title: A Bizottság (EU) 2015/1827 határozata (2015. március 23.) a Görögország által a Piraeus Container Terminal S.A. & Cosco Pacific Limited javára nyújtott SA 28876 (12/C) (korábbi CP 202/09) számú állami támogatásról (az értesítés a C(2015) 66. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               15.10.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 269/93

         A BIZOTTSÁG (EU) 2015/1827 HATÁROZATA
   (2015. március 23.)
   a Görögország által a Piraeus Container Terminal S.A. & Cosco Pacific Limited javára nyújtott SA 28876 (12/C) (korábbi CP 202/09) számú állami támogatásról

         (az értesítés a C(2015) 66. számú dokumentummal történt)

   (Csak a görög nyelvű szöveg hiteles)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
   miután felkérte az érdekelt feleket, hogy az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (1) 6. cikke értelmében nyújtsák be észrevételeiket, és tekintettel a Görögországtól és a Piraeus Container Terminal S.A.-tól érkezett észrevételekre,
   mivel:
   1.   ELJÁRÁS

               (1)

               2009. április 30-i levelében a pireuszi prefektus panaszt nyújtott be a Bizottsághoz, amelyben azt állította, hogy a görög állam jogtalan állami támogatásban részesítette a pireuszi kikötő egy részére vonatkozó koncesszió új jogosultját, a Piraeus Container Terminal S.A.-t (a továbbiakban: PCT), amely a COSCO Pacific Limited (a továbbiakban: COSCO) speciális célú leányvállalata. Az állítólagos támogatást adómentességek és a közbeszerzési eljárás után a koncessziós szerződésbe illesztett kedvező rendelkezések formájában nyújtották.

               (2)

               2009. május 7-én a Görög Kikötői Dolgozók Szövetsége levelet (2) küldött, melyben tájékoztatta a Bizottságot a görög állam által a PCT számára nyújtott állítólagos adókedvezményekről. 2009. augusztus 31-én kelt levelében a Görög Kikötői Dolgozók Szövetsége megerősítette, hogy az első levelét panaszként kell kezelni és azt állította, hogy a támogatást nemcsak adókedvezmények, hanem a koncessziós szerződésbe illesztett kedvező rendelkezések formájában is nyújtották.

               (3)

               2009. szeptember 23-án kelt levelében (3) a Nemzetközi Kikötői Munkások Tanácsa panaszt nyújtott be az állítólagosan állami támogatásnak minősülő intézkedések részletes ismertetésével együtt.

               (4)

               A Bizottság 2009. október 14-én kelt levelében további tájékoztatást kért Görögországtól az állítólagos állami támogatási intézkedésekről. A görög hatóságok 2009. november 12-én a válaszadásra rendelkezésre álló határidő meghosszabbítását kérték, amelyet a Bizottság 2009. november 18-i levelében elfogadott. A Bizottság 2010. február 3-án ezzel a kéréssel kapcsolatban emlékeztetőt küldött, majd a görög hatóságok 2010. február 23-án válaszoltak az információkérésre.

               (5)

               A Bizottság szolgálatai 2010. május 5-én találkoztak a görög hatóságok képviselőivel, hogy további pontosításokról tárgyaljanak.

               (6)

               A Bizottság 2010. október 27-én kelt levelében további tájékoztatást kért a görög hatóságoktól. A görög hatóságok 2011. november 18-án kelt levelükben határidő-hosszabbítást kértek, amelyet a Bizottság 2011. december 2-i levelében elfogadott. A görög hatóságok 2011. február 8-án válaszoltak erre a tájékoztatási kérelemre.

               (7)

               2012. július 11-én kelt levelében (4) a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról a döntéséről, hogy a koncessziós szerződés és a szerződési hirdetmény közötti eltérések, valamint a PCT számára Görögország területén kívül biztosított áruk, munkavégzés és szolgáltatások után járó társasági adó alóli mentességével kapcsolatos adóügyi rendelkezés nem minősül állami támogatásnak. A Bizottság továbbá úgy határozott, hogy megindítja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást minden más állítólagos állami támogatási intézkedés vonatkozásában.

               (8)

               A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozata 2012. október 5-én (5) jelent meg az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A Bizottság felhívta az érdekelteket arra, hogy ismertessék észrevételeiket a szóban forgó támogatási intézkedésekkel kapcsolatban.

               (9)

               A Bizottság a kedvezményezettől 2012. november 5-én kapott észrevételeket. Ezeket az észrevételeket válaszadás céljából 2013. január 14-én továbbították Görögországnak. Görögország észrevételeit és kiegészítő tájékoztatását a 2012. november 2-i, a 2013. március 27-i és a 2013. július 10-i levelek tartalmazzák. 2013. szeptember 13-án a Bizottság szolgálatai és a – kedvezményezettel kiegészült – görög hatóságok között találkozóra került sor. 2013. október 23-án a görög hatóságok további információkat nyújtottak be. A Bizottság 2014. január 17-én a még hiányzó információval kapcsolatban emlékeztetőt küldött. A görög hatóságok 2014. február 4-én válaszoltak, és 2014. február 10-én újabb találkozóra került sor. Ezt követően a görög hatóságok 2014. március 10-én további információt nyújtottak be, amelyet újabb találkozó követett 2014. március 12-én. A görög hatóságok ezután kiegészítő információkat nyújtottak be 2014. március 31-én, 2014. április 16-án és 2014. április 28-án. A görög hatóságokkal és a kedvezményezettel 2014. május 19-én és 2014. december 8-án újabb találkozókra került sor.

         2.   A KEDVEZMÉNYEZETT ÉS AZ ÁLLÍTÓLAGOS TÁMOGATÁSI INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE

   2.1.   A pireuszi kikötő

               (10)

               A pireuszi kikötő két részből áll: egy kereskedelmi kikötőből és egy személyszállításra rendelt kikötőből. A kereskedelmi kikötőnek 3 terminálja van; a konténerterminál, az áruszállítási terminál és a gépjárműterminál.

               (11)

               A konténerterminál két rakparttal rendelkezik. A Piraeus Port Authority (pireuszi kikötőhatóság, a továbbiakban: PPA) úgy határozott, hogy az I. rakpart kibővítésével, a II. rakpart berendezéseinek korszerűsítésével és a III. rakpart megépítésével továbbfejleszti a konténerterminál infrastruktúráját.

         2.2.   A Piraeus Port Authority S.A.

               (12)

               A Piraeus Port Authority S.A.-t a 2688/1999. törvény alapján hozták létre az 1930-ban alapított Piraeus Port Authority (pireuszi kikötőhatóság) közintézmény közüzemi társasággá alakításával.

               (13)

               2002. február 13-án a görög állam egy 40 évre szóló koncessziós szerződést írt alá a PPA-val. A szerződést a 3654/2008. törvénnyel erősítették meg. A szerződés értelmében a PPA a pireuszi kikötő területén kizárólagos föld-, épület- és infrastruktúrahasználati és -hasznosítási jogokkal rendelkezik (6). A koncessziós szerződés így különösen biztosítja a PPA számára azt a jogot, hogy ellentételezés fejében a kikötő egy részének üzemeltetését alvállalkozásba adja harmadik felek számára (7).

         2.3.   A PPA és a PCT között létrejött koncessziós szerződés és a beruházási projekt

               (14)

               A II. és a III. rakpart megvalósításának céljából a PPA európai nyilvános pályázatot (8) folytatott le kikötőirányítási szolgáltatások tárgyában. A pályázat során a PPA-hoz két ajánlat érkezett a Coscótól és a Hutchinson Port Holdings L.T.D., a Hutchinson Ports Investments S.A.R.L., az Alapis Joint Stock Company S.A. és a Lyd S.A. társaságokból álló konzorciumtól.

               (15)

               A pályázati felhívás jogorvoslati eljárásoknak is helyt adott. A részvevők ennek ellenére a pályázati eljárással vagy a végső eredménnyel kapcsolatban nem kezdeményeztek ilyen eljárást az igazságügyi hatóságoknál. Az eljárást és a szerződéstervezetet továbbá a görög Számvevőszék is megvizsgálta és jóváhagyta.

               (16)

               2008 novemberében a PPA koncessziós szerződést írt alá a PCT-vel, amelynek segítségével a PPA átadta a PCT részére a meglévő, ám felújítandó II. rakpartból, az új megépítendő III. rakpartból, valamint a vele szomszédos területből álló „új konténerterminál” hasznosítási és kizárólagos használati jogát, illetve a hajók biztonságos kikötéséhez és kiszolgálásához használt, kikötési manőverekre fenntartott szomszédos tengerrész használati jogát.

               (17)

               A koncessziós szerződés értelmében a PCT kötelessége a meglévő II. rakpart korszerűsítése, az új III. rakpart megépítése és a konténerterminál üzemeltetéséhez kapcsolódó számos kikötői szolgáltatás nyújtása. Ezen túlmenően a koncesszió birtokosa saját költségén finanszírozza a II. rakparton végzett teljes korszerűsítést, valamint a III. rakpart felépítésének és működtetésének összes költségét. Ezért a pályázat és a koncessziós szerződés is előre jelezte, hogy a koncesszió birtokosa semmilyen állami támogatást nem fog kapni a beruházásokért.

