéri a Bizottságot, hogy az eltűnt személyekkel foglalkozó bizottság támogatása során kérje fel a török katonai erőket, hogy tegyék lehetővé a katonai övezetekbe való belépést; rámutat, hogy finanszírozást kell biztosítani a mindkét közösséget érintő infrastrukturális projektek számára, és hatékonyabban együtt kell működni az ENSZ ügynökségeivel és programjaival;

                  212.

                  rámutat továbbá annak jelentőségére, hogy folytassák a kulturális örökség szakmai bizottsága munkájának támogatását azon történelmi és vallási helyszínek helyreállítása és megőrzése érdekében, amelyek Ciprus kulturális örökségének szerves részét képezik és elválaszthatatlanul hozzátartoznak az egész világ kulturális örökségéhez;

                  213.

                  megjegyzi, hogy általánosságban véve elmondható, hogy a korlátozott igazgatási kapacitás, az irányadó dokumentumok késedelmes elfogadása és a jövőbeli finanszírozás bizonytalansága miatt a programok fenntarthatósága gyakran kétséges;

                  214.

                  hasznosnak tartja azt is, hogy emlékeztessen arra, hogy az ellenőrzéskor még nem volt egyértelmű, hogy az uniós támogatási program kap-e további számottevő finanszírozási forrásokat; megállapítja, hogy ez a bizonytalanság megnehezíti a program irányítását, és csorbítja eredményességét és fenntarthatóságát;

                  215.

                  tudomásul veszi a Számvevőszék ajánlásait, amelyek olyan különböző lehetséges forgatókönyvek, amelyek bekövetkezése az újraegyesítési folyamat alakulásától, illetve a jövőbeli uniós támogatási szinttől függ;

                  216.

                  egyetért a Bizottsággal abban, hogy a ciprusi kérdés rendezéséig a ciprusi török közösségnek nyújtott támogatásnak továbbra is a 389/2006/EK rendeleten kell alapulnia;

                  217.

                  elégedetten veszi tudomásul, hogy az intézkedések annak ellenére tükrözték a program célkitűzéseit, hogy számos ágazat volt érintve, a 389/2006/EK rendelet elfogadása elhúzódott és a program nem rendelkezett többéves tervvel;

                  218.

                  mindazonáltal aggodalommal állapítja meg, hogy a Bizottság jelentős nehézségekkel szembesült a program létrehozása és végrehajtása során, hogy a Bizottság helyi programtámogató irodájának eredményességét több tényező is csökkentette, hogy a program-végrehajtási eljárások nem mindig bizonyulnak eredményesnek, és hogy a programok fenntarthatósága az elért eredmények ellenére kétséges;

                  219.

                  nyugtázza a Számvevőszék különjelentésében bemutatott helyzetet; nyugtázza, hogy a Bizottság számos kezdeményezést tett, és hogy az ellenőrzés óta a hatékonyság tovább javult;

                  220.

                  üdvözli továbbá a műveletek sikeres lezárását az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programjával (UNDP) folytatott közös irányítás keretében;

                  221.

                  sajnálja a tengervíz-sótalanító létesítménnyel kapcsolatos projekt megszűnését, ami szerencsétlen visszaesés; emlékeztet arra, hogy ez a projekt nemcsak a vízellátási ágazat legfőbb projektje, hanem egyben a legnagyobb szabású olyan, a teljes lekötött finanszírozás mintegy 10 %-át kitevő projekt, amelyet a pénzügyi keretből finanszíroznak, és hogy a létesítmény naponta 23 000 m3 mennyiségű ivóvízzel nagyjából 100 000 ember ivóvízellátását biztosítaná, továbbá emlékeztet arra, hogy az átlagos csapadékmennyiségnek az elmúlt 30 évben tapasztalható 40 %-os csökkenése miatt a vízellátás biztosítása egyre sürgetőbb probléma a szigeten; mélyen aggódik amiatt, hogy e súlyos környezetvédelmi probléma kezelését ellehetetleníti a projekt leállítása, amelynek okai a török hadsereg által a ciprusi görög kivitelezővel szemben előírt korlátozások voltak, mely korlátozások 2010 márciusában történt feloldását követően a szerződő fél kedvezőtlen feltételekre hivatkozva nem volt hajlandó folytatni a projektet; felhívja a Bizottságot, hogy fontolja meg a projekt újraindításának lehetőségét;

                  222.

                  kitart azonban amellett, hogy a sótalanító létesítménnyel kapcsolatos projekt leállítása a Bizottság pénzügyi érdekeit védte; nyugtázza, hogy az építési szerződés keretében nem került sor kifizetésre;

                  223.

                  mélyen sajnálja, hogy a helyi és városi infrastruktúrával kapcsolatos intézkedések legtöbbje késedelmet szenvedett, bár a legtöbb esetben a késedelmeket politikai nehézségek és a föld tulajdonjogának tisztázása okozta, amelyek kívül esnek a Bizottság és az UNDP ellenőrzési körén;

                  224.

                  egyetért a Számvevőszék azon következtetéseivel amelyek szerint a program már elért bizonyos pozitív eredményeket és a ciprusi török közösségen belül számos kedvezményezettet támogatott, többek között gazdálkodókat, diákokat és azokat, akik az új átkelőhelyeket használják; megállapítja, hogy a program fenntarthatósága gyakran kétséges, különösen a jövőbeli uniós finanszírozás körüli bizonytalanság miatt;

                  225.

