title: A Bizottság (EU) 2016/195 határozata (2015. augusztus 14.) a természeti katasztrófákhoz kapcsolódó adó- és járulékcsökkentéseket (a mezőgazdaság kivételével valamennyi ágazatban) biztosító, Olaszország által nyújtott SA.33083 (12/C) (korábbi 12/NN) számú, valamint az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó adó- és járulékcsökkentéseket (a mezőgazdaság kivételével valamennyi ágazatban) biztosító, Olaszország által nyújtott SA.35083 (12/C) (korábbi 12/NN) számú, állami támogatási intézkedésekről (az értesítés a C(2015) 5549. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               18.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 43/1

         A BIZOTTSÁG (EU) 2016/195 HATÁROZATA
   (2015. augusztus 14.)
   a természeti katasztrófákhoz kapcsolódó adó- és járulékcsökkentéseket (a mezőgazdaság kivételével valamennyi ágazatban) biztosító, Olaszország által nyújtott SA.33083 (12/C) (korábbi 12/NN) számú, valamint az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó adó- és járulékcsökkentéseket (a mezőgazdaság kivételével valamennyi ágazatban) biztosító, Olaszország által nyújtott SA.35083 (12/C) (korábbi 12/NN) számú, állami támogatási intézkedésekről

         (az értesítés a C(2015) 5549. számú dokumentummal történt)

   (Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (EUMSZ) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
   miután a fent említett rendelkezésekkel (1) összhangban felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére, és tekintettel ezen észrevételekre,
   mivel:
   1.   AZ ELJÁRÁS

      SA.33083 (12/NN) számú állami támogatási intézkedések – Szicíliában, Észak-Olaszországban és más régiókban előforduló természeti katasztrófákhoz kapcsolódó adó- és járulékcsökkentések

               (1)

               2011. február 21-én az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról szóló bizottsági közleménnyel (2) összhangban létrehozott tájékoztatás iránti kérelem (3) érkezett a Bizottsághoz a piemonti Cuneo rendes bírósága munkaügyi tanácsának egyik bírájától. A kérelemben a bíró felhívta a Bizottság figyelmét több 2002., 2003. és 2007. évi jogszabály meglétére, amelyekről úgy tűnt, hogy a Kelet-Szicíliát (Siracusa, Catania és Ragusa tartományokat) sújtó 1990. december 13–16-i földrengéshez és az 1994. novemberi észak-olaszországi áradásokhoz kapcsolódóan az adók, a kötelező társadalombiztosítási járulékok és munkahelyi balesetekre vonatkozó biztosítások díjainak 90 %-os csökkentése formájában állami támogatási intézkedéseket vezetnek be; a bíró (bár a kérdéseket kicsit eltérő sorrendben tette fel) azt kérdezte, hogy: i. az intézkedéseket bejelentette-e Olaszország az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése értelmében; ii. az intézkedéseket vizsgálta-e a Bizottság; iii. az intézkedéseket alávetették-e hivatalos vizsgálatnak; iv. az intézkedések határozat tárgyát képezték-e már; vagy v. ha nem fogadtak el az intézkedésekről határozatot, mikor fognak határozatot elfogadni róluk. A Bizottság szervezeti egységei 2011. március 21-én azt válaszolták, hogy ezeket az intézkedéseket látszólag nem jelentették be az olasz hatóságok, és a Bizottság még nem indított semmilyen eljárást vagy hivatalos vizsgálatot velük kapcsolatban.

               (2)

               A Bizottság 2011. május 27-én SA.33083 (11/CP) hivatkozási számon vette nyilvántartásba az ügyet.

               (3)

               2011. július 25-én a Bizottság tájékoztatást kért az olasz hatóságoktól. A 2011. szeptember 8-án küldött emlékeztető után az olasz hatóságok 2011. október 6-án válaszoltak. 2011. október 14-én kelt levelével a Bizottság további tájékoztatást kért, amelyre az olasz hatóságok 2011. december 7-én kelt levelükkel válaszoltak.

               (4)

               A Bizottság 2012. június 19-én kelt levelével további információkat kért a Kelet-Szicíliában és Észak-Olaszországban előforduló természeti katasztrófákhoz kapcsolódó intézkedésekről, illetve az Olaszországban 1990 óta történt természeti katasztrófákhoz kapcsolódó hasonló intézkedésekről (4); a Bizottság felkérte az olasz hatóságokat, hogy különösen ahhoz kapcsolódóan nyújtsanak be észrevételt, hogy ezek az intézkedések jogszerűek voltak-e, állami támogatásnak minősülnek-e, és az állami támogatási jogszabályok alapján igazolhatóak-e. A Bizottság szervezeti egységei továbbá tájékoztatták az olasz hatóságokat, hogy a Bizottság felfüggesztő rendelkezést tervezett kibocsátani, melyben felszólít a fent említett intézkedések keretében odaítélt jogellenes támogatások felfüggesztésére. Olaszország 2012. július 25-én kelt levelével válaszolt.

               (5)

               Eközben 2012. július 6-án a Bizottsághoz egy tájékoztatás iránti kérelem érkezett erről az eljárásról a piemonti Vercelli rendes bíróságától (5). A Bizottság szervezeti egységei 2012. július 20-án válaszoltak.

               (6)

               Mivel a támogatási rendszert az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése szerint nem jelentették be, és azelőtt hajtották végre, hogy a Bizottság meghozta volta az engedélyezéséről szóló határozatát, az intézkedéseket SA.33083 (2012/NN) számon nem bejelentett támogatásként regisztrálták a Bizottság állami támogatási nyilvántartásában.

               (7)

               Az előzetes vizsgálati szakaszban gyűjtött információk alapján a Bizottság úgy határozott, hogy több részre bontja az ügyet, és leválasztja a mezőgazdasági ágazatot. Ez a határozat ezért nem vonatkozik a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával kapcsolatos tevékenységekre, kivéve a halászati és akvakultúra-termékeket.

      SA.35083 (2012/NN) állami támogatási intézkedések – Az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó adó- és járulékcsökkentések

               (8)

               2012. július 2-án az olasz hatóságok elektronikus bejelentéssel – melyet a Bizottság SA.35083 (12/N) számon ugyanazon a napon regisztrált – egy intézkedést jelentettek be, amely az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó adó- és járulékcsökkentések formájában nyújtott támogatást biztosít; a Bizottság 2012. június 19-i levelével már kért tájékoztatást erről az SA.33083 (12/NN) számú intézkedésről.

               (9)

               Az olasz hatóságok a bejelentésben azt állították, hogy az intézkedés összeegyeztethetőségét az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint („természeti katasztrófák […] által okozott károk helyrehozatalára irányuló támogatás”) vagy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint („egyes […] gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás”) kellene vizsgálni, mivel az volt a célja, hogy ellensúlyozza a természeti katasztrófának a GDP csökkenésében megmutatkozó makroökonómiai hatását. Az olasz hatóságok a GDP-nek különösen az Abruzzo régióban 2008 és 2009 között tapasztalt jelentős csökkenésére hivatkoztak (6).

               (10)

               2012. augusztus 17-én kelt levelével a Bizottság tájékoztatta az olasz hatóságokat, hogy az intézkedést nem bejelentett támogatási intézkedésnek tekinti, amelyet az SA.33083 (12/NN) számú üggyel együtt fog vizsgálni.

               (11)

               Mivel a jogalap azelőtt lépett hatályba, hogy a Bizottság meghozta volta a rendszer engedélyezéséről szóló határozatát, az intézkedést SA.35083 (12/NN) számon nem bejelentett támogatásként regisztrálták a Bizottság állami támogatási nyilvántartásában.

               (12)

               A bejelentésben foglalt információk alapján a Bizottság úgy határozott, hogy több részre bontja az ügyet, és leválasztja a mezőgazdasági ágazatot. Ez a határozat ezért nem vonatkozik a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával kapcsolatos tevékenységekre, kivéve a halászati és akvakultúra-termékeket.

      Az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás megindítását követő, SA.33083 (12/C – korábbi 12/NN) és az SA.35083 (12/C) (korábbi 12/NN) állami támogatási ügyekben folytatott egyesített eljárás

               (13)

               2012. október 17-i levelében a Bizottság tájékoztatta Olaszországot arról a döntéséről, hogy megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást a támogatási intézkedésekkel kapcsolatban. (7) Az ügyeket SA.33083 (12/C) (korábbi 12/NN), illetve SA.35083 (12/C) (korábbi 12/NN) számokon vették nyilvántartásba.

               (14)

               A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatát (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) az Európai Unió Hivatalos Lapjában
                   (8) közzétették, és felkérték az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket az intézkedésekről.

               (15)

               2012. november 13-i levelükben az olasz hatóságok kérték az észrevételek megtételére nyitva álló határidő meghosszabbítását. 2012. november 15-i levelében a Bizottság hozzájárult a határidő meghosszabbításához.

               (16)

               Olaszország 2013. január 11-én nyújtotta be észrevételeit. A Bizottság ezenkívül négy érdekelt féltől kapott észrevételeket: 2013. január 9-én a Studio Legale Prof. Avv. Mario P. Chiti ügyvédi irodától (a továbbiakban: Chiti), 2013. január 10-én a Studio Legale Avvocato Roberto Preve – Katia Gavioli ügyvédi irodától (a továbbiakban: Preve-Gavioli) és 2013. január 11-én a Confindustria ágazati szövetségtől. 2013. január 31-én az eljárás megindításáról szóló határozatnak a Hivatalos Lapban való közzétételét követő egy hónapos határidő letelte után a Bizottság a CGIL L'Aquila szakszervezettől is kapott észrevételeket.

               (17)

               2013. január 17-én a Bizottság az érdekelt felektől érkezett összes észrevételt továbbította az olasz hatóságok számára az eljárás megindításáról szóló határozatnak a Hivatalos Lapban való közzétételét követő egy hónapos határidő letelte előtt, és felkérte őket az észrevételek benyújtására. Olaszország 2013. március 11-én azt válaszolta, hogy nincs észrevétele az érdekelt felek megjegyzéseihez.

               (18)

               A Bizottság 2013. március 23-án kérte az Olaszországtól érkezett információk egyértelműsítését. Olaszország 2013. április 24-én és 30-án válaszolt. 2014. június 12-én a Bizottság további tájékoztatást kért, és 2014. október 17-én emlékeztetőt küldött. Olaszország 2014. június 20-án, 24-én, július 11-én, augusztus 4-én és október 29-én további információk benyújtásával válaszolt a kérelemre és az emlékeztetőre.

         2.   AZ INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE

      Intézkedések és jogalapok

               (19)

               Az alább felsorolt intézkedéseket és programokat abból a célból alakították ki, hogy csökkentsék az Olaszországban 1990 óta bekövetkezett természeti katasztrófák által érintett területeken található, illetve székhellyel rendelkező vállalkozások adóját, valamint (a Nemzeti Társadalombiztosítási Intézetnek [Istituto Nazionale per la Previdenza Sociale, a továbbiakban: INPS] fizetendő) kötelező társadalombiztosítási járulékait és (a Nemzeti Munkahelyi Baleseti Biztosítási Intézetnek [Istituto Nazionale per l'Assicurazione contro gli Infortuni sul Lavoro, a továbbiakban: INAIL] fizetendő) munkahelyi balesetekre vonatkozó biztosítások díjait (a továbbiakban együtt: járulékok).

      Az 1990-es kelet-szicíliai földrengéssel kapcsolatos intézkedések

               (20)

               A Kelet-Szicíliát (Siracusa, Catania és Ragusa megyéket) sújtó 1990. december 13–16-i földrengést követően, az olasz hatóságok 1990-től 2002-ig elfogadtak egy sor olyan határozatot és törvényt, amelyek a földrengés (9) által érintett településeken található valamennyi vállalkozás (10) számára lehetővé teszik az adók, valamint a járulékok megfizetésének felfüggesztését vagy elhalasztását, vagy pedig részletfizetést engedélyeznek számukra.

               (21)

               2001-ben a törvény előírta, hogy akik még addigra sem fizették be az adókat vagy járulékokat, mentesülhetnek adófizetési kötelezettségük alól (vagyis teljesíthetik a fizetési kötelezettségüket) azzal, hogy a még esedékes teljes összegnek a 15 %-kal megemelt értékét 2001. december 28-ig kiegyenlítik (11).

               (22)

               Olaszország 2002-ben azonban elfogadott egy olyan jogszabályt (12), amely lehetővé teszi azok számára, akik addigra sem fizették meg az 1990-1991-1992-es éveket érintő adótartozásukat, hogy a még esedékes összeg mindössze 10 %-ának 2003. március 16-ig való megfizetésével automatikusan mentesüljenek adófizetési kötelezettségük alól (13). Ez a 2002. december 27-i 289. törvény – más szóval – bevezette az állam számára adók formájában esedékes összegekre a 90 %-os kedvezmény lehetőségét.

               (23)

               A 2003. és 2004. évi új törvények (14)2004. április 16-ig meghosszabbították ennek a lehetőségét.

               (24)

               A 2005-ben beiktatott új törvény (15) értelmében – amely a 2002. évi törvényre (16) utalt vissza – azok a vállalkozások, amelyek még addigra sem fizették meg a társadalombiztosítási járulékokat (az INPS-nek) és a munkahelyi balesetekre vonatkozó biztosítások díjakat (az INAIL-nek) az 1990-1991-1992-es évekre, a még esedékes összeg mindössze 10 %-ának megfizetésével automatikusan mentesülhetnek adófizetési kötelezettségük alól. Az erre a célra elkülönített költségvetés 52 millió EUR (17) volt.

               (25)

               Egy 2007. évi törvény a fizetési határidőt 2007. december 31-ig meghosszabbította, de előírta a még mindig esedékes adótartozás 30 %-ának megfizetését (18). Egy másik 2007. évi törvény 2008. június 30-ig hosszabbította meg a határidőt, és ismét az előző álláspontra helyezkedett, mely szerint a még esedékes tartozásnak csak a 10 %-át kell megfizetni (19).

      Az 1994-es észak-olaszországi áradásokkal kapcsolatos intézkedések

               (26)

               Hasonlóképpen az 1994. novemberi észak-olaszországi áradásokat követően (amelyek 257 települést érintettek Piemont, Lombardia, Emilia-Romagna, Liguria, Toscana és Veneto tartományokban), az olasz hatóságok elfogadtak egy sor olyan jogszabályt, amelyek az áradásokban súlyos kárt (20) szenvedett vállalkozások (21) számára lehetővé tették az adó- és járulékfizetés felfüggesztését és elhalasztását.

               (27)

               Olaszország 2003-ban – ahogy a kelet-szicíliai földrengés esetében is tette – lehetővé tette, hogy az 1994. évi áradásokkal érintett vállalkozások az 1995-1996-1997-es évekre vonatkozó adó- és járuléktartozásuk összege mindössze 10 %-ának 2004. júliusig való megfizetésével mentesüljenek adófizetési kötelezettségük alól (22).

               (28)

               Néhány további 2007. évi törvény 2008. március 31-ig meghosszabbította a még esedékes adó- és járuléktartozások befizetésének határidejét (23).

      Az Olaszországban 1997 és 2002 között előforduló egyéb természeti katasztrófákhoz kapcsolódó hasonló intézkedések

               (29)

               A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint Olaszország az elmúlt években hasonló típusú kedvezményeket vezetett be a természeti katasztrófák által érintett más térségekben is.

               (30)

               Olaszország 2006-ban 50 %-os adó- és járulékkedvezményt (24) vezetett be (25) Catania megyének (Szicília tartomány) a földrengés és az Etna 2002-es kitörései által érintett településein székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozások számára (26).

               (31)

               Olaszország 2008-ban 60 %-os adó- és járulékkedvezményt vezetett be Umbria és Marche tartományoknak az 1997-es földrengés által érintett településein székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozások számára (27).

               (32)

               Olaszország 2008-ban 60 %-os adó- és járulékkedvezményt vezetett be Molise és Puglia tartományoknak az 2002-es földrengés által érintett településein székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozások számára (28).