               (18)

               Ezenkívül előirányozták, hogy a koncesszió birtokosa vállalja a szükséges infrastruktúra korszerűsítésével és megépítésével kapcsolatban felmerülő összes (kereskedelmi) kockázatot. A koncesszió birtokosa az új konténerterminál garantált kapacitásának biztosítása érdekében számos más kötelezettséget is magára vállal.

               (19)

               A PPA és a PCT között létrejött koncessziós szerződést a 3755/2009. törvénnyel ratifikálták (a továbbiakban: a törvény). A törvény 1. cikke tartalmazza a koncessziós szerződést az aláíráskor érvényes állapotában, a 2. cikk konkrét adómentességeket biztosít a PCT-nek, a 3. cikk pedig lehetővé teszi, hogy a PCT-nek a koncessziós szerződéshez kapcsolódó beruházásai a 2687/1953. törvényerejű rendeletben meghatározott, a külföldi beruházásokra vonatkozó egyedi védelmi rendszer alá tartozzanak.

         3.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK ISMERTETÉSE

               (20)

               A Bizottság 2012. július 11-i határozatában (9) úgy határozott, hogy a koncessziós szerződés és a szerződési hirdetmény közötti eltérések, valamint a két adóügyi intézkedés (10) nem minősülnek állami támogatásnak. A Bizottság ugyanebben a határozatában más állítólagos állami támogatási intézkedésekkel kapcsolatban aggályait fejezte ki, és hivatalos vizsgálati eljárást indított:

                           1.

                           a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamat után fizetendő jövedelemadó alóli mentesség (11);

                           2.

                           hozzáadottértékadó-különbözet megtérítéséhez való jog függetlenül a szerződés tárgya teljesítési szintjétől; a „beruházási javak” fogalommeghatározása a hozzáadottérték-adóra vonatkozó szabályok alkalmazásában; a kamatok késedelmes fizetésének joga a hozzáadottértékadó-különbözet megtérítésére irányuló kérelemtől számított hatvanadik napot követő első naptól fogva (12);

                           3.

                           veszteségek időbeli elhatárolások nélküli átvitele (13);

                           4.

                           választási lehetőség három értékcsökkenési módszer közül a II. rakpart felújításának és a III. rakpart megépítésének beruházási költségeit illetően (14);

                           5.

                           bélyegilleték-mentesség a projekt finanszírozására szolgáló hitelszerződések vagy kiegészítő megállapodás után (15);

                           6.

                           adómentesség, illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség, járulékmentesség, valamint a hitelszerződések szerinti hitelezők közötti, az e szerződésekből eredő jogok és kötelezettségek átruházásáról szóló szerződések alapján az államot vagy harmadik feleket megillető bármely jog tekintetében nyújtott mentesség (16);

                           7.

                           illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség a PPA által a PCT-nek fizetett bármilyen ellentételezés után a koncessziós szerződés alapján, amely a héa-törvény hatályán kívül esik (17);

                           8.

                           speciális védelmi rendszer által biztosított védelem külföldi beruházások részére (18);

                           9.

                           a kényszerkisajátításra vonatkozó szabályok alóli mentesség.

               (21)

               Így a Bizottság különösen arra az álláspontra helyezkedett, hogy a szóban forgó intézkedések szelektív előnyt nyújtanak a PCT számára, mert azok az általában alkalmazandó adózási szabályoktól való olyan eltérésnek minősülnek, amelyet nem lehet a görög hatóságok által hivatkozott gazdaságpolitikai megfontolásokra hivatkozva indokolni. A Bizottság úgy vélte, hogy a nagy infrastrukturális projektek által vállalt beruházások előmozdításának célja olyan gazdaságpolitikai megfontolás, amely a szóban forgó adórendszeren kívül esik, és nem indokolhatja a PCT számára előnyös megkülönböztetett bánásmódot.

               (22)

               A Bizottság továbbá úgy vélte, hogy az, hogy a Bizottság által korábban pozitívan elbírált korábbi közbeszerzési szerződésekben az adómentességek közül néhány mentesség vagy azokhoz hasonló mentességek már szerepeltek, nem bír jelentőséggel annak bizonyítása során, hogy ezeket az intézkedéseket a görög adórendszer logikája indokolta.

               (23)

               A Bizottság ezenkívül aggályait fejezte ki a szóban forgó intézkedéseknek az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés a) és c) pontjával való – a görög hatóságok által állított – összeegyeztethetőséget illetően. Így a Bizottság különösen az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés a) pontjának alkalmazásával kapcsolatban fejezte ki kétségeit, mivel az ezzel a cikkel való összeegyeztethetőség feltételeit a Bizottság dolgozta ki a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti regionális támogatásokról szóló iránymutatásban, és a görög hatóságok semmilyen érvet nem szolgáltattak az intézkedéseknek az említett iránymutatás feltételeinek való megfelelőségének bizonyítására. A 107. cikk (3) bekezdés c) pontjának alkalmazhatóságával kapcsolatban a Bizottság megkérdőjelezte az intézkedések szükségességét és arányosságát.

         4.   AZ ÉRDEKELT FELEK ÉS GÖRÖGORSZÁG ÉSZREVÉTELEI

               (24)

               Görögország és a kedvezményezett közös észrevételeket nyújtottak be ebben az ügyben. A Bizottság a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követően nem kapott észrevételeket más harmadik féltől.

         4.1.   Az állami támogatás meglétéről

         Az előny meglétének hiánya

               (25)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy egy általánosan alkalmazandó adózási szabály alóli mentesség nem biztosít szükségszerűen szelektív előnyt, és hogy a Bizottság nem tesz különbséget a szelektivitás, valamint az előny megléte között. Így még ha találnak is egy szelektív intézkedést, arról nem mondható ki, hogy automatikusan előnyt biztosít és fordítva. Ugyanannak az általános szabálynak az eltérő helyzetekre történő alkalmazása megkülönböztetéshez vagy a szabály hatálya alá tartozó egyes személyek hátrányba hozásához vezethet. A mentesség egyik célja az lehet, hogy biztosítsa, hogy a tárgyilagosan eltérő helyzeteket máshogy kezeljék, és így sem megkülönböztetés, sem szándék nélkül okozott hátrány ne merüljön fel.

               (26)

               Ezen túlmenően azt állítják, hogy ahogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásával megbízott vállalkozásokhoz hasonlóan az állami infrastruktúra magánforrásokból való létrehozására és üzemeltetésére irányuló hosszú távú koncessziókkal megbízott vállalkozásoknak is szerződéses kötelezettsége, hogy jelentős pénzösszegeket fektessenek abba az infrastruktúrába, amelyet a koncessziós időszak lejárta után visszaszolgáltatnak az államnak. Így a szóban forgó adóügyi intézkedések célja az ilyen társaságok „strukturális hátrányainak” ellentételezése. E célból a Combus ügyben hozott ítéletre (19) hivatkoznak, amelyben a Törvényszék kimondta, hogy a „strukturális hátrány” megszüntetése nem minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti „előny” nyújtásának.

         A szelektivitás hiánya és/vagy indoklása az adórendszer logikája alapján

   i.
         A vizsgált intézkedések „viszonyítási rendszerét” illetően

               (27)

               A görög hatóságok és a PCT szerint Görögországban az állami infrastrukturális projektekre – köztük a köz- és magánszféra közötti partnerségekre – alkalmazott általános rendszer a helyes viszonyítási rendszer. Ez a rendszer valamennyi nagy infrastrukturális projektben részt vevő vállalkozásra és köz- és magánszféra közötti partnerségre vonatkozik, és nem tesz különbséget közöttük. A 3755/2009. törvény adóügyi rendelkezései ennek az általános rendszernek az egyéni alkalmazását jelentik.

               (28)

               Mivel ezek a projektek különleges jellemzőkkel (20) rendelkeznek, amelyek megkülönböztetik őket más projektektől, az állami infrastrukturális projektekért felelős vállalkozások valójában egyértelműen más jogi és ténybeli helyzetben vannak a más típusú tevékenységeket végző vállalkozásokhoz képest. Így az általánosan alkalmazandó adózási szabályok nem tekinthetők érvényes „viszonyítási rendszernek”. Helyes viszonyítási rendszer az, amelyik figyelembe vette ezeket az uniós jogalkotás (21) által is elismert jellemzőket, amely különleges bánásmódra szólít fel (22).

               (29)

               Így a Görögország által létrehozott, az állami infrastrukturális projektek – azokat más tevékenységektől megkülönböztető – különleges jellemzőinek megfelelő kezelését biztosító mechanizmus olyan adóügyi rendelkezések bevezetése, amelyek egyértelművé teszik az adózás egyes területein alkalmazott szabályokat, amelyek alkalmazása i. egyébként az állami infrastrukturális projektekkel szembeni megkülönböztetéshez vezethetnek, ii. nélkülözi az egyértelműséget és az adórendszer általános alapelveivel való konzisztenciát, vagy iii. a fenti kötelező követelménnyel szemben alulmarad az állami erőforrások leghatékonyabb felhasználásának/elosztásának biztosítását tekintve.