                  üdvözli a Számvevőszék azon következtetését, hogy a nehéz politikai körülmények és a zsúfolt ütemterv ellenére a Bizottságnak sikerült olyan programot létrehoznia, amely összhangban volt a 389/2006/EK rendelet célkitűzéseivel, és rövid időn belül programirányítási hivatalt tudott létrehozni, valamint megfelelő végrehajtási mechanizmusokat vezetett be;

                  226.

                  hangsúlyozza a ciprusi török közösségnek nyújtott uniós támogatás átmeneti és kivételes jellegét, a támogatást ugyanis Ciprus újraegyesítéséig biztosítják; megjegyzi, hogy a Bizottsághoz hasonlóan támogatja a ciprusi török közösségnek a 389/2006/EK tanácsi rendelet keretében biztosított segítségnyújtás folytatását, amíg a ciprusi probléma nem rendeződik átfogóan;

                  227.

                  tudomásul veszi a 6/2012. számú különjelentésben foglalt következtetéseket és ajánlásokat; azt javasolja a Bizottságnak, hogy vegye figyelembe a program végrehajtása során szerzett tapasztalatokat, és szükség esetén javasoljon annak továbbfejlesztésére irányuló intézkedéseket és erről megfelelően tájékoztassa a Parlamentet; azt javasolja, hogy a ciprusi török közösség gazdasági fejlődéséhez nyújtott uniós pénzügyi támogatás ne csak az új projekteket vegye figyelembe, hanem azt is, hogy a jövőbeli finanszírozás megítéléséről hozott döntés során elő kell segíteni a folyamatban lévő projektek fenntarthatóságának biztosítását is a meglévő jogi keret alapján és összhangban a 389/2006/EK rendelet célkitűzéseivel;

                  228.

                  úgy ítéli meg, hogy az uniós segélyeknek továbbra is támogatniuk kell a ciprusi újraegyesítési folyamatot; ezzel összefüggésben azt ajánlja a Bizottságnak, hogy továbbra is törekedjen a 389/2006/EK rendelet öt célkitűzésének megvalósítására, támogatva többek között a mindkét közösséget érintő intézkedéseket, a bizalomépítést támogató intézkedéseket, az eltűnt személyekkel kapcsolatos tevékenységeket, a civil társadalmat (beleértve az örmény és maronita kisebbségeket is), történelmi helyszínek megőrzését és helyreállítását, a környezetvédelmet, a gazdasági és társadalmi fejlődést, valamint a közösségi vívmányok végrehajtását;

                  229.

                  kéri a Bizottságot, hogy a lehető legszélesebb körben terjessze a megbékélésre és a civil társadalom erősítésére irányuló programokra vonatkozó pályázatokkal kapcsolatos információkat; kifejezetten rámutat arra, hogy támogatni kell a ciprusi török közösségen belül a nők társadalmi és gazdasági integrációját, valamint társadalmi szerepvállalását célzó programokat;

         XI. rész   A Számvevőszék 7/2012. sz. különjelentése: „A borpiac közös szervezésének reformja: az eddigi előrelépések”

                  230.

                  üdvözli a Számvevőszék „A borpiac közös szervezésének reformja: az eddigi előrelépések” című 7/2012. sz. különjelentését, amely a Tanács által 2008-ban bevezetett, a borpiac közös szervezésének reformja terén elért előrelépésekre összpontosít; elismeri, hogy az ellenőrzés fő célja a reform egyik fő célkitűzése, azaz a kereslet és kínálat közötti egyensúly javítása terén elért előrelépések értékelése volt;

                  231.

                  emlékeztet arra, hogy a borpiac közös szervezésének reformja azt a célt tűzte ki, hogy egyensúlyt teremtsen a kereslet és a kínálat között, és hogy e reform fő pénzügyi eszközei közé tartozik az ideiglenes kivágási program és a nemzeti támogató programok kialakítása, amelyek lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy a (rendelkezésre álló 11) intézkedés közül a sajátos helyzetükhöz leginkább igazodót válasszák;

                  232.

                  hangsúlyozza, hogy az ellenőrzés két intézkedésre összpontosított, ezek: a „kivágások” és a „szőlőültetvények szerkezetátalakítása és átállítása”, a kivágásokhoz kapcsolódó intézkedésekre 1 074 millió EUR-t irányoztak elő a 2008–2009-től 2010–2011-ig terjedő hároméves alkalmazási időszakra, a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedésekre pedig a 2001 és 2010 közötti tízéves időszakra 4 200 millió EUR-t;

                  233.

                  megjegyzi, hogy az Unió 3,5 millió hektár (ha) szőlőterülettel a világ legnagyobb bortermelője; emlékeztet arra, hogy az EU termelése a 2007–2008-as borászati évben mintegy 160 millió hektolitert (hl) tett ki, amely a világ bortermelésének 60 %-a; megjegyzi továbbá, hogy termelői szinten lefelé irányuló nyomás nehezedett a borárakra, amelyhez hozzáadódott még a borfogyasztás EU-n belüli általános csökkenése a 2009-et megelőző 20 év során;

                  234.

                  megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelentés jelzi, hogy bár a kivágásokra vonatkozó igény meghaladta a 350 000 ha-t, annak hatását a 175 000 ha-os rögzített cél korlátozta, és végül csak 160 550 ha-t vágtak ki uniós támogatás segítségével; a Számvevőszék becslései szerint a kivágási rendszer végül mindössze 5 %-kal csökkentette a szőlészeti jegyzék szerinti területeket, és csupán 10,2 millió hl bort vontak ki, avagy a felhasználható bortermelés 6 %-át; azonban rámutat arra, hogy lényegesen nagyobb területet – összesen 300 000 ha-t – vágtak ki a reform óta, és hogy 140 000 ha területre nem nyújtottak támogatást, azonban ez az adat nem szerepel a 7/2012. számú különjelentésben;