               (33)

               Hasonlóképpen, 2011-ben 60 %-os adó- és járulékkedvezményt vezettek be Abruzzo tartománynak a 2009. április 6-i földrengés által érintett településein székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozások számára (további információért lásd a következő pontot) (29).

      Az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó SA.35083 (2012/NN) számú bejelentett állami támogatási intézkedés

               (34)

               Az olasz hatóságok által bejelentett és a Bizottság által SA.35083 (2012/NN) számon (lásd a (8) preambulumbekezdést) regisztrált intézkedés az Abruzzóban történt 2009-es földrengéshez kapcsolódó adó- és járulékcsökkentések formájában nyújtott támogatást biztosít.

               (35)

               Az Abruzzo tartományt (L'Aquila tartományi székhelyet és számos más települést) 2009. április 6-án sújtó földrengést követően az olasz hatóságok elfogadtak egy sor olyan határozatot és törvényt (30), amelyek a földrengés (31) által érintett településeken található valamennyi vállalkozás (32) számára 2009. november 30-ig lehetővé teszik az adók, valamint a járulékok megfizetésének felfüggesztését vagy elhalasztását. Ezt a határidőt további jogszabályokkal 2010. június 30-ig (33), 2010. december 15-ig (34), 2011. október 31-ig (35) és végül 2011. december 16-ig (36) meghosszabbították.

               (36)

               2011. november 12-én Olaszország elfogadott egy törvényt, amely előírja, hogy a földrengés óta felfüggesztett és elhalasztott adó- és járulékszedés 2012 januárjától – 120 havi részletben – újrakezdődik, és a befizetendő összeget az eredetileg fizetendő összeg 40 %-ára mérséklik (37).

      A támogatások célja

               (37)

               Az ismertetett támogatásokat általános célja (amelyek akár 90 %-kal csökkentették az adókat és a járulékokat) az volt, hogy támogassák a természeti katasztrófáktól sújtott területeken székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozásokat.

      Az intézkedések földrajzi hatálya

               (38)

               Az intézkedések Olaszország természeti katasztrófával, vagyis a jogszabályokban azonosított földrengések, árvizek vagy a vulkánkitörések által érintett területein alkalmazhatóak.

               (39)

               Az intézkedések által hivatkozott területek a következők:

                           —

                           az 1990. december 13–16-i földrengés által érintett kelet-szicíliai települések (Siracusa, Catania és Ragusa megyében) (38),

                           —

                           az 1994-es áradások által érintett Piemont, Lombardia, Emilia-Romagna, Liguria, Toscana és Veneto tartományokban fekvő települések (39),

                           —

                           Catania megyének (Szicília tartomány) a földrengés és az Etna 2002-es kitörései által érintett települései (40),

                           —

                           Ancona megyének (Marche tartomány) és Perugia megyének (Umbria tartomány) az 1997-es földrengés által érintett települései (41),

                           —

                           Campobasso megyének (Molise tartomány) és Foggia megyének (Puglia tartomány) az 2002-es földrengés által érintett települései (42),

                           —

                           Abruzzo tartománynak az 2009. április 6-i földrengés által érintett települései (43).

      Kedvezményezettek

               (40)

               A támogatási rendszerek az összes ágazatban – ideértve a mezőgazdaságot, az erdőgazdálkodást, a halászatot és az akvakultúrát (44) – tevékenykedő vállalkozás előtt nyitva állnak, kivéve az Észak-Olaszországban történt 1994-es áradásokkal kapcsolatos intézkedést, amely kizárja a bank- és biztosítási üzletágban tevékenykedő vállalkozásokat.

               (41)

               A Szicília, Umbria, Marche, Molise, Puglia és Abruzzo tartományokat érintő földrengéseket és vulkánkitöréseket illetően kedvezményezettnek számít a jogszabályokban azonosított természeti katasztrófák által érintett településeken székhellyel, illetve telephellyel rendelkező összes vállalkozás.

               (42)

               Az észak-olaszországi áradások esetében a kedvezményezettek a természeti katasztrófák által érintett településeken található, illetve működő vállalkozások, de csak abban az esetben, ha bizonyítani tudják, hogy súlyos kárt szenvedtek (45).

      Az intézkedések időtartama

               (43)

               A Bizottság úgy véli, hogy a kedvezményeket bevezető rendszerek akkor léptek életbe, amikor a rendszerek jogalapja hatályba lépett. A Bizottság tudomásul veszi, hogy az intézkedések végrehajtása a végrehajtási intézkedésekben (például a jogalapokat végrehajtó rendeletekben, lásd Olaszország (87)–(94) preambulumbekezdésben összefoglalt észrevételeit az eljárás megindításáról szóló határozatról) megadottak szerint eltérő időpontokban kezdődhetett.

               (44)

               A Bizottság úgy véli, hogy a kedvezményre vonatkozó intézkedések az alábbi időpontokban léptek hatályba:

                           —

                           a Kelet-Szicíliában (Siracusa, Catania és Ragusa megyék) 1990. december 13–16. között történt földrengésnél 2003. január 1. az adók (46) és 2006. január 1. a járulékok (47) esetében,

                           —

                           az Észak-Olaszországban történt 1994-es áradások esetében 2004. január 1. (48),

                           —

                           a földrengés és az Etna 2002-es kitörései esetében 2007. január 1. (49),

                           —

                           az Umbria és Marche tartományokban történt 1997-es földrengés esetében 2008. január 1. (50),

                           —

                           a Molise és Puglia tartományokban történt 2002-es földrengés esetében 2008. november 29. (51), és

                           —

                           az Abruzzo tartományban történt 2009-es földrengés esetében 2012. január 1. (52).

               (45)

               A kedvezmények alkalmazhatóságának időtartamát illetően a vonatkozó jogszabályok az adó- és járulékfizetés megfizetése felfüggesztésének időtartamára utalnak. A Bizottság tudomásul veszi, hogy a különböző típusú adókra és járulékokra különböző időszakokban voltak alkalmazhatóak a rendszerek. Az Olaszország által a Bizottság számára a hivatalos vizsgálati szakaszban (lásd Olaszország (87)–(94) preambulumbekezdésben összefoglalt észrevételeit) benyújtott információk alapján ezek az időszakok az alábbiak.

                           a)

                           A Kelet-Szicíliát (Siracusa, Catania és Ragusa megyéket) sújtó 1990. december 13–16-i földrengés esetében a felfüggesztés időtartama 1990-re, 1991-re és 1992-re terjed ki. Az Olasz Beszedési Ügynökség (Agenzia delle Entrate) az 1990. december 13. és 1993. július 31. közötti időszakról beszél, míg az INPS és az INAIL szerint is a járulékok felfüggesztésének időtartama 1990. december 13. és 1992. december 31. közé tehető.

                           b)

                           Az 1994. novemberi észak-olaszországi áradásokat illetően a jogszabályok az 1995., 1996. és 1997. éveket tekinti referencia-időszaknak, míg a Beszedési Ügynökség az 1994. november 4. és 1995. október 31. közötti időszakot említi; az INPS szerint az időszak utolsó napja 1995. november 30., az INAIL szerint az időszak 1995. január 1. és 1997. december 31. között tartott.

                           c)

                           Az Umbria és Marche tartományokat 1997-ben sújtó földrengés esetében a vonatkozó felfüggesztési időszak 1996. szeptember 26-tól1999. június 30-ig (egyes kedvezményezetteknél 1998. március 31-ig) tartott.

                           d)

                           A Molise és Puglia tartományokat 2002-ben sújtó földrengés esetében a Beszedési Ügynökség azt állítja, hogy a felfüggesztési időszak 2002. október 31-én kezdődött és 2008. június 30-án ért véget, míg az INPS és az INAIL 2002. október 31. és 2007. december 31. közé teszi ezt az időszakot.

                           e)

                           A földrengés és az Etna 2002-es kitörései esetében a felfüggesztési időszak 2002. október 29. és 2004. március 31. között tartott.

                           f)

                           Az Abruzzót 2009-ben sújtó földrengés esetében a vonatkozó felfüggesztési időszak a kedvezményezettek jellegétől függ: 200 000 EUR feletti éves forgalmat bonyolító vállalkozások esetében a felfüggesztési időszak 2009. április 6. és 2010. június 30. között tart; a 200 000 EUR alatti éves forgalmat bonyolító vállalkozások és az üzleti tevékenységből vagy egyéni vállalkozásból származó bevétellel rendelkező természetes személyek esetében ez az időszak 2009. április 6. és 2010. december 15. között tartott.

               (46)

               A kedvezményre vonatkozó intézkedések hosszát illetően minden jogalap eltérő végső határidőt ad meg, amely után a kedvezmény már nem elérhető. A Bizottság úgy értelmezi, hogy az alkalmazási időszakot az olasz Legfelsőbb Semmítőszék ítéletei nyomán hosszabbították meg, ahogy azt a (49)–(53) preambulumbekezdés is ismerteti (lásd még Olaszországnak az eljárás megindításáról szóló határozatra vonatkozó, (91)–(93) preambulumbekezdésben összefoglalt észrevételeit).

      Elszámolható költségek:

               (47)

               Az intézkedések keretében elszámolható költségek a vállalkozások által egy természeti katasztrófa után (az egyes intézkedések jogalapja által meghatározott) bizonyos időszakon keresztül fizetendő adók, (INPS-nek fizetendő) kötelező társadalombiztosítási járulékok és (az INAIL-nek fizetendő) kötelező munkahelyi balesetekre vonatkozó biztosítások díjai.

      A támogatás formája és a támogatási intenzitás

               (48)

               A támogatást adó- és járulékkedvezmény formájában nyújtották. A kedvezmény a Szicíliára és Észak-Olaszországra vonatkozó intézkedések esetében 90 %, Marche, Umbria, Molise, Puglia és Abruzzo tartomány esetében 60 %, Catania tartomány esetében pedig 50 %. A fennmaradó tartozást egy összegben vagy részletfizetéssel is lehet teljesíteni (például az Abruzzo tartományra vonatkozó intézkedés esetében legfeljebb 120 havi részletben). A részletfizetés után egyes esetekben – az intézkedéstől függően – kamatot is felszámítottak.

      A Legfelsőbb Semmítőszék ítéletei

               (49)

               A cuneói rendes bíróság tájékoztatás iránti kérelme (lásd az (1)) preambulumbekezdést) a Legfelsőbb Semmítőszéknek szintén számos 2007-ben és 2010-ben hozott ítéletére hívta fel a Bizottság figyelmét, amelyekben a Semmítőszék kimondta, hogy az esedékes adó- és járuléktartozások 10 %-ra való mérséklését minden jogosultra alkalmazni kell még akkor is, ha közben a teljes összeget befizették (53).

               (50)

               A Legfelsőbb Semmítőszék valójában kimondta, hogy a Szicíliára és Észak-Olaszországra vonatkozó intézkedésekből részesülésre jogosult valamennyi vállalkozás megkaphatja ugyanazt a 90 %-os adó- és járulékkedvezményt, hiszen ennek hiányában „indokolatlan egyenlőtlenség merülne fel a bánásmód terén”.

               (51)

               A Legfelsőbb Semmítőszék értelmezését az olasz hatóságok 2011. december 7-i és 2012. július 25-i levelükben megerősítették. Ez utóbbi levélben az olasz hatóságok a Legfelsőbb Semmítőszék egy másik 2012-ben hozott ítéletére is hivatkoznak, amely kimondta, hogy a Beszedési Ügynökség által benyújtott jogorvoslat nem volt elfogadható, mert már megszilárdult az ítélkezési gyakorlat (54).

               (52)

               A Bizottság tudatában van annak, hogy ezek az ítéletek mennyire fontosak szerte Olaszországban a bíróságok előtt folyó számtalan ügy számára, amelyekben az intézkedésekből potenciálisan részesülő felek indítottak bírósági eljárást.

               (53)

               A Legfelsőbb Semmítőszék ítéleteinek fényében az intézkedések látszólag visszamenőlegesen alkalmazandók az összes vállalkozás javára, ideértve azokat is, amelyek a szokásos módon megfizették az adókat és a járulékokat, legalábbis az ítélet által említett, Kelet-Szicíliára és Észak-Olaszországra vonatkozó intézkedések vonatkozásában. Így látszólag nincs időbeli korlátja a támogatási rendszerek alkalmazásának, amíg a vállalkozás bizonyítani tudja, hogy jogosult a támogatásra.

         3.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

               (54)

               A Bizottság – az e határozat 2. részében foglaltakkal megegyezően – a szóban forgó intézkedések vonatkozásában az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról határozott, mivel azok az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében látszólag állami támogatásnak minősültek. A Bizottság továbbá a 659/1999/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti felfüggesztő rendelkezést is kibocsátott, amelyben felszólította Olaszországot, hogy függessze fel az SA.33083 (12/NN) és az SA.35083 (12/NN) számú ügyekben említett támogatási intézkedések keretében folyósított összes kifizetést (55).

               (55)

               A 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozatban (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) (56) a Bizottság az intézkedéseket a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti kivétel alapján vizsgálta meg, amely kimondja, hogy a „természeti csapások vagy rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás” összeegyeztethető a belső piaccal.

               (56)

               A Bizottság azt is megvizsgálta, hogy az intézkedések az EUMSZ 107. cikkének (2) vagy (3) bekezdése szerinti kivételek közé tartoznak-e.

      A támogatási intézkedések jogszerűtlensége

               (57)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság kiemelte, hogy az olasz hatóságok a támogatási rendszerek tekintetében nem teljesítették az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében előírt bejelentési kötelezettségüket, ahogy azt az olasz hatóságok az előzetes vizsgálati szakaszban el is ismerték.

      Az intézkedések EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése szerinti vizsgálata

               (58)

               A Bizottság a támogatási rendszereket az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontjára figyelemmel vizsgálta meg, mely kimondja, hogy „a természeti csapások […] által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás” összeegyeztethető a belső piaccal.

               (59)

               Az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontjában vizsgált támogatási rendszerek vizsgálata során a Bizottságnak igazolnia kell, hogy i. a támogatás odaítélésének igazolása érdekében alapul vett körülmények valóban természeti katasztrófának számítanak, és ii. az alábbi feltételek teljesülnek:

                           —

                           a kár, amiért a kompenzációt nyújtják, a természeti katasztrófa közvetlen következménye,

                           —

                           a támogatás nem eredményezi a kár túlkompenzációját, hanem csak helyreállítja a természeti katasztrófa által okozott kárt.

               (60)

               Az olasz jogalkotás a természeti katasztrófa által sújtott területetek esetében a természeti katasztrófa háromféle típusát különbözteti meg: ezek a földrengések, az áradások és a vulkánkitörések. A Bizottság következetesen azon az állásponton volt, hogy a földrengések, az áradások és a vulkánkitörések az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja (57) értelmében természeti katasztrófának minősülnek; ebből következően az ilyen természeti katasztrófák következtében kárt elszenvedett vállalkozások főszabály szerint az elszenvedett kár mértékéig jogosultak a támogatásra.

               (61)

               A szóban forgó rendszerek azonban nem határozzák meg a (anyagi vagy gazdasági) kár fogalmát, és nem létesítenek kapcsolatot a támogatás és a természeti katasztrófa következtében elszenvedett kár között. (58) A rendszerek továbbá nem korlátozzák a kompenzációt kizárólag a kedvezményezettek által ténylegesen elszenvedett kárra, és a támogatható költségeket nem a vállalkozások által a természeti katasztrófa következtében elszenvedett kár alapján határozzák meg.

      A vizsgálat megindításának aggályai és okai

               (62)

               A fentiek tükrében és a rendelkezésre álló információk alapján, mivel az intézkedéseket anélkül hajtották végre, hogy azokat bejelentették volna a Bizottsághoz, a Bizottság úgy vélte, hogy azok a 659/1999/EK rendelet 1. cikke értelmében jogellenes támogatásnak minősülnek.