               (30)

               Ezenkívül azt mutatják, hogy az adóügyi intézkedés bevezetéséhez használt jogalkotási technika nem határozza meg az intézkedés általános természetét. A Gibraltar ügyben hozott ítéletre (23) hivatkozva azt állítják, hogy az általánosan alkalmazandó szabályok alól adott mentesség valamely tagállam általi bevezetése nem biztosít automatikusan szelektivitást és előnyt. Csupán egy „eltérésre alapuló” megközelítés alkalmazása olyan formalista módszertan lenne, amelyet könnyű lenne megkerülni.

         ii.
         Az érintett intézkedés célja

               (31)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy az Adria-Bécs ügyben hozott ítélet ismeretében annak az intézkedésnek a célja, amely alapján a PCT javára hozott rendelkezéseket meg kell vizsgálni az, hogy előmozdítsa az állami infrastrukturális projektek sikeres végrehajtását. Ezenkívül cáfolják a Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatban az ilyen célkitűzés „alkalmazhatóságának hiányára” és „érvénytelenségére” vonatkozó vizsgálatát.

               (32)

               A hatóságok a környezetvédelmi illetékek által elérni kívánt célkitűzésekre is hivatkoznak annak indoklására, hogy a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában foglalt következtetése azt eredményezi, hogy az adóbevételek beszedésétől eltérő, konkrét célkitűzéssel rendelkező adóintézkedéseket az általános adórendszer természetével sosem indokolhatják. A tagállamok az uniós joggal való összeegyeztethetőség korlátait betartva szabadon hajthatják végre az adórendszerükön keresztül az általuk megfelelőnek vélt politikákat.

               (33)

               Ezen túlmenően azt állítják, hogy a Bizottság tévedett, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az adórendszer említett célkitűzése „irreleváns” (24), mivel az azori-szigeteki bíróság ügyében hozott ítélet (25) nem jelentette ki, hogy a célkitűzés nem bír fontossággal. A szelektivitási elemzés alapján a cél nem annak meghatározása, hogy a vizsgált intézkedés „célkitűzése”„önmagában”„érvényes” vagy „releváns-e”. Az intézkedés „célkitűzése” az „alapból” áll, amelyre alapozva a társaságok „jogi és ténybeli helyzete” összehasonlítható.

               (34)

               Azt állítják, hogy a Bizottság nem ismerteti, hogy a szelektivitási vizsgálat alkalmazásában miért nem „érvényes” vagy „releváns” a szakpolitikai „célkitűzés”. Ezzel kapcsolatban az Adria-Bécs ügyben (26), a Regione Sardegna ügyben (27) és a British Aggregates ügyben (28) hozott ítéletre hivatkoznak, azt állítva, hogy a Bíróság nem foglalt állást e célkitűzésekkel szemben, hanem csak azt vizsgálta, hogy a szóban forgó intézkedések szelektívek voltak-e.

         iii.
         A PCT jogi és ténybeli helyzete az érintett intézkedés célkitűzésére figyelemmel

               (35)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy az állami infrastrukturális projektek sikeres végrehajtásának célkitűzésére figyelemmel a PCT és a nagy infrastrukturális projekteket vivő többi vállalkozás más jogi és ténybeli helyzetben vannak más vállalkozásokhoz képest. Ez alapján azt állítják, hogy a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában mellőzte ezeknek a projekteknek a körülményeit/különleges jellemzőit. A PCT és a hasonló helyzetben lévők felé tanúsított adóügyi megítélés nem nyújthat versenyelőnyt olyan vállalkozásokkal szemben, amelyek nem esnek ilyen megítélés alá, mivel a két vállalkozástípus az érintett állami infrastrukturális projektek teljesítése tekintetében nem versenyez.

               (36)

               Az ilyen projekteket végrehajtó vállalkozások ugyanúgy e rendszer hatálya alá tartoznak és egyiket sem zárják ki, továbbá nem határoznak meg korlátot az alkalmazás régióit vagy ágazatait, a költségvetést vagy a határidőket illetően. Így nincs de facto szelektivitás.

               (37)

               Ezenfelül a görög hatóságok nem tartottak meg semmilyen mérlegelési jogkört arra vonatkozóan, hogy hogyan alkalmazzák ezeket a valamennyi állami infrastrukturális projektbe már évek óta szisztematikusan bevezetett adóügyi rendelkezéseket.

         iv.
         Az adórendszer logikája

               (38)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a szóban forgó adóügyi rendelkezések és a rendszer, amelynek a részét képezik, megegyeznek a vonatkozó görög adószabályok alapelveivel vagy vezérlő elveivel, mivel a) ezek szándéka, hogy az általános adórendszer alapelveinek – különösen az arányosság elvének – és a gazdaság alapelveinek megfelelő állami szakpolitikai célokat, valamint az adórendszer bevételnövelő célját és az állami infrastruktúra létrehozásához kapcsolódó görög kulcsfontosságú politikákat megvalósítsák, b) ezek célja annak biztosítása, hogy az objektíven eltérő helyzeteket más módon kezeljék, az egyenlőség és az arányosság elvének alkalmazásával és biztosítva, hogy az adórendszer által elérni kívánt eredmények nem torzulnak, c) ezeket objektív kritériumok alapján alkalmazzák, d) ezeket kifejezetten az állami infrastrukturális projektek végrehajtásakor felmerülő, a magánszektor részvételét veszélyeztető kulcsfontosságú pénzügyi problémák kezelésére irányuló jogalkotási mechanizmusnak szánták (29).

               (39)

               Ezenkívül az ilyen rendelkezések által nyújtott jogbiztonság és annak biztosításával, hogy az adófizetők tudjanak adót fizetni, előmozdítják a magánszektor állami infrastruktúrába való beruházásait, az adóalap kiterjesztését és a megnövekedett adóbevételek beszedését. Így a vonatkozó intézkedéseket indokolja a rendszer logikája.

         A versenytorzulásra és a kereskedelemre gyakorolt hatásra vonatkozó feltételek vizsgálatának hiánya

               (40)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a Bizottság elmulasztotta azonosítani a versenyjogi értékelés szempontjából releváns szolgáltatásokat és földrajzi piacokat, nem elemezte a versenyfeltételeket az érintett piacokon, és nem állapította meg, hogy az eljárás megindításáról szóló határozatban említett konkurens uniós kikötők a pireuszi kikötő és a PCT tényleges, vagy csak potenciális versenytársai-e.

               (41)

               Továbbá azt állítják, hogy a Bizottság elmulasztotta megvizsgálni azt az érintett piacot, ahol a PCT konténerterminálja üzemel, illetve az érintett piacon uralkodó versenyfeltételeket. Egy ilyen vizsgálat kimutatná, hogy a szóban forgó adóügyi rendelkezések nincsenek káros hatással az EU-ban zajló versenyre és kereskedelemre.

               (42)

               A piacon uralkodó versenyfeltételeket illetően azt állítják, hogy a WAM ügyben hozott ítélet (30) alapján pusztán az, hogy az uniós tagállamok konténerrakománnyal kereskednek, és az, hogy számos kikötő versenyez egymással a konténerkikötő-létesítmény szolgáltatások nyújtásáért, nem jelenti automatikusan azt, hogy a kikötő üzemeltetőjének adott támogatások kimerítik az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében megállapított, kereskedelemre gyakorolt hatás és/vagy versenytorzulás kritériumait. Így azt állítják, hogy a Bizottság nem vizsgálta az adóügyi rendelkezéseknek a versenyre és a kereskedelemre gyakorolt hatását az érintett piacokon.

               (43)

               A PCT a fenti érvelésre vonatkozóan részletesebb észrevételeket nyújtott be.

      Az érintett piac meghatározása

               (44)

               Az érintett piac meghatározását illetően a PCT az összefonódások területéhez kapcsolódó bizottsági határozatokra (31) hivatkozik annak bizonyításához, hogy két különböző érintett piac létezik a konténerterminálból álló kikötői szolgáltatások terén: a hátországi forgalom és az átrakodási forgalom.

               (45)

               Azt állítja, hogy a hátországi forgalmat illetően a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában látszólag úgy véli, hogy a piac földrajzi hatóköre „Görögország és a kelet-mediterrán térség”, és nem magyarázza meg, hogy miért értelmezi másképp, mint a görög versenyhivatal, amely kimondta, hogy az árurakodási szolgáltatások piacának földrajzi hatóköre a hátországi forgalom tekintetében Közép- és Dél-Görögországra korlátozódik (32).

