title: 2006/144/EK: A Tanács határozata ( 2006. február 20. ) a vidékfejlesztésre vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokról (2007–2013 közötti programozási időszak)

text:
               25.2.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 55/20

      A TANÁCS HATÁROZATA

   (2006. február 20.)
   a vidékfejlesztésre vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokról (2007–2013 közötti programozási időszak)
   (2006/144/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésének első mondatára,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               Az 1698/2005/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése a 2007. január 1-jétől2013. december 31-ig terjedő programozási időszakra a vidékfejlesztésre vonatkozó közösségi szintű stratégiai iránymutatások elfogadásáról rendelkezik a vidékfejlesztési prioritások meghatározása érdekében.

               (2)

               Ezen stratégiai iránymutatásoknak tükrözniük kell a gazdálkodásnak a táj, az élelmiszerek, valamint a kulturális és természeti örökség gazdagságában és változatosságában a Közösség egész területén betöltött multifunkcionális szerepét.

               (3)

               Ezen stratégiai iránymutatásoknak meg kell határozniuk a közösségi prioritások megvalósítása tekintetében kiemelt területeket, különösen a göteborgi valamint a thesszaloniki Európai Tanács (2001. június 15–16. és 2003. június 20–21.) által megállapított göteborgi fenntarthatósági célokkal, valamint a növekedést és munkahelyteremtést célzó, megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben.

               (4)

               E stratégiai iránymutatások alapján minden tagállamnak el kell készítenie a vidékfejlesztési programok elkészítéséhez referenciakeretként szolgáló saját nemzeti stratégiai tervet,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   Egyetlen cikk
   A Tanács elfogadja a mellékletben foglalt, a 2007–2013 közötti programozási időszakra szóló vidékfejlesztési közösségi stratégiai iránymutatásokat.

      Kelt Brüsszelben, 2006. február 20-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. PRÖLL

      (1)  HL L 277., 2005.10.21., 1. o.

      (2)  A Hivatalos Lapban még nem jelent meg.

      MELLÉKLET
      Vidékfejlesztési közösségi stratégiai iránymutatások (a 2007–2013 közötti programozási időszakra)
      1.   BEVEZETÉS
      Az 1698/2005/EK rendelet meghatározza az EMVA-ból nyújtandó támogatás célját és alkalmazási körét. A közösségi stratégiai iránymutatások e kereten belül meghatározzák a közösségi prioritások megvalósítása szempontjából nagy jelentőségű területeket, különösen a göteborgi fenntarthatósági célokkal, valamint a növekedést és munkahelyteremtést célzó, megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben.
      A vidékfejlesztési közösségi stratégiai iránymutatások a következőkben nyújtanak segítséget:

                  —

                  azon területek meghatározása és elfogadása, amelyeken a vidékfejlesztési célra adott EU-támogatás EU-szinten a legnagyobb hozzáadott értéket hozza létre,

                  —

                  a fő EU-prioritásokkal (Lisszabon, Göteborg) való kapcsolat létrehozása, és ezeknek vidékfejlesztési politikává való átalakítása,

                  —

                  az egyéb EU-politikákkal való összhang biztosítása, különösen a kohézió és a környezetvédelem területén,

                  —

                  az új, piacorientált közös agrárpolitika (KAP) végrehajtásának és az ebből következő szükségszerű szerkezetátalakításnak a támogatása a régi és az új tagállamokban.

            2.   VIDÉKFEJLESZTÉS ÉS A KÖZÖSSÉG ÁLTALÁNOS CÉLJAI
      2.1.   A KAP és a vidékfejlesztés
      A mezőgazdaság továbbra is a vidéki területek legnagyobb használója és kulcsfontosságú tényező a vidék és a környezet minősége szempontjából. Az Európai Unió a közelmúltban bekövetkező bővítésével a KAP és a vidékfejlesztés jelentősége és súlya megnőtt.
      A KAP két pillére – a piac- és a vidékfejlesztési politika – nélkül Európa számos vidéki területe egyre növekvő gazdasági, társadalmi és környezeti problémákkal szembesülne. Az európai mezőgazdasági modell jól tükrözi a gazdálkodásnak a táj, az élelmiszerek, valamint a kulturális és természeti örökség gazdagságában és változatosságában betöltött multifunkcionális szerepét (1).
      A KAP – a piac- és vidékfejlesztési politika – irányadó elveit a göteborgi Európai Tanács (2001. június 15–16.) határozta meg. Az Európai Tanács következtetései értelmében az erős gazdasági teljesítménynek együtt kell járnia a természeti erőforrások fenntartható felhasználásával, a fenntartható hulladékképződéssel, a biológiai sokféleség fenntartásával, az ökoszisztémák megőrzésével és az elsivatagosodás megakadályozásával. A fent említett kihívásoknak való megfelelés érdekében a közös agrárpolitika, valamint a közös agrárpolitika későbbi fejlődésének célkitűzései között szerepelnie kell a fenntartható fejlődés megvalósításának, nagyobb hangsúlyt helyezve az egészséges, jó minőségű termékek előállítására és a környezeti szempontból fenntartható termelési módszerekre, beleértve a biogazdálkodást, a megújuló nyersanyagokat és a biológiai sokféleség védelmét is.
      Ezen irányadó elveket a thesszaloniki Európai Tanács (2003. június 20–21.) a lisszaboni stratégiával kapcsolatos következtetéseiben megerősítette. A megreformált KAP és vidékfejlesztés a versenyképesség és a fenntartható fejlődés szempontjából az elkövetkezendő években kulcsfontosságú szerepet játszhat.
      2.2.   A fenntartható mezőgazdaság felé: a 2003-as és 2004-es KAP-reformok
      A 2003-as és 2004-es KAP-reformok számottevő lépést jelentenek az EU-ban folytatott gazdálkodási tevékenység versenyképességének és fenntartható fejlődésének javítása irányában, és meghatározzák a jövőbeli reformok keretét. Az egymást követő reformok az ártámogatási garanciák csökkentésével és a szerkezetkiigazítás ösztönzésével hozzájárultak az európai mezőgazdaság versenyképességéhez. A termeléshez nem kötődő közvetlen kifizetések bevezetése arra ösztönzi a gazdálkodókat, hogy a mennyiséghez kötődő politikai ösztönzők helyett a fogyasztói kereslet által keltett piaci jelzéseknek igyekezzenek megfelelni. A kölcsönös megfeleltetésbe felvett környezetvédelmi, élelmiszerbiztonsági, valamint állategészségügyi és állatjóléti előírások erősítik a fogyasztói bizalmat és növelik a gazdálkodás környezeti fenntarthatóságát.
      2.3.   Vidékfejlesztés 2007–2013.
      A jövőbeli vidékfejlesztési politika három kiemelt területre összpontosul: élelmiszergazdaság, környezet, valamint a szélesebb értelemben vett vidéki gazdaság és vidéki népesség. A vidékfejlesztési stratégiák és programok új generációja négy tengely mentén épül fel, nevezetesen: 1. tengely a mezőgazdasági és az erdészeti ágazat versenyképességének javítása, 2. tengely a környezet és a vidék minőségének javítása, 3. tengely a vidéki élet minőségének javítása és a vidéki gazdaság diverzifikálása, valamint a 4. tengely a Leader.
      Az 1. tengely keretében egy sor intézkedés célozza a humán és fizikai tőkét a mezőgazdaságban, az élelmiszeripari és erdőgazdálkodási ágazatban (ismeretátadás és innováció előmozdítása), valamint a minőségi termelést. A 2. tengely a természeti erőforrások védelmét és javítását célzó intézkedésekről, valamint Európa vidéki területeinek jelentős természeti értéket képviselő gazdálkodási és erdőgazdálkodási rendszereinek és kultúrtájainak védelméről rendelkezik. A 3. tengely – a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez szükséges feltételeknek valamennyi ágazatban történő javítása, valamint a gazdasági tevékenységek diverzifikációja érdekében – segítséget nyújt a vidéki területek helyi infrastruktúrájának és humántőkéjének fejlesztéséhez. A Leader program során gyűjtött tapasztalatokra épülő 4. tengely a vidékfejlesztéssel kapcsolatos helyi, alulról építkező megközelítéssel lehetőségeket biztosít az innovatív irányításra.
      2.4.   Szembenézés a kihívásokkal
      A vidéki területek helyzete nagyon sokféle lehet, a távoli, elnéptelenedő és hanyatlásnak induló területektől kezdve a városközpontok terjeszkedésének nyomására városi peremterületekké váló területekig.
      Az OECD népsűrűségen alapuló meghatározása szerint a vidéki régiók (2) az EU területének 92 %-át teszik ki. Ezen túlmenően a népesség 19 %-a túlnyomóan vidéki régiókban és 37 %-a kiemelkedően vidéki régiókban él. Az EU-ban e régiók a bruttó hozzáadott érték 45 %-át állítják elő és a munkahelyek 53 %-át biztosítják, de a nem vidéki területekhez képest egy sor társadalmi-gazdasági mutató, beleértve a szerkezeti mutatókat, tekintetében egyre inkább lemaradnak. A vidéki területeken az egy lakosra jutó jövedelem körülbelül egyharmadával kevesebb (3), a nők foglalkoztatási aránya alacsonyabb, a szolgáltatási ágazat kevésbé fejlett, általában kevesebb a felsőoktatási végzettséggel rendelkező lakos, és a háztartások kisebb százaléka rendelkezik széles sávú internet hozzáféréssel. Néhány vidéki régióban a távoli és periférikus fekvés hatalmas problémát jelent. A hátrányok a túlnyomóan vidéki régiókban általában még jelentősebbek, bár az EU-szintű általános kép tagállamonként jelentős eltéréseket mutat. A lehetőségek, a kapcsolatok és a képzési infrastruktúra hiánya különösen nagy problémát okoz a távoli vidéki területeken élő nők és fiatalok esetében.
      Az EU bővítése megváltoztatta a mezőgazdasági térképet. A régi tagállamokban a mezőgazdaság a GDP 2 %-át, az új tagállamokban 3 %-át, Romániában és Bulgáriában pedig több, mint 10 %-át teszi ki. A mezőgazdaságban foglalkoztatottak száma az új tagállamokban háromszor olyan magas (12 %), mint a régi tagállamokban (4 %). Bulgáriában és Romániában a mezőgazdaságban foglalkoztatottak száma ennél jóval magasabb.
      A mezőgazdasági és az élelmiszeripari ágazat együttesen jelentős részét teszi ki az EU gazdaságának, és 15 millió munkahelyet biztosítanak (az összes munkahely 8,3 %-a), és a GDP 4,4 %-át termelik meg. Az EU a világ legnagyobb élelmiszer- és italelőállítója, amelyek együttes termelésének értéke becslések szerint eléri a 675 milliárd eurót. Ugyanakkor az ágazat méret szempontjából továbbra is rendkívül polarizált és széttagolt, ami az ágazatban működő társaságok számára nagy lehetőséget, de egyúttal nagy veszélyt is jelent. Az erdőgazdálkodás és a kapcsolódó iparágak körülbelül 3,4 millió főt foglalkoztatnak 350 milliárd eurós forgalommal, de jelenleg az erdők éves növekedésének csak 60 %-át termelik ki.
      A mezőgazdaság és az erdőgazdálkodás az EU-ban a földhasználat 77 %-át teszi ki. A mezőgazdaság környezetvédelmi teljesítménye a természeti erőforrások megóvása és javítása területén az elmúlt években vegyesnek mondható. A vízminőség tekintetében a teljes nitrogéntöbblet 1990 óta a legtöbb régi tagállamban kis mértékben csökkent, jóllehet egyes országokban és régiókban még mindig jelentős tápanyag-bemosódási terhelés tapasztalható. Az ammóniakibocsátás, az eutrofizáció, a talajerózió és a biológiai sokféleség csökkenésének problémája továbbra is jelen van sok területen. Ugyanakkor a mezőgazdasági terület egyre nagyobb részét használják biogazdálkodásra (5,4 millió hektár az EU-ban) és megújuló erőforrásokként (2004-ben bioenergia termelésére a becslések szerint 1,4 millió hektárt használtak, ebből 0,3 millió hektárt az energiatermelési célú kultúrákra vonatkozó támogatáshoz tartozóan, és 0,6 millió hektárt pihentetett földeken). Az éghajlatváltozás hosszú távú tendenciái egyre nagyobb mértékben formálják a gazdálkodás és az erdőgazdálkodás jellemzőit. A Natura 2000 végrehajtásának köszönhetően a biológiai sokféleség védelme szempontjából fontos előrelépések történtek – a mezőgazdasági és erdőgazdálkodási célra használt területek mintegy 12–13 %-át jelölték ki. A jelentős természeti értéket képviselő gazdálkodási rendszerek fontos szerepet játszanak a biológiai sokféleség és az élőhelyek megóvásában, valamint a táj- és talajvédelemben. A legtöbb tagállamban az említett gazdálkodási rendszerek a mezőgazdasági területek 10–30 %-át teszik ki. Egyes területeken a gazdálkodással való felhagyás súlyos környezeti kockázatokkal járhat.
      A vidéki területeknek ezért a növekedés, a munkahelyek és a fenntarthatóság tekintetében különleges kihívásokkal kell szembenézniük az elkövetkezendő években. Ugyanakkor a vidéki területek valós lehetőségeket nyújtanak az új ágazatokban meglévő növekedési tartalékok, a vidéki szálláshelyek biztosítása és a turizmus, a vonzó lakó- és munkakörnyezet tekintetében, valamint fontos szerepet játszanak a természeti erőforrások és a nagy értékű tájak gyűjtőterületeként.
      A mezőgazdasági és az élelmiszeripari ágazatnak meg kell ragadnia az új megközelítések, technológiák és az innováció által nyújtott lehetőségeket mind az Európában, mind pedig a világszerte jelentkező fejlődő piaci kereslet kielégítésére. Mindenek felett a kulcsfontosságú erőforrást jelentő humántőkébe való befektetés teszi lehetővé a vidéki területek és az élelmiszeripari ágazat számára, hogy bizakodással tekinthessenek a jövőbe.
      A lisszaboni stratégia újraindításának alkalmából az Európai Tanács megerősítette, hogy a lisszaboni stratégiát a fenntartható fejlődés szélesebb összefüggésében kell szemlélni, amelynek értelmében a jelenlegi szükségleteket úgy kell kielégíteni, hogy az ne veszélyeztesse a jövő nemzedékek saját szükségleteinek kielégítésére való képességét (4). Az új programozási időszak egyedülálló lehetőséget kínál arra, hogy az új EMVA-ból nyújtott támogatást a növekedés, a munkahelyek és a fenntarthatóság felé irányítsák át. Ebben a vonatkozásban teljes az összhang a fenntartható fejlődés irányadó elveiről szóló nyilatkozattal (5) és a megújult lisszaboni cselekvési programmal, amely a forrásokat arra összpontosítja, hogy Európát vonzóbb befektetési célponttá és munkahellyé tegye, előmozdítsa a növekedés motorjának számító tudást és innovációt, valamint több és jobb munkahelyet teremtsen.
      A vidékfejlesztési politikának segítséget kell nyújtania a vidéki területeknek abban, hogy az említett célkitűzéseket a 2007–2013 közötti időszakban meg tudják valósítani. Ez fokozott stratégiai megközelítést igényel a versenyképesség, a munkahelyteremtés és a vidéki területeken megvalósított innováció vonatkozásában, valamint jobb irányítást a programok végrehajtásában. Nagyobb hangsúlyt kell helyezni az előrelátó – humán erőforrás, know-how és tőke –, befektetésekre a gazdálkodási és erdőgazdálkodási ágazatban, a minden szempontból előnyös környezetvédelmi szolgáltatások nyújtásának új módjaira, és a diverzifikáción keresztül – különösen a nők és a fiatalok számára – a több és jobb munkahely teremtésére. Annak elősegítésével, hogy az EU vidéki területei ki tudják használni a bennük rejlő lehetőségeket mint befektetésre, munkára és életre alkalmas helyek, a vidékfejlesztési politika megfelelően hozzájárulhat az európai területek fenntartható fejlődéséhez.
      3.   A 2007–2013 KÖZÖTTI PROGRAMOZÁSI IDŐSZAKBAN A KÖZÖSSÉG VIDÉKFEJLESZTÉSI PRIORITÁSAINAK MEGHATÁROZÁSA
      Az 1698/2005/EK rendeletben megállapított célkitűzések keretében az alább megfogalmazott stratégiai iránymutatások a 9. cikkének megfelelően meghatározzák a közösségi prioritásokat. Az iránymutatások a lisszaboni és a göteborgi Európai Tanácsok következtetéseiben kifejtett fő politikai prioritások integrálását célozzák. Minden prioritáscsoport esetében szemléltető jellegű kiemelt fellépések bemutatására kerül sor. E stratégiai iránymutatások alapján minden tagállamnak el kell készítenie a vidékfejlesztési programok elkészítéséhez referenciakeretként szolgáló saját nemzeti stratégiai tervét.
      A közösségi vidékfejlesztési prioritásokra rendelt források (a szabályok alapján minden tengely esetében meghatározott minimális finanszírozási határokon belül) az adott helyzettől, az egyes programterületek erősségeitől, gyengeségeitől és lehetőségeitől függenek. Minden közösségi prioritásnak és azok hozzájárulásának a lisszaboni és göteborgi célkitűzésekhez a nemzeti stratégiai tervek és a vidékfejlesztési programok segítségével tagállami szinten is meg kell jelennie. Gyakran léteznek az élelmiszeripari lánccal vagy a mezőgazdaság és az erdőgazdálkodás környezeti, éghajlati vagy földrajzi helyzetével kapcsolatos egyes különleges problémákra vonatkozó nemzeti vagy regionális prioritások. Előfordulhat, hogy a vidéki területeken egyéb sajátos kérdéseket is kezelni kell, mint a városi peremterületek terjeszkedése, a munkanélküliség, a távoli földrajzi helyzet vagy az alacsony népsűrűség.
      3.1.   A mezőgazdasági és erdőgazdálkodási ágazat versenyképességének javítása