                  235.

                  megjegyzi, hogy a Számvevőszék arra a következtetésre jut, hogy a kivágási intézkedés tekintetében a rendszer lehetett volna hatékonyabb és alacsonyabb költségű is, mivel a támogatások arányát túl magas szintre emelték fel az első és a második évben, miközben az intézkedés iránti igény meghaladta a célt azután is, hogy azok arányát a rendszer harmadik és utolsó évében az eredeti szintekre csökkentették;

                  236.

                  megjegyzi, hogy a Számvevőszék úgy véli, hogy a kivágások nem mindig a kevésbé versenyképes vagy kevésbé életképes szőlőültetvényeket célozták meg, és hogy a rendszer néhány olyan szőlőültetvény kivágását is támogatta, amelyeket már átalakítottak, és amelyek elméletileg versenyképesek voltak; sajnálattal jegyzi meg, hogy ezen esetekben hiányzik a reform politikai célkitűzéseivel való összhang;

                  237.

                  megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelentés hangsúlyozza, hogy a termelés várt csökkenése részben azért nem következett be, mivel nem alkalmazták elégséges mértékben az egyes közös piacszervezési eszközöket – pl. zöld szüret, promóció –, továbbá azért, mert a Tanács elutasította a Bizottság azon javaslatát, hogy megtiltsák a cukorral való dúsítást;

                  238.

                  megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelenés elismeri, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések hozzájárultak az ágazat versenyképességének fokozásához, azonban egyes tagállamokban a termés megnövekedését is okozták, ami kioltja a piaci kínálat csökkenésére irányuló erőfeszítéseket;

                  239.

                  említést tesz a Számvevőszék azon megjegyzéséről, hogy a Bizottság nem végzett mélyreható értékelést a telepítési jogok 2018-ra betervezett liberalizációjának potenciális hatásaira vonatkozóan, és úgy véli, hogy ezen értékelésre szükség van a borágazatban a kereslet és a kínálat egyensúlyának becsléséhez;

                  240.

                  említést tesz a Számvevőszék azzal kapcsolatos aggályairól, hogy az Unió kivágási intézkedéseket finanszírozott a borfelesleg csökkentésére, míg a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedések egyes esetekben a szőlőültetvények hozamának bizonyos mértékű növekedését eredményezték; mindazonáltal úgy véli, hogy a nagyobb hozam versenyképesebbé teszi a borokat, azonban határozottan arra biztatja a Bizottságot, hogy a jövőbeli egyensúlytalanságok elkerülése érdekében biztosítsa a megfelelő stratégia alkalmazását;

                  241.

                  teljes mértékben egyetért azzal, hogy a meglévő előírások világosabbá tétele révén – a tág értelmezési lehetőségeket kizárva – és magukra a szőlőültetvényekre és nem csak a gazdálkodókra vonatkozó további támogathatósági kritériumok meghatározásával el kellett volna kerülni egyes modernizált szőlőültetvények kivágását;

                  242.

                  úgy véli, hogy a Bizottságnak felül kellene vizsgálnia a szerkezetátalakítási intézkedéseket azok hatékonyságának megerősítése érdekében, és folytatnia kellene az előző program során sikeresnek bizonyult intézkedéseket, hogy erősítse az ágazat versenyképességét; elvárja, hogy a Bizottság biztosítsa a tagállamok nemzeti programjainak és a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedéseknek a reform céljával való összhangját, különös tekintettel az egységes támogatási rendszerre; ezenkívül kéri a Bizottságot, hogy javítsa a jelenlegi rendelkezéseket, lehetővé téve a gazdálkodók számára, hogy hatékonyabban alkalmazkodhassanak a piaci jelekhez és jobban hozzáigazíthassák a kínálatot az áruk iránti kereslethez;

                  243.

                  kéri a Bizottságot, hogy támogassa az Unió legkiemelkedőbb borászati hagyományainak megőrzését támogató intézkedéseket, amelyek alapvető eleme a szocioökonómiai kohézió biztosítása és a környezet és a tájkép védelme a működése helyszínéül szolgáló számos vidéki területen;

                  244.

                  úgy véli, hogy a Bizottságnak az ágazati változók statisztikai elemzések alapján rendszeresen frissített becsléseket kell végeznie a borágazaton belüli kereslet és kínálat közötti egyensúly tekintetében, figyelembe véve a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedések pozitív hatásait; úgy véli, hogy e becslés alapján meg kellett volna határoznia a kivágási intézkedések tekintetében célként kitűzött területet, és úgy véli, hogy a jövőben értékelést kell végeznie arról, hogy e becslés alapján szükség van-e bármilyen egyéb intézkedés fejlesztésére a lehetséges egyensúlytalanságok kezeléséhez;

                  245.

                  ragaszkodik ahhoz, hogy mélyreható hatástanulmányt kell készíteni a telepítési jogok liberalizálására vonatkozóan, a Számvevőszék ajánlásának megfelelően; kéri a Bizottságot, hogy értékelje ki a rendszer felszámolásának potenciális következményeit annak érdekében, hogy a lehető legmegfelelőbb döntéseket hozza meg a borpiac egyensúlyának biztosítása érdekében; megemlíti, hogy a tagállamok többsége nem ért egyet a rendszer felszámolására vonatkozó döntéssel, és ezt a véleményt a Parlament is osztja „A KAP jövője 2020-ig: az élelmezési, a természeti erőforrásokat érintő és a területi kihívások kezelése” című, 2011. június 23-i állásfoglalásában (29);