               (46)

               Ezen túlmenően a PCT azt állítja, hogy mind a keresleti, mind a kínálati oldal szemszögéből Görögország középső és déli része olyan földrajzi piacot alkot, amely eltér Görögország északi részétől, köszönhetően: a) annak, hogy a PCT kikötői konténerterminálja a szaloniki kikötőnél és bármely más görög kikötőnél is sokkal nagyobb forgalmat képes lebonyolítani, illetve nagyobb technikai kapacitásának köszönhetően még versenyképesebb feltételek mellett tudja ezt nyújtani; b) az ipar, a kereskedelem és a lakosság az Athén körüli területekre, és általánosságban a középső/déli országrészekre való koncentráltságának; c) Görögország topográfiájának, amely a Görögország északi részén lévő szaloniki kikötő és az ország középső és déli részei között a konténerforgalom oda- és visszaszállítása többletköltségeit okozza.

               (47)

               Az átrakodási konténerszolgáltatásokat illetően a PCT a Maersk/ECT és a Hutchinson/Evergreen ügyekben hozott bizottsági határozatokra hivatkozik, amelyekben a Bizottság a kelet-mediterrán és a fekete-tengeri térséget az átrakodási konténerszolgáltatások érintett földrajzi piacának tekintette. Ezenkívül azt is állítja, hogy a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában úgy véli, hogy a piac földrajzi hatóköre „Görögország és a kelet-mediterrán térség”.

      Versenyfeltételek az érintett piacon

               (48)

               Az átrakodási forgalmat illetően a PCT azt állítja, hogy a PCT konténerterminálja a PPA I. rakpartján található konténerterminálon kívül nem verseng más uniós kikötőkkel a kelet-mediterrán térségben a mélytengeri konténerrakodási forgalom számára biztosított árurakodási szolgáltatások nyújtásáért. Ezenkívül azt állítja, hogy a Bizottság nem magyarázta meg, hogy miért véli úgy, hogy az uniós tagállamokban számos olyan kikötő (33) van ezen a piacon, amelyik verseng a PCT konténerterminál-kikötőjével. A PCT szerint a Bizottság megállapítása, mely szerint „[…] a szaloniki kikötő, a román konstancai kikötő, a szlovén koperi kikötő és számos olasz kikötő közvetlen versenytársnak tekinthető”, ellentmond a Bizottság C 21/2009. ügyben (34) tett megállapításaival. Az olasz kikötők és a szlovén koperi kikötő nem a Bizottság által a PCT tájékoztatása alapján meghatározott piac kelet-mediterrán térségében találhatók, hanem a közép-mediterrán térségben. Ezenkívül az említett kikötők által lefedett hátországba („vonzáskörzet”) szánt átrakodási forgalmat jelenleg nem a pireuszi kikötőn keresztül bonyolítják (35).

               (49)

               A kínálati oldal szemszögéből a PCT azt állítja, hogy ezeket a kikötőket bizonyos mértékig a PCT kikötői konténerterminálja helyettesítőjének kell tekinteni, mivel ezek ki tudják szolgálni a konténerhajók egyes típusait, amelyeket a PCT konténerkikötője képes kiszolgálni, ám nem mindet, köszönhetően annak, hogy kisebb tengermélységgel és darukapacitással rendelkeznek (36). A keresleti oldal szemszögéből ezek a kikötők nem tekinthetők a pireuszi kikötő helyettesítőjének, mivel: a) Pireusz kínálja a legrövidebb és legolcsóbb (37) kitérőt a Szuez–Gibraltár-tengelyen, amely a legjelentősebb mélytengeri konténerszállító útvonal a Földközi-tengeren (38), b) Pireusz kínálja a legalacsonyabb bunkerolajárakat világszinten, c) különösen Konstanca a Dardanellák és a Boszporusz miatt a kormányosoknak fizetendő többletköltséggel jár.

               (50)

               A fentiek tükrében a PCT azt állítja, hogy az eljárás megindításáról szóló határozatban említett kikötők nem tekinthetők a PCT konténerkikötő tényleges vagy potenciális helyettesítőinek a kelet-mediterrán térségben a konténerrakodási forgalom számára biztosított árurakodási szolgáltatások nyújtásának tekintetében.

               (51)

               Ezen túlmenően a PCT a pireuszi kikötőben végrehajtott beruházásokhoz kapcsolódó bizottsági határozatra hivatkozik, amelyben a Bizottság úgy vélte, hogy az egyes kikötők és a pireuszi kikötő közötti verseny nem jelentős (39). Továbbá azt állítja, hogy a Bizottság nem vizsgálta meg az adóügyi rendelkezéseknek a versenyre és a kereskedelemre gyakorolt hatását az érintett piacokon. E hatás értékelése megkövetelné az érintett piacokon működő, egyenértékű adórendszerek vizsgálatát, mivel más kikötők a hasonló vagy ezekkel egyenértékű adóügyi rendelkezések előnyeit élvezhetik.

               (52)

               Azt is állítja, hogy a PCT az érintett piacokon csak PPA-val áll versenyben, amely az I. rakpart konténerterminálját működteti a pireuszi kikötőben. A PPA-t illetően a Bizottság azonban elismerte, hogy a PCT-nek nyújtott koncesszió erősíteni fogja a versenyt a pireuszi kikötőben a konténerrakodási forgalom számára biztosított árurakodási szolgáltatások terén (40).

               (53)

               A PPA és más görög kikötők privatizációja okán esetlegesen megjelenő potenciális versenytársakat illetően a PCT azt állítja, hogy a görög kikötők üzemeltetői, amelyek nem rendelkeznek hasonló koncesszióval, nincsenek hasonló helyzetben, ezért a szóban forgó adóügyi rendelkezések nem okoznak versenyelőnyt vagy -torzulást.

               (54)

               Azt is hozzáteszi, hogy a Bizottság nem mutat fel semmilyen bizonyítékot amellett, hogy más kikötőüzemeltetők hajlandók lennének nagyobb beruházást vállalni azért, hogy egy nagyobb kikötői konténerterminált létesítsenek Görögországban. A PCT szerint igen kevéssé valószínű, hogy ilyen verseny felmerüljön, mivel Görögországban egyik meglévő kikötő sem ötvözi a pireuszi kikötő tulajdonságait (41).

               (55)

               Végül a PPA-val való versenyt illetően azt állítja, hogy a Bizottság meglátása pontatlan, mert a PCT már most is versenyben áll a PPA I. rakpartjának konténertermináljával, és a koncesszió nem versenytorzuláshoz, hanem a piac megnyitásához vezet a verseny előtt. E tekintetben hozzáteszi, hogy a PPA számára bizonyos adóügyi természetű jogszabályi rendelkezések előnyt biztosítanak, amelynek fényében a szóban forgó adóügyi rendelkezések közül néhány rendelkezés elfogadását szükséges mechanizmusnak tekintették annak biztosítása érdekében, hogy a PCT-nek ne okozzanak versenyhátrányt.

         4.2.   Az állítólagos állami támogatási intézkedések és a nagy infrastrukturális projektek más szerződéseiben foglalt hasonló rendelkezések összehasonlításáról
       (42)

               (56)

               A görög hatóságok és a PCT rámutatnak, hogy a törvény 2. és 3. cikkéhez hasonló rendelkezéseket tartalmaznak azok a görög jogszabályok is, amelyek számos egyedi állami infrastrukturális projektet, továbbá a köz- és magánszféra közötti partnerségről szóló 3389/2005. törvényt is megerősítették. Mivel a Bizottság az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése alapján megvizsgálta ezeket a törvényeket, és úgy határozott, hogy nem eredményeztek állami támogatást, az a következtetés, mely szerint a PCT javára hozott adóügyi rendelkezések szelektív intézkedésnek minősülnek, és az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése alapján jogtalan előnyt biztosítanak, veszélyeztetné a jogbiztonságot, és ellentétes lenne a Bizottság gyakorlatával és az ilyen rendelkezéseknek a görögországi állami infrastrukturális projektekre való alkalmazásáról szóló korábbi nyilatkozataival.

               (57)

               Az Athéni Nemzetközi Repülőtér ügyét (43) illetően – ahol a Bizottság azt állapította meg, hogy a repülőtéri szolgáltatások esetében alkalmazott adóügyi rendelkezéseket abban az időben még nem liberalizálták – azt állítják, hogy ugyanez a következtetés vonható le ebben az ügyben a kikötői infrastrukturális szolgáltatásokra vonatkozóan. Ezenfelül a görög hatóságok fenntartják azt az érvelésüket, hogy a Bizottság abban az ügyben megvizsgálta az említett rendelkezéseket.