               (63)

               Ezenkívül az előzetes vizsgálatból következően a Bizottság erősen kételkedett abban, hogy az Olaszország által 2002 óta bevezetett intézkedések összeegyeztethetőek-e a belső piaccal. Az előzetes vizsgálatból nem lehetett levonni azt a következtetést, hogy a támogatási intézkedések az EUMSZ elveivel és különösen annak 107. cikke (2) bekezdésének b) pontjával összhangban voltak, amely megengedi a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatást (59). A Bizottság kételkedett abban, hogy az olasz hatóságok által benyújtott információ elegendő volt-e annak bizonyításához, hogy a szóban forgó intézkedések jellegüket és működési feltételeiket tekintve a természeti csapások által okozott károk helyreállítására alkalmasak voltak.

               (64)

               A Bizottság az intézkedésekben ismertetett működési feltételekből nem tudta azt a következtetést levonni, hogy:

                           —

                           a kedvezményezettek olyan vállalkozások voltak, amelyek ténylegesen kárt szenvedtek (az Észak-Olaszországgal kapcsolatos intézkedések részleges kivételével, melyek előírták, hogy a vállalkozásnak mekkora minimális kárt kellett elszenvednie a támogatásért, lásd a (26) preambulumbekezdést),

                           —

                           a károkat kizárólag a jogszabályban említett természeti katasztrófák okozták,

                           —

                           a vállalkozásnak nyújtott támogatást kizárólag a természeti csapások által okozott károk helyreállítására korlátozták, kizárva ezzel az egyes kedvezményezettek által elszenvedett kár túlkompenzációját.

               (65)

               A Bizottság továbbá kételkedett abban, hogy az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése szerinti további kivételek bármelyike is alkalmazható lenne (60).

               (66)

               Ezért felkérték az olasz hatóságokat és az érdekelt harmadik feleket, hogy az eljárás megindításáról szóló határozathoz fűzött észrevételeikben adjanak meg minden olyan információt, amelyre a teljes körű értékelés elkészítéséhez szükség van, továbbá nyújtsák be a Bizottsághoz a megfelelő dokumentációt.

         4.   AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI

      A Chiti ügyvédi iroda által benyújtott észrevételek

               (67)

               A Chiti egy firenzei székhelyű ügyvédi iroda, amely az 1994-es piemonti áradások által többféle módon érintett 58 magánvállalkozást, állami szervezetet és közigazgatási szervezeti egységet képvisel. A beadványának célja annak bizonyítása, hogy a piemonti eset különbözik a természeti katasztrófák után odaítélt támogatási ügyektől.

               (68)

               Miután összegezi a tényállást és az ügyben történt jogszabályi változásokat, a Chiti a Legfelsőbb Semmítőszék ítéleteire összpontosít. Vitatja, hogy a 2007-ben, 2010-ben és 2012-ben hozott ítéleteket követően a piemonti áradásokkal érintett valamennyi vállalkozás mentesült utólag az adófizetési kötelezettsége alól az esedékes összeg 10 %-ának megfizetésével vagy – ha már befizették a teljes összeget – a 90 %-os visszatérítés igénylésével a 350/2003. számú törvény 3. cikkének (90) bekezdésével összhangban. Az áradások által okozott károkkal kapcsolatos kártérítés iránti 233 bírósági ügyből 96 már jogerős ítélettel végződött, míg a fennmaradó ítéletek nagy részét a Bizottság 2012. október 17-én kibocsátott felfüggesztő rendelkezése miatt felfüggesztették.

               (69)

               A Chiti azt állítja, hogy ahhoz, hogy a támogatási rendszerekből valaki részesüljön a bíróság által, a vállalkozásoknak konkrétan bizonyítaniuk kellett a tényleges kárt és az esemény és a kár közötti ok-okozati összefüggést. Az elfogadott bizonyítékok között voltak a bíróság által elrendelt műszaki vizsgálatok, a szakértők által igazolt jelentések és az INPS és az INAIL által kiállított hivatalos iratok. A vállalkozások csak azért a tényleges kárért kaptak kompenzációt, amelyet bizonyítani tudtak, vagy azért a veszteségért, amelyet a bíróság megállapított.

               (70)

               A Chiti azt állítja, hogy az 1994-es piemonti áradások által okozott károkra vonatkozó kompenzációs rendszer természeti katasztrófához kapcsolódik, és ezért az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint kell megvizsgálni. Ha az ilyen típusú intézkedések összeegyeztethetők a belső piaccal, akkor bizonyítani kell, hogy ok-okozati összefüggés áll fenn az esemény és a kár között, és nem áll fenn a kár túlkompenzációja. Az általa képviselt ügyfelek profilját illetően a Chiti azt állítja, hogy a kompenzációt nem nyújtották minden piemonti vállalkozás számára mérlegelés nélkül, csak azoknak, akik megfeleltek az alábbi feltételeknek.

                           a)

                           A vállalkozásnak a vonatkozó kormányrendeletekben elárasztott területként azonosított területen kell elhelyezkednie. Az intézkedések e tekintetben szelektívek, de a Chiti álláspontja szerint nem tartoznak az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá. A támogatás földrajzi korlátozása nem politikai vagy gazdasági vizsgálat eredménye (pl. nem a munkanélküliségi rátára vagy a kevésbé fejlett területekre hivatkozik), hanem megjósolhatatlan, az emberi ellenőrzésen kívül eső természeti csapásokból ered. A kedvezményezetteket bárminemű mérlegelési jogkör gyakorlásán kívül eső kritériumok alapján határozták meg. Valójában nincs szelektivitás, mert nincs versenytorzulás sem: a jogszabályok célja, hogy orvosolják a természeti katasztrófa által érintett vállalkozásoknak okozott hátrányt. Ez az egyenlő bánásmód elvéből következik.

                           b)

                           A kompenzáció odaítéléséhez be kell bizonyítani, hogy az elszenvedett kár „súlyos” kár volt. Ez a feltétel megkülönbözteti a piemonti esetet a többi ügytől. Az egyetlen kártérítésre feljogosító veszteség a törvény által rögzített 2 milliárd ITL értéket meghaladó anyagi kár, amelyet hivatalos technikai vizsgálatnak kell tanúsítania.

                           c)

                           Az esemény és a kár között ok-okozati összefüggésnek kell lennie. Az olasz jogszabályok szerint az ok-okozati összefüggés bizonyítása a kompenzáció odaítélésének alapvető előfeltétele; ezért az érintett vállalkozásoknak minden esetben bizonyítaniuk kellett az ok-okozati összefüggés meglétét a bíróság előtt. Ez azt jelenti, hogy nem volt túlkompenzáció, mivel a kárt hiteles jelentés vagy a részt vevő hatóságok hivatalos jelentése által kellett tanúsítani. Ezenfelül az olasz jog általános elve, hogy a szerződésen kívüli veszteségek kompenzációját nem lehet haszonszerzésre felhasználni (a polgári törvénykönyv 2043. cikke).

               (71)

               Piemont esetében tehát a Chiti felkéri a Bizottságot, hogy gondolja át azt az általános kijelentését, hogy a vizsgált intézkedések látszólag nem a természeti csapások által okozott károk helyreállítását célozták meg. Chiti véleménye szerint a piemonti eset olyan jellemzőkkel rendelkezik, amely megkülönbözteti az eljárás megindításáról szóló határozatban együttesen vizsgált esetektől. A Chiti továbbá azt állítja, hogy az érintett vállalkozásoknak nyújtott előnyök az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében összeegyeztethetők a belső piaccal, mert:

                           —

                           a kompenzáció kizárólag a természeti katasztrófa által közvetlenül okozott károkhoz kapcsolódik,

                           —

                           a kárt az érintett vállalkozás számára való fontossága szerint számszerűsítették,

                           —

                           nem volt túlkompenzáció, hiszen a kompenzációt pontosan a bizonyított kár mértékéhez igazították,

                           —

                           nem volt átfedés más előnyökkel.

               (72)

               Amennyiben a támogatást összeegyeztethetetlennek minősítik, és elrendelik a visszatérítését, a Chiti úgy véli, hogy a 659/1999/EK rendelet 15. cikke alkalmazandó. E rendelkezés értelmében a Chiti szerint a Bizottság nem rendelheti el a támogatás visszatérítését, ha a támogatás kedvezményezett javára történő nyújtásának napjához képest 10 év eltelt. A támogatásokat az 1994. november 24-i 646. törvényerejű rendelet értelmében az 1994. novemberi áradások után azonnal elkezdték odaítélni. A piemonti áradások által érintett vállalkozások támogatására vonatkozó eljárásokat csak finomították a 2003 és 2007 között elfogadott későbbi jogszabályok. Más szóval, az eljárás megindításáról szóló határozat 2004. január 1-jét határozza meg a támogatások nyújtásának kezdeti időpontjaként, de a piemonti ügyben a támogatások tényleges nyújtásának időpontja 1994 novembere.

               (73)

               A Chiti vitatja, hogy a 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése is alkalmazható: ez előírja, hogy a Bizottság nem követeli meg a támogatás visszatérítését, amennyiben az ellentétes a közösségi jog valamelyik általános elvével. Itt két különböző elvről van szó. Először, a jogbiztonság elve a nemzeti bíróságok jogerős határozatainak tiszteletben tartását írja elő, és kizárja a vállalkozásoknak nyújtott összegek visszatérítésének lehetőségét. Bár elismeri, hogy a res judicata elvének nincs abszolút értéke az uniós jogban, a Chiti úgy véli, hogy azok a speciális feltételek, amelyek a Bíróság ezen elvvel kapcsolatos ítéletének megszületéséhez vezettek a múltban (61), nem alkalmazhatók erre az ügyre. Másodszor, a Chiti a jogos bizalom elvére hivatkozik: 1994 végétől 2011-ig egyetlen nemzeti vagy uniós hatóság sem kérdőjelezte meg az előnyök jogszerűségét. Ezen időszak alatt az érintett vállalkozások előnyökben részesültek, amelyeket az illetékes hatóságok nem tekintettek állami támogatásnak. A Chiti arra a következtetésre jut, hogy ez tipikusan egy olyan helyzet, amelyben a jogos bizalom elve érvényesül.

      A Preve-Gavioli ügyvédi iroda által benyújtott észrevételek

               (74)

               A Preve-Gavioli egy torinói székhelyű ügyvédi iroda. A vonatkozó olasz jogszabályok változásainak és a Bizottság eljárásához vezető körülményeknek az összefoglalása után a Preve-Gavioli azt állítja, hogy az 1994-es piemonti áradások által érintett vállalkozásoknak nyújtott előnyök nem szelektívek, mivel egyáltalán nem részesítenek előnyben konkrét vállalatokat azzal, hogy mentesítik őket olyan költségek alól, amelyeket normális esetben viselniük kellene. Az intézkedések célja kizárólag a vállalkozások kompenzációja a természeti katasztrófa miatt elszenvedett károkért. Ezen túlmenően a törvény által biztosított előnyök nem erősítik a kedvezményezettek versenyhelyzetét a versenytársaikkal szemben, mivel az általuk kapott ellentételezés csak annyiban segített nekik, hogy a kárt vagy bevételi veszteséget nem szenvedett vállalkozások mellett egyenlő esélyekkel visszatérhessenek a piacra. Más szóval az előnyök egyáltalán nem torzítják a versenyt, hanem javítanak egy pénzügyileg hátrányos helyzeten, és visszaállítják az áradások által érintett vállalkozások versenyképességét.

               (75)

               A Preve-Gavioli azon az állásponton van, hogy az 1994-es piemonti áradások által érintett vállalkozásoknak nyújtott előnyök nem tekinthetők állami támogatásnak, mert az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében megállapított feltételek nem teljesülnek. Még ha azonban az intézkedéseket állami támogatásnak is minősítenék, azokat a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatásként kell besorolni. Ezért az intézkedések magának a Szerződésnek a feltételei szerint összeegyeztethetőek a belső piaccal, és nem tartoznak előzetes bejelentési kötelezettség vagy a Bizottság előzetes vizsgálatának hatálya alá.

      A Confindustria által benyújtott észrevételek

               (76)

               A Confindustria az olasz munkaadók 1910-ben alapított, legnagyobb szövetsége. A szövetség körülbelül 150 000 vállalkozásból álló önkéntes szervezet, amelyek közel 5 500 000 főt foglalkoztatnak. A Confindustria érdekelt félként az SA.33083. és az SA.35083. számú ügyben is észrevételeket nyújtott be az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése alapján.

               (77)

               Amiatt aggódik, hogy Olaszország az állami támogatás Bizottság felé való bejelentési kötelezettségének nem teljesítésével olyan vállalkozásokat büntet, amelyek jóhiszeműen éltek a természeti csapások által okozott károk helyreállítását megcélzó intézkedésekkel.

               (78)

               A Confindustria azt állítja, hogy a Bizottságnak meg kell vizsgálnia néhány, a teljes képhez hozzátartozó, általános természetű tényt. Az intézkedések ugyanis olyan eseményekhez kapcsolódnak, amelyek 20 éve történtek (egyes esetekben még régebben); ezért az állami támogatásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos jelenlegi gyakorlat nem nyújt megfelelő védelmet az érdekelt feleknek. Még ha valaki kételkedik is a nemzeti törvényhozás által elfogadott egyes intézkedések összeegyeztethetőségében, nehéz információt szerezni az illetékes hatóságoktól; a jelenlegi gazdasági környezetben pedig a legtöbb vállalkozás – különösen a kkv-k – továbbra is komoly likviditási problémákkal küzd. Ebben a fázisban az évtizedekkel ezelőtt nyújtott támogatások visszatérítésének elrendelése számos ilyen vállalkozás létét veszélyeztetné. Ezenkívül a Confindustria nem érti az intézkedések összeegyeztethetőségével kapcsolatos kételyek indoklását sem.

               (79)

               A Confindustria azt javasolja, hogy alternatív megoldást kell keresni ahhoz, hogy elkerüljék a vállalkozások indokolatlan és veszélyes módon történő büntetését.

               (80)

               Először, a Confindustria úgy véli, hogy minden érintett intézkedés és ügy vonatkozásában körültekintő vizsgálatot kell lefolytatni azoknak a kivételes körülményeknek a fennállásáról, amelyek bizonyíthatják a támogatás hiányát vagy azt, hogy a támogatást vissza kell téríteni. Ilyen kivételes körülmények: i. a tíz éves korlátozási időszak, ii. a jogos bizalom védelmének elve, és iii. a 107. cikk (3) bekezdésének c) pontjában megállapított kivételektől eltérő kivételek alkalmazhatósága.

               (81)

               Másodszor, a Confindustria felkéri a Bizottságot, hogy a határozatában kifejezetten adja meg, hogy mely esetekben tekinthetők a közvetlenül természeti katasztrófák által okozott károk után a vállalkozásoknak fizetett kártérítések a Szerződéssel összeegyeztethetőnek. Az itt vizsgált intézkedéseket olyan események által közvetlenül érintett vállalkozásoknak célozták, amelyekről a Bizottság következetesen úgy tartotta, hogy a természeti katasztrófák meghatározásába tartoznak: földrengések, áradások, vulkánkitörések stb. A jogszabály szövegezése, amelyeken az intézkedések alapulnak, egyértelművé teszi, hogy ezeket az olasz hatóságok a természeti események által okozott károk helyreállításának céljából fogadták el. A Confindustria úgy véli, hogy a kedvezményezettek olyan vállalkozások, amelyek a természeti katasztrófák következtében valós kárt szenvedtek. Habár csak néhány esetben fordult elő, hogy az előnyt kifejezetten „súlyos” kárt szenvedett vállalkozásnak ítélték oda, el kell ismerni, hogy a kár más esetekben is súlyos volt: csupán az, hogy egy vállalkozás a természeti katasztrófa által érintett területen helyezkedik el, az anyagi kár bekövetkeztétől függetlenül, szükségszerűen gazdasági veszteséghez vezet. A Confindustria azt is állítja, hogy lehetnek olyan esetek, ahol a kedvezményezettek rendelkeznek a ténylegesen elszenvedett kár mértékéről szóló dokumentumokkal, amelyek azt is bizonyítják, hogy a kapott kompenzáció mértéke jelentősen kisebb volt az elszenvedett veszteségnél. Ennek következtében a Confindustria úgy gondolja, hogy az összes vizsgált intézkedés az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozik.