                  246.

                  hangsúlyozza, hogy bár az Unióban a borok iránti kereslet az utóbbi évtizedekben csökkent, az utóbbi néhány évben érezhető növekedés következett be a harmadik országokba irányuló export terén, melyről a 7/2012-es különjelentés nem szól; meggyőződése, hogy a minőségi borok exportjának elősegítését szolgáló intézkedések végrehajtása segítené a termelési többlet csökkentését;

                  247.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy hozzon olyan intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy a kifizetések kiszámításához hektáronkénti átalánydíjat alkalmazó tagállamok megfelelő ellenőrzési mechanizmusokat alakítsanak ki a kifizető ügynökségek számára, garantálva, hogy a gazdálkodók nem kapnak túlkompenzációt, szabványosítsák a becsült költségeket, hogy minimális szintre csökkentsék a hasonló intézkedések költségbecslései közötti eltéréseket;

                  248.

                  sürgeti a Bizottságot, hogy tegyen megfelelő lépéseket a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (30) 103q. cikkén alapuló intézkedések összehasonlíthatóságára és szabványosítására vonatkozó elfogadhatósági szintek kialakítása érdekében;

                  249.

                  úgy véli, hogy a minőségi borok harmadik országokba irányuló exportja mellett az európai borok Unión belüli fogyasztásának fokozott támogatása is segítené a termelési többlet csökkentését;

                  250.

                  felkéri a Bizottságot, hogy indítsa újra a borágazat támogatására és a belső piacon belüli versenyképességének javítására irányuló politikát, beleértve a felnőtteket célzó, a felelősségteljes borfogyasztásról és a bor sajátos értékeiről és jellemzőiről szóló tájékoztatási kampányokat, amelyek kiemelik az európai borok kulturális gyökereit; ezenkívül kéri a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a harmadik országokba irányuló export növelésére irányuló európai stratégiát;

         XII. rész   A Számvevőszék 9/2012. sz. különjelentése: „A biotermékek előállítását, feldolgozását, forgalmazását és behozatalát szabályozó kontrollrendszer ellenőrzése”

                  251.

                  üdvözli a Számvevőszék 9/2012. sz. különjelentését, és támogatja a Számvevőszék következtetéseit; mindazonáltal sajnálja, hogy az ellenőrzés csak hat tagállamra terjedt ki, még ha azok a leginkább érintettek is;

                  252.

                  egyetért a Számvevőszék ajánlásaival, különös tekintettel a biotermékek nyomon követhetőségére és a biotermékekkel való határokon átnyúló kereskedelemre vonatkozó ajánlásokra;

                  253.

                  megállapítja, hogy a bioélelmiszer-fogyasztás a teljes élelmiszerpiac kevesebb mint 2 %-át teszi ki, bár ez az arány várhatóan emelkedni fog;

                  254.

                  hangsúlyozza, hogy az ökológiai termelés jelentősége meghaladja az egészséges táplálkozásét; a hatékony erőforrás-felhasználással jellemzett biogazdálkodás a mezőgazdasági termelés innovatív, tudásalapú megközelítése, mely a vidékfejlesztés és a foglalkoztatás motorjává válhat; a biotechnológiák és az ökológiai termelés fokozott alkalmazása „európai hozzáadott értéket” teremthet a mezőgazdaság számára, aminek eredményeképpen Európa helyzete megerősödhet a globális versenyben; megjegyzi, hogy hozzájárul a hosszú távú környezeti, gazdasági és társadalmi fenntarthatósághoz, így többek között az éghajlatváltozás mérsékléséhez és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz, a biológiai sokféleség csökkenésének lassításához, valamint az állatjóléti normák fejlesztéséhez;

                  255.

                  emlékeztet rá, hogy a Parlament mindig támogatta a biogazdálkodást, és a jövőben is így tesz, továbbá aktív szerepet vállalt a bioélelmiszerek termelésére és címkézésére vonatkozó szabályozás megalkotásában;

                  256.

                  úgy véli, hogy a következő többéves pénzügyi kerettel összefüggésben nagyobb figyelemben és támogatásban kell részesíteni a biotermékek előállítását;

                  257.

                  aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy számos biotermék drágább, mint a nem biotermékek; ebből adódóan az árra érzékeny fogyasztók és az alacsony bevételből élők nem, vagy csak kisebb mértékben tudják megfizetni ezeket az egészségesebb termékeket;

                  258.

                  elismeri, hogy egy, az ökológiai termelésre vonatkozó hatékony ellenőrzési rendszer számos akadályt gördítene a szereplők (beleértve a termelőket, importőröket és feldolgozókat) elé, ugyanakkor igazolná a minőséget, és ezáltal hitelessé tenné őket, emellett biztosítaná, hogy a fogyasztók megbízhassanak az ökológiai címkével ellátott termékekben;

                  259.

                  felhívja a figyelmet az EU-ban termelt és az importált biotermékek piacának növekedésére, ami lehetőséget adhat nem méltányos kereskedelmi gyakorlatok folytatására, és hangsúlyozza, hogy emiatt erősebb ellenőrzési rendszerekre van szükség uniós és tagállami szinten; kiemeli, hogy az ellenőrzéseknek bizonyosságot kell nyújtaniuk arról, hogy az ökológiai címkével ellátott termékek valóban biotermékek;

                  260.

                  emlékeztet rá, hogy a kontrollrendszerek felügyeletéért a Bizottság felelős, és felhívja a Bizottságot, hogy a Számvevőszék főbb megállapításait a tagállamokkal együtt értékelje, hiszen azokat jelentős mértékű felelősség terheli a kontrollrendszerek működtetéséért;

                  261.

                  hangsúlyozza annak jelentőségét, hogy kellő bizonyosság álljon rendelkezésre a rendszer hatékony működéséről, valamint arról, hogy a fogyasztói bizalmat nem ássák alá;

                  262.

                  ezért kéri a Bizottságot, hogy terjesszen elő kezdeményezéseket és szabályozási javaslatokat annak biztosítására, hogy 2013 végére a 9/2012. sz. különjelentésben kiemelt összes hiányosságot orvosolják;

                  263.