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         Az európai mezőgazdasági, erdészeti és élelmiszer-feldolgozó ágazatban jelentős tartalékok vannak olyan jó minőségű és magas hozzáadott értékkel rendelkező termékek továbbfejlesztésére, amelyek megfelelnek az európai fogyasztók és a világpiacok változatos és egyre növekvő igényeinek.

         Az 1. tengelyhez előirányzott forrásoknak elő kell segíteniük egy erős és dinamikus európai élelmiszeripari ágazat kialakulását az élelmiszerláncban megvalósított ismeretátadás, korszerűsítés, innováció és minőség prioritásaira, valamint a fizikai és humántőke-befektetés szempontjából prioritást élvező ágazatokra koncentrálva.

      Az említett prioritásoknak való megfelelés érdekében a tagállamokat ösztönzik arra, hogy a támogatást kiemelt fellépésekre összpontosítsák. E kiemelt fellépések a következőket tartalmazhatják:

                  i.

                  a mezőgazdasági ágazat szerkezetátalakítása és korszerűsítése továbbra is fontos szerepet játszik számos vidéki terület fejlesztésében, különösen az új tagállamokban. A mezőgazdaság sikeres kiigazítása lehet a kulcsa a mezőgazdasági ágazat versenyképessége és környezeti fenntarthatósága javításának, valamint a gazdaság kapcsolódó területein a munkahelyteremtés és a növekedés fellendítésének. Ez magában foglalja a mezőgazdasági ágazatban a szerkezetátalakítás és korszerűsítés keretében bekövetkező változásra való felkészülés előmozdítását, valamint proaktív megközelítés kidolgozását a gazdálkodók képzése és átképzése tekintetében, különösen az átadható szaktudást illetően;

                  ii.

                  az integráció javítása az élelmiszeripari láncban. Az európai élelmiszeripar a világ legversenyképesebb és leginnovatívabb élelmiszeriparai közé tartozik, de egyre növekvő globális versennyel kell szembenéznie. A vidéki gazdaságban jelentős lehetőség van új termékek létrehozására és forgalomba hozatalára, és minőségi programok révén több érték vidéken tartására, valamint az európai termékek tengerentúli megítélésének javítására. A közösségi normáknak való megfelelés érdekében igénybe vett tanácsadó szolgáltatások és támogatás megkönnyítik ezt az integrációs folyamatot. A piacorientált mezőgazdasági ágazat hozzájárul az európai élelmiszeripari ágazat – mint az egyik legnagyobb munkaadó és a gazdasági növekedés forrása – pozíciójának további erősítéséhez;

                  iii.

                  az innováció és a kutatáshoz és fejlesztéshez (K+F) való hozzáférés megkönnyítése. Az innováció egyre nagyobb jelentőséggel bír Európa gazdálkodási, élelmiszeripari és erdészeti ágazatai szempontjából. Bár Európa nagy élelmiszeripari vállalkozásai gyakran az új irányzatok élvonalában találhatók, új termékek és eljárások bevezetése jelentősen hozzájárulhatna a kisebb feldolgozók és gazdaságok teljesítményének növeléséhez. Különösen az új együttműködési formák könnyíthetnék meg a K+F-hez, az innovációhoz és a hetedik kutatási keretprogramban (6), megvalósított fellépésekhez való hozzáférést;

                  iv.

                  az információs és kommunikációs technológiák (IKT) alkalmazásának és elterjedésének ösztönzése. Az élelmiszeripari ágazat egésze lemaradást mutat az IKT technológiák alkalmazása tekintetében. Ez különösen érvényes a kisvállalkozásokra. Az elektronikus üzleti alkalmazások elterjedtségi szintje még mindig alacsony, eltekintve a nagy multinacionális vállalkozásoktól, illetve ezek nagyobb beszállítóitól. A vidékfejlesztési alapoknak az elektronikus üzlet (különösen a kis- és középvállalkozásokkal kapcsolatban), e-ismeretek és e-tanulás területén ki kell egészíteniük az olyan jövőbeni bizottsági kezdeményezéseket, mint például az i2010;

                  v.

                  a dinamikus vállalkozói szellem előmozdítása. A közelmúltban bevezetett reformok piacorientált környezetet teremtettek az európai gazdálkodás számára. Ez új lehetőségekhez juttatja a mezőgazdasági vállalkozásokat. Ennek a gazdasági tartaléknak a kiaknázása azonban a stratégiai és szervezeti ismeretek fejlesztésétől függ. A fiatal gazdálkodók szakmába történő belépésének ösztönzése e tekintetben fontos szerepet játszhat;

                  vi.

                  új felvevőpiacok keresése a mezőgazdasági és erdőgazdálkodási termékek számára. Az új felvevőpiacok nagyobb hozzáadott értéket nyújthatnak, különösen a minőségi termékek esetében. A nem élelmiszercélú termelés területén a befektetés és a képzés támogatása vidékfejlesztés címén kiegészítheti az első pillér alapján végrehajtott intézkedéseket a termelés számára kialakított innovatív, új felvevőpiacokkal, vagy a megújuló energiák számára alapanyagok, bioüzemanyagok és feldolgozó kapacitás kifejlesztésének elősegítésével;

                  vii.

                  a gazdaságok és az erdőgazdálkodás környezetvédelmi teljesítményének javítása. A hosszú távú fenntarthatóság az olyan termékek – magas környezetvédelmi normákat betartó – előállításának képességtől függ, amelyeket a fogyasztók hajlandók megvásárolni. A megnövelt környezetvédelmi teljesítménybe való befektetés termelékenység növekedéshez is vezethet, amely minden szempontból előnyös helyzetet teremt;

            A mezőgazdaságban a nemzedékváltás elősegítése érdekében megfontolás tárgyát képezhetik az 1. tengelybe tartozó, a fiatal gazdálkodók igényeihez igazodó intézkedéscsomagok.
      3.2.   A környezet és a vidék minőségének javítása

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         Az EU vidéki területeken található természeti erőforrásainak és tájainak védelme és minőségüknek javítása érdekében a 2. tengelyre előirányzott forrásokkal három EU-szintű prioritási területet kell előmozdítani: biológiai sokféleség és a jelentős természeti értéket képviselő gazdálkodási és erdőgazdálkodási rendszerek és a hagyományos mezőgazdasági vidékek megóvása és fejlesztése, valamint víz és éghajlatváltozás.