               (82)

               A Bizottság által alapul vett feltételeket illetően a Confindustria elismeri, hogy egyes szóban forgó intézkedéseknél úgy tűnik, hogy hiányzik a kár hivatalos meghatározása; ugyanez igaz az elszenvedett kár mértéke és a támogatás mértéke közötti összefüggésre és arányra is. A Confindustria azonban azt sugallja, hogy ilyen összefüggés de facto létezik, vagyis természeti katasztrófa esetén minden vállalkozás kárt (legalább gazdasági veszteséget) szenved, és ki lehetne dolgozni a kár és a hozzá tartozó támogatás megbecslésének egyszerűsített módszerét. Egy ilyen módszernek figyelembe kell vennie például a bevételtermelési kapacitást és az egyes vállalkozások által foglalkoztatott személyek számát. A probléma tehát inkább túlkompenzációhoz, mint az intézkedéseknek az állami támogatási jogszabályokkal való összeegyeztethetőségéhez kapcsolódik. Fontos megelőzni azt a helyzetet, hogy a néhány túlkompenzációs ügyben való fellépés a vállalkozások nagy részének büntetéséhez vezessen, amely vállalkozások jóhiszeműen kaptak támogatást a jogszabályoknak megfelelően. A Confindustria ezért azt javasolja, hogy meg kellene engedni a vállalkozásoknak, hogy megtartsák a támogatást annak ellenére, hogy ha a jóváhagyásuk idejében az olasz hatóságok eleget tettek volna a Szerződésnek és a bejelentési kötelezettségüknek, a támogatást be kellett volna jelenteni a Bizottságnak.

               (83)

               Összegezve a Confindustria felkéri a Bizottságot:

                           a)

                           hogy kifejezetten erősítse meg, hogy a Bizottság egyik határozata sem érinti az EUMSZ 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja, a de minimis rendelet vagy más rendelkezések alapján összeegyeztethetőnek tekintett támogatások konkrét eseteit;

                           b)

                           hogy erősítse meg a hivatalos vagy informális együttműködést egyrészt a Bizottság és a tagállami hatóságok, másrészt a kedvezményezett vállalkozások között, hogy dolgozzon ki egy módszert és egy mechanizmust a túlkompenzáció megelőzésére; ez megakadályozná a de minimis rendelet által lehetővé tett támogatás és az olyan támogatás visszatérítését, amely valóban a kedvezményezettek által ténylegesen elszenvedett anyagi és gazdasági veszteségnek felel meg;

                           c)

                           hogy fontolja meg a természeti katasztrófák miatt elszenvedett veszteséget számszerűsítő, egyszerűsített módszer bevezetésének célszerűségét.

      A Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) által benyújtott észrevételek

               (84)

               Az Olasz Általános Munkásszövetség (Confederazione Generale Italiana del Lavoro, CGIL) a maga hat milliós tagságával a legnagyobb szakszervezet Olaszországban. Az eljárás megindításáról szóló határozatra válaszul a CGIL fiókintézete L'Aquilában, Abruzzo tartományban (a továbbiakban: CGIL L'Aquila) a határozat közzétételét követő egy hónapos határidőn túl nyújtott be észrevételeket. A Bizottság nem köteles a harmadik felektől határidőn túl beérkezett észrevételek figyelembevételére, de kivételes esetekben ettől eltekinthet, és ebben az esetben így fog tenni.

               (85)

               A CGIL L'Aquila úgy véli, hogy az Olaszország által bevezetett kedvezmények rendszerének felfüggesztése, az odaítélt támogatások teljes összegének visszakövetelése és az elszenvedett kár igazolásának követelménye kizárhatja a piacról az érintett vállalkozásokat. Ez annál is bonyolultabb itt, mivel a természeti katasztrófák által okozott károk utáni egyéb kompenzációs ügyeket más módon kezelték. Ennek következtében L'Aquila annak ellenére, hogy a földrengés által leginkább sújtott terület, az ilyen katasztrófa által nem érintett versenytársaihoz képest még mindig torzított versenytől szenved. Összegezve az előnyök felfüggesztése és a besorolási mechanizmus és a megfelelő igazolási eljárások hiánya (amelyekért a CGIL L'Aquila az államot okolja) tovább gyengítheti a helyi feldolgozóipart, ennek minden kapcsolódó, munkanélküliségre és társadalombiztosításra vonatkozó negatív következményével együtt.

         5.   OLASZORSZÁG ÉSZREVÉTELEI

               (86)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatra válaszul az olasz hatóságok 2013. január 11-én nyújtották be észrevételeiket. A Bizottság szervezeti egységei az alábbi olasz hatóságoktól és ügynökségektől kaptak beadványokat:

                           a)

                           a Gazdasági és Pénzügyminisztérium;

                           b)

                           a Beszedési Ügynökség;

                           c)

                           az INPS;

                           d)

                           az INAIL;

                           e)

                           a polgári védelmi hivatal; a polgári védelmi hivatal azonban azt állítja, hogy a határozatban előírt típusról nincs információja.

      Kedvezmények és alkalmazási időszak az egyes területek és intézkedések vonatkozásában

               (87)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat (71) bekezdésében a Bizottság felkérte az olasz hatóságokat, hogy nyújtsanak be információt az „egyes területek és intézkedések vonatkozásában alkalmazott kedvezményekről és a kedvezmények alkalmazásának időszakáról”.

               (88)

               Az INPS mindenekelőtt azt állítja, hogy a Bizottság nehézségei, amelyekbe az adó- és járulékfizetés pontos felfüggesztése időtartamának megállapítása során ütközött (lásd az eljárás megindításáról szóló határozat 2.5. szakaszát), az egyes intézmények által megállapított szabályokban foglalt időkeretek eltéréséből fakadnak. Különbséget kell tenni az (INPS-nek és az INAIL-nek fizetendő) adók és járulékok megfizetése felfüggesztésének időtartama, valamint (a Beszedési Ügynökségnek fizetendő) adók megfizetése felfüggesztésének időtartama között. További különbséget kell tenni az adó- és járulékfizetés felfüggesztésének időtartama és a kedvezmények iránti intézkedések alkalmazásának időtartama között.

               (89)

               A rendszerek kezdeti időpontját illetően az INAIL azt állítja, hogy a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozat (34) bekezdésében állítottakkal ellentétben a rendszer kezdeti időpontja nem mindig esik egybe az erre vonatkozó rendelkezést tartalmazó jogszabály hatálybalépésének időpontjával. A kedvezmények iránti intézkedés kezdeti időpontja későbbre is eshet; Piemont esetében csak azután lehet, hogy bírósági ítélet kimondta, hogy a vállalkozások visszamenőlegesen jogosultak voltak a kedvezményekre. A Beszedési Ügynökség viszont egyetért a Bizottsággal abban, hogy a kedvezményezett jogosultsága az adókedvezményre az adott kedvezményt bevezető jogszabály hatálybalépésének napjától kezdődik.

               (90)

               Az INPS és az INAIL minden egyes járulékcsökkentési rendszer esetében pontos időszakot határoz meg:

                           a)

                           A Kelet-Szicíliát (Siracusa, Catania és Ragusa megyéket) sújtó 1990. december 13–16-i földrengés esetében az INPS és az INAIL által készített dokumentumok a felfüggesztési időszakot 1990. december 13. és 1992. december 31. közé teszik. A kedvezmény 2006. január 1. és 2006. szeptember 30. között állt rendelkezésre az 5 000 EUR alatti befizetésekre (amelyet egy összegben kellett befizetni), az 5 000 EUR feletti összegekre pedig 2006. október 1-től (amelyet nyolc, hathavonta fizetendő részletben, kamatokkal együtt kellett befizetni).

                           b)

                           A 1994. novemberi észak-olaszországi áradások esetében az INPS 1994. november 4. és 1995. november 30. között határozza meg a felfüggesztés időtartamát. Az INAIL véleménye szerint azonban a felfüggesztés időtartama 1995. január 1. és 1997. december 31. között tartott az 1995-ös, 1996-os és 1997-es évek vonatkozásában. A kedvezmények mindkét esetleg állítólag 2004. január 1-től voltak elérhetőek. Az INPS ugyanakkor hozzáteszi, hogy a társadalombiztosítási járulékokra vonatkozó kedvezmény csak azután vehető igénybe, hogy a jogerős bírósági ítéletek végrehajthatóvá válnak, és nem automatikusan, mint az INAIL esetében.

                           c)

                           Az Umbria és Marche tartományban 1997-ben történt földrengés esetében az INPS és az INAIL által készített dokumentum azt tartalmazza, hogy a felfüggesztési időszak 1997. szeptember 26. és 1998. március 31. között tartott a jogszabályban meghatározott „katasztrófa sújtotta területeken található települések” (comuni disastrati) lakosai számára, illetve 1997. szeptember 26. és 1999. június 30. között a hasonlóképpen jogszabályban meghatározott „kárt szenvedett területeken található települések” (comuni danneggiati) lakosai számára. Az INPS és az INAIL rámutatnak arra, hogy a kedvezmény 2009. január 1. és 2009. június 30. között volt elérhető. A Beszedési Ügynökség úgy véli, hogy az adókedvezmény alkalmazásának kezdeti időpontja 2008. október 23., vagyis a 162/2008. törvényerejű rendelet hatálybalépésének napja.

                           d)

                           A Molise és Puglia tartományokban történt 2002-es földrengés esetében az INPS és az INAIL azt állítja, hogy a felfüggesztési időszak 2002. október 31. és 2007. december 31. közé esett. Mindkét intézmény azt állítja, hogy a kedvezményezettek 2009. január 1. és 2009. június 30. között tudták igénybe venni a kedvezményt, miután a 162/2008. törvényerejű rendelettel kiterjesztették az Umbria és Marche tartományban 1997-ben történt földrengés miatt bevezetett intézkedések alkalmazását. A Beszedési Ügynökség úgy véli, hogy az adókedvezmény alkalmazásának kezdeti időpontja 2009. január 29., vagyis a 185/2008. törvényerejű rendelet hatálybalépésének napja.

                           e)

                           A földrengés és az Etna 2002-es kitörései esetében az INPS és az INAIL is úgy tartja, hogy a felfüggesztési időszak 2002. október 29. és 2004. március 31. között tartott, és a kedvezmény 2007. január 1. és 2008. június 30. állt rendelkezésre.

                           f)

                           Az Abruzzo tartományban 2009-ben történt földrengés esetében a vonatkozó időszakok a kedvezményezett jellegétől függően eltérnek: a 200 000 EUR feletti éves árbevétellel rendelkező vállalkozások esetében az INPS, az INAIL és a Beszedési Ügynökség által készített dokumentumok úgy tartják, hogy a felfüggesztési időszak 2009. április 6. és 2010. június 30. között tartott; a 200 000 EUR alatti éves árbevétellel rendelkező vállalkozások és az üzleti tevékenységből vagy egyéni vállalkozásból származó bevétellel rendelkező természetes személyek esetében ez az időszak 2009. április 6-tól2010. december 15-ig tartott (és nem 2010. december 31-ig, ahogy azt az eljárás megindításáról szóló határozat (36) bekezdésének f) pontja állítja). A kedvezmény 2012 januárjától alkalmazható, de az INPS és az INAIL is szerepelteti a beadványában, hogy a csökkentés csak olyan támogatásra vonatkozik, amely teljesíti a de minimis szintet meghaladó támogatásokról szóló bizottsági határozattól függő de minimis követelményeket.

               (91)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat (71) bekezdésében a Bizottság arra is felkérte Olaszországot, hogy „erősítse meg a Bizottság értelmezését, mely szerint az olasz Legfelsőbb Semmítőszék legutóbbi, 2007-es, 2010-es és 2012-es ítéletei következtében […] ezek az intézkedések az egyes intézkedések jogalapja értelmében valamennyi kedvezményezettként azonosított vállalkozás számára elérhetővé tehetik a támogatást (időkorlátozás nélkül).” Az olasz hatóságok itt két különböző álláspontot ismertetnek.

               (92)

               Az INPS és az INAIL azt állítják, hogy a Bizottság értelmezése nem tűnik helyesnek. Véleményük szerint habár a Legfelsőbb Semmítőszék ítéletei időkorlátozás nélkül kiterjeszthetik a támogatást a vonatkozó jogszabályokban azonosított valamennyi kedvezményezettre, az ítéletek valójában csak egyértelműsítik, hogy az intézkedésekből származó előny kétféleképpen nyújtható: ha a vállalkozás még nem fizetett, akkor csak az esedékes összeg 10 %-át kell megfizetnie; ha már fizetett, 90 %-os visszatérítést kaphat a befizetett összegből. A két intézmény megerősíti, hogy ez az értelmezés a kedvezményeket bevezető jogszabályból ered. Ez a jogszabály jus superveniens, vagyis kívülálló jogszabály, amely igazolja a korábban befizetett többletösszegek visszatérítésének jogszerűségét. Az INPS és az INAIL ugyanakkor hangsúlyozza, hogy az első esetben (10 % megfizetése) számos ítélet kimondta, hogy az adófizetők nem voltak jogosultak az intézkedésből származó előnyre, mert azt a jogszabályban meghatározott 2007. július 31-i határidő után alkalmazták. A második esetben (90 %-os visszatérítés) a visszatérítésre való jogosultságnál elévülés van érvényben, amely általában a jogosultság gyakorlásának megnyílásától – vagyis az intézkedést bevezető jogszabály hatálybalépésétől – számított 10 év (a polgári törvénykönyv 2946. cikke). Ezen túlmenően, az eljárás megindításáról szóló határozat (45) bekezdésében megerősítettekkel ellentétben a Legfelsőbb Semmítőszék által kialakított alapelvek csak konkrét esetekre (Szicília és Piemont) vonatkoznak, és nem alkalmazhatók általános jelleggel minden más katasztrófára, ahogy azt a Bizottság sugallja.

               (93)

               A Beszedési Ügynökség azon az állásponton van, hogy a Bizottság értelmezése helyes. Általános szabályként az adókat már megfizető jogalanyok adóvisszatérítésre irányuló kérelmét a befizetés időpontjától számított 48 hónapon belül be kell nyújtani (az 1973. szeptember 20-i 602. köztársasági elnöki rendelet 38. cikke). Ennek ellenére a Legfelsőbb Semmítőszék legutóbbi ítéletei elfogadták azt, hogy a kedvezményezettek jogosultak a korábban befizetett többletösszegek visszatérítésére a fent említett rendes elévülési időszakon belül.

               (94)

               Az egyes intézkedésekre és adó- és járulékfizetésekre vonatkozó százalékos kedvezményeket illetően Olaszország megerősíti az eljárás megindításáról szóló határozat 2.2. szakaszában felsorolt százalékokat.

      Természeti katasztrófák után biztosított eltérő támogatási rendszerek egyesítése

               (95)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat (71) bekezdésében a Bizottság felkérte az olasz hatóságokat, hogy adják meg, hogy „léteznek-e (vagy nem) olyan természeti katasztrófák után biztosított támogatási rendszerek, amelyek már nyújtanak természeti katasztrófa következtében elszenvedett károk helyreállítását megcélzó támogatást a kedvezményezetteknek.”

               (96)

               A három észrevételeket benyújtó intézmény közül csak az INPS válaszolt erre a kérdésre. Az INPS megerősíti, hogy a kedvezmények mértékét szigorúan a vonatkozó felfüggesztési időszakok után az intézménynek ténylegesen járó összegekre korlátozták. Így az intézkedések az esedékes járulékok százalékos csökkentésére korlátozódtak. Az INPS szerint ezért a felhasznált összegek nem kompenzálhatják túl a támogatható költségeket. Az INPS azt állítja, hogy a Molise tartományban történt 2002-es földrengésre vonatkozó (N 174a/2004. számú támogatási rendszer) és az Abruzzo tartományban történt 2009-es földrengésre vonatkozó (N 459a/2009. számú támogatási rendszer) katasztrófák után biztosított támogatási rendszerek nem nyújtottak kompenzációt a munkaerőköltségekre (bérek és járulékok). Ezek a rendszerek csak a gazdasági tevékenység katasztrófa által, illetve a katasztrófát követően a tevékenység áthelyezésének szükségessége miatt okozott átmeneti felfüggesztéséből eredő közvetlen és közvetett gazdasági kárért nyújtottak kompenzációt. Ám ami a járulékokat illeti, az itt vizsgált támogatási rendszerek csak olyan vállalkozásokat érintenek, amelyek a katasztrófa után folytatták működésüket, és amelyeknek egyébként a törvény által előírt járulékokat be kellett volna fizetniük. Ezenkívül a Bizottság által mind a Molise, mind az Abruzzo esetében engedélyezett támogatási rendszerek tartalmaztak a támogatások átfedését ellenőrző intézkedéseket, hogy kizárják a túlkompenzáció lehetőségét.