                  üdvözli az ellenőrzési szabályozás Bizottság általi, soron következő felülvizsgálatát, valamint azt, hogy az Európai Akkreditálási Együttműködés jelenleg akkreditációs iránymutatások kialakításán dolgozik, ami a jövőben nagyban hozzá fog járulni a végrehajtás javításához;

                  264.

                  hangsúlyozza annak alapvető jelentőségét, hogy az ellenőrző szervek jóváhagyására és felügyeletére vonatkozó eljárások alkalmazása tekintetében egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak; megjegyzi, hogy a hiányosságok különbségek kialakulásához vezetnek az ökológiai címkézés ellenőrzése terén, ami növeli a csalás és az ökológiai címkével való kereskedés kockázatát, és negatív hatással lehet az ökológiai címkébe vetett fogyasztói bizalomra;

                  265.

                  meglepődésének és aggodalmának ad hangot a Számvevőszék azon következtetése miatt, mely szerint a tagállamok illetékes hatóságai nem vagy nem megfelelően dokumentálták az ellenőrző szervekre vonatkozó, a szabályozási követelmények teljesülését célzó jóváhagyási és felügyeleti eljárásokat; kéri, hogy a tagállami kormányok feletti ellenőrzést gyakorló nemzeti parlamenteket tájékozassák e következtetésekről;

                  266.

                  hangsúlyozza, hogy az ellenőrzési szervek függetlensége – állami szerv esetén is – alapvető jelentőséggel bír az ökológiai címke hírnevének megőrzésében;

                  267.

                  üdvözli a már rendelkezésre álló informatikai rendszerek tekintetében elért előrehaladást, és úgy véli, hogy e rendszereknek a jövőben alapvető szerepük lesz a hatékony ellenőrzésben;

                  268.

                  kiemeli a tagállamok e téren és egyéb területeken fennálló felelősségét, és úgy véli, hogy az ökológiai gazdálkodás állandó bizottsága (SCOF) ülései nagyon értékesek a bevált módszerek és az információk tagállamok, Bizottság és az ellenőrzési rendszerben részt vevő harmadik országbeli személyzet közötti megosztása tekintetében; nyugtázza ugyanakkor a Számvevőszék észrevételét (75. pont), mely szerint a bizottságnak fejleszteni kell a kapacitását a behozatali engedélyezési rendszer működésével kapcsolatos információcserét illetően;

                  269.

                  hangsúlyozza a tagállamokon belüli és a tagállamok és a Bizottság közötti információcsere jelentőségét; ezért kéri a Bizottságot, hogy vezessen be megfelelő intézkedéseket annak biztosítására, hogy az információáramlás releváns, megbízható és időszerű legyen; kéri a Bizottságot, hogy hozzon megfelelő intézkedéseket az ökológiai minősítéssel kapcsolatos – például az Ökogazdálkodási Információs Rendszeren keresztül biztosított – információszolgáltatás felgyorsítása és megbízhatóbbá tétele érdekében;

                  270.

                  kéri, hogy a tagállamok már előzetesen hagyjanak fel a 2083/92/EGK tanácsi rendelet (31) értelmében ideiglenes jelleggel kiállított behozatali engedélyek kiadásával, melyek odaítélésének lehetőségét több alkalommal is meghosszabbították, így többek között a jelenleg hatályos, 2011. december 6-i 1267/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (32), amelynek értelmében a tagállamok 2014. július 1-jét követően nem állíthatnak ki ilyen engedélyeket;

                  271.

                  nyugtázza a Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóságának 2011. évi éves jelentésében tett észrevételt, mely szerint egyesek tévesen a biotermékeket nevezték meg az E. coli fertőzés lehetséges forrásaként, aminek következtében kétségek merültek fel a biogazdálkodás felügyeletét illetően, valamint hogy az évet az ökológiai ágazatban alkalmazott felügyeleti és kontrollrendszerek hiányosságaira irányuló erőteljes médiafigyelem fémjelezte (33), különösen az év végén az adathamisítással és tévesen ökológiai címkével ellátott termékekkel kapcsolatosan feltárt csalás nyomán;

                  272.

                  említést tesz a 2011-es éves tevékenységi jelentésben foglalt azon fenntartásról, hogy az ökológiai kontrollrendszer a jó hírnévvel kapcsolatos lehetséges kockázatoknak lehet kitéve, amennyiben nem hajtják végre megfelelően az Unióban és annak külső határain;

                  273.

                  várakozással tekint a Számvevőszék általi, három év múlva esedékes nyomon követés elé, hogy világosabb képet kapjon a bevezetett javító intézkedésekről és azok eredményeiről;

         XIII. rész   A Számvevőszék 12/2012. sz. különjelentése: „A Bizottság és az Eurostat javította-e a megbízható és hiteles európai statisztikák készítésének folyamatát?”