               (58)

               Az athéni körgyűrűre vonatkozó ügyet (44) és a Rio Antirrio autópályahídra vonatkozó ügyet illetően véleményük szerint a Bizottság alaposan megvizsgálta az állami és a magánszektor pénzügyi hozzájárulását a projektek költségeihez, valamint a vonatkozó adóügyi rendelkezéseket. A Bizottság akkor arra a következtetésre jutott, hogy a közszféra (támogatások és állami kezesség formájában nyújtott) hozzájárulásának mértékét nyílt, megkülönböztetéstől mentes és versenyképes pályázaton határozták meg „piaci árként” (vagyis az állami hozzájárulás legalacsonyabb szükséges összege). Az athéni körgyűrűre vonatkozó határozatban a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az adóügyi rendelkezések az alkalmazandó adórendszer egyértelműsítésére szolgáltak, amelyek hiánya veszélyeztetheti a projekt sikerét, és nem tekintette őket a koncessziós jogosult ellentételezése részének. Az elfogadott adóügyi rendelkezések alkalmazásával esetlegesen összekapcsolható bármilyen pénzügyi értéket nem lehetett az állami hozzájárulás részének tekinteni, mert azt nagy pontossággal csak a koncessziós időszak lejártát követően lehetett volna megállapítani. Ezek a rendelkezések csupán a szükséges egyértelműsítést szolgálták, hogy a magánbefektetőket ne riasszák el különösen az ilyen típusú, nagy kockázatot hordozó, nem életképes építési projektektől. Ezért ezekben az esetekben nem lehet különbséget tenni a PCT és a koncesszióra jogosultak között, mert ezek a rendelkezések minden esetben „egyértelműsítésre”, és nem „ellentételezésre” szolgáltak, ahogy az a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában szerepelt.

               (59)

               Ezenkívül az az ítélkezési gyakorlat (45), amelyet a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában említett azzal kapcsolatban, hogy a Bizottság hallgatása egyes intézkedésekről nem jelenti azt, hogy azokat jóváhagyták (46), nem alkalmazható a bejelentett esetekre, például a görög hatóságok és a PCT által hivatkozott esetekre.

               (60)

               A többi infrastrukturális projektre vonatkozó későbbi állami támogatási határozatokat illetően a Bizottságnak nem kellett részletesen hivatkoznia a szóban forgó adóügyi rendelkezésekre, mert nem változtatta meg a Rio Antirrio autópályahídra és az athéni körgyűrűre vonatkozó ügyekben megfogalmazott álláspontját (47).

               (61)

               Azt állítják, hogy itt az merül fel, hogy a fent említett korábbi határozatoknak a Bizottság általi jóváhagyásának fényében a szóban forgó adóügyi rendelkezések az állami támogatási szabályoknak megfelelőnek tekinthetők-e, és nem az, hogy ezekre a rendelkezésekre vonatkozik-e a Bizottság korábbi értékelése, ahogy az eljárás megindításáról szóló határozat is tartalmazza. Ezenfelül ha ezek a rendelkezések szerepeltek volna ennek a koncessziónak a pályázati dokumentációjában, a Bizottság akkor is ugyanarra a következtetésre jutott volna, mint a korábbi bizottsági határozatokban.

               (62)

               Azt is állítják, hogy a Bizottság által a jelenlegi és a korábbi esetek között az eljárás megindításáról szóló határozatban alkalmazott megkülönböztetés pusztán formaságon, vagyis a 3755/2009. törvényben foglalt adóügyi rendelkezések elfogadásán, és nem azoknak a koncessziós szerződésbe való beemelésén alapul. Ezen túlmenően kifejti, hogy: i. a pályázat ajánlattevői tudatában voltak annak, hogy ezeket az adóügyi rendelkezéseket Görögországban az állami infrastrukturális projektek és a köz- és magánszféra közötti partnerségek egységes keretrendszereként alkalmazzák; ii. a PCT pireuszi és szaloniki kikötői konténerkoncessziókat érintő szerződéseit a görög miniszterelnök és a hajózásért felelős miniszter szintjén hajtották végre, akik nemzetközi szinten népszerűsítették ezeket a projekteket a befektetők előtt, és teljes körű intézkedéscsomagot ajánlottak fel, amelyet Görögország a magánszektor forrásaiból finanszírozott állami infrastrukturális projektekre alkalmaz; iii. a PCT tudatában volt annak, hogy a Bizottság megvizsgálta a korábbi projekteket és nem emelt kifogást egyik ellen sem; iv. a PCT azt kérte a görög kormánytól és a PPA-tól a pályázati eljárás során, hogy ezeket a rendelkezéseket foglalják bele a koncessziós szerződésbe; v. a PCT ismét felhozta ezt a témát a görög miniszterelnök és a hajózásért felelős miniszter előtt, és ismét biztosítékot kapott arra, hogy ezeket a jogszabályokat be fogják vezetni; vi. a biztosítékok fényében és a pályázat és az ajánlat elkészítése közben a PCT figyelembe vette, hogy a koncessziós szerződést ugyanolyan alapon fogják végrehajtani, mint a többi állami infrastrukturális koncessziót, és ezért a hitelezők ismerni fogják a koncessziós feltételeket.

               (63)

               Ezért a koncessziós szerződés PCT-nek való odaítélésére irányuló pályázati eljárást nem lehet megkülönböztetni a múltbéli ügyektől, mert a nagy infrastrukturális projektekre alkalmazandó egységes adóügyi keretrendszert valamennyi ajánlattevő ismerte. Hozzáteszik továbbá, hogy semmi nem indokolta különösebben, hogy a pályázati eljárás keretében nyilvántartást vezessenek az ilyen cserékről, mert a PPA-nak nincs felhatalmazása ilyen rendelkezések elfogadására, és egyébként a rendelkezések alkalmazása Görögországban bevált gyakorlat volt a Bizottság precedensének megfelelően.

               (64)

               Így ha a Bizottság csupán egy formaságot nevez meg a PCT-t a Görögországban állami infrastruktúrát kivitelező más vállalkozásoktól való megkülönböztetés okaként, akkor ez a formaság ellentétes lenne a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvével.

               (65)

               A Bizottság kijelentését illetően, mely szerint „a görög hatóságok által benyújtott bizonyítékok alátámasztják azt a megállapítást, hogy az ajánlattevők nem vették figyelembe a különleges előnyöket […]” (48), a PCT azt állítja, hogy nem ismeri az említett bizonyítékokat, és a koncessziós szerződést megerősítő törvényen keresztül ezeknek a rendelkezéseknek az elfogadása nem minősül bizonyítéknak.

         4.3.   Az állítólagos állami támogatási intézkedések összeegyeztethetőségéről

               (66)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ha a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a szóban forgó adóügyi rendelkezések állami támogatásnak minősülnek, az ilyen támogatást a 107. cikk (3) bekezdés a) és c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek kell tekinteni a belső piaccal, a vonatkozó beruházások, infrastruktúra és szolgáltatások a görög gazdaság fejlődésében és különösen a tengeri konténerszállítási ágazat fejlesztésében és korszerűsítésében való fontosságának tekintetében.

               (67)

               A szóban forgó beruházási projekt célja a pireuszi kikötő korszerű tengeri konténerterminállá alakítása a Földközi-tengeren nagyobb kapacitással és tárolóval, így javítva a kikötő teljesítményét a tengeri konténerforgalom kezelésében. A II. rakpart üzemeltetéséhez kapcsolódó teljesítményadatok (49) már e célkitűzés teljesítését jelzik. Ezenkívül a projekt az uniós közlekedési politikával kapcsolatos közérdek bizottsági célkitűzését célozza meg, ahogy azt már számos uniós szabályozás és közlemény is elemezte.

               (68)

               A berendezés beszerzését és a III. rakpart megépítését az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés a) pontjának alkalmazására vonatkozó uniós regionális támogatási szabályok alapján kezdeti beruházásnak tekintik. Ezek […] (50) millió EUR összeget tesznek ki, és körülbelül 900 közvetett és közvetlen teljes munkaidős állást hozott létre, amelyek a 35 éves koncessziós időszak alatt megmaradnak. A magas beruházási összeg miatt bármilyen lehetséges támogatás jóval alatta maradna a 30 %-os támogatási plafonnak, amely az attiki régióra vonatkozott 2010 végéig, illetve a Bizottság által a kikötői infrastruktúrához kapcsolódó határozatokban jóváhagyott maximális támogatási összegeknek (51). Így a támogatási intézkedések az ilyen nagy infrastrukturális projektek támogatásához szükséges minimális és megfelelő intézkedéseket tartalmazzák. A PCT saját hozzájárulása a projektet bőven a regionális támogatási szabályokban meghatározott korlátokon belül marad. Ezen túlmenően bármely lehetséges támogatás összeegyeztethető a közös piaccal az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés a) pontja értelmében ugyanazon indokok alapján, mint a PPA számára nyújtott és Bizottság által a C 21/2009. sz. ügyben (52) jóváhagyott támogatás esetében.