         A 2. tengely keretében foganatosítható intézkedéseknek az említett környezetvédelmi célkitűzések integrálására kell szolgálniuk, és hozzá kell járulniuk a mezőgazdasági és erdészeti Natura 2000 hálózat megvalósításához, a Göteborgban a biológiai sokféleség csökkenésének 2010-ig történő visszafordításával kapcsolatban tett kötelezettségvállaláshoz, a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) megállapított célkitűzésekhez és a kyotói jegyzőkönyvben meghatározott, az éghajlatváltozás enyhítésével kapcsolatos célok megvalósításához.

      Az említett prioritásoknak való megfelelés érdekében a tagállamokat arra ösztönzik, hogy a támogatást kiemelt fellépésekre összpontosítsák. E kiemelt fellépések a következőket tartalmazhatják:

                  i.

                  a környezetvédelmi szolgáltatások és az állatbarát gazdálkodási gyakorlat előmozdítása. Az európai polgárok elvárják, hogy a gazdálkodók tartsák be a kötelező normákat. Ugyanakkor sokan egyetértenek azzal is, hogy a gazdálkodókat térítésben kell részesíteni, ha még ezen is túlmutató kötelezettségeket vállalnak olyan szolgáltatások nyújtásával, amelyeket a piac önmagától nem nyújtana, különösen akkor, ha a mezőgazdaság és erdőgazdálkodás összefüggésében olyan, kiemelten fontos, különleges erőforrásokról van szó, mint a víz és a talaj;

                  ii.

                  a megművelt táj, valamint az erdők megóvása. Európában az értékes vidéki környezet legnagyobb része a mezőgazdaságnak köszönhetően jött létre. A fenntartható termőföld-gazdálkodási gyakorlat hozzájárulhat a termőterületek termelésből való végleges kivonásával, az elsivatagosodással és az erdőtüzekkel összefüggő kockázatok csökkentéséhez, különösen a hátrányos helyzetű térségekben. A megfelelő gazdálkodási rendszerek a vizes élőhelyektől kezdve a száraz rétekig és a hegyi legelőkig segítséget nyújtanak a táj és az élőhelyek megóvásában. Sok területen ez a kulturális és természeti örökség fontos részét képezi, és szerepet játszik a vidéki területeknek mint munka- és lakóhelyeknek az általános vonzerejében;

                  iii.

                  az éghajlatváltozás elleni küzdelem. A mezőgazdaság és az erdőgazdálkodás úttörő szerepet játszik a megújuló energiák és a bioenergia létesítmények számára alkalmas nyersanyagok kifejlesztésében. A megfelelő mezőgazdasági és erdőgazdálkodási gyakorlat hozzájárulhat az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentéséhez, valamint az erdők szén-dioxid-megkötő hatásának és a szerves anyagok talajalkotó szerepének megóvásához, valamint segíthet az éghajlatváltozás következményeihez való alkalmazkodásban is;

                  iv.

                  a biogazdálkodás hozzájárulásának megerősítése. A biogazdálkodás a fenntartható mezőgazdaság holisztikus megközelítését jelenti. Ebben a vonatkozásban a biogazdálkodás hozzájárulása a környezetvédelmi és állatjóléti célkitűzésekhez tovább erősíthető;

                  v.

                  a minden szempontból előnyös környezeti/gazdasági kezdeményezések ösztönzése. A környezetbarát áruk előállítása, különösen agrár-környezetvédelmi intézkedéseken keresztül, hozzájárulhat a vidéki területek és élelmiszeripari termékeik identitásához. E környezetbarát termékek alapját képezhetik a növekedésnek és a munkahelyteremtésnek a turizmuson és a vidéki szálláshelyek biztosításán keresztül, különösen, ha ez kapcsolódik a turizmus, a kézműipar, a képzés vagy a nem élelmiszertermelő ágazat irányában történő diverzifikációhoz;

                  vi.

                  a területi egyensúly előmozdítása. A vidékfejlesztési programok alapvetően hozzájárulhatnak a vidéki területek vonzerejének fokozásához. Annak biztosításához is hozzájárulhatnak, hogy a versenyképes, tudásalapú gazdaságban fennmaradjon a fenntartható egyensúly a városi és vidéki területek között. A többi programtengellyel együtt a területgazdálkodási intézkedések előnyösen járulhatnak hozzá a gazdasági tevékenység területi eloszlásához és a területi kohézióhoz.

            3.3.   A vidéki élet minőségének javítása és a vidéki gazdaság diverzifikálása

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         A 3. tengely alapján a vidéki gazdaság diverzifikációjának és a vidéki területek életminőségének területére szánt források segítségével elő kell mozdítani a foglalkoztatási lehetőségek és a növekedési feltételek megteremtésének mindenek felett álló prioritását. A 3. tengely keretében foganatosítható intézkedéseket különösen kapacitásépítésre, szakismeretszerzésre és a helyi stratégia fejlesztésének megszervezésére, valamint annak biztosítására kell fordítani, hogy a vidéki területek a jövő nemzedékek számára is vonzóak maradjanak. A képzés, a tájékoztatás és a vállalkozói szellem előmozdítása során figyelembe kell venni a nők, a fiatalok és az idősebb dolgozók különleges igényeit.

      Ezen prioritásoknak való megfelelés érdekében a tagállamokat arra ösztönzik, hogy a támogatást kiemelt fellépésekre összpontosítsák. E kiemelt fellépések a következőket tartalmazhatják:

                  i.

                  a gazdasági aktivitás és a foglalkoztatottsági arány növelése a szélesebb értelemben vett vidéki gazdaságban. A vidéki területeken a diverzifikáció elengedhetetlen a növekedés, a foglalkoztatottság és a fenntartható fejlődés szempontjából, a diverzifikáció tehát hozzájárul a jobb területi egyensúly kialakításához mind gazdasági, mind pedig társadalmi szempontból. A turizmus, a kézművesség és a vidéki szálláshelyek biztosítása számos régióban növekedő ágazatok, és lehetőséget biztosítanak mind a gazdaságokon belüli, nem mezőgazdasági diverzifikációra, mind pedig a mikrovállalkozások kialakulására a szélesebb értelemben vett vidéki gazdaságban;

                  ii.

                  a nők munkaerőpiacra történő belépésének ösztönzése. Sok vidéki területen a gyermekgondozási rendszerek elégtelensége különleges akadályt támaszt. A gyermekgondozási lehetőségek fejlesztését célzó helyi kezdeményezések megkönnyíthetik a munkaerőpiachoz való hozzáférést. Ez magában foglalhatja a gyermekgondozási infrastruktúra kialakítását, esetlegesen a vidéki tevékenységekhez és helyi szolgáltatásokhoz kapcsolódó kisvállalkozások elindításának ösztönzésére irányuló kezdeményezésekkel párhuzamosan;

                  iii.

                  a falvak újraélesztése. A diverzifikációt, a vállalkozásteremtést, valamint a kulturális örökségbe, a helyi szolgáltatási infrastruktúrába és felújításba való befektetést ötvöző integrált kezdeményezések a gazdasági kilátások és az életminőség javításához egyaránt hozzájárulhatnak;

                  iv.

                  a mikrovállalkozások és kézműipari vállalkozások fejlesztése építhet a hagyományos szakismeretekre vagy új szakértelmet vezethet be, különösen abban az esetben, ha eszközbeszerzéssel, képzéssel és betanítással jár együtt, így előmozdítva a vállalkozói szellem fejlesztését és a gazdaság szövetének kiépülését;

                  v.

                  a fiatalok képzése a helyi gazdaság diverzifikációja által igényelt szakismeretekre lehetővé teszi számukra, hogy bekapcsolódjanak a turizmusra, szabadidős tevékenységekre, környezetvédelmi szolgáltatásokra, hagyományos vidéki gyakorlatokra és minőségi termékek előállítására mutatkozó kereslet kielégítésébe;

                  vi.

                  az IKT alkalmazásának és elterjedésének ösztönzése. Az IKT-k alkalmazása és elterjedése alapvető fontosságú a vidéki területeken a diverzifikáció, valamint a helyi fejlődés, a helyi szolgáltatásnyújtás és az e-integráció előmozdítása szempontjából. Méretgazdaságosság érhető el a falusi IKT-kezdeményezéseken keresztül, amely a közösségi struktúrákon keresztül egyesíti az IT-eszközöket, a hálózatépítést és az e-ismeretek oktatását. Az ilyen kezdeményezések nagyban elősegíthetik a helyi gazdaságok és vidéki vállalkozások általi IT-alkalmazást, valamint az e-üzletbe és az e-kereskedelembe való bekapcsolódást. Teljes mértékig ki kell használni az Internet és a szélessávú kommunikáció által a földrajzi elhelyezkedésből származó hátrányok leküzdésére biztosított lehetőségeket, például a strukturális alapokból támogatott regionális programok segítségével;

                  vii.

                  a megújuló energiaforrások biztosításának és innovatív felhasználásának fejlesztése hozzájárulhat a mezőgazdasági és erdőgazdálkodási termékek új felvevőpiacainak kialakításához, a helyi szolgáltatások nyújtásához és a vidéki gazdaság diverzifikációjához;

                  viii.

                  a turizmus fejlesztésének ösztönzése. A turizmus sok vidéki területen a legnagyobb növekedő ágazat, és támaszkodhat a kulturális és természeti örökségre. Az IKT foglalásra, promócióra, forgalomba hozatalra, szolgáltatástervezésre és szabadidős tevékenységekre történő fokozott használata a turizmusban növelheti a látogatók és a vendégéjszakák számát, különösen akkor, ha az IKT kapcsolatot biztosít a kisebb létesítményekhez és serkentőleg hat a falusi turizmusra;

                  ix.

                  a helyi infrastruktúra modernizálása, különösen az új tagállamokban. A következő években jelentős beruházások kezdődnek a főbb távközlési, szállítási, energetikai és vízi infrastruktúrákban. Jelentős támogatás lesz elérhető a strukturális alapokból a transz-európai hálózatoktól kezdve az ipari vagy tudományos parkok csatlakozásainak fejlesztéséig. A munkahelyek és a növekedés tekintetében a multiplikátorhatás teljes megvalósulása érdekében a vidékfejlesztési programok keretében támogatott kis méretű helyi infrastruktúrák rendkívül fontos szerepet játszhatnak e nagyberuházásoknak a diverzifikációra, valamint a mezőgazdasági és az élelmiszeripari potenciál fejlesztésére irányuló helyi stratégiákhoz való kapcsolásában.

            3.4.   A helyi kapacitás kiépítése a foglalkoztatottság és a diverzifikáció érdekében

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         A 4. tengely (Leader) keretében rendelkezésre álló forrásoknak az 1. és a 2., valamint különösen a 3. tengelybe tartozó prioritások megvalósításához kell hozzájárulniuk, de fontos szerepet játszanak az irányítás javítását célzó horizontális prioritás megvalósításában és a vidéki területek endogén fejlődési potenciáljának mozgósításában is.