                  274.

                  rámutat arra, hogy

                              a)

                              az európai statisztikai rendszert az Unió statisztikai hatósága, az Eurostat és azon nemzeti statisztikai hivatalok közötti partnerség alkotja, amelyek feladata az európai statisztikák kifejlesztéséhez, előállításához és terjesztéséhez kapcsolódó tevékenységek nemzeti szinten történő koordinálása, és amelyek előzetes ajánlattételi felhívás nélkül kaphatnak támogatásokat az uniós költségvetésből;

                              b)

                              az európai statisztikai rendszer bizottsága szakmai iránymutatást nyújt az európai statisztikai rendszer számára;

                  275.

                  megállapítja, hogy

                              a)

                              az ellenőrzés általános célkitűzése annak vizsgálata volt, hogy a Bizottság és az Eurostat javította-e a megbízható és hiteles európai statisztikák készítésének folyamatát;

                              b)

                              ennek érdekében a Számvevőszék két témával foglalkozott: az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex végrehajtásával és a többéves európai statisztikai program Eurostat általi irányításával;

                              c)

                              az ellenőrzés ezenkívül az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület (ESGAB) és az Európai Statisztikai Tanácsadó Bizottság (ESAC) által tett hozzájárulásokra is kiterjedt;

                  276.

                  Nagymértékben támogatja a Számvevőszék három fő ajánlását:

                              a)

                              mivel az Unió statisztikai hatóságainak és a tagállamoknak közös felelőssége az európai demokratikus folyamat iránti bizalom fenntartása, ezért meg kell erősíteni az európai statisztikai rendszert a szakmai függetlenség és elegendő forrás biztosítása, valamint az eredményes, a minőségi előírások be nem tartása esetén szankciókat és azonnali javító intézkedéseket is előíró felügyelet biztosítása érdekében;

                              b)

                              az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtása érdekében a Bizottság:

                                          —

                                          az európai statisztikák előállítására vonatkozó szabályozási keretre vonatkozóan javasoljon olyan módosításokat, amelyek szilárd alapot teremtenek a statisztikák előállításának intézményi környezetére, a statisztikai folyamatokra és a statisztikai outputokra kiterjedő uniós és tagállami szintű értékeléshez, végrehajtáshoz, valamint adott esetben ellenőrzéshez és vizsgálathoz,

                                          —

                                          tegye meg a szükséges lépéseket az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódexnek való megfelelés kötelezettségének jellegével kapcsolatos jogbiztonság biztosítása érdekében,

                                          —

                                          tegyen javaslatot arra, hogy az értékelések, ellenőrzések és vizsgálatok felügyelete céljából hozzanak létre felügyeleti funkciót, például az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület jelenlegi megbízásának bővítésével,

                                          —

                                          mozdítsa elő az Európai Unió fő statisztikusának szakmai függetlenségét,

                                          —

                                          az Eurostat szerepére vonatkozó belső határozatát hozza összhangba az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex követelményeivel, tegye lehetővé, hogy az Eurostat az adatokhoz való pártatlan hozzáférést biztosító eljárását korlátozás nélkül alkalmazza (és fokozatosan vezesse ki a statisztikák előállítására vonatkozó, más főigazgatóságok által átadott operatív előirányzatok mechanizmusát, amely az Eurostatot pénzügyileg részben más bizottsági részlegektől teszi függővé),

                                          —

                                          indítsa el a szakértői értékeléseknek a Bizottság által 2013-ra tervezett új fordulóját, amely az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex valamennyi elvének való megfelelésre kiterjed, és amelyet a független értékelés és összehasonlítható eredmények biztosítása érdekében erős külső szerepvállalással hajtanak végre,

                                          —

                                          mérlegelje gördülő szakértői értékelés bevezetését a legfontosabb statisztikai területek vonatkozásában; ezeknek az értékeléseknek a statisztikák teljes előállítási láncára (többek között az igazgatási adatok szolgáltatóira is) ki kell terjedniük;

                              c)

                              a következő, a 2013 és 2017 közötti időszakra szóló statisztikai programban rejlő lehetőségek teljes mértékű kihasználása érdekében az Eurostat többek között:

                                          —

                                          az éves statisztikai programokban évente határozza meg a pontos célokat és mérföldköveket, és biztosítson megfelelő nyomon követést,

                                          —

                                          vegye fontolóra adott esetben a program felülvizsgálatát annak végrehajtása során, és hangolja azt össze a többéves pénzügyi kerettel,

                                          —

                                          módszeresen vizsgálja felül a statisztikai prioritásokat, figyelembe véve a statisztikai outputok helytállóságát, valamint az európai statisztikai rendszerre és tagjaira, illetve az adatszolgáltatókra háruló költségeket és terheket, továbbá az új prioritások meghatározásakor ösztönözze a statisztikai innovációt,

                                          —

                                          növelje az Európai Statisztikai Tanácsadó Bizottság működésének támogatását úgy, hogy több és célzottabb információt biztosít a statisztikai programozás kiválasztásának költségvetési és pénzügyi vonatkozásairól, valamint a statisztikai programok végrehajtásáról,

                                          —

                                          a személyi jellegű ráfordítások esetében standard egységköltségek, illetve a felméréseken keresztül szolgáltatott adatsorok esetében átalányösszegek alkalmazásával egyszerűsítse és javítsa a támogatások pénzügyi irányításának hatékonyságát,

                                          —

                                          vizsgálja meg egy egyeztetett mutatókat és célokat alkalmazó, teljesítményalapú támogatásirányító rendszer alkalmazásának lehetőségét,

                                          —

                                          a közbeszerzési eljárásokat illetően mozdítsa elő a versenyt azáltal, hogy „az összességében legelőnyösebb ajánlat” szempont szerinti elbírálást alkalmazó eljárásokban nagyobb súlyt helyez az árra vonatkozó kritériumra, és kerüli az árversenyt gyengítő minimális küszöbértékek használatát;

                  277.