               (69)

               Így a támogatás szükségesnek tekinthető az erre vonatkozó uniós politikának (53) megfelelően annak fényében, hogy a pénzügyi válság alatt felmerült az állami finanszírozás iránti igény a kikötői infrastruktúra fejlesztésében, valamint a például a jelenlegi koncesszióra alkalmazandó adórendszerek egyértelműségének, rugalmasságának és kiszámíthatóságának biztosítása érdekében. A támogatási intézkedések szükségességét illetően azt állítják, hogy az adóügyi rendelkezések biztosították a magánszektor projektfinanszírozási megállapodásainak való megfelelést és annak elkerülését, hogy a társaság elmulassza a hitelek és a potenciális kötelezettségek visszafizetését. Ezen adóügyi rendelkezések nélkül azok a projektfinanszírozási megállapodások, amelyeket a PCT megköthetett volna, a gyakorlatban súlyosabbak lennének, ami vélhetően veszélyeztette volna az ajánlatát vagy a koncessziós szerződés végrehajtását (piaci hiányosság). A gyakorlatban az adóügyi rendelkezések azért voltak szükségesek, hogy biztosítsák a koncesszió jogosultjának hozzáférését a magánszektor finanszírozóitól származó szükséges forrásokhoz (54). Végül ezen intézkedések helyett egy készpénzes támogatás helytelen és szükségtelen ösztönző lett volna, tekintve a piaci hiányosságból eredő finanszírozási szükségletek előre történő pontos kiszámításának nehézségét.

               (70)

               Ezenfelül azt állítják, hogy az intézkedések egyértelmű ösztönző hatással bírnak, mivel a koncessziós szerződés és a beruházási munkálatok kezdete és végrehajtása az adóügyi rendelkezések elfogadása után történt. A gazdasági válság és Görögországban és a világban a pénzügyi hitel 2008/2009-ben jellemző hiányának fényében a PCT-nek csak a törvény elfogadása adta meg az ösztönző erőt a koncesszió végrehajtásának folytatására. A PCT egyébként mindössze az 5 millió EUR értékű bankgarancia-levél elvesztésének árán feladhatta volna a koncessziót. Az ösztönző erőt azt is alátámasztotta, hogy a PCT a projekt teljes finanszírozásának kockázatát magára vállalta.

               (71)

               Továbbá úgy vélik, hogy az általuk benyújtott becslések (55) azt mutatják, hogy az adóügyi rendelkezések […] millió EUR és […] millió EUR közötti összeget (56) biztosítanak a teljes koncessziós időszakra, vagyis […]–[…] %-ot a(z) […] millió EUR összegű teljes beruházási költségekből, amely sokkal alacsonyabb a Bizottság által a kikötői beruházásokhoz kapcsolódó ügyekben jóváhagyott támogatási összegeknél.

               (72)

               Ezenfelül azt állítják, hogy a konkrét előnyök előzetes számszerűsítése nem volt szükséges a jóváhagyásukhoz vagy a beruházás kivitelezéséhez. Szerintük az EUMSZ 107. cikke értelmében az adóügyi rendelkezések miatt esetlegesen felmerülő állítólagos előnyök értékelésének előzetes megközelítése megfelelő és összhangban áll az állandó ítélkezési gyakorlattal (57).

               (73)

               Továbbá konkrét bizottsági határozatokra (58) is hivatkoznak, amelyekben a Bizottság nem bejelentett állami támogatást hagyott jóvá az ilyen támogatás ösztönző hatásának és szükséges és arányos természetének megállapításával olyan ügyekben, ahol a támogatást nem számszerűsítették előre, és/vagy azt nem lehetett számszerűsíteni még a Bizottság végső határozatának elfogadásakor sem. Így az ösztönző hatás és arányosság megállapításához nem volt szükséges a pénzügyi előny kiszámítása (59).

               (74)

               Végül rámutattak arra, hogy egyik vizsgált intézkedést sem alkalmazták a gyakorlatban.

         5.   AZ INTÉZKEDÉSEK ÁLLAMI TÁMOGATÁSI JELLEGÉNEK MEGÍTÉLÉSE

               (75)

               Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatás a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Ezért annak a meghatározásához, hogy a szóban forgó intézkedések az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében állami támogatásnak minősülnek-e, az összes alábbi feltételnek teljesülnie kell. Tehát a) az intézkedést állami forrásokból kell nyújtani, b) az intézkedésnek gazdasági előnyt kell eredményeznie egy vállalkozás számára, c) az intézkedésnek szelektívnek kell lennie, és d) az intézkedésnek torzítania kell a versenyt, vagy versenytorzítással kell fenyegetnie, és befolyásolnia kell a tagállamok közötti kereskedelmet.

         5.1.   A vállalkozás fogalma

               (76)

               Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése alapján az állami támogatási szabályok csak akkor alkalmazandók, ha a támogatás kedvezményezettje „vállalkozás”. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a vállalkozás fogalma minden gazdasági tevékenységet végző jogalanyra kiterjed, azok jogállásától és finanszírozásának módjától függetlenül (60). Ezen túlmenően minden olyan tevékenység, amely áruknak és/vagy szolgáltatásoknak egy adott piacon történő kínálásából áll, gazdasági tevékenységnek minősül (61).

               (77)

               A Bizottság már megállapította, hogy az infrastruktúra egyes típusainak megépítése és üzemeltetése gazdasági tevékenységnek minősül (62). Ezenkívül az állandó ítélkezési gyakorlat (63) szerint az infrastrukturális létesítmények biztosítása harmadik felek részére díjazás ellenében gazdasági tevékenységnek minősül.

               (78)

               Mivel a PCT korszerűsítette a meglévő II. rakpartot, megépítette az új III. rakpartot, és a konténerterminál üzemeltetéséhez kapcsolódó kikötői szolgáltatások széles skáláját kínálja, az állami támogatási szabályok értelmében vállalkozásnak tekinthető. Így a PCT-re vonatkoznak az állami támogatási szabályok.

         5.2.   Állami források

               (79)

               Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében az állítólagos állami támogatásnak a tagállamok által, vagy állami forrásból nyújtott olyan támogatásnak kell lennie. Az intézkedést az állam ítéli oda és az az államnak tulajdonítható. Azzal, hogy a PCT különleges adóügyi megítélés alá esik, a görög állam lemond azokról az állami forrásokról, amelyekhez akkor jutott volna hozzá, ha nem vezette volna be az állítólagos előnyös adóügyi rendelkezéseket. Ezért a szóban forgó intézkedések állami források elvesztését vonják maguk után és állami forrásból nyújtott támogatásnak tekinthetők.

         5.3.   Szelektív előny megléte

               (80)

               Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint annak megállapítása érdekében, hogy valamely állami intézkedés állami támogatásnak minősül-e, meg kell határozni, hogy a kedvezményezett vállalkozás részesül-e olyan gazdasági előnyökben, amelyeket szokásos piaci feltételek mellett – vagyis állami beavatkozás nélkül – nem kapott volna meg (64).

               (81)

               Csak az intézkedésnek az adott vállalkozásra gyakorolt hatása releváns, az állami beavatkozás oka és célja azonban nem (65). Ennek vizsgálatához össze kell hasonlítani a vállalkozás intézkedés utáni pénzügyi helyzetét azzal a pénzügyi helyzettel, amelyben a vállalkozás az intézkedés nélkül lenne. A támogatás fogalma nemcsak pozitív előnyöket tartalmaz, hanem intézkedéseket is, amelyek – számos formában – csökkentik a vállalkozások költségvetésében normális esetben található költségeket, és amelyek bár a szó szoros értelmében nem szubvenciók, mégis ehhez hasonlóan viselkednek és hasonló hatást fejtenek ki (66). Az adóval kapcsolatban a Bíróság egyértelművé tette, hogy az olyan intézkedés, amellyel a közhatóságok egyes vállalkozásoknak adómentességeket adnak, és így a kedvezményezett vállalkozások előnyösebb pozícióba kerülnek más adófizetőknél, az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül. Hasonlóképpen az olyan intézkedés, amely egyes vállalkozások számára adókedvezményt nyújt vagy a szokásosan befizetendő adó befizetésének elhalasztását eredményezi, állami támogatásnak minősülhet (67).

               (82)

               A vizsgált intézkedések adókedvezményekből vagy a PCT által a vonatkozó rendelkezések hiányában szokásosan befizetendő adók vagy illetékek befizetésének elhalasztásából álltak, illetve a PCT megkülönböztetett kezeléséből, amelyek segítségével a PCT jobb pénzforgalmat bonyolított le az építési szakasz első éveiben (lásd ezután a rendes adórendszer vagy viszonyítási rendszerek ismertetését). Így a PCT pénzügyi helyzete az intézkedések nélküli helyzethez képest javult az intézkedések által. Ezért ezek előnyt nyújtanak a PCT számára.

               (83)

               Az előny megléte kizárható abban az esetben, ha a szóban forgó vállalkozás az Altmark ügyben hozott ítéletben (68) meghatározott kritériumoknak megfelelő, általános gazdasági érdekű szolgáltatást nyújt, vagy ha az állami beavatkozás a rendes piaci feltételekkel összhangban történt (69). Ám ez a két forgatókönyv nem alkalmazható a jelenlegi esetre.