      A 4. tengely alapján nyújtható támogatás lehetőséget nyújt a helyi igényekre és erősségekre építő, az adott közösség szintjén irányított helyi fejlesztési stratégia keretében mindhárom célkitűzés – versenyképesség, környezet és életminőség/diverzifikáció – kombinálására. A gazdálkodókat, az erdőgazdálkodással foglalkozókat és más vidéki szereplőket bevonó integrált megközelítések segítségével megóvható és javítható a helyi természeti és kulturális örökség, növelhető a környezettudatosság, beruházások valósíthatók meg és hirdethetők a különleges termékek, a turizmus, a megújuló források és energia.
      Ezen prioritásoknak való megfelelés érdekében a tagállamokat arra ösztönzik, hogy a támogatást kiemelt fellépésekre összpontosítsák. E kiemelt fellépések a következőket tartalmazhatják:

                  i.

                  a helyi partnerségi kapacitásépítés, az animáció és a szaktudás elsajátításának előmozdítása hozzájárulhat a helyi tartalékok mozgósításához;

                  ii.

                  a köz- és a magánszféra partnerségének előmozdítása. A Leader különösen továbbra is fontos szerepet fog játszani a vidékfejlesztés innovatív szemléletének ösztönzésében, valamint a magán- és a közszféra együttműködésének erősítésében;

                  iii.

                  az együttműködés és az innováció előmozdítása. A Leaderhez hasonló helyi kezdeményezések és a diverzifikáció támogatása alapvető fontosságú szerepet játszhat az új elképzelések és megközelítések emberekkel való megismertetésében, az innováció és a vállalkozói szellem ösztönzésében, valamint az integráció és a helyi szolgáltatások nyújtásának előmozdításában. Az online közösségek segíthetnek a tudás terjesztésében, a helyes gyakorlat cseréjében, valamint a vidéki termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatos innovációban;

                  iv.

                  a helyi irányítás javítása. A Leader elősegítheti a mezőgazdaság, az erdőgazdálkodás és a helyi gazdaság összekapcsolására irányuló innovatív megközelítéseket, segítve ezzel a vidéki területek gazdasági alapjának diverzifikációját és társadalmi-gazdasági szövetének megerősítését.

            3.5.   A programozás koherenciájának biztosítása

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         Nemzeti stratégiáik kidolgozása során a tagállamoknak biztosítaniuk kell a tengelyek közötti és a tengelyen belüli szinergia legmagasabb szintjét, valamint az esetleges ellentmondások elkerülését. Adott esetben integrált megközelítéseket dolgozhatnak ki. A tagállamok azt is megfontolhatják, hogy az egyéb EU-szintű stratégiák, mint a bioélelmiszerekért és biogazdálkodásért kidolgozott cselekvési terv, a megújuló energiaforrások fokozott felhasználására vonatkozó kötelezettségvállalás (8), az éghajlatváltozás elleni küzdelemre vonatkozó közép- és hosszú távú EU-stratégia kidolgozásának szükségessége (9) az éghajlatváltozás gazdálkodásra és erdőgazdálkodásra gyakorolt valószínű hatásai előrevetítésének szükségessége, az EU erdészeti stratégiai és cselekvési terve (amely hozzájárulhat mind a növekedéssel és munkahelyteremtéssel, mind pedig a fenntarthatósággal kapcsolatos célkitűzések eléréséhez), valamint a hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program megállapításáról szóló, 2002. július 22-i 1600/2002/EK határozatban (10), meghatározott prioritások, különösen a tematikus környezeti stratégiákat igénylő prioritások (talajvédelem, a tengeri környezet védelme és megőrzése, a peszticidek fenntartható használata, légszennyezés, városi környezet, erőforrások fenntartható használata, hulladék újrafeldolgozása) miként veendők figyelembe.

      Több eszköz áll rendelkezésre EU- és tagállami szinten az irányítás és a politika végrehajtásának javítására. Technikai segítségnyújtás vehető igénybe az európai és nemzeti vidékfejlesztési hálózatok kiépítésére, amely az érintettek között platformként szolgál a helyes gyakorlat és a szakértelem cseréjére a politikaformálás, a vezetés és a végrehajtás minden vetületével kapcsolatban. A különböző szereplők korai bevonását biztosító tájékoztatást és nyilvánosságot tekintetbe kell venni a nemzeti stratégiák elkészítése során, és ki kell dolgozni azokat a végrehajtás későbbi szakaszaira.
      3.6.   A közösségi eszközök kiegészítő jellege

         Közösségi stratégiai iránymutatás

         Ösztönözni kell a szinergiát a strukturális, a foglalkoztatási és a vidékfejlesztési politikák között. Ebben az összefüggésben a tagállamoknak biztosítaniuk kell az Európai Regionális Fejlesztési Alapból, a Kohéziós Alapból, az Európai Szociális Alapból, az Európai Halászati Alapból és az EMVA-ból finanszírozott fellépések között az egymást kiegészítő jelleget és a koherenciát egy adott területen és egy adott cselekvési területen belül. A különböző alapok által támogatott fellépések közötti választóvonal és koordinációs mechanizmusok tekintetében a fő irányadó elveket a nemzeti stratégiai referenciakeret és a nemzeti stratégiai terv szintjén kell meghatározni.

      Az infrastrukturális beruházások esetében a beavatkozás mértéke az irányadó elv. Például a tagállami vagy regionális, illetve szubregionális szintű közlekedési vagy egyéb infrastrukturális beruházások esetében a kohéziós politikai eszközöket kell használni, míg helyi szinten a 3. tengelybe tartozó alapszolgáltatások intézkedés használható, amely a helyi és a regionális szint között biztosít kapcsolatot.
      A humántőke fejlesztése tekintetében a vidékfejlesztésből nyújtandó támogatás a gazdálkodókat és a vidéki gazdaság diverzifikációjában érintett gazdasági szereplőket célozza. A vidéki területen élők integrált, alulról építkező megközelítés részeként kaphatnának támogatást. Az e területekhez tartozó fellépéseket a növekedésre és új munkahelyek teremtésére vonatkozó integrált iránymutatásokban meghatározottak szerinti európai foglalkoztatási stratégiával teljes összhangban, valamint a lisszaboni folyamat keretébe tartozó nemzeti reformprogramok alapján megvalósított fellépésekkel koherens módon kell végrehajtani. Az oktatás és képzés 2010 munkaprogram a lisszaboni célkitűzések oktatási és képzési részének megvalósítására irányul. E programnak az egész életen át tartó tanulás áll a középpontjában, és az oktatás és a képzés minden szintjére vonatkozik, beleértve a mezőgazdasági, erdőgazdálkodási és élelmiszeripari ágazatokat is.
      4.   JELENTÉSI RENDSZER
      Az 1698/2005/EK rendelet előírja a közösségi és nemzeti stratégiák stratégiai nyomon követését. A munka előrehaladásáról szóló jelentés alapja a tagállamokkal együttműködésben felállítandó közös ellenőrzési és értékelési keret lesz.
      A keret korlátozott számú közös mutatót, valamint közös módszert határoz meg. Ezt az egyes programterületek jellegének tükrözése érdekében programspecifikus mutatók egészítik ki.
      A közös mutatók lehetővé teszik a kimeneti oldalak, az eredmények és a hatások EU-szinten történő összesítését, és segítik a közösségi prioritások megvalósításában elért előrehaladás értékelését. A programozási időszak kezdetén meghatározott kiindulási mutatók lehetővé teszik a kiindulási helyzet értékelését, és a programstratégia kidolgozásának alapját képezik.
      Az értékelési tevékenységek folyamatosan folynak, amelyek a program szintjén előzetes, félidős és utólagos értékelést, valamint egyéb, a programvezetés és a hatás szempontjából hasznosnak ítélt értékelési tevékenységet jelent. Ezeket közösségi szinten készített tematikus tanulmányok és szintézisértékelések, valamint az európai vidékfejlesztési hálózat tevékenységei kísérik, amely a tagállamok közötti tapasztalatcserét és az értékelési kapacitásépítést szolgálja. A helyes gyakorlatok cseréje és az értékelési eredmények megosztása jelentősen hozzájárulhat a vidékfejlesztés hatékonyságához. Ebben a vonatkozásban az európai hálózat központi szerepet játszhat a kapcsolatok megkönnyítésében.

         (1)  A következő Európai Tanácsok elnökségi következtetései: Luxembourg (1997. december 12–13.), Berlin (1999. március 24–25.) és Brüsszel (2002. október 24–25.).

         (2)  Az OECD meghatározás a vidéki településeken (vagyis ahol az egy négyzetkilométerre eső lakosok száma 150-nél kevesebb) élő népesség részarányán alapul egy adott NUTS III régióban. Lásd: Kibővített hatásvizsgálat – SEC(2004) 931. Ez a vidéki területek egyetlen nemzetközileg elismert meghatározása. A fenti meghatározás azonban egyes esetekben nem veszi teljes mértékben figyelembe a sűrűbben lakott vidéki területeken élőket, különösen a városi peremterületek lakosságát. Ezen iránymutatások összefüggésében e meghatározás kizárólag statisztikai és leíró célokat szolgál.

         (3)  Vásárlóerő-paritáson számított GDP-ben mérve.

         (4)  A brüsszeli Európai Tanács elnökségi következtetései (2005. március 22–23.).

         (5)  A brüsszeli Európai Tanács elnökségi következtetései (2005. június 16–17.).

         (6)  Az Agrárkutatási Állandó Bizottság munkáját is figyelembe kell venni ebben az összefüggésben.

         (7)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o. A legutóbb a 2455/2001/EK határozattal (HL L 331., 2001.12.15., 1. o.) módosított irányelv.

         (8)  A brüsszeli Európai Tanács elnökségi következtetései, (2004. március 25–26.).

         (9)  A brüsszeli Európai Tanács elnökségi következtetései, (2005. március 22–23.).

         (10)  HL L 242., 2002.9.10., 1. o.


title: 2005/543/EK: Az Európai Parlament határozata (2005. április 12.) az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség ügyvezető igazgatójának a 2003-as pénzügyi év költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítéséről

text:
               27.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 196/93

      AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA

   (2005. április 12.)
   az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség ügyvezető igazgatójának a 2003-as pénzügyi év költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítéséről
   (2005/543/EK)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,
   tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség 2003-as pénzügyi évére vonatkozó éves beszámolójára és az Ügynökség válaszaira (1),
   tekintettel a Tanács 2005. március 8-i ajánlására (6860/2005 – C6-0070/2005),
   tekintettel az EK-Szerződésre és különösen annak 276. cikkére,
   tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i, 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 185. cikkére, valamint az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség létrehozásáról szóló 2309/93/EGK rendeletet módosító, 2003. június 18-i 1647/2003/EK tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 57. cikke a) pontjára,
   tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (4) és különösen annak 94. cikkére,
   tekintettel eljárási szabályzatának 70. és 71. cikkére, valamint V. mellékletére,
   tekintettel a költségvetési ellenőrző bizottság jelentésére, illetve a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság (A6-0074/2005),

               1.

               mentesítést ad az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség ügyvezető igazgatója számára a 2003-as pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan;

               2.

               megjegyzéseit a csatolt állásfoglalásban foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezen határozatot és a kapcsolódó állásfoglalást az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek, és a szövegeket tegye közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat).

         Josep BORRELL FONTELLES

            az elnök

         Julian PRIESTLEY

            a főtitkár

      (1)  HL C 324., 2004.12.30., 30. o.

      (2)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (3)  HL L 245., 2003.9.29., 19. o.