                  üdvözli a Bizottság által adott, általánosságban konstruktív válaszokat és kiemeli, hogy a Bizottság egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy az Unió, a tagállamok és statisztikai hatóságaik közös felelőssége az európai demokratikus folyamatba vetett bizalom fenntartása;

                  278.

                  Rámutat arra, hogy a Számvevőszék kérésének megfelelően a Bizottság:

                              a)

                              rendeletre irányuló javaslatot terjesztett elő a 223/2009/EK rendelet módosítására (COM(2012) 167);

                              b)

                              2012. szeptember 17-én új belső határozatot fogadott el az Eurostatról; valamint

                              c)

                              2011 szeptemberében jóváhagyta az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex felülvizsgálatát;

                  279.

                  rámutat arra, hogy az európai statisztikák előállítása terén a nemzeti statisztikai intézetek és az Eurostat koordináló szerepét meg kell erősíteni, és azt adott esetben további jogalkotási változtatásokkal kell támogatni; kéri, hogy az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testületet alakítsák át független felügyelő testületté, amelynek feladata az európai statisztikai rendszeren belül a felülvizsgálatok, ellenőrzések és vizsgálatok áttekintése; ennek érdekében felkéri a Bizottságot, hogy készítsen olyan rendeletre irányuló javaslatot, amely az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület létrehozásáról szóló, 2008. március 11-i 235/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (34) helyébe lép;

                  280.

                  hangsúlyozza, hogy az európai statisztikai rendszernek magának kell lennie a rendszerszintű fejlesztés mozgatórugójának a struktúrák és az erőforrások új kihívásokhoz való igazítása érdekében; megjegyzi, hogy mivel a csökkenő erőforrások közepette egyre nagyobb kereslet mutatkozik a statisztikákra, ezért a hatékonyság további javítása érdekében rendszerszintű változásokra van szükség a statisztikák előállítási módjai terén; hangsúlyozza, hogy nem halogatható tovább a következő évtizedre vonatkozó kitekintés és az ahhoz kapcsolódó közös európai statisztikai rendszerre vonatkozó stratégia végrehajtása;

                  281.

                  hangsúlyozza, hogy tovább kell erősíteni az európai statisztikai rendszer irányítását és kiemeli, hogy az európai statisztikai rendszer irányítási struktúrájának folyamatban lévő felülvizsgálatát haladéktalanul le kell zárni a döntéshozatali csatornák összehangolása és a komitológiai hatásköröknek az európai statisztikai rendszer bizottságára való átruházása érdekében; kéri a Bizottságot, hogy tisztázza az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület helyét az európai statisztikai rendszeren belül;

                  282.

                  üdvözli, hogy a Bizottság elkötelezte magát az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtása mellett; megjegyzi azonban, hogy az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex továbbra is kihívást jelent az európai statisztikai rendszer egésze számára, és támogatni kell az Eurostatot és a nemzeti statisztikai intézeteket az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtásában;

                  283.

                  sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a 2006 és 2008 között végrehajtott külső szakértői felülvizsgálatok során az európai statisztikai rendszer vonatkozásában eredetileg azonosított 677 javító intézkedésnek 2012-ig csak 71 %-át valósították meg; megjegyzi, hogy a fennmaradó javító intézkedések egy része már elavulttá vált, és hogy azok végrehajtása megrekedt; ezért üdvözli azon terveket, hogy 2013-ban újra elindítsák a szakértői értékelések egy sorát, beleértve a fennmaradó intézkedések teljes listájának és azok végrehajtási ütemtervének közzétételét; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a szakértői értékelések új fordulójának végrehajtásába beépítsék a külső ellenőrzési folyamatokat;

                  284.

                  üdvözli, hogy a Bizottság elvben elfogadja azon ajánlásokat, amelyek a szakértői értékelésekre, a pontos célkitűzések és mérföldkövek éves statisztikai programokba való beépítésére, a 2013–2017-es program prioritásainak újrarendezésére és felülvizsgálatára, az Európai Statisztikai Tanácsadó Bizottság hatékonyabb bevonására és a támogatások pénzügyi irányításának fokozott hatékonyságára vonatkoznak; megjegyzi, hogy a Bizottság egyetért azzal is, hogy a közbeszerzési eljárások során el kell kerülni az árverseny gyengülését, és a jelenlegi küszöbértéket és arányt a gazdaságilag legkedvezőbb ajánlattétel kiválasztásához kell igazítani, továbbá elégedettségét fejezi ki annak kapcsán, hogy a Bizottság által benyújtott, a 223/2009/EK rendelet módosítását célzó rendeletre irányuló javaslat meghatározza az átalányösszegek használatát és a standard egységköltségekre vonatkozó megállapodást;

                  285.

                  megjegyzi, hogy a 223/2009/EK rendelet módosítását célzó rendeletre irányuló bizottsági javaslat egyik rendelkezése megerősíti az Európai Unió fő statisztikusa függetlenségének elvét, de nem irányozza elő ugyanezt a mechanizmust annak kinevezésére – ahogy azt a Számvevőszék ajánlja; rámutat arra, hogy a módosított rendeletnek meg kell határoznia az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület szerepét a fő statisztikus Bizottság által alkalmazott kiválasztási folyamatában, és az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódexnek megfelelően, nyílt versenyvizsgák és határozott időtartamok segítségével a fő statisztikus kinevezésére és felmentésére vonatkozóan világos és nyilvánosan hozzáférhető szabályokat kell biztosítani;

                  286.

                  tudomásul veszi a Bizottság álláspontját a statisztikák előállítására vonatkozó, más főigazgatóságok által átadott előirányzatok mechanizmusának fokozatos megszüntetése tekintetében;

                  287.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bíróságnak és a Számvevőszéknek, valamint gondoskodjon közzétételéről az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat).