               (84)

               A kedvezményezett és a görög hatóságok által előidézett „strukturális hátrány” tekintetében a Bizottság először is megjegyzi, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően a strukturális hátrány megléte nem mérvadó az előny meglétének és így az állami támogatásnak a kizárásában (70). A Combus ügy mindenesetre nem alkalmazható a vizsgált esetre. Abban az ügyben a Combus valóban rendelkezett strukturális hátránnyal a magánszektorban tevékenykedő versenytársaihoz képest, és az intézkedés ott valóban kizárta az előny meglétét. Ez azért történt, mert a Combus legtöbb sofőrjének alkalmazotti státusa volt, ami magasabb személyzeti költségeket jelentett, mintha csak szerződéses alapon alkalmazta volna a sofőröket, ahogy azt az összes többi autóbusztársaság tette. Ám a PCT nem rendelkezik strukturális hátránnyal a versenytársaihoz képest, mert az, hogy vállalta, hogy nagy állami infrastrukturális projektekbe fektet be, önmagában nem jelent strukturális hátrányt, az csak a Cosco anyavállalat által a szokásos üzleti tevékenysége keretében hozott magánbefektetői döntés. Így a Combus ügyben hozott ítélet megállapításai nem alkalmazhatók erre az esetre.

               (85)

               Így különösen az az állam vagy a hitelezői szerződésekben szereplő harmadik felek és különösen a Cosco, vagyis az anyavállalata javára a hitelszerződésekben (amelyek alapján az azokból eredő jogokat és kötelezettségeket átruházzák) biztosított adómentességekkel, hozzájárulásokkal és jogokkal kapcsolatos intézkedéseket illetően (71) a Bizottság úgy véli, hogy ez a rendelkezés megegyezik egy biztosítási szerződés odaítélésével, amelyet az állam díjtalanul biztosít a PCT hitelezői számára. Lényegében a PCT hitelezői és különösen a Cosco felmentést kaphatnak az adók és hozzájárulások megfizetése és bármely, az állam vagy harmadik felek javára a görög állam által a jövőben bevezetendő jog alól anélkül, hogy ezért kompenzációt kellene fizetniük az államnak. Így ezen intézkedés miatt a Cosco sokkal előnyösebb pozícióban van más befektetők hitelezőinél, mert nem kell díjat fizetnie az államnak ezért a felmentésért.

               (86)

               Ezen intézkedés jellegéből adódóan, mely előreláthatólag abban az esetben alkalmazandó, amikor az állam az ilyen ügylettípusokra közvetlen adókat kivető, általánosan alkalmazandó jogszabályokat fogad el, lényegében adómentességet nyújt a PCT hitelezőinek – különösen a Coscónak – a beruházásokat végző társaságok többi hitelezőjével egyező jogi és ténybeli helyzetben lévő társaságokhoz képest. Ha az állam a hitelezésre vonatkozó kötelezettségek társaságok általi átruházására közvetlen adókat kivető, általánosan alkalmazandó jogszabályokat fogad el, az összes többi befektető hitelezőjének meg kell fizetnie ezeket a közvetlen adókat a hiteljogok átruházásakor. Ettől eltérően, a PCT esetében a PCT beruházásait finanszírozó hitelekből eredő jogok átruházása a hitelezők és különösen a Cosco között nem adóköteles, és az államot nem kompenzálják az ilyen felmentés odaítéléséért. Így a szóban forgó előny szelektív, mert csak a PCT azon hitelezőire – és különösen a Coscóra – vonatkozik, akik a koncessziós szerződés és a PCT finanszírozásához kapcsolódó hitelekből eredő jogokat és/vagy kötelezettségeket ruháznak át.

               (87)

               Az állami intézkedések akkor tartoznak az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá, ha „bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését” előnyben részesítik másokkal szemben, akik az adott rendszer által elérendő célkitűzések tekintetében hasonló jogi és ténybeli helyzetben vannak (72). Ezért az adóügyi intézkedések esetében elvileg a Bizottságnak egy három lépésből álló elemzéssel kell megvizsgálnia az intézkedések tárgyi szelektivitását.

               (88)

               Először azonosítani kell a vonatkozó adórendszer alatt működő szokásos vagy „rendes” rendszert („viszonyítási rendszer”). Másodszor meg kell vizsgálni, hogy az intézkedés eltérést jelent-e a viszonyítási rendszertől, vagyis különbséget tesz-e a gazdasági szereplők között, akik a rendszerből következő célkitűzés tekintetében hasonló jogi és ténybeli helyzetben vannak (73).

               (89)

               Ha ilyen eltérést megállapítanak, vagyis ha a szóban forgó intézkedés prima facie szelektív, harmadik lépésként meg kell vizsgálni, hogy az eltérés az adórendszer természetéből vagy általános felépítéséből adódik-e, amelynek a részét képezi, és így indokolható-e. Ebben a kontextusban a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamnak be kell bizonyítania, hogy a megkülönböztetés közvetlenül az adórendszer alapelvéből vagy vezérelvéből következik-e (74).

               (90)

               A görög hatóságok és a PCT kiterjedt érvelést nyújtottak be annak alátámasztására, hogy valamennyi adóügyi intézkedés esetében a helyes viszonyítási rendszer a Görögországban a nagy állami infrastrukturális projektekre alkalmazott általános rendszer, melynek célja a forrásokhoz való hozzáférés megkönnyítése az ilyen projektekkel járó nagy kockázatokra tekintettel, és hogy a Gibraltar ügyben hozott ítéletből (75) az következik, hogy az általánosan alkalmazandó szabályok alól adott mentesség valamely tagállam általi bevezetése nem biztosít automatikusan szelektivitást és előnyt.

               (91)

               A Bizottság először megvizsgálja, hogy elfogadható-e az ilyen érvelés a szelektivitási vizsgálat valamennyi elemére, vagyis a következőkre vonatkozóan: viszonyítási rendszer, a rendszer célja, a hasonló jogi és ténybeli helyzet összehasonlítása e célkitűzésre tekintettel és indoklás e célkitűzés alapján. Ezután minden egyes intézkedés vonatkozásában külön elvégzi a szelektivitási vizsgálatot.

         i.
         A „viszonyítási rendszert” és a célkitűzését illetően

               (92)

               A viszonyítási rendszer egy olyan keretrendszer, amelyhez viszonyítva megvizsgálják az intézkedés szelektivitását. Ez a rendszer határozza meg annak a vizsgálatnak a korlátait, hogy egyes vállalkozásoknak előnye származik-e egy, a viszonyítási rendszert együttesen alkotó rendes szabályoktól való eltérés által, és ezért előnyben részesítik-e őket a rendszer rendes szabályai hatálya alá tartozó más vállalkozásokkal szemben.

               (93)

               Az adózási referenciakeret létrehozásakor a keret hatályát következetes módon kell meghatározni, hogy elkerüljék, hogy a rendszeren kívül eső célkitűzéseket vegyenek alapul a meghatározásához. Ha a viszonyítási rendszer fogalmát a tagállamok által minden esetben követett szakpolitikai célkitűzés mentén határozták meg, amely az adórendszer logikáján kívül esik, akkor a tagállamok által az egyes ágazatok, tevékenységek vagy vállalkozástípusok népszerűsítése érdekében bevezetett valamennyi adóügyi intézkedés sem esik a gyakorlatban az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésének hatálya alá (76).

               (94)

               Ebben az esetben a nagy infrastrukturális projektekben részt vevő társaságoknak az építkezési szakaszban jogbiztonság és kiegészítő pénzforgalom biztosításával való segítésének célja – melyre a görög hatóságok és a PCT hivatkoznak – olyan szakpolitikai célkitűzés, amely az adóügyi megfontolásokon kívül esik, és nem használható fel a szelektivitási vizsgálat során. A nagy állami infrastrukturális projektek jellemzői az adórendszeren kívül esnek, és nem szolgálhatnak az alkalmazandó viszonyítási rendszer meghatározásának alapjául. Mindenesetre az, hogy a görög állam minden esetben, amikor konkrét adóügyi megítélést szándékozik alkalmazni egy bizonyos társasággal szemben, új törvényt fogad el, nem tekinthető általános referenciakeretnek, amelyet a kormány mérlegelés nélkül alkalmaz.

         ii.
         A PCT jogi és ténybeli helyzete az érintett intézkedés célkitűzésére figyelemmel

               (95)

               A viszonyítási rendszer létrehozása után a vizsgálat következő lépése annak megvizsgálása, hogy az adott intézkedés különbséget tesz-e a rendszertől eltérő bánásmódban részesülő vállalkozások között. Ehhez meg kell határozni, hogy a viszonyítási rendszer belső célkitűzésére tekintettel az intézkedés egyes vállalkozásokat vagy egyes áruk termelését hajlamos-e előnyben részesíteni más vállalkozásokkal szemben, amelyek hasonló jogi és ténybeli helyzetben vannak. Ám e tekintetben nem lehet a külső szakpolitikai célkitűzésekre támaszkodni az egy bizonyos adórendszer alá tartozó vállalkozások megkülönböztetett kezelésének elemzése során.