      (4)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA

      az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség ügyvezető igazgatójának adott, a 2003-as pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozat részét képező megjegyzésekkel
      AZ EURÓPAI PARLAMENT,
      tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség 2003-as pénzügyi évére vonatkozó éves beszámolójára és az Ügynökség válaszaira (1),
      tekintettel a Tanács 2005. március 8-i ajánlására (6860/2005 – C6-0070/2005),
      tekintettel az EK-Szerződésre és különösen annak 276. cikkére,
      tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i, 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 185. cikkére, valamint az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség létrehozásáról szóló 2309/93/EGK rendeletet módosító, 2003. június 18-i 1647/2003/EK tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 57(a) cikkére,
      tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (4) és különösen annak 94. cikkére,
      tekintettel eljárási szabályzatának 70. és 71. cikkére, valamint V. mellékletére,
      tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére, illetve a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményére (A6-0074/2005),

                  A.

                  mivel az Európai Számvevőszék fent említett jelentésében megállapította, hogy kellő bizonyosságot szerzett arról, hogy a 2003. december 31-én zárult pénzügyi évre vonatkozó éves beszámoló megbízható és az alapjául szolgáló ügyletek egészében véve jogszerűek és szabályszerűek;

                  B.

                  mivel az Európai Parlament 2004. április 21-én mentesítést (5) adott az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség igazgatójának a 2002-es pénzügyi év költségvetésének végrehajtását illetően, és a mentesítési határozatot kísérő állásfoglalásában többek között

                              —

                              üdvözölte az Ügynökség és a Bizottság megállapodását a közösségi támogatások részletekben történő kifizetéséről, miközben hangsúlyozta, hogy az átvitelekkel kapcsolatos helyzeten még javítani kell,

                              —

                              pragmatikusnak találta az elszámolások bevételi oldalára vonatkozó azon megoldást, miszerint a pozitív mérlegeredmény meghatározott rendeltetésű bevételként kerül bejegyzésre a következő pénzügyi évre,

                              —

                              megállapította, hogy az Ügynökség erőfeszítéseket tett belső ellenőrzési eljárásai fejlesztésére és üdvözölte a belső ellenőrzési szolgálat felállítására irányuló döntést;

            1.   tudomásul veszi az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség (EMEA) 2003-as és 2002-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának következő adatait;
      Bevételi és kiadási kimutatás a 2003-as és a 2002-es pénzügyi évre

                  (in EUR 1000)

                  2003

                  2002 (6)

                  Revenue

                  Fees relating to marketing authorisations

                  58 657

                  38 372

                  Commission subsidy including subsidies received from the EEA

                  19 786

                  14 846

                  Community subsidy for orphan medicines

                  2 814

                  2 407

                  Contributions for Community programmes

                  1 208

                  9

                  Administrative revenue

                  2 153

                  1 688

                  Sundry revenue

                  848

                  54

                  Total (a)

                  85 466

                  57 376

                  Expenditure (7)

                  Staff expenditure

                  29 663

                  26 216

                  Administrative expenditure

                  10 905

                  10 718

                  Operating expenditure

                  32 838

                  21 467

                  Depreciation

                  2 364

                  0

                  Total (b)

                  75 770

                  58 401

                  Result (c = a – b)

                  9 696

                  – 1 025

                  Other factors

                  Appropriations carried over from the previous financial year and cancelled (d)

                  823

                  1 377

                  Exchange rate differences and other adjustments (e)

                  413

                  – 352

                  Balance for the financial year (c + d + e)

                  10 932

                  0

                     Source: The Agency's data. This table summarises the data provided by the Agency in its own accounts.

            2.   megállapítja, hogy az Ügynökség 2004 során erőfeszítéseket tett leltárrendszerének megerősítésére, illetve tudomásul veszi, hogy a Bizottság harmonizált elszámolási tervével összhangban eszközei mostantól az új irányítási rendszerbe kerülnek bejegyzésre;
      3.   felkéri az Ügynökséget, tegyen további lépéseket belső ellenőrzési rendszere megerősítése érdekében;
      4.   elvárja, hogy az Ügynökség a már meghozott intézkedésekre építve válaszoljon a Számvevőszéknek a beszerzések területén alkalmazott tárgyalásos eljárásokra vonatkozó észrevételére;
      5.   tudomásul veszi az Ügynökség felvilágosítását a Számvevőszék által azonosított, a személyzetfelvételi eljárások alkalmazásával kapcsolatos problémák orvoslására bevezetett intézkedésekre vonatkozóan; felkéri az Ügynökséget, tegyen további erőfeszítéseket a szükséges átláthatóság megvalósulásáig;
      6.   üdvözli az Ügynökség erőfeszítéseit, melyekkel igyekezett az egészségügyi szakembereket és a nyilvánosságot a gyógyászati termékek és azok legelőnyösebb felhasználási módjáról, illetve munkájának általános eredményeiről hasznos és lényeges információkkal ellátni; teljes körű tájékoztatást vár el az Ügynökség megbízható és átfogó kommunikációs stratégiájának kifejlesztéséről;
      7.   megjegyzi, hogy az európai léptékű gyógyszermellékhatás-figyelő jelentési rendszer (az EudraVigilance adatbázis) még mindig nem teljesen működőképes; felhívja az Ügynökséget és a részt vevő nemzeti hatóságokat, hogy további késlekedés nélkül fejezzék be a munkát;
      8.   üdvözli az Ügynökség elkötelezettségét az esélyegyenlőség mellet, de sajnálatát fejezi ki, amiért az Ügynökség nem rendelkezik esélyegyenlőségi tervvel, és elvárja, hogy az Ügynökség egy ilyen terv rövid időn belüli kidolgozása révén hamarosan egyenlő esélyeket biztosító munkáltatóvá váljon; elvárja, hogy az Ügynökség ne csak a felvételkor érvényesítse az egyenlő elbánás elvét, hanem hosszabb távon is segítse elő a nemek közötti egyenlőséget; bátorítja az Ügynökséget, hogy ezen politikák végrehajtásának biztosítása érdekében rendszeres felmérést és értékelést végezzen;
      9.   megállapítja, hogy az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség az egyetlen olyan ügynökség, amelynél több nő dolgozik A fokozatban, mint férfi;
      10.   üdvözli az Ügynökség átláthatóság melletti elkötelezettségét, illetve a betegek és az egészségügyi szakemberek felé irányuló információs és kommunikációs stratégia fejlesztése érdekében hozott intézkedéseket;
      A Bizottságnak és az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  11.

                  felidézi álláspontját, hogy miközben támogatta a Bizottság korlátozott számú modell kialakítására irányuló erőfeszítéseit – legalábbis a jövendő „szabályozási” ügynökségeket illetően – azt a nézetet képviselte, hogy az aktuális és a jövőbeli ügynökségek szerkezete alaposabb vizsgálatot igényel intézményközi szinten; azt is hangsúlyozza, hogy mielőtt a Bizottság meghatározná a szabályozási ügynökségek működésének keretfeltételeit, intézményközi megállapodásnak kell a közös irányvonalakat pontosan meghatároznia; ennek még az ügynökségek harmonizált szerkezeti keretrendszerének kialakítása előtt meg kell történnie;

                  12.

                  tudomásul veszi a Bizottság álláspontját (8) arra vonatkozóan, hogy feladatok végrehajtása céljából hatáskört ruházzanak át a Bizottság alap ügyviteli személyzetén kívüli más szervekre (ide értve az ügynökségeket); azt az álláspontot képviseli, hogy ez nem felel meg a Parlament azon felhívásának, miszerint alaposabb, intézményközi szintű vizsgálatnak kell alávetni a létező ügynökségek szerkezetét; ezért felkéri a Bizottságot, hogy adjon felvilágosítást ebben a témában, illetve a jövendő átfogó intézményközi, a pénzügyi terven belül vagy azzal párhuzamosan kialakítandó új rendszerre vonatkozó megállapodással kapcsolatban (9);

                  13.

                  felkéri a Bizottságot, szervezze meg és hajtsa végre az egyes ügynökségekről készített értékelések középtávú, azaz a szokásos hároméves ciklusú keresztmetszeti elemzését, azzal a céllal, hogy

                              a)

                              következtetéseket vonjon le az ügynökségi tevékenységeknek az EU politikáival való koherenciáját illetően általában, és az ügynökségek, illetve a bizottság részlegeinek jelenlegi és kifejlesztendő együttműködését és ezek átfedésének elkerülését illetően;

                              b)

                              értékelést készítsen az ügynökségek saját tevékenységi területén végzett munkája eredményének szélesebb európai hozzáadott értékéről, és az ügynökségmodellek helytállóságáról, teljesítményéről és hatékonyságáról az EU-politikák végrehajtása vagy az azokhoz való hozzájárulása tekintetében;

                              c)

                              meghatározza és fokozza az ügynökségek tevékenységének hatását az EU és állampolgárai közötti távolság csökkentése és az EU hozzáférhetőségének láthatóságának fokozása tekintetében;

                  14.

                  elvárja, hogy egy ilyen átfogó jelentés elérhetővé váljon 2005 végére, hogy le legyen fedve az új költségvetési rendelet bevezetésétől számított hároméves időszak és a megszületendő ügynökségi rendszer új keretrendszere;

                  15.

                  felkéri az ügynökségeket, hogy aktívan vegyenek részt ebben a folyamatban, és működjenek együtt a Bizottsággal, nyújtsanak megfelelő tájékoztatást a működésüket, szerepüket, megbízásukat és szükségleteiket érintő lényeges kérdésekről, illetve bármely olyan más tényezőről, amely segítheti a mentesítési eljárás továbbfejlesztését, illetve hozzájárulhat az ilyen eljárás sikeréhez; felkéri az ügynökségeket, hogy ezeket az információkat az illetékes bizottságok részére is továbbítsák;

                  16.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a fentiekkel párhuzamosan, legkésőbb 2005 végéig terjessze elő javaslatait a létező ügynökségek alapító okmányainak módosításait illetően, melyek célja többek között az lenne, hogy optimálissá váljon a Bizottság és az ügynökségek kapcsolata, ezért a javaslatoknak a következő célkitűzéseket kell szem előtt tartaniuk:

                              a)

                              a Bizottság és az ügynökségek közötti kommunikáció fokozása;

                              b)

                              együttműködés kialakítása vagy kiterjesztése a fedezni kívánt szükségletek és a célkitűzések meghatározása, az elérendő eredmények és az elérésükhöz szükséges stratégia, illetve az ellenőrzési és értékelési szabályok kidolgozása területén;

                              c)

                              kiegészítő tevékenységek fokozása, a szükséges források jobb szervezése és hatékony felosztása eredmények elérése érdekében, és kommunikációs stratégia kidolgozása ezen eredmények terjesztése céljából;

                  17.

                  hangsúlyozza, hogy egy új ügynökség létrehozására vonatkozó javaslatról szóló bármely döntés meghozatala előtt a Bizottságnak alaposan értékelnie kell az adott ügynökség funkciójának szükségességét és hozzáadott értékét, figyelembe véve a fennálló struktúrákat, a szubszidiaritás elvét, a költségvetési megszorításokat és az eljárások egyszerűsítését;

                  18.

                  elvárja, hogy a Bizottság sürgősen nyújtsa be az ügynökségek személyzeti politikájára vonatkozó iránymutatásokat, melyeket a Parlament kért a Bizottságtól a 2005-ös költségvetési eljárás befejezése előtti benyújtásra;

            Az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  19.

                  elvárja, hogy a 2343/2002/EK, Euratom rendelet 72. cikke (5) bekezdésének megfelelően mostantól valamennyi ügynökségtől megkapja a belső ellenőr által végrehajtott ellenőrzések eredményeit tartalmazó jelentést, az elkészített ajánlásokat és az ezek nyomán hozott intézkedéseket;

                  20.

                  felkéri az ügynökségeket, tegyenek további erőfeszítéseket a más köztisztviselőkre alkalmazandó személyzeti szabályzat saját személyzetükre történő megfelelő alkalmazása érdekében (toborzási eljárások és az ezzel kapcsolatban hozott döntések, személyes akták, díjazás és egyéb jogosultságok kiszámítása, előmeneteli politika, szabad állások százaléka, kvóták a nemi egyenjogúság figyelembevételére stb.);

                  21.

                  megállapítja, hogy általában véve, az ügynökségek személyzeti összetételét tekintve egyenlőtlenség tapasztalható a férfi és női alkalmazottak százalékos arányában; fájlalja, hogy a személyzet nagyjából egyharmadát kitevő férfiak túlsúlyban vannak a magasabb fokozatú beosztásokban, míg a nők általában az alacsonyabb fokozatú beosztásokban képviseltetik magukat nagyobb arányban; elvárja, hogy az ügynökségek azonnali és hatékony intézkedéseket hozzanak a helyzet javítása érdekében;

                  22.