         (1)  HL L 68., 2011.3.15.

         (2)  HL C 348., 2012.11.14., 1. o.

         (3)  HL C 344., 2012.11.12., 1. o.

         (4)  HL C 348., 2012.11.14., 130. o.

         (5)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0122. Lásd e Hivatalos Lap 25. oldalát.

         (6)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

         (7)  HL L 298., 2012.10.26., 1. o.

         (8)  HL L 223., 2006.8.15., 1. o.

         (9)  A 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárást az importőr annak érdekében alkalmazza, hogy az áruk egy másik tagállamba történő továbbszállítása esetén héamentességet kapjon. A héát a rendeltetési tagállamban kell megfizetni.

         (10)  HL L 145., 2008.6.4., 1. o.

         (11)  A Bizottság 2010. május 19-i közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az európai digitális menetrend (COM(2010) 245).

         (12)  Az európai árnyékgazdaság, 2010: elektronikus pénzforgalmi rendszerek felhasználása az árnyékgazdaság elleni küzdelemben/Friedrich Schneider, A.T. Kearney, 2010.

         (13)  A Bizottság 2012. április 24-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Monitoring jelentés Horvátország csatlakozásra való felkészüléséről, 12. o.

         (14)  Lásd: A Bizottság 2007. december 12-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Második jelentés a nukleáris létesítmények leszerelésére, illetve a kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok kezelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról (COM(2007) 794, 10. o.).

         (15)  16/2011. sz. különjelentés, 7. oldal.

         (16)  Lásd: A Bizottság 2011. július 13-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a csatlakozási okmányokban idő előtti leállításra kijelölt atomerőművek leszerelésének támogatása céljából Litvánia, Szlovákia és Bulgária részére biztosított pénzügyi segítségnyújtásnak a 2004–2009. időszakban történő felhasználásáról (COM(2011) 432).

         (17)  Az Európai Parlament 2011. április 5-i állásfoglalása az új tagállamokban található atomerőművek leállítására elkülönített uniós finanszírozás hatékonyságáról és eredményességéről (HL C 296. E, 2012.10.2., 19. o.).

         (18)  SEC(2011)1387., 34. o., lásd az 1. mellékletet.

         (19)  A Közös Stratégiai Kerethez tartozó Európai Regionális Fejlesztési Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 615/2).

         (20)  Az A7-0270/2012. sz. jelentéshez csatolt vélemény.

         (21)  Ilyenek: a közös stratégiai keret elfogadása; részletes szabályok elfogadása a pénzügyi konstrukciókat illetően; a szabálytalanságok jelentésére és a szabálytalanul kifizetett összegek visszatérítésére vonatkozó eljárásokkal kapcsolatos tagállami felelősség; a tagállami ellenőrzések előfeltételei; az irányító hatóságok és tanúsító hatóságok akkreditációs kritériumai.

         (22)  A strukturális alapok keretében nyújtott támogatások irányítási és kontrollrendszerei tekintetében az 1260/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2001. március 2-i 438/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 63., 2001.3.3., 21. o.).

         (23)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló 1083/2006/EK tanácsi rendelet, valamint az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló 1080/2006/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 371., 2006.12.27., 1. o.).

         (24)  Lásd az Európai Parlament 2010. május 5-i állásfoglalásának (4) bekezdését az Európai Unió 2008-as pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és a végrehajtó ügynökségek (HL L 252., 2010.9.25., 39. o.).

         (25)  Lásd: Az Európai Parlament állásfoglalása (2011. május 10.) az Európai Unió 2009-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek, 61. bekezdés. (HL L 250., 2011.9.27., 33. o.)

         (26)  HL L 185., 2001.7.6., 1. o.

         (27)  HL L 228., 1996.9.9., 1. o.

         (28)  A ciprusi török közösség gazdasági fejlődésének ösztönzését elősegítő pénzügyi támogatási keret létrehozásáról és az Európai Újjáépítési Ügynökségről szóló 2667/2000/EK rendelet módosításáról szóló, 2006. február 27-i 389/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 65., 2006.3.7., 5. o.).

         (29)  HL C 390. E, 2012.12.18., 49. o.

         (30)  HL L 299., 2007.11.16., 1. o.

         (31)  A mezőgazdasági termékek ökológiai termeléséről, valamint a mezőgazdasági termékeken és élelmiszereken erre utaló jelölésekről szóló 2092/91/EGK rendelet módosításáról szóló, 1992. július 14-i 2083/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 208., 1992.7.24., 15. o.).

         (32)  A Bizottság 1267/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. december 6.) a 834/2007/EK tanácsi rendeletben az ökológiai termékek harmadik országból származó behozatalára előírt szabályozás végrehajtására vonatkozó részletes szabályok meghatározásáról szóló 1235/2008/EK rendelet módosításáról (HL L 324., 2011.12.7., 9. o.).

         (33)  Lásd a Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága 2011. évi éves jelentését, 25. o.

         (34)  HL L 73., 2008.3.15., 17. o.