      A kár megbecslése az egyes kedvezményezetteknél

               (97)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat (71) bekezdésében a Bizottság azt is megkérdezte, hogy „a természeti katasztrófa által érintett területeken található egyes kedvezményezettek esetében felbecsülték-e a kárt és hogyan, illetve hogy valamikor figyelembe vették-e a támogatás szükségességét és arányosságát, illetve milyen módon.”

               (98)

               Az előző ponthoz hasonlóan erre is csak az INPS válaszolt. Az INPS megerősíti, hogy a társadalombiztosításijárulék-fizetés felfüggesztésének kedvezményezettjei mindazok a vállalkozások, amelyek a polgári védelmi döntések által azonosított konkrét földrajzi területen működnek. Az intézkedéseket bevezető jogszabályok azonban nem írtak elő semmilyen mechanizmust, amely alapján igazolni lehetne az elszenvedett kár és az intézkedés közötti ok-okozati összefüggés meglétét.

      Az egyes intézkedések és támogatási összegek kedvezményezettjeinek becsült száma

               (99)

               Az eljárás megindításáról szóló határozat (72) bekezdése szerint „felkérték az olasz hatóságokat, hogy adják meg az egyes intézkedések és vonatkozó támogatási összegek kedvezményezettjeinek becsült számát.”

               (100)

               Az INPS, az INAIL és a Beszedési Ügynökség 2013-ban megadták a támogatás kedvezményezettjeinek becsült számát, de csak az INPS és az INAIL tüntette fel az odaítélt összegeket is.

      Olaszország által benyújtott további tájékoztatás és egyértelműsítés

               (101)

               A Bizottság egyértelműsítés iránti kérelmét (lásd a (18) preambulumbekezdést) követően a Beszedési Ügynökség azt válaszolta, hogy az intézkedések által vizsgált adók megkülönböztetés nélkül az összes adófajtát tartalmazzák. Az Ügynökség hozzáteszi, hogy nehéz pontos becslést adni a kedvezményezettek számáról és a különböző intézkedések szerinti kedvezmények teljes összegéről: azt mondja, hogy ez az adatok elektronikus formában való elérhetőségének hiánya miatt van így, főleg azért, mert a kedvezmény iránti kérelmeket az elektronikus adóbevallási rendszer helyett papíron kell benyújtani. Csak az Abruzzo tartományban 2009-ben történt földrengéssel kapcsolatos intézkedés esetében volt lehetőség az éves adóbevallások alapján elemzést végezni. Az adatok azonban még ebben az esetben sem nyerhetők ki közvetlenül; ez eseti vizsgálatot igényel. Tovább bonyolítja az ügyet, hogy a csökkentett társadalombiztosítási járulékok adatai mind a munkáltató, mind a munkavállaló által fizetendő összegeket magukban foglalják. A munkavállaló által fizetendő összegekre vonatkozó kedvezmény az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak, mert az természetes személyeknek, és nem vállalkozásoknak kedvez.

               (102)

               Csak 2014-ben, miután az elemzésben részt vevő valamennyi ügynökség (a Beszedési Ügynökség, az INPS és az INAIL) számára meghatározták a módszertant, volt Olaszország olyan helyzetben, hogy megadja az intézkedések kedvezményezettjeinek hozzávetőleges becsült számát. Olaszország a kedvezményezetteket és a támogatási összegeket is tartalmazó számos táblázatot nyújtott be. 2014. augusztus 4-én kelt levelében Olaszország kijelenti, hogy 80 577 kedvezményezettet azonosított. Ezek közül i. 33 831 kapott 1 000 EUR-nál kevesebb kedvezményt, ii. 66 704 kapott 10 000 EUR-nál kevesebb kedvezményt, és iii. 75 469 kapott 100 000 EUR-nál kevesebb kedvezményt. Mindössze 539 vállalkozás részesült 200 000 EUR-nál magasabb kedvezményben.

               (103)

               Az SA.33083. számú ügyben (természeti katasztrófák 1990 és 2002 között) a szóban forgó intézkedések esetében a kedvezményezettek száma körülbelül 59 500, közülük 23 303 már nem aktív. Az SA.35083. számú ügyben (az abruzzói 2009-es földrengés) a kedvezményezettek száma körülbelül 21 000, közülük 4 000 már nem aktív.

      Olaszország a természeti katasztrófa okozta károk utáni kártérítésekkel kapcsolatos alátámasztó dokumentációra vonatkozó észrevételei

               (104)

               Ugyanabban a 2014. augusztus 4-i levelében Olaszország részletesen beszámol a következőket alátámasztó dokumentumoknak a nehéz beszerezhetőségéről: i. a vizsgált intézkedések kedvezményezettjei a természeti katasztrófa következtében szenvedtek-e el kárt vagy nem; ii. a kedvezményezettek részesültek-e kompenzációban ilyen veszteségért; és iii. az esetlegesen odaítélt kompenzáció összege.

               (105)

               Az olasz hatóságok úgy vélik, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat nem kérte kifejezetten a vizsgált intézkedések kedvezményezettjei által elszenvedett károk igazolását. Az olasz hatóságok ezért nem gyűjtötték össze az egyes kedvezményezettek által elszenvedett tényleges károkat alátámasztó dokumentumokat. Az olasz hatóságoknak újabb lépéseket kellene tenniük, hogy kapcsolatba lépjenek az állami hatóságokkal (annak igazolására, hogy a károkért kifizetett kompenzációt már odaítélték-e és/vagy kifizették-e) és a vizsgált intézkedések kedvezményezettjeivel is (annak igazolására, hogy kárt szenvedtek-e el, és ezért kaptak-e kártérítést a biztosítótársaságoktól).

               (106)

               Olaszország a levelében az alábbiakat ismerteti:

                           a)

                           A Bizottság kifejezett kérésére válaszul, hogy Olaszország nyújtson be bizonyítékot a vizsgált támogatás minden egyes kedvezményezettje által elszenvedett károkról, az olasz hatóságok vizsgálatot indítottak azért, hogy összegyűjtsék a természeti katasztrófák miatt bekövetkezett veszteségeket és az állami vagy magánszervezetek által nyújtott kártérítéseket alátámasztó dokumentumokat.

                           b)

                           Ezt a vizsgálatot azonban csak a még üzleti tevékenységet végző kedvezményezettek vonatkozásában végzik el (ezzel kihagyva azokat, akik beszüntették tevékenységüket, és ezért már nem képesek a piacon a verseny torzítására).

                           c)

                           A természeti katasztrófa által okozott kárt igazoló nyilatkozat nem képezte a vizsgált állítólagosan jogellenes támogatás odaítélése feltételeinek részét. Ebből következően ilyen dokumentumot nem őriznek a támogatást odaítélő közigazgatási szervezeti egységek (a Beszedési Ügynökség, az INPS és az INAIL). További konkrét vizsgálatokat kellene indítani az érintett területeken minden egyes vizsgált intézkedésre vonatkozóan.

                           d)

                           Ezek az intézkedések mind a kár igazolásához, mind az ez alapján valószínűleg nyújtott kompenzációhoz kapcsolódó dokumentumokra vonatkoznak. Mivel a természeti katasztrófa által okozott kárt igazoló nyilatkozat nem képezte a vizsgált állítólagosan jogellenes támogatás odaítélése feltételeinek részét, az állami vagy magánszervezetek által a kártérítés odaítéléséhez előírt kárra vonatkozó bizonyítékoknak hivatkozniuk kell arra az eseményre, amelyre vonatkoznak, és ezért tartalmazniuk kell a bekövetkezett esemény időpontját is.

                           e)

                           A kárt igazoló nyilatkozatot akkor kellett volna elkészíteni, amikor a kár még friss és igazolható volt, mivel egyébként nem lehetne megállapítani, hogy közvetlen kár volt, vagy igazolni a kár és a természeti katasztrófa közötti ok-okozati összefüggést. Ebből következően a kárt igazoló nyilatkozat vagy igazolás, illetve a lehetséges kompenzáció dokumentációjának keresése elválaszthatatlanul összekapcsolódik a természeti katasztrófa időpontjával.

                           f)

                           Az elszenvedett kárt és a kifizetett és kapott kompenzációt igazoló bizonyítékokkal szolgáló dokumentumok felkutatásának lehetősége az Olaszországban a nyilvántartások fenntartására és karbantartására vonatkozó jogi követelmények által korlátozva van. Az olasz polgári törvénykönyv 2220. és 2946. cikke azt írja elő, hogy a nyilvántartásokat 10 évig kell őrizni (egyes esetekben rövidebb ideig). Ebből az következik, hogy a katasztrófa után több mint 10 évvel az ennek a dokumentációnak a felkutatására irányuló adminisztratív fellépések mellől hiányoznak a megfelelő jogi eszközök, amelyekkel igazolni lehetne, hogy a kedvezményezettek és az állami hatóságok készítették a dokumentumokat.

                           g)

                           A nyilvántartás vezetésére irányadó nemzeti jogi keret elemzése azt sugallja, hogy objektíve lehetetlen az egyes vállalkozások által több mint 10 éve elszenvedett károkról bizonyítékot szerezni, vagyis ez az abruzzói 2009-es földrengés kivételével – amelynél még nem telt le a 10 év – a vizsgált intézkedések által lefedett egyik természeti katasztrófa esetében sem lehetséges.

               (107)

               Az Abruzzo tartományban 2009-ben történt földrengést illetően – amely az SA.35083 (12/C) számú úgy tárgyát képezi – az olasz hatóságok azt állítják, hogy pontos és részletes elemzés szükséges ahhoz, hogy pontosan megállapítsák a kedvezményezettek kilétét és az általuk kapott jogellenes támogatás összegét. Az Olaszország által 2014-ig összegyűjtött adatok szintén nagy számban tartalmaznak olyan természetes személyeket, akik részesülhettek a támogatásból olyan adók és járulékok vonatkozásában, amelyek (részben vagy egyáltalán) nem kapcsolódnak az üzleti tevékenységükhöz. Az Olaszország által azonosított körülbelül 21 000 kedvezményezettből 17 500 természetes személy, akiknél az adókra vonatkozó adatok a szakmai és üzleti tevékenységükből származó bevételre és más bevételi formákra is vonatkoznak. Ezeknél egy részletesebb vizsgálatot kellene elvégezni annak kiszámításához, hogy az általuk kapott kedvezményeket milyen mértékig kell az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak tekinteni, mivel a nem vállalkozások számára nyújtott kedvezmények nem minősülnek állami támogatásnak.

               (108)

               Végül Olaszország részletes információkat és dokumentációt nyújtott be a 2009-es abruzzói földrengésnek a régió gazdasági hálózatára tett rendszerszintű hatásairól. A dokumentáció makroökonómiai adatokat és a károsodott helyi infrastruktúrák listáját is tartalmazza.

         6.   AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

      Az intézkedések állami támogatás jellege

               (109)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy a következő szóban forgó intézkedések látszólag állami támogatásnak minősültek (az intézkedések a természeti katasztrófák által sújtott területeken található, illetve székhellyel rendelkező vállalkozások által fizetendő adók és kötelező társadalombiztosítási járulékok, illetve kötelező munkahelyi balesetekre vonatkozó biztosítások díjainak akár 90 %-os csökkentését bevezető kedvezményt nyújtó rendszerek): a módosított 2012. december 27-i 289. törvény 9. cikkének (17) bekezdése; a módosított 2003. december 24-i 350. törvény 4. cikkének (90) bekezdése; a módosított 2005. december 23-i 266. törvény 1. cikkének (363) bekezdése; a módosított 2006. december 27-i 296. törvény 1. cikkének (1011) bekezdése; a módosított 2007. december 24-i 244. törvény 2. cikkének (109) bekezdése; a módosított 2008. november 29-i 185. törvényerejű rendelet 6(4-bis) és (4-ter) cikke; a módosított 2011. november 12-i 183. törvény 33. cikkének (28) bekezdése; továbbá az ezekben a törvényekben előírt, ennek a határozatnak a (20)–(36) preambulumbekezdésében említett végrehajtó intézkedések). A továbbiakban a Bizottság azt vizsgálja, hogy az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a vizsgált intézkedések állami támogatásnak minősülnek-e.

               (110)

               Annak megvizsgálásához, hogy a kedvezményre vonatkozó intézkedések a 107. cikk (1) bekezdése értelmében támogatásnak minősülnek-e, meg kell állapítani, hogy az intézkedések előnyhöz juttatnak-e bizonyos vállalkozásokat, az előnyt az állam állami források révén nyújtja-e, és hogy az intézkedések képesek-e befolyásolni a versenyt és a tagállamok közötti kereskedelmet.

               (111)

               Mivel a kedvezményeket csak a bizonyos típusú természeti katasztrófák (földrengések, vulkánkitörések és áradások) által sújtott földrajzi területeken (a területek listáját lásd a (39) preambulumbekezdésben) létesítménnyel rendelkező vállalkozások számára nyújtották, az intézkedések szelektívnek minősülnek. Az adók és járulékok mérséklésével az olasz állam mentesíti ezeket a vállalkozásokat azok alól a működési költségek alól, amelyeket a rendes üzletvitel során viselniük kellene. Ezért a vállalkozások gazdasági előnyhöz jutnak, ami nagy valószínűséggel torzítja a versenyt, vagy legalábbis fennáll a versenytorzulás veszélye. Mivel az intézkedések olyan vállalkozásokat támogatnak, feltehetően részt vesznek a tagállamok közötti kereskedelemben, ezért az ilyen kereskedelem befolyásolására alkalmasak.

               (112)

               Az állami hatóságok által állami források révén nyújtott támogatás az állami hatóságok bevételkiesése formájában valósul meg: a jövedelemadó mérséklése csökkenti az államnak járó adóbevételt. Hasonlóképpen, az állami ügynökségeknek (INPS és INAIL) fizetendő járulékok csökkentése miatt több állami forrást kell átruházni az ilyen ügynökségek számára, hogy kompenzálják a kiesett bevételt.

               (113)

               Ezért – ahogy az az eljárás megindításáról szóló határozatban előzetesen már megállapításra került – az Olaszország által 2002 óta elfogadott valamennyi intézkedés, amely az SA.33083 (12/C) és az SA.35083 (12/C) számú állami támogatási ügy tárgyát képezi, és amely az esettől függően 90 %-kal, 50 %-kal vagy 60 %-kal mérsékli az adókat és járulékokat, az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.

               (114)

               A vizsgált támogatási intézkedések főszabály szerint a 107. cikk (1) bekezdése értelmében tiltott támogatásnak minősülnek, és ezért csak akkor tekinthetők a belső piaccal összeegyeztethetőnek, ha a Szerződésben megállapított kivételek egyikének megfelelnek.

               (115)

               A Bizottság azonban úgy véli, hogy a szóban forgó intézkedések keretében az egyes vállalkozásoknak nyújtott támogatás nem tekinthető állami támogatásnak, ha megfelel a vonatkozó de minimis rendeletben (62) foglalt összes tesztnek.

      A támogatási intézkedések jogszerűtlensége

               (116)

               A támogatást odaítélő intézkedések már hatályba léptek: a Bizottság sajnálja, hogy az olasz hatóságok nem teljesítették a rendszerek bejelentésére vonatkozó, EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése szerinti kötelezettségüket.

      A támogatás összeegyeztethetőségének értékelése a belső piaccal az érdekelt felek észrevételeire tekintettel

               (117)

               A Bizottság, miután arra a következtetésre jutott, hogy a (109) preambulumbekezdésben említett kedvezményrendszerek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek, meg kell állapítania, hogy a támogatás az EUMSZ 107. cikkének (2) vagy (3) bekezdése alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető-e.