                  felhívja az ügynökségeket, hogy személyzeti politikájukban biztosítsák a foglalkoztatáshoz, szakképzéshez, előmenetelhez és munkakörülményekhez való hozzáférés terén a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazására vonatkozó 76/207/EGK tanácsi irányelvet módosító 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) összes vonatkozó előírásainak alkalmazását;

                  23.

                  elvárja, hogy az ügynökségek a Számvevőszék vonatkozó észrevételeire adott válaszként teljes mértékben betartsák a költségvetési rendeletben lefektetett költségvetési alapelveket, különösen az egységesség és a teljesség elvét; felhívja azon ügynökségeket, amelyek még nem teljesítették a költségvetési rendeletben meghatározott számviteli követelményeket, hogy tegyék meg a szükséges lépéseket és erősítsék meg még jobban eljárásaikat a belső irányítás és ellenőrzés tekintetében felelősségre vonhatóság, az átláthatóság és az európai hozzáadott érték növelése céljával;

                  24.

                  bátorítja az ügynökségeket, különösen azokat, amelyek más ügynökségekkel közös tevékenységet vagy feladatot teljesítenek, hogy erősítsék meg együttműködésüket, így nyitva új lehetőségeket a fejlődő együttműködések számára; felkéri az ügynökségeket, hogy szükség esetén külön megállapodások (közös nyilatkozatok, szándéknyilatkozatok, kiegészítő jellemzőket felmutató közös tervekről és tevékenységekről vagy programokról szóló határozatok) keretében öntsék hivatalos formába együttműködésüket, hogy elkerüljék a feladatok ismétlődését, hogy minden ügynökség eredménye világosan azonosítható legyen és hogy a közös erőfeszítések eredménye révén maximalizálható legyen a hozzáadott érték és munkájuk hatása; elvárja, hogy ezzel kapcsolatban rendszeres tájékoztatást kapjon;

                  25.

                  felhívja az ügynökségeket, hogy fordítsanak különös figyelmet az odaítélési eljárásokra és a szerződések kezelésére; felkéri az ügynökségeket, hogy tegyenek meg minden szükséges intézkedést igazgatási struktúráikat illetően belső ellenőrzési eljárásaik, csatornáik és irányításuk megerősítése céljából; azt az álláspontot képviseli, hogy szükség és megvalósíthatóság esetén ilyen intézkedés lehet például a kockázatelemzés alapján tanácsadási feladattal megbízott speciális egységek felállítása a szerződés-odaítélési eljárások előkészítésének legjobb módjáról, annak érdekében, hogy igény szerint biztosítva legyen a felügyelet és az ellenőrzés végrehajtása; ezzel az üggyel kapcsolatban felhívja a Bizottságot és a Számvevőszéket, hogy erősítse meg együttműködését az ügynökségekkel;

                  26.

                  tudomásul veszi a néhány, különösen az „újonnan létrehozott” ügynökségek igazgatói által említett, a költségvetési rendeletben lefektetett, az ügynökségekre nézve kötelező jelentéskészítési dátumoknak és határidőknek való megfeleléssel kapcsolatban felmerülő nehézségeket; felhívja az ügynökségek igazgatóit, hogy a költségvetési rendelet közelgő, 2005. évi felülvizsgálatát szem előtt tartva, tájékoztassák a költségvetési és a költségvetési ellenőrző bizottságot az addig felmerült problémákról, hogy a felülvizsgálat keretében ezeket is figyelembe lehessen venni; elvárja, hogy az igazgatók külön javaslatokat tegyenek a működési követelményeiknek leginkább megfelelő határidőkre a költségvetési rendeletben az ügynökségek számára meghatározott jelentéstételi kötelezettségek szem előtt tartása mellett;

                  27.

                  tudomásul veszi az ügynökségek igazgatóinak pozitív válaszát a Parlament mentesítés-előkészítésért felelős bizottságának felhívására, miszerint pontosabb kommunikációs rendszert kell kiépíteni, különösen az ügynökségek jelentéskészítési kötelezettségeivel kapcsolatos dokumentumoknak az adott bizottság részére történő átadása tekintetében; álláspontja szerint az ilyen jellegű kommunikáció jobb szervezése megerősíti a Parlament ügynökségekkel való együttműködését és fokozza a demokratikus ellenőrzést;

                  28.

                  felkéri az ügynökségek igazgatóit, hogy a jövőben a pénzügyi és igazgatási adatokkal együtt bemutatott éves tevékenységi jelentésükhöz csatoljanak a Bizottság főigazgatói által aláírthoz hasonló, tevékenységük jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló nyilatkozatot;

                  29.

                  felkéri az ügynökségeket, hogy fejlesszenek ki átfogó kommunikációs stratégiát munkájuk eredményeinek nyilvánosság elé tárására a megfelelő formában (azon túlmenően, hogy ezeket az eredményeket ismertetik az intézményekkel, a tagállamok illetékes szolgálataival, szakemberekkel, partnerekkel vagy meghatározott kedvezményezettekkel); felhívja az ügynökségeket, hogy egy ilyen stratégia kidolgozásának szem előtt tartása mellett fokozzák együttműködésüket és az e cél megvalósítását célzó bevált gyakorlatokat illető információcseréjüket; elvárja, hogy illetékes bizottságait az ügynökségek még a következő mentesítési eljárás előtt annak rendje és módja szerint értesítsék a stratégia kidolgozásának előrehaladásáról a tevékenységük hatékony és időben történő ellenőrzésének biztosítása érdekében;

            A Számvevőszéknek és az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  30.

                  üdvözli a Számvevőszék azon kezdeményezését, hogy táblázattal egészíti ki az ügynökségekről szóló külön jelentéseit, amelyben összefoglalja az adott ügynökség hatáskörét, irányítását, rendelkezésre álló forrásait és eredményeit vagy teljesítményét; azt az álláspontot képviseli, hogy ezzel fokozható ezen közösségi szervek munkájának érthetősége és átláthatósága, miközben szükség esetén hasznos összehasonlítási alapot biztosít a Parlament által felvetett harmonizált ügynökségi keretrendszer felállításához;

                  31.

                  felkéri a Számvevőszéket és az ügynökségeket, hogy erősítsék meg együttműködésüket az eljárások és a technikai eszközök területén a hatékony és eredményes költségvetési és pénzügyi irányítás elősegítése érdekében, olyan módszer kidolgozásának szem előtt tartásával, mely már az eljárás kezdetétől előkészíti a terepet a pozitív költségvetési mentesítéshez; elvárja, hogy rendszeresen tájékoztassák az előrehaladásról és a bevált gyakorlatok bevezetésének állapotáról;

                  32.

                  felhívja a Számvevőszéket és az ügynökségeket, hogy még a Számvevőszék mentesítésről szóló végleges jelentésének összeállítása előtt erősítsék meg a kontradiktórius eljárás átláthatóságát az ellentmondások és a kétértelműségek elkerülése végett, mivel azok az egész eljárás hitelességét veszélyeztethetik; e tekintetben felkéri a Számvevőszéket és a Bizottságot, hogy tegyenek javaslatot a megvalósított fejlesztésekkel és/vagy a felmerült problémákkal kapcsolatos információk frissítésének megvalósítására, a Számvevőszék előkészítő jelentésének első tárgyalásától kezdve egészen a mentesítés megadásáról vagy elutasításáról szóló határozat megszületéséig, hogy ezáltal a lehető legpontosabb kép alakuljon ki az ügynökségek állapotáról.

         (1)  HL C 324., 2004.12.30., 30. o.

         (2)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

         (3)  HL L 245., 2003.9.29., 19. o.

         (4)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

         (5)  HL L 330., 2004.11.4., 20. o.

         (6)  The data for the financial year 2002 have not been reprocessed according to the accounting principles followed for the financial year 2003 (see paragraph 8 of the report).

         (7)  The portion of the appropriations carried over which is to be regarded as expenditure for the financial year has been evaluated on an overall basis rather than on the basis of examining individual transactions.

         Source: The Agency's data. This table summarises the data provided by the Agency in its own accounts.

         (8)  A Bizottságnak a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez címzett „Közös jövőnk építése, a kibővített Európai Unió politikai kihívásai és költségvetési eszközei (2007–2013)”, című közleménye (COM(2004) 0101, 38. o.) 1. mellékletében lefektetettek szerint.

         (9)  Lásd a 2002. évi mentesítés bizottsági ellenőrző jelentésének mellékletét (COM(2004) 0648, 108. o.).

         (10)  HL L 269., 2002.10.5., 15. o.


title: A Bizottság határozata ( 2014. június 10. ) a ritka betegségek gyógyszereivel foglalkozó bizottság egy tagjának kinevezéséről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               11.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 176/5

         A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
   (2014. június 10.)
   a ritka betegségek gyógyszereivel foglalkozó bizottság egy tagjának kinevezéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   2014/C 176/05
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a ritka betegségek gyógyszereiről szóló, 1999. december 16-i 141/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Gyógyszerügynökség 2014. március 14-i ajánlására,
   mivel:

               (1)

               A ritka betegségek gyógyszereivel foglalkozó, a 141/2000/EK rendelet 4. cikkének megfelelően felállított bizottság (a továbbiakban: bizottság) egyik tagjának hivatali ideje 2014. augusztus 31-én lejár. Ennélfogva egy új tagot kell kinevezni a bizottságba.

               (2)

               Az Európai Gyógyszerügynökség egy személyt ajánlott kinevezésre.

               (3)

               A bizottság tagját 2014. szeptember 1-jétől kezdődően három évre kell kinevezni,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   Egyetlen cikk
   A Bizottság az Európai Gyógyszerügynökség ajánlása alapján a következő személyt hároméves, 2014. szeptember 1-jén kezdődő időszakra a bizottság tagjává nevezi ki:
   Prof. Bruno SEPODES.

      Kelt Brüsszelben, 2014. június 10-én.

            a Bizottság részéről,

            az elnök nevében,

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 18., 2000.1.22., 1. o.


title: 2005/546/EK: Az Európai Parlament határozata (2005. április 12.) az Európai Képzési Alapítvány igazgatójának adott, a 2003-as pénzügyi év költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről

text:
               27.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 196/113

      AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA

   (2005. április 12.)
   az Európai Képzési Alapítvány igazgatójának adott, a 2003-as pénzügyi év költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről
   (2005/546/EK)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,
   tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Képzési Alapítvány 2003-as pénzügyi évére vonatkozó éves beszámolójára és az Alapítvány válaszaira (1),
   tekintettel a Tanács 2005. március 8-i ajánlására (6853/2005 – C6-0072/2005),
   tekintettel az EK-Szerződésre és különösen annak 276. cikkére,
   tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 185. cikkére, valamint az Európai Képzési Alapítvány megalakításáról szóló 1360/90/EGK rendelet módosításáról szóló, 2003. június 18-i 1648/2003/EK tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 11. cikkére,
   tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (4) és különösen annak 94. cikkére,
   tekintettel eljárási szabályzatának 70. és 71. cikkére, valamint V. mellékletére,
   tekintettel a költségvetési ellenőrző bizottság jelentésére (A6-0074/2005),

               1.

               mentesítést ad az Európai Képzési Alapítvány igazgatója számára a 2003-as pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan;

               2.

               megjegyzéseit a csatolt állásfoglalásban foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezen határozatot és a kapcsolódó állásfoglalást az Európai Képzési Alapítvány igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek, és a szövegeket tegye közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (L sorozat).

         Josep BORRELL FONTELLES

            az elnök

         Julian PRIESTLEY

            a főtitkár

      (1)  HL C 324., 2004.12.30., 68. o.

      (2)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (3)  HL L 245., 2003.9.29., 22. o.

      (4)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA

      amely tartalmazza az Európai Képzési Alapítvány igazgatójának adott, a 2003-as pénzügyi év költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatot kísérő megjegyzéseket
      AZ EURÓPAI PARLAMENT,
      tekintettel a Számvevőszéknek az Európai Képzési Alapítvány 2003-as pénzügyi évére vonatkozó éves beszámolójára és az Alapítvány válaszaira (1),
      tekintettel a Tanács 2005. március 8-i ajánlására (6853/2005 – C6-0072/2005),
      tekintettel az EK-Szerződésre és különösen annak 276. cikkére,
      tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 185. cikkére, valamint az Európai Képzési Alapítvány megalakításáról szóló 1360/90/EGK rendelet módosításáról szóló, 2003. június 18-i 1648/2003/EK tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 11. cikkére,
      tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. november 19-i 2343/2002/EK, Euratom bizottsági rendeletre (4) és különösen annak 94. cikkére,
      tekintettel eljárási szabályzatának 70. és 71. cikkére, valamint V. mellékletére,
      tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére (A6-0074/2005),

                  A.

                  mivel az Európai Számvevőszék fent említett jelentésében megállapította, hogy kellő bizonyosságot szerzett arról, hogy a 2003. december 31-én zárult pénzügyi évre vonatkozó éves beszámoló megbízható és az alapjául szolgáló ügyletek egészében véve jogszerűek és szabályszerűek;

                  B.

                  mivel az Európai Parlament 2004. április 21-én mentesítést (5) adott az Európai Képzési Alapítvány (az Alapítvány) igazgatójának a 2002-es pénzügyi év költségvetésének végrehajtását illetően, és a mentesítési határozatot kísérő állásfoglalásában többek között

                              —

                              megállapította, hogy az Alapítványnak sikerült csökkentenie átviteleit, és felkérte az Alapítványt, vegye fontolóra a differenciált előirányzatok használatának lehetőségét az átvitelek további csökkentése céljából,

                              —

                              megállapította, hogy az Alapítvány erőfeszítéseket tett a belső ellenőrzési standardoknak való megfelelés céljából,

                              —

                              üdvözölte azon megoldást, miszerint a Bizottság részletekben teljesíti a közösségi támogatás kifizetését a pénzforgalmi problémák újbóli megjelenésének megelőzése érdekében,

                              —

                              felhívta az Alapítványt, hogy a Bizottsággal együttműködve találjon megoldást arra, hogyan jelenjenek meg az Alapítvány elszámolásában az Alapítvány által irányított, külső programokhoz kapcsolódó közösségi pénzeszközök,

            1.   tudomásul veszi az Európai Képzési Alapítvány 2003-as és 2002-es pénzügyi évre vonatkozó elszámolásának következő adatait;
      Bevételi és kiadási kimutatás a 2003-as és a 2002-es pénzügyi évre (6)

                  (in EUR 1000)

                  2003

                  2002

                  Revenue

                  Community subsidies

                  18 100

                  13 179

                  Other donors

                  523

                  —

                  Miscellaneous revenue

                  17

                  23

                  Financial revenue

                  —

                  140

                  Total revenue (a)

                  18 640

                  13 342

                  Expenditure

                  Staff — Title I of the budget

                  Payments

                  10 771

                  10 153

                  Appropriations carried over

                  329

                  215

                  Administration — Title II of the budget

                  Payments

                  1 076

                  805

                  Appropriations carried over

                  310

                  559

                  Operating activities — Title III of the budget

                  Payments

                  3 396

                  2 307

                  Appropriations carried over

                  1 087

                  2 591

                  Earmarked revenues

                  Payments

                  237

                  —

                  Appropriations carried over

                  286

                  —

                  Total expenditure (b)

                  17 492

                  16 631

                  Outturn for the financial year (a – b)

                  1 148

                  – 3 289

                  Balance carried over from the previous financial year

                  – 2 155

                  4 055

                  Appropriations carried over and cancelled

                  375

                  424

                  Reimbursements to the Commission

                  – 703

                  – 3 352

                  Exchange rate differences

                  17

                  6

                  Balance for the financial year

                  – 1 318

                  – 2 155

                     Source: Foundation data. This table summarises the date supplied by the Foundation in its own accounts.

            2.   megállapítja, hogy a Számvevőszék megismételte az Alapítvány által irányított, külső közösségi programokhoz (TEMPUS-program) kapcsolódó közösségi pénzeszközöknek az Alapítvány elszámolásában való megfelelő megjelenésére vonatkozó észrevételét; tudomásul veszi az Alapítványnak a Számvevőszék észrevételére adott válaszát; teljes körű tájékoztatást vár el az Alapítvány részéről a megfelelő éves tevékenységi jelentés előterjesztésekor a Bizottsággal egyetértésben kialakított, az Alapítvány 2004. évi elszámolásában az ilyen pénzeszközök megjelenítésére alkalmazandó megoldását illetően;
      3.   tudomásul veszi a Számvevőszék azon észrevételét, hogy mivel a Bizottság késedelmesen fizette ki a közösségi támogatást, ezért az ideiglenes pénzforgalmi probléma orvoslása céljából a TEMPUS-program pénzeszközeiből kellett sürgős átcsoportosítást végrehajtani; megismétli felhívását, miszerint az Alapítványnak és a Bizottságnak minden szükséges lépést meg kell tennie, hogy ilyen problémák ne fordulhassanak elő többé;
      4.   megállapítja, hogy az Alapítvány erőfeszítéseket tett a jelöltkiválasztási eljárással kapcsolatos problémák orvoslása terén; elvárja, hogy az Alapítvány további lépéseket tegyen a megfelelő szintű átláthatóság megvalósítása érdekében;
      5.   üdvözli az Alapítvány és az Európai Szakképzés-fejlesztési Központ (CEDEFOP) közötti együttműködés eredményeit; elvárja az ilyen együttműködés megerősítését és továbbfejlesztését az információk megosztása révén és a bevált gyakorlatok fokozott elterjesztésének szem előtt tartásával;
      6.   sajnálatát fejezi ki, amiért az Alapítvány nem rendelkezik esélyegyenlőségi tervvel, és elvárja, hogy az Alapítvány egy ilyen terv rövid időn belüli kidolgozása révén hamarosan egyenlő esélyeket biztosító munkáltatóvá váljon; elvárja, hogy az Alapítvány ne csak a felvételkor érvényesítse az egyenlő elbánás elvét, hanem hosszabb távon is segítse elő a nemek közötti egyenlőséget;
      7.   üdvözli az Alapítvány elkötelezett kommunikációs stratégiáját, mely viták és egyéb kommunikációs eszközök révén tájékoztatja a nyilvánosságot;
      A Bizottságnak és az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  8.

                  felidézi álláspontját, hogy miközben támogatta a Bizottság korlátozott számú modell kialakítására irányuló erőfeszítéseit – legalábbis a jövendő „szabályozási” ügynökségeket illetően – azt a nézetet képviselte, hogy az aktuális és a jövőbeli ügynökségek szerkezete alaposabb vizsgálatot igényel intézményközi szinten; azt is hangsúlyozza, hogy mielőtt a Bizottság meghatározná a szabályozási ügynökségek működésének keretfeltételeit, intézményközi megállapodásnak kell a közös irányvonalakat pontosan meghatároznia; ennek még az ügynökségek harmonizált szerkezeti keretrendszerének kialakítása előtt meg kell történnie;

                  9.

                  tudomásul veszi a Bizottság álláspontját (7) arra vonatkozóan, hogy feladatok végrehajtása céljából hatáskört ruházzanak át a Bizottság alap ügyviteli személyzetén kívüli más szervekre (ide értve az ügynökségeket); azt az álláspontot képviseli, hogy ez nem felel meg a Parlament azon felhívásának, miszerint alaposabb, intézményközi szintű vizsgálatnak kell alávetni a létező ügynökségek szerkezetét; ezért felkéri a Bizottságot, hogy adjon felvilágosítást ebben a témában, illetve a jövendő átfogó intézményközi, a pénzügyi terven belül vagy azzal párhuzamosan kialakítandó új rendszerre vonatkozó megállapodással kapcsolatban (8);

                  10.

                  felkéri a Bizottságot, szervezze meg és hajtsa végre az egyes ügynökségekről készített értékelések középtávú, azaz a szokásos hároméves ciklusú keresztmetszeti elemzését, azzal a céllal, hogy

                              a)

                              következtetéseket vonjon le az ügynökségi tevékenységeknek az EU politikáival való koherenciáját illetően általában, és az ügynökségek, illetve a bizottság részlegeinek jelenlegi és kifejlesztendő együttműködését és ezek átfedésének elkerülését illetően;

                              b)

                              értékelést készítsen az ügynökségek saját tevékenységi területén végzett munkája eredményének szélesebb európai hozzáadott értékéről, és az ügynökségmodellek helytállóságáról, teljesítményéről és hatékonyságáról az EU-politikák végrehajtása vagy az azokhoz való hozzájárulása tekintetében;

                              c)

                              meghatározza és fokozza az ügynökségek tevékenységének hatását az EU és állampolgárai közötti távolság csökkentése és az EU hozzáférhetőségének és láthatóságának fokozása tekintetében;

                  11.

                  elvárja, hogy egy ilyen átfogó jelentés elérhetővé váljon 2005 végére, hogy le legyen fedve az új költségvetési rendelet bevezetésétől számított hároméves időszak és a megszületendő ügynökségi rendszer új keretrendszere;

                  12.

                  felkéri az ügynökségeket, hogy aktívan vegyenek részt ebben a folyamatban, és működjenek együtt a Bizottsággal, nyújtsanak megfelelő tájékoztatást a működésüket, szerepüket, megbízásukat és szükségleteiket érintő lényeges kérdésekről, illetve bármely olyan más tényezőről, amely segítheti a mentesítési eljárás továbbfejlesztését, illetve hozzájárulhat az ilyen eljárás sikeréhez; felkéri az ügynökségeket, hogy ezeket az információkat az illetékes bizottságok részére is továbbítsák;

                  13.

                  felhívja a Bizottságot, hogy a fentiekkel párhuzamosan, legkésőbb 2005 végéig terjessze elő javaslatait a létező ügynökségek alapító okmányainak módosításait illetően, melyek célja többek között az lenne, hogy optimálissá váljon a Bizottság és az ügynökségek kapcsolata, ezért a javaslatoknak a következő célkitűzéseket kell szem előtt tartaniuk:

                              a)

                              a Bizottság és az ügynökségek közötti kommunikáció fokozása;

                              b)

                              együttműködés kialakítása vagy kiterjesztése a fedezni kívánt szükségletek és a célkitűzések meghatározása, az elérendő eredmények és az elérésükhöz szükséges stratégia, illetve az ellenőrzési és értékelési szabályok kidolgozása területén;

                              c)

                              kiegészítő tevékenységek fokozása, a szükséges források jobb szervezése és hatékony felosztása eredmények elérése érdekében, és kommunikációs stratégia kidolgozása ezen eredmények terjesztése céljából;

                  14.

                  hangsúlyozza, hogy egy új ügynökség létrehozására vonatkozó javaslatról szóló bármely döntés meghozatala előtt a Bizottságnak alaposan értékelnie kell az adott ügynökség funkciójának szükségességét és hozzáadott értékét, figyelembe véve a fennálló struktúrákat, a szubszidiaritás elvét, a költségvetési megszorításokat és az eljárások egyszerűsítését;

                  15.

                  elvárja, hogy a Bizottság sürgősen nyújtsa be az ügynökségek személyzeti politikájára vonatkozó iránymutatásokat, melyeket a Parlament kért a Bizottságtól a 2005-ös költségvetési eljárás befejezése előtti benyújtásra;

            Az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  16.

                  elvárja, hogy a Számvevőszék mentesítésről szóló végleges jelentésének összeállítása 2343/2002/EK, Euratom rendelet 72. cikke (5) bekezdésének megfelelően mostantól valamennyi ügynökségtől megkapja a belső ellenőr által végrehajtott ellenőrzések eredményeit tartalmazó jelentést, az elkészített ajánlásokat és az ezek nyomán hozott intézkedéseket;

                  17.