               (118)

               A Szerződésben előírt kivételek alkalmazhatóságának kérdését illetően a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban azt vallotta, hogy a támogatás nem minősül a 107. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerinti kivételnek, mert az nem szociális jellegű támogatás, és nem tartozik a 107. cikk (2) bekezdésének c) pontja alá. Nyilvánvaló okokból a 107. cikk (3) bekezdésének b) és d) pontja szerinti kivételek sem alkalmazhatók. Olaszország nem vitatta ezeket a megállapításokat a hivatalos vizsgálat során. A 107. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontja szerinti kivételekre való lehetséges támaszkodást illetően a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban foglalt aggályaira utal (lásd az eljárás megindításáról szóló határozat 3.3.2. szakaszát). A tagállam az észrevételeiben nem állította, hogy a támogatás a 107. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontja szerinti kivételnek megfelelne, és a hivatalos vizsgálat során nem nyújtott be olyan információt, amely alapján a Bizottság az említett kivételekre tekintettel vizsgálhatná a szóban forgó rendszerek összeegyeztethetőségét. Ehelyett Olaszország (és az észrevételeket benyújtó érdekelt harmadik felek) azt állította, hogy a támogatás a természeti csapások által okozott károk helyreállítását célozta meg, ezzel azt sugallva, hogy a támogatást a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti kivétel alapján kellene vizsgálni. Ez a következtetés nem érinti annak a lehetőségét, hogy a rendszerek alatt nyújtott egyéni támogatások egy eseti vizsgálatot követően összeegyeztethetőnek minősíthetők, vagy hogy a 994/98/EK tanácsi rendelet (63) 1. cikkével összhangban elfogadott mentességet biztosító rendelet hatálya alá tartozzanak.

               (119)

               Mivel minden kedvezményre vonatkozó intézkedés valóban természeti katasztrófáktól sújtott területeken székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozásokhoz kapcsolódik, a Bizottság megvizsgálja, hogy az intézkedések „a természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott” támogatásként a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti kivételnek minősülnek-e.

      A természeti katasztrófák által okozott károk helyreállításához nyújtott támogatás

               (120)

               A Bizottság a szóban forgó támogatási rendszereket az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontjára figyelemmel vizsgálta meg, mely kimondja, hogy „a természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás” összeegyeztethető a belső piaccal.

               (121)

               A Bizottságnak meg kell bizonyosodnia arról, hogy az Olaszország által jelzett katasztrófák valóban a 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti „természeti csapásnak” tekinthetők-e, és az alábbi feltételek teljesülnek-e:

                           a)

                           a kár, amiért a kompenzációt nyújtják, a szóban forgó természeti katasztrófa közvetlen következménye;

                           b)

                           a támogatás csak a természeti katasztrófák által okozott károkat állítja helyre, és nem vezet a kedvezményezettek által elszenvedett kár túlkompenzációjához.

               (122)

               Az olasz jogalkotás a természeti katasztrófa által sújtott területetek esetében a természeti katasztrófa háromféle típusát különbözteti meg: ezek a földrengések, az áradások és a vulkánkitörések. A Bizottság következetesen azon az állásponton volt, hogy a földrengések, az áradások és a vulkánkitörések a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében természeti katasztrófának minősülnek; ebből következően az ilyen természeti katasztrófák következtében ténylegesen kárt elszenvedett vállalkozások az elszenvedett kár helyreállításának mértékéig támogatásra jogosultak. (64)

               (123)

               A szóban forgó rendszerek azonban nem határozzák meg a (anyagi vagy gazdasági) kár fogalmát, és nem létesítenek kapcsolatot a támogatás és a természeti katasztrófa következtében ténylegesen elszenvedett kár között. (65) Ezen túlmenően a rendszerek nem korlátozzák a kompenzáció összegét az adott kedvezményezett által ténylegesen elszenvedett közvetlen kár helyreállításához szükséges mértékre. Végül a támogatható költségeket nem a vállalkozások által a természeti katasztrófa közvetlen következményeként elszenvedett kár alapján határozták meg. Ezt az olasz hatóságok is megerősítették a hivatalos vizsgálat során (lásd az INPS észrevételeit a (98) preambulumbekezdésben).

               (124)

               A Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a rendszerek nemcsak a tényleges kárt elszenvedett vállalkozások, hanem az olasz hatóságok által katasztrófa sújtotta övezetként megjelölt területeken székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalatok számára is előnyt nyújtottak függetlenül attól, hogy a vonatkozó katasztrófa következtében az adott vállalkozás ténylegesen szenvedett-e el kárt, vagy nem.

               (125)

               A fentiekre figyelemmel a vizsgált intézkedéseket jellegüket és működési feltételeiket tekintve nem azért hozták meg, hogy biztosítsák, hogy a nyújtott támogatás a természeti csapások által okozott károk helyreállításához szükséges mértékre legyenek korlátozva.

               (126)

               Ezért azt a következtetést kell levonni, hogy a hivatalos vizsgálat nem oszlatta el a Bizottság kétségeit az intézkedéseknek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően.

               (127)

               Ezért – mivel a támogatás nem minősül az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint sem kivételnek – a Bizottság megállapítja, hogy a rendszerek összeegyeztethetetlenek a belső piaccal.

               (128)

               Az intézkedések halászatra és akvakultúrára való alkalmazásakor az intézkedéseknek az uniós joggal való összeegyeztethetőségét a halászati és az akvakultúra-ágazat számára nyújtott állami támogatások felülvizsgálatáról szóló azon iránymutatás szerint kell majd értékelni, amely az adott rendszer hatálybalépésekor hatályban volt. A Bizottság tette közzé ezt az iránymutatást, amelyben azt jelölte meg, hogy 2001-től hogyan kívánja alkalmazni a Szerződést a halászatnak és az akvakultúra-ágazatnak nyújtott állami támogatásra.

               (129)

               Az iránymutatás szerint a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás követelményei nagyrészt megegyeznek a fent meghatározott követelményekkel, és a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy az ebben a szakaszban tett megállapítások a halászati és az akvakultúra-ágazat számára az intézkedések keretében nyújtott támogatásokra is alkalmazhatók.

      Az érdekeltek észrevételei

               (130)

               A Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban említett aggályokra észrevételeket az olasz hatóságok és négy további érdekelt fél nyújtott be: a Chiti, a Preve-Gavioli, a Confindustria és a CGIL L'Aquila.

               (131)

               Mindegyik érdekelt fél kiemelte, hogy az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontjára figyelemmel a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás összeegyeztethető a belső piaccal. A szóban forgó intézkedéseket földrengések, áradások és vulkánkitörések által sújtott területeken elhelyezkedő vállalkozások számára nyújtották. Az előző szakaszban azonban („a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás”) a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó intézkedéseket jellegüket és működési feltételeiket tekintve nem azért hozták meg, hogy a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében a fent említett természeti csapások által okozott károkat helyreállítsák.

               (132)

               A Chiti és a Confindustria azt is állítja, hogy bizonyos intézkedések esetében a támogatásokat csak azután ítélték oda, hogy igazolták a vállalkozások által ténylegesen elszenvedett kárt. Nem lehet kizárni annak a lehetőségét, hogy egyes esetekben az intézkedések keretében nyújtott támogatások nem lépték túl a kedvezményezett által a katasztrófa közvetlen következményeként ténylegesen elszenvedett kár helyreállításához szükséges összeget, tehát az adott vállalkozásnak nyújtott támogatást a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekinteni. A szóban forgó intézkedéseket azonban jellegüket és működési feltételeiket tekintve nem azért hozták meg, hogy kizárják a kár bármilyen formájú túlkompenzációját, és csak a természeti csapások által okozott károkat állítsák helyre. Ahogy azt az előző szakasz („a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás”) már ismerteti, az intézkedések hatásköre sokkal szélesebb, mert nem írják elő, hogy a támogatásnak közvetlenül kapcsolódnia kell a természeti katasztrófa következtében elszenvedett kárhoz. A kapcsolat azonosításának hiánya miatt elmulasztják a kompenzáció összegének a vállalkozások által ténylegesen elszenvedett kár helyreállításához szükséges mértékre való korlátozását. Még ha a kedvezményezetteknek elő is írják, hogy bizonyítsák, hogy súlyos kárt szenvedtek – akárcsak Piemont esetében – a jogszabályok nem korlátozzák a támogatás összegét az áradások által okozott megállapított kár mértékére. Az olasz hatóságok észrevételeit illetően, amelyek a 2009-es földrengésnek az Abruzzo tartomány szociális és gazdasági hálózatára, és még konkrétabban ennek a kivételesen vad és pusztító földrengés által sújtott területre gyakorolt hatásairól szóltak, a Bizottság ismét rámutat arra, hogy a Szerződés értelmében és a Bizottság bevált gyakorlatával (66) összhangban egyértelmű és közvetlen kapcsolatnak kell fennállnia a kárt okozó esemény és a helyreállítását megcélzó állami támogatás között. Ezt a kapcsolatot a vállalkozás szintjén kell beazonosítani, és nem makroökonómiai szinten, mint ahogy az a vizsgált intézkedés esetében történt (az abruzzói 2009-es földrengés esetében, a SA.35083 (12/C) számú ügy tárgyát képező bejelentett intézkedés).

               (133)

               Ezért azt a következtetést kell levonni, hogy az érdekelt felek által a hivatalos vizsgálat során benyújtott észrevételek nem oszlatták el a Bizottság kétségeit, és az intézkedések olyan támogatásnak minősülnek, amely összeegyeztethetetlen a belső piaccal.

      A szóban forgó intézkedések keretében nyújtott támogatásról szóló határozat következményei

               (134)

               Ezt a határozatot azonnal végre kell hajtani, ami – többek között – azt jelenti, hogy a jogellenesen nyújtott és összeegyeztethetetlennek minősített támogatást vissza kell fizettetni. A Bizottság megállapítja, hogy egy támogatási rendszerre vonatkozó elutasító határozat nem változtat annak a lehetőségén, hogy a rendszer alapján nyújtott bizonyos előnyök esetleg nem minősülnek támogatásnak, vagy teljes mértékben vagy részlegesen összeegyeztethetőnek tekinthetők a belső piaccal a sajátos jellemzőik alapján (például mert az előnyt olyan személyeknek nyújtották, akik nem végeznek gazdasági tevékenységet, és akik ezért nem tekinthetők vállalkozásnak, vagy mert abban a konkrét esetben az előny az alkalmazandó de minimis rendelet korlátain belül marad, vagy mert az előnyt egy jóváhagyott támogatási rendszerrel vagy mentességet biztosító rendelettel összhangban nyújtják).

               (135)

               Olaszországnak e határozat elfogadásának napjától kezdődő hatállyal meg kell szüntetnie az e határozat (109) preambulumbekezdésében említett támogatási rendszer szerint esedékes valamennyi kifizetést. Ezután a nap után egyik rendszer sem használható a jövőben a támogatás odaítélése vagy kifizetése esetében hivatkozási alapként.

               (136)

               Az itt vizsgált intézkedések keretében az eljárás megindításáról szóló határozat és a felfüggesztő rendelkezés (lásd az (54) preambulumbekezdést) kelte előtt az egyes vállalkozásoknak fizetett támogatás tekintetében a rendszert az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekintetni, feltéve, hogy egyértelmű és közvetlen kapcsolat állapítható meg a természeti katasztrófa következtében az adott vállalkozás által elszenvedett kár és az odaítélt állami támogatás között (67). Oda kell figyelni arra, hogy elkerüljék az egyes vállalkozások által elszenvedett kár túlkompenzációját. Ezen túlmenően a bármilyen forrásból érkező, ilyen kárért nyújtott kártérítést le kell vonni, és biztosítani kell, hogy nincs átfedés a szóban forgó rendszer szerinti támogatás és a más intézkedések keretében ugyanazoknak a támogatható költségeknek a fedezésére nyújtott támogatás között.

      Visszatérítés

               (137)

               A Szerződés és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerinti ha a Bizottság azt állapítja meg, hogy egy támogatás összeegyeztethetetlen a belső piaccal, akkor jogosult annak eldöntésére, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e a támogatást (68). Ezzel összefüggésben a Bíróság megállapította, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében a támogatás eltörlése vonatkozásában az államra kirótt kötelezettség célja a korábbi helyzet visszaállítása (69). A Bíróság kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás juttatása előtti állapot. (70)

               (138)

               Az említett joggyakorlat értelmében a 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése kimondja: „[a]mennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.

               (139)

               Tekintve tehát, hogy a vizsgált intézkedés jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, a támogatás összegeit főszabály szerint vissza kell fizettetni annak érdekében, hogy helyreálljon az a piaci helyzet, amely a támogatás kifizetése előtt fennállt. A 659/1999/EK rendelet azonban korlátokat állapít meg a visszatérítés előírására. A 14. cikk (1) bekezdése előírja, hogy „[a] Bizottság nem követeli meg a támogatás visszatérítését, amennyiben az ellentétes a közösségi jog valamelyik általános elvével”, ami lehet például a jogbiztonság vagy a jogos bizalom védelme. A Bíróság egyetlen kivételt elismert azon kötelezettség alól, amely egy tagállamnak címzett visszafizettetési határozat végrehajtására vonatkozik, nevezetesen az olyan kivételes körülmények fennállását, amelyek teljességgel lehetetlenné tennék a tagállam számára, hogy a határozatot megfelelően végrehajtsa. (71)

               (140)

               Az érdekelt felek (a Confindustria és a Chiti) és az olasz hatóságok felvetették az ilyen típusú kivételeket a hivatalos vizsgálat keretében, és annak érdekében, hogy megállapíthassa a visszatérítés szükségességét, a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy ezek a kivételek erre az ügyre is vonatkoznak-e.

               (141)

               A Confindustria a jogos bizalomra utal ((80) preambulumbekezdés); a Bizottság kiemeli, hogy főszabály szerint egy olyan támogatási intézkedés kedvezményezettje, amelyet nem jelentettek be, nem vitathatja a visszatérítés elrendelését azzal, hogy azt állítja, hogy jogosan bízott abban, hogy a támogatás odaítélése jogszerű (72), mivel egy gondos üzletembernek rendszerint képesnek kell lennie annak meghatározására, hogy a támogatást bejelentették (73). Ezen túlmenően ezekben az esetekben a Bizottság maga nem szolgáltatott indokot az olasz hatóságok vagy a kedvezményezettek számára, hogy megkérdőjelezzék a jogos bizalmat (74).

               (142)

               A Confindustria az észrevételeiben (lásd a (80) preambulumbekezdést) a 659/1999/EK rendelet 15. cikkében megállapított 10 éves elévülésre is hivatkozik. A rendelet előírja, hogy amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottságnak kell felszólítania az érintett tagállamot, hogy hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére; a Bizottság támogatás visszatérítésére vonatkozó jogköre azonban 10 éves jogvesztő határidőhöz kötött. A jogvesztő határidőt a Bizottság – vagy a Bizottság kérelmére eljáró tagállam – jogellenes támogatással kapcsolatos bármilyen fellépése megszakítja, és a határidő minden megszakítás után újraindul. A Bizottságot 2011-ben tájékoztatták az intézkedések létezéséről, és a Bizottság az olasz hatóságoktól további tájékoztatás kérésével tette meg az első lépéseket 2011. július 25-én a jogellenes támogatás vonatkozásában. A Bizottság 2012. október 17-én fogadta el a hivatalos vizsgálat megindításáról szóló határozatot; a vizsgált intézkedések első elemeit bevezető jogszabályt Olaszország 2002. december 27-én fogadta el (lásd a (22) preambulumbekezdést). Így a támogatás visszatérítésére vonatkozó, a 659/1999/EK rendelet 15. cikkében meghatározott jogvesztő határidő nem járt le az ebben a határozatban tárgyalt egyik kedvezményre irányuló intézkedés vonatkozásában sem.