                  felkéri az ügynökségeket, tegyenek további erőfeszítéseket a más köztisztviselőkre alkalmazandó személyzeti szabályzat saját személyzetükre történő megfelelő alkalmazása érdekében (toborzási eljárások és az ezzel kapcsolatban hozott döntések, személyes akták, díjazás és egyéb jogosultságok kiszámítása, előmeneteli politika, szabad állások százaléka, kvóták a nemi egyenjogúság figyelembevételére stb.);

                  18.

                  megállapítja, hogy általában véve, az ügynökségek személyzeti összetételét tekintve egyenlőtlenség tapasztalható a férfi és női alkalmazottak százalékos arányában; fájlalja, hogy a személyzet nagyjából egyharmadát kitevő férfiak túlsúlyban vannak a magasabb fokozatú beosztásokban, míg a nők általában az alacsonyabb fokozatú beosztásokban képviseltetik magukat nagyobb arányban; elvárja, hogy az ügynökségek azonnali és hatékony intézkedéseket hozzanak a helyzet javítása érdekében;

                  19.

                  felhívja az ügynökségeket, hogy személyzeti politikájukban biztosítsák a foglalkoztatáshoz, szakképzéshez, előmenetelhez és munkakörülményekhez való hozzáférés terén a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazására vonatkozó 76/207/EGK tanácsi irányelvet módosító, 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) összes vonatkozó előírásainak alkalmazását;

                  20.

                  elvárja, hogy az ügynökségek a Számvevőszék vonatkozó észrevételeire adott válaszként teljes mértékben betartsák a költségvetési rendeletben lefektetett költségvetési alapelveket, különösen az egységesség és a teljesség elvét; felhívja azon ügynökségeket, amelyek még nem teljesítették a költségvetési rendeletben meghatározott számviteli követelményeket, hogy tegyék meg a szükséges lépéseket és erősítsék meg még jobban eljárásaikat a belső irányítás és ellenőrzés tekintetében a felelősségre vonhatóság, az átláthatóság és az európai hozzáadott érték növelése céljával;

                  21.

                  bátorítja az ügynökségeket, különösen azokat, amelyek más ügynökségekkel közös tevékenységet vagy feladatot teljesítenek, hogy erősítsék meg együttműködésüket, így nyitva új lehetőségeket a fejlődő együttműködések számára; felkéri az ügynökségeket, hogy szükség esetén külön megállapodások (közös nyilatkozatok, szándéknyilatkozatok, kiegészítő jellemzőket felmutató közös tervekről és tevékenységekről vagy programokról szóló határozatok) keretében öntsék hivatalos formába együttműködésüket, hogy elkerüljék a feladatok ismétlődését, hogy minden ügynökség eredménye világosan azonosítható legyen és hogy a közös erőfeszítések eredménye révén maximalizálható legyen a hozzáadott érték és munkájuk hatása; elvárja, hogy ezzel kapcsolatban rendszeres tájékoztatást kapjon;

                  22.

                  felhívja az ügynökségeket, hogy fordítsanak különös figyelmet az odaítélési eljárásokra és a szerződések kezelésére; felkéri az ügynökségeket, hogy tegyenek meg minden szükséges intézkedést igazgatási struktúráikat illetően belső ellenőrzési eljárásaik, csatornáik és irányításuk megerősítése céljából; azt az álláspontot képviseli, hogy szükség és megvalósíthatóság esetén ilyen intézkedés lehet például a kockázatelemzés alapján tanácsadási feladattal megbízott speciális egységek felállítása a szerződés-odaítélési eljárások előkészítésének legjobb módjáról, annak érdekében, hogy igény szerint biztosítva legyen a felügyelet és az ellenőrzés végrehajtása; ezzel az üggyel kapcsolatban felhívja a Bizottságot és a Számvevőszéket, hogy erősítse meg együttműködését az ügynökségekkel;

                  23.

                  tudomásul veszi a néhány, különösen az „újonnan létrehozott” ügynökségek igazgatói által említett, a költségvetési rendeletben lefektetett, az ügynökségekre nézve kötelező jelentéskészítési dátumoknak és határidőknek való megfeleléssel kapcsolatban felmerülő nehézségeket; felhívja az ügynökségek igazgatóit, hogy a költségvetési rendelet közelgő, 2005. évi felülvizsgálatát szem előtt tartva, tájékoztassák a költségvetési és a költségvetési ellenőrző bizottságot az addig felmerült problémákról, hogy a felülvizsgálat keretében ezeket is figyelembe lehessen venni; elvárja, hogy az igazgatók külön javaslatokat tegyenek a működési követelményeiknek leginkább megfelelő határidőkre a költségvetési rendeletben az ügynökségek számára meghatározott jelentéstételi kötelezettségek szem előtt tartása mellett;

                  24.

                  tudomásul veszi az ügynökségek igazgatóinak pozitív válaszát a Parlament mentesítés-előkészítésért felelős bizottságának felhívására, miszerint pontosabb kommunikációs rendszert kell kiépíteni, különösen az ügynökségek jelentéskészítési kötelezettségeivel kapcsolatos dokumentumoknak az adott bizottság részére történő átadása tekintetében; álláspontja szerint az ilyen jellegű kommunikáció jobb szervezése megerősíti a Parlament ügynökségekkel való együttműködését és fokozza a demokratikus ellenőrzést;

                  25.

                  felkéri az ügynökségek igazgatóit, hogy a jövőben a pénzügyi és igazgatási adatokkal együtt bemutatott éves tevékenységi jelentésükhöz csatoljanak a Bizottság főigazgatói által aláírthoz hasonló, tevékenységük jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló nyilatkozatot;

                  26.

                  felkéri az ügynökségeket, hogy fejlesszenek ki átfogó kommunikációs stratégiát munkájuk eredményeinek nyilvánosság elé tárására a megfelelő formában (azon túlmenően, hogy ezeket az eredményeket ismertetik az intézményekkel, a tagállamok illetékes szolgálataival, szakemberekkel, partnerekkel vagy meghatározott kedvezményezettekkel); felhívja az ügynökségeket, hogy egy ilyen stratégia kidolgozásának szem előtt tartása mellett fokozzák együttműködésüket és az e cél megvalósítását célzó bevált gyakorlatokat illető információcseréjüket; elvárja, hogy illetékes bizottságait az ügynökségek még a következő mentesítési eljárás előtt annak rendje és módja szerint értesítsék a stratégia kidolgozásának előrehaladásáról, a tevékenységük hatékony és időben történő ellenőrzésének biztosítása érdekében;

            A Számvevőszéknek és az ügynökségeknek címzett általános pontok

                  27.

                  üdvözli a Számvevőszék azon kezdeményezését, hogy táblázattal egészíti ki az ügynökségekről szóló külön jelentéseit, amelyben összefoglalja az adott ügynökség hatáskörét, irányítását, rendelkezésre álló forrásait és eredményeit vagy teljesítményét; azt az álláspontot képviseli, hogy ezzel fokozható ezen közösségi szervek munkájának érthetősége és átláthatósága, miközben szükség esetén hasznos összehasonlítási alapot biztosít a Parlament által felvetett harmonizált ügynökségi keretrendszer felállításához;

                  28.

                  felkéri a Számvevőszéket és az ügynökségeket, hogy erősítsék meg együttműködésüket az eljárások és a technikai eszközök területén a hatékony és eredményes költségvetési és pénzügyi irányítás elősegítése érdekében, olyan módszer kidolgozásának szem előtt tartásával, mely már az eljárás kezdetétől előkészíti a terepet a pozitív költségvetési mentesítéshez; elvárja, hogy rendszeresen tájékoztassák az előrehaladásról és a bevált gyakorlatok bevezetésének állapotáról;

                  29.

                  felhívja a Számvevőszéket és az ügynökségeket, hogy még a Számvevőszék mentesítésről szóló végleges jelentésének összeállítása előtt erősítsék meg a kontradiktórius eljárás átláthatóságát az ellentmondások és a kétértelműségek elkerülése végett, mivel azok az egész eljárás hitelességét veszélyeztethetik; e tekintetben felkéri a Számvevőszéket és a Bizottságot, hogy tegyenek javaslatot a megvalósított fejlesztésekkel és/vagy a felmerült problémákkal kapcsolatos információk frissítésének megvalósítására, a Számvevőszék előkészítő jelentésének első tárgyalásától kezdve egészen a mentesítés megadásáról vagy elutasításáról szóló határozat megszületéséig, hogy ezáltal a lehető legpontosabb kép alakuljon ki az ügynökségek állapotáról.

         (1)  HL C 324., 2004.12.30., 68. o.

         (2)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

         (3)  HL L 245., 2003.9.29., 22. o.

         (4)  HL L 357., 2002.12.31., 72. o.

         (5)  HL L 330., 2004.11.4., 46. o.

         (6)  The revenue and expenditure account and balance sheet only take account of the Foundation’s specific activities: they do not include programmes managed on behalf of the Commission.

         Source: Foundation data. This table summarises the date supplied by the Foundation in its own accounts.

         (7)  A Bizottságnak, a Tanácsnale az Európai Parlamentnek címzett „Közös jövőnk építése, a kibővített Európai Unió politikai kihívásai és költségvetési eszközei (2007–2013)” című közleménye (COM(2004) 0101, 38. o.) 1. mellékletében lefektetettek szerint.

         (8)  Lásd a 2002. évi mentesítés bizottsági ellenőrző jelentésének mellékletét (COM(2004) 0648, 108. o.).

         (9)  HL L 269., 2002.10.5., 15. o.


title: 2004/567/JHA: A Tanács 2004/567/IB határozata (2004. július 26.) az Európai Rendőrakadémia (CEPOL) létrehozásáról szóló 2000/820/IB határozat módosításáról

text:
               27.7.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 251/20

      A TANÁCS 2004/567/IB HATÁROZATA

   (2004. július 26.)
   az Európai Rendőrakadémia (CEPOL) létrehozásáról szóló 2000/820/IB határozat módosításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Uniót létrehozó szerződésre és különösen annak 30. cikke (1) bekezdésének c) pontjára és 34. cikke (2) bekezdésének c) pontjára,
   tekintettel az Egyesült Királyság kezdeményezésére (1),
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői szinten ülésező képviselői 2003. december 13-i találkozójuk során a 2004/97/EK, Euratom határozatban (3) megállapodtak az Európai Unió bizonyos hivatalainak és ügynökségeinek, köztük a CEPOL székhelyéről.

               (2)

               Ezt a megállapodást be kell illeszteni a 2000/820/IB határozatba (4),

         ELGOFADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A 2000/820/IB határozat a következőképpen módosul:

               1.

               Az 1. cikk (1) bekezdésének szövege helyébe a következő rendelkezés lép:
               „(1)   Ezennel létrejön az Európai Rendőrakadémia (CEPOL). A CEPOL székhelye Bramshill-ben, az Egyesült Királyságban található.”;

               2.

               A 4. cikk (1) bekezdésének szövege helyébe a következő rendelkezés lép:
               „(1)   Az igazgatótanács állandó titkárságot hoz létre, amely részt vesz a CEPOL működéséhez és az éves programok, illetve adott esetben a kiegészítő programok és kezdeményezések végrehajtásához szükséges igazgatási feladatok ellátásában. A titkárság székhelye Bramshill-ben található.
               A CEPOL számára az Egyesült Királyságban biztosítandó elhelyezésre, az Egyesült Királyság által biztosított kedvezményekre, valamint a CEPOL szervezetének tagjaira, igazgatási igazgatójára, alkalmazottaira és azok családtagjaira az Egyesült Királyságban alkalmazandó különleges szabályokra vonatkozó szükséges rendelkezéseket a CEPOL és az Egyesült Királyság közötti, székhelyről szóló megállapodás határozza meg, az igazgatótanács egyhangú jóváhagyását követően.”

         2. cikk
   Ez a határozat a kihirdetésének napját követő napon lép hatályba.
   3. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

      Kelt Brüsszelben, 2004. július 26-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         B. BOT

      (1)  HL C 20., 2004.1.24., 18. o.

      (2)  2004. április 20-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  HL L 29., 2004.2.3., 15. o.

      (4)  HL L 336., 2000.12.30, 1. o.