               (143)

               A Chiti azt állítja (lásd a (73) preambulumbekezdést), hogy 1994 végétől 2011-ig egyik nemzeti vagy közösségi hatóság sem kérdőjelezte meg az előnyök jogszerűségét; a Bizottság megállapítja, hogy a vizsgált támogatást csak azután ítélték oda, hogy a kedvezményre irányuló intézkedések hatályba léptek. Addig a vállalkozások kötelesek voltak az esedékes adók és járulékok teljes összegét megfizetni. A vállalkozások az adók és járulékok összegének csökkentéséből eredő előnyöket csak 2003-től tudták igénybe venni. Ilyen körülmények mellett nem nyújtható be az elévülésre (a Confindustria állítása, lásd a (142) preambulumbekezdést) vagy a jogos bizalomra (a Confindustria további beadványaiban szereplő állítás, lásd a (141) preambulumbekezdést) vonatkozó igény; figyelembe kell venni, hogy a nemzeti vagy közösségi intézmények oldaláról felmerülő inaktivitás nem indokolhatja a jogos bizalom meglétét. A megelőző preambulumbekezdésekben ismertetett indokolás alapján az érdekelt fél által ebben a tárgyban benyújtott érvet elutasítjuk.

               (144)

               A Chiti jogbiztonság elvének előidézésére vonatkozó érvét illetően (lásd a (73) preambulumbekezdést) nem érdemes különbséget tenni a Lucchini ügy (75) és a mostani ügy között. A Bizottság ezért úgy véli, hogy a nemzeti bíróságok jogerős ítéleteinek megléte nem akadályozza meg a visszatérítést.

      Kivételes körülmények: a visszatérítés teljes lehetetlensége

               (145)

               Az EUMSZ 288. cikke értelmében az a tagállam, amely visszafizettetési határozat címzettje, köteles végrehajtani a határozatot. Ahogyan azt a fentiekben is jeleztük, a Bíróság egy kivételt állapított meg ez alól a kötelezettség alól, vagyis azt, amikor a tagállam bizonyítja az olyan kivételes körülmények fennállását, amelyek teljességgel lehetetlenné tennék a határozat megfelelő végrehajtását.

               (146)

               A tagállamok általában a visszatérítést elrendelő határozat elfogadását követően említik ezt az érvet a Bizottsággal való megbeszéléseken (76). Ebben az esetben azonban Olaszország már a határozat elfogadását megelőzően azt állította, hogy egyes intézkedések esetében nem kellene elrendelni a visszatérítést, mert teljességgel lehetetlen lenne a határozat végrehajtása. Mivel Olaszország a hivatalos vizsgálat keretében említette ezt a problémát, és mivel a jog egyik általános alapelve kimondja, hogy lehetetlenre senki nem kötelezhető, a Bizottság helyesnek tartja magában a határozatban foglalkozni ezzel a kérdéssel (77).

               (147)

               Először is érdemes előhívni, hogy a Bíróság következetesen nagyon szigorú módon értelmezte a „teljességgel lehetetlen” fogalmát. Az a feltétel, hogy a visszatérítésnek teljesen lehetetlennek kell lennie, nem teljesül, amennyiben a tagállam csak tájékoztatja a Bizottságot a határozat végrehajtásához kapcsolódó jogi, politikai vagy gyakorlati nehézségekről (78). Az egyetlen eset, amikor a „teljességgel lehetetlen” fogalma elfogadható, az, amikor a visszatérítés már a kezdetektől fogva objektív és abszolút értelemben is lehetetlen (79).

               (148)

               A szóban forgó ügyben az olasz hatóságok többször is azt állították, hogy a visszatérítendő összeegyeztethetetlen támogatás összegének pontos kiszámítása teljességgel lehetetlen. Az olasz polgári törvénykönyv (2200. cikk) és az adótörvény szerint – úgy tartják – a vállalkozások kötelesek 10 évig megőrizni az üzleti és számviteli nyilvántartásaikat. A természeti katasztrófa által okozott kár dokumentált bizonyítékait az esemény idejében készített hivatalos dokumentumok (üzleti és számviteli nyilvántartások) alapján kell összeállítani. A több mint 10 éve történt események esetében ezért már nem lehet megállapítani az egyes kedvezményezettek által elszenvedett kár összegét, vagy a más forrásokból (például biztosítási vagy más támogatási intézkedésekből) már megtérített összegeket. A legtöbb vizsgált intézkedés esetében több mint 10 év telt el a természeti katasztrófa óta. Ez a helyzet az SA.33083 (12/C) számú ügyhöz kapcsolódó valamennyi esemény esetében, vagyis a Kelet-Szicíliában 1990-ben történ földrengés, az Észak-Olaszországban 1994-ben történt áradások, a Marche és Umbria tartományokban 1997-ben történt földrengés, a Molise és Puglia tartományokban 2002-ben történt földrengés és a Catania megyében történt földrengés és az Etna 2002-es kitörései esetében is. Olaszország tehát azt állítja, hogy ezeknél az eseményeknél már nem lehet visszakövetni a kárt alátámasztó nyilvántartásokat (vagy a kapott kompenzációt).

               (149)

               Az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében „a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás” a belső piaccal összeegyeztethető, és a támogatás csak akkor összeegyeztethetetlen és csak akkor követelhető vissza, ha meghaladja az elszenvedett kár mértékét. A több mint 10 éve történt természeti katasztrófák következtében kárt szenvedett kedvezményezettek legnagyobb része azonban már nem rendelkezik azokkal a dokumentumokkal, amelyek annak alátámasztásához szükségesek, hogy kárt szenvedtek el, vagy amelyek bizonyítják az elszenvedett kár mértékét, mert az olasz törvények értelmében a vállalkozások nem kötelesek 10 évnél tovább megőrizni az üzleti és számviteli nyilvántartásaikat. Ennek következtében, ha a Bizottság elrendelné azoknak a kárt meghaladó támogatásoknak a visszatérítését, amelyekről a kedvezményezettek még mindig tudnak bizonyítékkal szolgálni, akkor a tagállamnak olyan támogatást kellene visszakövetelnie, amely a 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethető támogatás, és amelyre a természeti katasztrófa következtében kárt szenvedett vállalkozások valójában jogosultak voltak.

               (150)

               Főszabály szerint a Bizottság köteles elrendelni a (109) preambulumbekezdésben említett intézkedések keretében Olaszország által nyújtott összeegyeztethetetlen támogatások visszatérítését. Ugyanakkor a) az intézkedések kedvezményezettjei a természeti katasztrófák által érintett területeken helyezkednek el; b) a természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás olyan támogatás, amely a jog szerint az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében összeegyeztethető a belső piaccal; c) a legtöbb ilyen természeti katasztrófa több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt; és végül d) a nemzeti jog szerint a támogatás kedvezményezettjei nem kötelesek 10 évnél tovább megőrizni a nyilvántartásaikat, tehát objektív és abszolút értelemben lehetetlen lenne meghatározni az általuk a természeti katasztrófa közvetlen következményeként elszenvedett kár pontos értékét. Az e határozat tárgyát képező támogatási intézkedések igen specifikus körülményei között a Bizottság elfogadja, hogy a több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt természeti katasztrófák esetében jogilag és ténylegesen lehetetlen megszerezni a visszakövetelendő összeegyeztethetetlen támogatás pontos összegének kiszámításához szükséges információkat. Ilyen feltételek mellett tehát objektív és abszolút értelemben lehetetlen lenne végrehajtani egy visszatérítési határozatot.

               (151)

               A visszakövetelendő összeegyeztethetetlen támogatás pontos összege kiszámításának lehetetlensége ugyanakkor nem vonatkozik azokra a vállalkozásokra, amelyek az esemény időpontjában nem rendelkeztek telephellyel (tényleges székhellyel vagy egyéb fiókteleppel) a természeti katasztrófa által sújtott területen. A (109) preambulumbekezdésben említett intézkedések kedvezményezettjeit nem lehet kihagyni a visszatérítésből, mivel ők a természeti katasztrófától nem szenvedhettek el közvetlen kárt, és ebből kifolyólag nem jogosultak az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősített támogatásra. Az olasz hatóságoknak az állami nyilvántartások áttanulmányozásával meg kell állapítaniuk, hogy az esemény időpontjában volt-e telephelyük az adott területen.

               (152)

               Összegezve, a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó ügyek különös természetéből adódóan teljesen lehetetlen lenne Olaszország számára, hogy visszakövetelje a vizsgált intézkedések keretében jogellenesen nyújtott támogatásokat, ahol a természeti katasztrófa több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt, azoknak a kedvezményezetteknek a kivételével, amelyek az esemény időpontjában nem rendelkeztek telephellyel a természeti katasztrófa által sújtott területen. E csoport kivételével nem lehet a jogellenes és összeegyeztethetetlen rendszerek keretében odaítélt támogatások visszatérítését követelő határozatot hozni ott, ahol a természeti katasztrófa több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt.

         7.   KÖVETKEZTETÉS

               (153)

               A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország jogellenesen, az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével vezette be a (109) preambulumbekezdésben említett támogatási intézkedéseket.

               (154)

               Mivel az intézkedések belső piaccal való összeegyeztethetőségét nem lehet alátámasztani, ezért azokat összeegyeztethetetlennek kell tekinteni.

               (155)

               A 659/1999/EK rendelet 14. cikke kimondja, hogy „[a]mennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére […]. A Bizottság nem követeli meg a támogatás visszatérítését, amennyiben az ellentétes a közösségi jog valamelyik általános elvével.” (80)

               (156)

               A (147)–(152) preambulumbekezdésben megvitatott kivételes körülményekre tekintettel a visszatérítést nem lehet megkövetelni ott, ahol a támogatást a szóban forgó intézkedések keretében több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt természeti katasztrófa által sújtott területeken található egyéni kedvezményezetteknek nyújtották, kivéve azokat az eseteket, ahol a kedvezményezett az esemény időpontjában nem rendelkezett telephellyel a természeti katasztrófa által sújtott területen. Olaszország bizonyította, hogy a visszatérítendő összeegyeztethetetlen támogatás összegének pontos kiszámítása teljességgel lehetetlen. Az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethető támogatásra jogosult egyéni kedvezményezettek valószínűleg már nem rendelkeznek a természeti katasztrófa által okozott kár bizonyításhoz szükséges okiratokkal, illetve azokkal az okiratokkal, amelyek bizonyítják, hogy már részesültek kompenzációban az elszenvedett kár egy része vagy a teljes kár után. A támogatást azonban vissza kell fizetni, ha azt az esemény időpontjában a természeti katasztrófa által sújtott területen telephellyel nem rendelkező egyéni kedvezményezettek számára nyújtották bármelyik vitatott intézkedés keretében (még akkor is, ha a természeti katasztrófa több mint 10 évvel e határozat kelte előtt történt). Olaszországnak az állami nyilvántartások áttanulmányozásával meg kell állapítania, hogy az esemény időpontjában volt-e telephelyük az adott területen.

               (157)

               A Bizottság ezért fel fogja szólítani Olaszországot, hogy a vállalkozásoknak csak a (109) preambulumbekezdésben említett intézkedések keretében nyújtott vagy kifizetett összeegyeztethetetlen támogatások visszavétele érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket, kivéve azokat az egyéni eseteket, amelyek a (136) preambulumbekezdésben foglaltak alapján a Szerződés 107. cikk (2) bekezdésének b) pontjában elrendelt kivételből adódóan megfelelnek a belső piaccal való összeegyeztethetőségi teszteknek, vagy azokat az eseteket, ahol az egyéni támogatás összhangban áll a vonatkozó de minimis rendelettel, vagy azokat az eseteket, ahol a (134) preambulumbekezdésben foglaltak alapján az egyéni előnyt egy jóváhagyott támogatási rendszerrel vagy mentességet biztosító rendelettel összhangban nyújtották. Olaszországnak az e határozat közlésétől számított két hónapon belül köteleznie kell a támogatás kedvezményezettjeit a fent említett jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatás visszafizetésére.

               (158)

               A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (2) bekezdésével összhangban a visszafizetendő összegre a 794/2004/EK bizottsági rendelet (81) 9. cikkének megfelelően megállapított kamatot kell megállapítani, amely attól a naptól esedékes, amikor a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, addig a napig, amíg visszafizetésre nem került.

               (159)

               A Bizottság felszólítja Olaszországot, hogy küldje vissza a csatolt formanyomtatványt a visszafizettetési eljárás előrehaladásáról, hogy készítse el a kedvezményezettek listáját, és hogy pontosan határozza meg a támogatás azonnali és hatékony visszafizettetése érdekében hozott intézkedéseket. Ezen túlmenően felszólítja Olaszországot, hogy az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül nyújtsa be azokat a dokumentumokat (például adminisztratív dokumentumokat, körleveleket, kibocsátott visszatérítési határozatokat stb.), amelyek alátámasztják, hogy a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatásoknak a kezdeményezettektől való visszavételére irányuló eljárásokat megindították,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A szóban forgó állami támogatási rendszerek (a módosított 2012. december 27-i 289. törvény 9. cikkének (17) bekezdése; a módosított 2003. december 24-i 350. törvény 4. cikkének (90) bekezdése; a módosított 2005. december 23-i 266. törvény 1. cikkének (363) bekezdése; a módosított 2006. december 27-i 296. törvény 1. cikkének (1011) bekezdése; a módosított 2007. december 24-i 244. törvény 2. cikkének (109) bekezdése; a módosított 2008. november 29-i 185. törvényerejű rendelet 6(4-bis) és (4-ter) cikke; a módosított 2011. november 12-i 183. törvény 33. cikkének (28) bekezdése; továbbá az említett jogszabályok alapján meghozott vonatkozó intézkedések), amelyek csökkentik az Olaszországban 1990 óta bekövetkezett természeti katasztrófák által érintett területeken található vállalkozások adóit és járulékait, és amelyeket Olaszország az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével jogellenesen vezetett be, összeegyeztethetetlenek a belső piaccal.
   2. cikk
   Az 1. cikkben említett intézkedések keretében egyedi esetekben nyújtott támogatás nem minősül támogatásnak, amennyiben odaítélésének időpontjában megfelel az 1407/2013/EU rendeletben vagy a 717/2014/EU rendeletben meghatározott feltételeknek.
   3. cikk
   Az 1. cikkben említett intézkedések keretében egyedi esetekben nyújtott támogatás, amely odaítélésének időpontjában megfelel a 994/98/EK rendelet 1. cikkével összhangban elfogadott rendeletben vagy bármely más jóváhagyott támogatási rendszerben meghatározott feltételeknek, az ilyen típusú támogatásra alkalmazandó maximális támogatási intenzitás erejéig összeegyeztethető a belső piaccal.
   4. cikk
   (1)   Olaszország a módosított 2011. november 12-i 183. törvény 33. cikkének (28) bekezdése és e törvény alapján elfogadott összes kapcsolódó végrehajtó intézkedés által bevezetett rendszer keretében nyújtott összeegyeztethetetlen támogatást visszafizetteti a kedvezményezettekkel.
   (2)   Olaszország az 1. cikkben említett egyéb rendszerek keretében nyújtott összeegyeztethetetlen támogatást is visszafizetteti az esemény időpontjában a természeti katasztrófa által sújtott területen telephellyel nem rendelkező kedvezményezettekkel.
   (3)   A visszafizettetendő összegeknek tartalmazniuk kell a támogatásnak a kedvezményezettek rendelkezésére bocsátásától a tényleges visszatérítés időpontjáig esedékes kamatokat.
   (4)   A kamatot a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK rendelettel összhangban, kamatos kamattal kell kiszámítani.
   (5)   Olaszország továbbá e határozat elfogadásának napjától kezdődő hatállyal megszünteti az 1. cikkben említett támogatási rendszer szerint esedékes valamennyi kifizetést.
   5. cikk
   (1)   A 4. cikkben említett támogatás behajtása azonnal és ténylegesen megtörténik.
   (2)   Olaszország biztosítja e határozatnak az arról szóló értesítéstől számított négy hónapon belüli végrehajtását.
   6. cikk
   (1)   Olaszország az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül benyújtja az alábbi információkat:

               a)

               a 4. cikkben említett visszatérítendő támogatásban részesült kedvezményezettek listája és az említett rendszer alapján kapott támogatás teljes összege kedvezményezettenkénti bontásban;

               b)

               az egyes kedvezményezettek által visszafizetendő teljes összeg (tőke és kamat);

               c)

               az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes bemutatása;

               d)

               dokumentumok annak bizonyítására, hogy a kedvezményezetteket felszólították a támogatás visszafizetésére.

         (2)   Olaszország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozat végrehajtása érdekében hozott nemzeti intézkedésekről a 4. cikkben említett támogatás teljes visszafizettetéséig. A Bizottság kérésére azonnal benyújt minden információt a határozat teljesítése érdekében már megtett és tervezett intézkedésekről. Olaszország továbbá részletes tájékoztatást nyújt a kedvezményezettek által már visszafizetett támogatási összegekről és kamatokról.
   7. cikk
   Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság a címzettje.

      Kelt Brüsszelben, 2015. augusztus 14-én.

            a Bizottság részéről

         Margrethe VESTAGER

            a Bizottság tagja

      (1)  A Bizottság C(2012) 7128 final határozata (HL C 381., 2012.12.11., 32. o.).

      (2)  HL C 85., 2009.4.9., 1. o.

      (3)  A cuenói rendes bíróság (tribunale) 2011. február 18-i határozata (ordinanza) az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról szóló bizottsági közleménnyel összhangban álló tájékoztatás iránti kérelem elkészítéséről.

      (4)  A levél az Umbria és Marche tartományokat 1997-ben, Molise és Puglia tartományokat 2002-ben és Abruzzót 2009-ben sújtó földrengésekkel kapcsolatos intézkedéseket, illetve az Olaszország által végrehajtott hasonló intézkedéseket említette meg.

      (5)  A vercelli rendes bíróság 2012. június 19-i tárgyalásának jegyzőkönyve (verbale di udienza), tájékoztatás iránti kérelem az SA.33083 (11/CP) számú ügyben folyó eljárásról.

      (6)  Az ISTAT (Istituto Nazionale di Statistica) szerint a GDP 2008-ban 26 314,5 millió EUR-ról 2009-ben 25 343,2 millió EUR-ra csökkent (vagyis a csökkenés 3,7 % volt).

      (7)  Lásd a 3. lábjegyzetet.

      (8)  Lásd a 3. lábjegyzetet.

      (9)  A miniszterelnök 1991. január 15-i rendeletében (decreto) azonosítottak.

      (10)  Ide tartoznak az ipari, kereskedelmi, kézműipari és mezőgazdasági ágazatokban a földrengés által sújtott területeken tevékenykedő vállalkozások.

      (11)  A 2011. szeptember 28-i 355. törvényerejű rendelettel módosított 2001. évi költségvetési törvény 138. cikke.

      (12)  2002. december 27-i 289. törvény (a 2003. évi költségvetési törvény) 9. cikkének (17) bekezdése.

      (13)  Egy összegben vagy 5 000 EUR feletti összegben részletfizetéssel.

      (14)  A 2004. február 27-i 47. törvény és a 2004. április 8-i miniszteri rendelet (decreto) által törvénnyé módosított 2003. december 24-i 355. törvényerejű rendelet 23-decies. cikkének (5) bekezdése.

      (15)  2005. december 23-i 266. törvény (a 2006. évi költségvetési törvény) 1. cikkének (363) bekezdése.

      (16)  Lásd a 12. lábjegyzetet.

      (17)  A 2006. január 10-i 2. törvényerejű rendeletet törvénnyé módosító 2006. március 11-i 81. törvény.

      (18)  A 2006. december 28-i 300. törvényerejű rendeletet törvénnyé módosító 2007. február 26-i 17. törvény 3-quater. cikkének (2) bekezdése.

      (19)  A 2007. december 31-i 248. törvény 36-bis. cikke.

      (20)  A kár az 1994. november 24-i 646. törvényerejű rendeletet törvénnyé módosító 1995. január 21-i 22. törvény 16-bis. cikke értelmében „súlyos” (rilevante) kárnak tekintendő, ha meghaladta az 1993. adóévre bevallott jövedelem egyhatodát, egyébiránt pedig nem volt kevesebb 2 millió olasz líránál (ITL) (körülbelül 1 032,39 EUR).

      (21)  Kivéve a bank- és biztosítási szektorban tevékenykedő vállalkozásokat.

      (22)  A 2003. december 24-i 350. törvény (a 2004. évi költségvetési törvény) 4. cikkének (90) bekezdése.

      (23)  A 2006. december 28-i 300. törvényerejű rendeletet törvénnyé módosító 2007. február 26-i 17. törvény 3-quater. cikkének (1) bekezdése; a 2007. december 31-i 248. törvényerejű rendelet 36-bis. cikke.

      (24)  A 2006. december 27-i 296. törvény 1. cikkének (1011) bekezdése szerint „bármely adó vagy járulék […] 50 %-ra csökken”.

      (25)  A 2006. december 27-i 296. törvény 1. cikkének (1011) bekezdése, amely a miniszterelnök 2005. június 10-i 3442. rendeletére (ordinanza) hivatkozik, amely a miniszterelnök 2002. november 29-i 3254. rendeletére hivatkozik.

      (26)  A 2002. november 29-i 3254. miniszterelnöki rendelet 5. cikke először függesztette fel „a társadalombiztosítási és a szociális támogatási hozzájárulások, illetve a munkahelyi balesetekre és a foglalkozási megbetegedésekre vonatkozó biztosítások díjainak megfizetését” a „helyi lakosok, illetve a régióban székhellyel, illetve telephellyel rendelkező vállalkozások tekintetében”. A 2005. június 10-i 3242. miniszterelnöki rendelet megerősítette a felfüggesztést a „településeken székhellyel, illetve telephellyel rendelkező magán munkáltatók […]” számára.

      (27)  A 2008. április 8-i 103. törvény által törvénnyé módosított 2008. április 8-i 61. törvényerejű rendelet 2. cikkének (1) bekezdése (a finanszírozást a 2007. december 24-i 244. törvény 2. cikkének (109) bekezdése írja elő); a 2008. december 22-i 201. törvény által törvénnyé módosított 2008. október 23-i 162. törvényerejű rendelet 3. cikkének (2) bekezdése.

      (28)  A 2009. január 28-i 2. törvény által törvénnyé módosított 2008. november 29-i 185. törvényerejű rendelet 6. cikke (4-bis) és (4-ter).

      (29)  A 2011. november 12-i 183. törvény 33. cikkének (28) bekezdése.

      (30)  A miniszterelnök 2009. április 9-i 3753. és 3754. rendelete, illetve 2009. június 6-i 3780. rendelete; a 2009. június 24-i 77. törvény által törvénnyé módosított 2009. április 28-i 39. törvényerejű rendelet.

      (31)  A miniszterelnök 2009. április 16-i 3. rendeletében (decreto) azonosítottak.

      (32)  „[…] lakos, aki a földrengés napján” vagy „adóilletősége vagy telephelye […]”.

      (33)  A miniszterelnök 2009. december 30-i 3837. rendelete (decreto).

      (34)  A 2010. július 30-i 122. törvény által törvénnyé módosított 2010. május 31-i 78. törvényerejű rendelet 39. cikke.

      (35)  A 2010. december 29-i 225. törvény 3. cikke.

      (36)  A miniszterelnök 2011. augusztus 16-i rendelete (decreto).

      (37)  A 2011. november 12-i 183. törvény (a 2012. évi stabilitási törvény) 33. cikkének (28) bekezdése.

      (38)  A miniszterelnök 1991. január 15-i rendeletében (decreto) azonosítottak.

      (39)  A miniszterelnök 1994. november 26-i és 29-i rendeletében azonosítottak.

      (40)  A miniszterelnök 2002. október 29-i rendeletében azonosítottak.

      (41)  Az 1997. szeptember 28-i 2668., az 1997. október 13-i 2694. és az 1997. november 28-i 2719. rendeletben (ordinanze) azonosítottak.

      (42)  A miniszterelnök 2002. október 31-i és 2002. november 8-i rendeletében (decreti) azonosítottak.

      (43)  A miniszterelnök 2009. április 16-i 3. és 2009. július 17-i 11. rendeletében (decreti) azonosítottak.

      (44)  Ám ahogy a (7) preambulumbekezdés is említi, ez a határozat nem vonatkozik a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával kapcsolatos tevékenységekre, kivéve a halászati és akvakultúra-termékeket.

      (45)  A „súlyos” kár meghatározásáért lásd a (26) preambulumbekezdést.

      (46)  A 2002. december 27-i 289. törvény (a 2003. évi költségvetési törvény) hatálybalépésének napja.

      (47)  A 2005. december 29-i 266. törvény (a 2006. évi költségvetési törvény) hatálybalépésének napja, 1. cikk (363) bekezdés.

      (48)  A 2003. december 24-i 350. törvény (a 2004. évi költségvetési törvény) hatálybalépésének napja.

      (49)  A 2006. december 27-i 296. törvény (a 2007. évi költségvetési törvény) hatálybalépésének napja.

      (50)  A 2007. december 24-i 244. törvény (a 2008. évi költségvetési törvény) hatálybalépésének napja.

      (51)  A 2008. november 29-i 185. törvény (a 2009. évi válságkezelési törvény) hatálybalépésének napja.

      (52)  A 2011. november 12-i 183. törvény (a 2012. évi stabilitási törvény) és különösen a 33. cikk (28) bekezdése hatálybalépésének napja, amelyet az olasz hatóságok az SA.35083 (12/NN) számú ügyben jelentettek be.

      (53)  A Legfelsőbb Semmítőszék 5. polgári tanácsának 2007. október 1-i 20641. számú ítélete; A Legfelsőbb Semmítőszék munkaügyi tanácsának 2010. május 7-i 11133. számú ítélete; A Legfelsőbb Semmítőszék munkaügyi tanácsának 2010. május 10-i 11247. számú ítélete.

      (54)  A Legfelsőbb Semmítőszék 2012. június 12-i 9577. számú ítélete.

      (55)  A Tanács 1999. március 22-i 659/1999/EK rendelete az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 83., 1999.3.27., 1. o.).

      (56)  Lásd a 3. lábjegyzetet.

      (57)  A Bizottság 2014. június 17-i 651/2014/EU rendelete a Szerződés 107. és 108. cikke alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról (HL L 187., 2014.6.26., 1. o.).

      (58)  Az Észak-Olaszországban történt 1994-es áradásokkal kapcsolatos intézkedések részleges kivételt képeznek, mivel itt a támogatás feltételeként meghatároztak minimális kárszintet.

      (59)  A C-278/00. sz., GörögországkontraBizottság ügyben hozott ítéletben (EBHT 2004, I-03997. o.) a Bíróság kimondta, hogy „csak a természeti katasztrófák vagy rendkívüli események által közvetlenül okozott gazdasági hátrányok jogosultak kompenzációra az adott rendelkezésben foglaltak alapján” (az ítélet 82. pontja) és „egy ily széles hatókörrel rendelkező rendelkezés nem tekinthető természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatásnak” (85. pont).

      (60)  Az eljárás megindításáról szóló határozat 3.3.2. és 3.3.3. pontja.

      (61)  A C-119/05. sz., Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato kontra Lucchini ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-6199. o.) (ECLI:EU:C:2007:434).

      (62)  Az alkalmazandó de minimis rendeletek a Bizottság 2013. december 18-i 1407/2014/EU rendelete az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról (HL L 352., 2013.12.24., 1. o.) és a Bizottság 2014. június 27-i 717/2014/EU rendelete az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a halászati és akvakultúra-ágazatban nyújtott csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról (HL L 190., 2014.6.28., 45. o.).

      (63)  A Tanács 994/98/EK rendelete (1998. május 7.) az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének (jelenleg 87. és 88. cikkének) a horizontális állami támogatás bizonyos kategóriáira való alkalmazásáról (HL L 142., 1998.5.14., 1. o.).

      (64)  Az alábbi ítéletek megállapításaival összhangban: a C-303/09. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 2011., I-102. o.*) (ECLI:EU:C:2011:483); a C-71/09 P., C-73/09 P. és C-76/09 P. sz.,Comitato „Venezia vuole vivere” és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2011., I-4727. o.) (ECLI:EU:C:2011:368); a C-346/03. és C-529/03. sz., Atzeni és társai kontra Regione autonoma della Sardegna egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., I-1875. o.) (ECLI:EU:C:2006:130); a C-73/03. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 2004. november 11-én hozott ítélet (ECLI:EU:C:2004:711); a C-278/00. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-3997. o.) (ECLI:EU:C:2004:239); és a C-364/90. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1993., I-2097. o.) (ECLI:EU:C:1993:157).

      (65)  Az Észak-Olaszországban történt 1994-es áradásokkal kapcsolatos intézkedések kivételt képeznek, mivel itt a támogatás feltételeként meghatároztak minimális kárszintet.

      (66)  Lásd például a 2002-ben természeti csapásokat elszenvedett településeken beruházásokat megvalósító vállalatoknak Olaszország által nyújtott segélyek szabályozásáról szóló, 2004. október 20-i 2005/315/EK bizottsági határozatot (HL L 100., 2005.4.20., 46. o.).

      (67)  Például az abruzzói 2009-es földrengés által érintett területen elhelyezkedő vállalkozásoknak nyújtott támogatás esetében a támogatást az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében összeegyeztethetőnek kell tekinteni, ha a támogatható költségeket az N 459/A/2009. számú állami támogatási ügyben 2009. október 16-án hozott C(2009) 8042. számú bizottsági határozattal (az Abruzzo tartományban 2009. április 6-án történt földrengés okozta károk helyreállítására irányuló támogatási rendszer) összhangban hozták meg (HL C 289., 2009.11.18., 3. o.).

      (68)  A C-70/72. sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (EBHT 1973., 813. o.) 13. pontja (ECLI:EU:C:1973:87).

      (69)  A C-278/92., C-279/92. és C-280/92. sz., Spanyolország kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1994., I-4103. o.) 75. pontja (ECLI:EU:C:1994:325).

      (70)  A C-75/97. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-3671. o.) 64. és 65. pontja (ECLI:EU:C:1999:311).

      (71)  A C-404/00 sz. Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet (EBHT 2003., I-6695. o.) (ECLI:EU:C:2003:373).

      (72)  A C-148/04. sz., Unicredito Italiano ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., 1-11137. o.) 104. pontja (ECLI:EU:C:2005:774).

      (73)  A C-5/89 sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (EBHT 1990, I-3437 o.) 14. pontja (ECLI:EU:C:1990:320).

      (74)  A C-182/03. és C-217/03 sz., Belgium és Forum 187 kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., I-5479. o.) 147. pontja (ECLI:EU:C:2006:416).

      (75)  A C-119/05. sz., Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato kontra Lucchini ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-6199. o.) (ECLI:EU:C:2007:434).

      (76)  A C-214/07. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-8357. o.) 13. és 22. pontja (ECLI:EU:C:2008:619).

      (77)  A Bizottság határozata ( 2012. december 19. ) az SA.20829 (C 26/2010) (ex NN 43/2010, ex CP 71/2006) számú állami támogatásról A helyi ingatlanadó alól – nem kereskedelmi célú jogalanyok által, meghatározott célokra használt ingatlanok után – adott mentesség rendszere Olaszországban (HL L 166., 2013.6.18., 24. o.).

      (78)  A C-404/00 sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet (EBHT 2003, I-6695 o.) 47. pontja (ECLI:EU:C:2003:373).

      (79)  A C-75/97. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet („Maribel I”) (EBHT 1999., I-3671. o.) 86. pontja (ECLI:EU:C:1999:311); a C-214/07. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-8357. o.) 13., 22. és 48. pontja (ECLI:EU:C:2008:619).

      (80)  Lásd a 3. lábjegyzetet.

      (81)  A Bizottság 2004. április 21-i 794/2004/EK rendelete az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról (HL L 140., 2004.4.30., 1. o.).

      MELLÉKLET

         Tájékoztatás a kapott, visszafizetendő és már visszafizetett támogatás összegéről

                  A kedvezményezett azonosító adatai

                  A támogatási rendszer keretében felvett teljes összeg (1)

                  A teljes visszafizetendő összeg (1)

                  (Tőke)

                  Már visszafizetett teljes összeg (1)

                  Tőkeösszeg

                  Visszafizetési kamat

         (1)  Millió nemzeti fizetőeszközben.