               (96)

               A nagy infrastrukturális projekteket végrehajtó valamennyi vállalkozásra alkalmazott vitatott rendszer „horizontális” jellegét illetően az állandó ítélkezési gyakorlat (77) azt mondja ki, hogy az, hogy nagyon sok vállalkozás elismerhetné, hogy valamelyik intézkedésre jogosult, vagy az, hogy eltérő tevékenységi körbe tartoznak, nem elegendő az adott intézkedés megkérdőjelezéséhez és így az állami támogatásként való besorolásának kizárásához (78). Ezért az, hogy a nagy infrastrukturális projekteket végrehajtó társaságok számos adómentesség előnyét élvezhetik, nem elegendő a szóban forgó intézkedések szelektív jellegének kizárásához. Épp ellenkezőleg, azok a kritériumok, amelyek alapján ezek a társaságok megkapják ezeket a mentességeket, de facto szelektivitáshoz vezethetnek (79).

               (97)

               Ezért a PCT hasonló jogi és ténybeli helyzetét minden esetben az alkalmazandó adórendszer célkitűzésére tekintettel, és nem külső szakpolitikai célkitűzések alapján kell megvizsgálni.

         iii.
         Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (98)

               Az olyan intézkedés, amely eltér a viszonyítási rendszertől, és amely ezért prima facie szelektív, még mindig tekinthető nem szelektívnek, ha azt a rendszer természete vagy általános felépítése igazolja. Ez a helyzet akkor, ha egy intézkedés közvetlenül a viszonyítási rendszer belső vagy alapvető vezérelveiből ered, vagy ha a rendszer működéséhez és hatékonyságához szükséges belső mechanizmusok eredménye (80). Épp ellenkezőleg, a nem a rendszerben rejlő külső szakpolitikai célkitűzésekre e célból nem lehet támaszkodni (81). Következésképpen azok az adómentességek, amelyek olyan célkitűzésnek az eredményei, amely nem kapcsolódik az általuk alkotott adórendszerhez, nem kerülhetik meg az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti követelményeket.

               (99)

               Az Európai Unió Bírósága e tekintetben megállapította, hogy még ha egy szakpolitikai célkitűzés az Európai Unió egyik létfontosságú célkitűzését alkotja is, az adott célkitűzés figyelembevételének szükségessége nem indokolja azt, hogy a szelektív intézkedéseket ne tekintsék állami támogatásnak (82). A nagy infrastrukturális projektek sikeres végrehajtása és a projektek végrehajtása során a jogbiztonság megléte nem tekinthető az adórendszer belső célkitűzésének. Ezen túlmenően a görög hatóságok és a PCT nem bizonyították, hogy ez a célkitűzés hogyan felel meg az általános adórendszer egyenlőségre és arányosságra irányuló elvének és különösen a rendszer bevételnövelő célkitűzésének. Ez utóbbi célkitűzést nehéz összeegyeztetni az adócsökkentések odaítélésével (83). Ugyanígy nagy infrastrukturális projekteket végrehajtó társaságok kulcsfontosságú pénzügyi aggodalmai sem tekinthetők célkitűzésnek, amely indokolhatja e konkrét társaságok és különösen a PCT megkülönböztetett megítélését.

               (100)

               Ezért ha az alábbiakban vizsgálandó adóügyi intézkedések szelektív intézkedéseket tartalmaznak, akkor nem tekinthetők indokoltnak a görög hatóságok és a kedvezményezett által ismertetett állami szakpolitikai cél által.

         5.3.1.   A III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig
       (84)
      felhalmozott kamat után kivetett jövedelemadó alóli mentesség
       (85)

      Viszonyítási rendszer

               (101)

               A görög jövedelemadó-rendszerben elviekben a Görögországban alapított részvénytársaságok, a korlátolt felelősségű társaságok és a magánvállalatok összes, Görögországban vagy külföldön termelt bevételét – ideértve a kamatok formájában szerzett bevételt is – az adott pénzügyi évben érvényes adókulccsal adóztatják meg (86), és az adózás után megmaradt nyereséget elosztják a részvényesek között, tartalékot képeznek vele, vagy beépítik a saját tőkébe/tőkeemeléssel saját tőkévé alakítják. Amint az adózott nyereséget elosztják a részvényesek között vagy beépítik a saját tőkébe vagy arra átváltják, az adott pénzügyi évben érvényes adókulccsal ismét megadóztatják (87).

               (102)

               Következésképpen a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamat megadóztatására vonatkozó viszonyítási rendszer a görög jövedelemadó-kódex rendszere és különösen a társaságok nyereségének – ideértve a felhalmozott kamatokból eredő nyereségeket – megadóztatásáról szóló rész.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (103)

               A „felhalmozott kamatok” (88) a PCT bruttó adóköteles jövedelmének részét képezik, amelyek normális esetben adókötelesek. Ám a PCT mentesül a felhalmozott kamatokból származó jövedelemadó befizetése alól a III. rakpart üzemeltetésének megkezdéséig (89), ami a viszonyítási rendszertől eltérő bánásmódot feltételez, főleg a görög jövedelemadó-kódex szerinti bevételek után fizetendő jövedelemadó vonatkozásában. A PCT az összes olyan részvénytársasággal hasonló jogi és ténybeli helyzetben lévő társaságnak tekinthető, amelyek nyereségét az általánosan alkalmazandó referenciakeret szerint adóztatják. Ezért megállapítható, hogy a PCT szelektív előnyhöz jutott.

               (104)

               A görög hatóságok és a PCT szerint a görög jövedelemadó-kódex 99. cikke előirányozza, hogy az adómentességet élvező jövedelem után az elosztásának vagy tőkésítésének időpontjában társasági adót kell fizetni. Ez alapján azt állítják, hogy a szóban forgó rendelkezés csak az adó halasztott fizetését biztosítja a PCT számára olyan értelemben, hogy amint a PCT tőkésíti vagy elosztja a nyereségét, társasági adót kell fizetnie a nyeresége után, illetve forrásadót a részvényesek osztaléka után.

               (105)

               A Bizottság megjegyzi, hogy a görög jövedelemadó-kódex 99. cikke (1) bekezdése a) pontjának 3. francia bekezdése kimondja, hogy a társasági adó alól valamilyen jogszabály (ebben az esetben a vizsgált rendelkezés) alapján mentesülő társaságok esetében csak a tőkésített vagy elosztott nyereséget adóztatják meg, miután a társasági adó megfelelő összegét levonták az értékéből. Ezért ez azt jelenti, hogy e rendelkezés értelmében a PCT nem köteles jövedelemadót fizetni a felhalmozott kamatokból addig, amíg a vonatkozó jövedelmét nem tőkésíti vagy el nem osztja, illetve legkésőbb amíg a III. rakpart üzemeltetése meg nem kezdődik. Így az adó halasztott fizetése csak az esetlegesen tőkésítésre vagy szétosztásra szánt nyereségre vonatkozik. E rendelkezés miatt a PCT a III. rakpart üzemeltetésének megkezdéséig használhatja a felhalmozott kamatokból származó nyereségét, hogy tartalékot képezzen anélkül, hogy e tekintetben társasági adót kelljen fizetnie. Ezenkívül, mivel a görög hatóságok szerint a görög jogban nincs semmilyen kötelezettség arra nézve, hogy ezeket a tartalékokat részvénytőkévé kell alakítani vagy a nyereséget el kell osztani, a PCT e rendelkezés értelmében teljes adómentességet élvezhet a Görögországban és külföldön termelt felhalmozott kamatokból származó nyereségére (90). Az adó halasztott fizetése mindenképp a PCT számára nyújtott szelektív előnynek minősül.

               (106)

               A görög hatóságok és a PCT jelzik, hogy a PCT-nek jelentős készpénzbetétet kell fenntartania, hogy finanszírozhassa a III. rakpart építkezési szakaszában és az üzembe helyezése előtti időszakban szükséges beruházásokat, és hogy ez az adómentesség ezeknek az állami infrastruktúrába való befektetéseknek a megkönnyítését célozzák. Ebben az összefüggésben úgy vélik, hogy a PCT az összes állami infrastrukturális beruházást vállaló társasághoz hasonló jogi és ténybeli helyzetben van.

               (107)

               Ám az, hogy az intézkedés az állami infrastruktúrában beruházást végző összes társaság számára elérhető, nem jelenti azt, hogy az intézkedés nem szelektív. Épp ellenkezőleg, megállapítást nyert, hogy a társaságoknak csak egy bizonyos – az állami infrastruktúrába befektetők – kategóriája részesülhet az intézkedés nyújtotta előnyökből. Az ebben a tevékenységi ágazatban nem aktív társaságok nem részesülhetnek az ezen intézkedés nyújtotta előnyökből. Ezenfelül ahogy azt már a fentiekben is elemeztük (91), a nagy infrastrukturális projektekben részt vevő társaságoknak az építkezési szakaszban való segítésének szakpolitikai célkitűzése nem tekinthető az adórendszerben rejlő célkitűzésnek, amely alapján megállapítható a társaságok hasonló jogi és ténybeli helyzete.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (108)

               A görög hatóságok és a PCT jelzik, hogy a felhalmozott kamatokra vonatkozó adómentesség közvetlenül a görög jövedelemadó-kódex egyik általános rendelkezésén alapul (92), amely – számos adómentes jövedelemtípus között – a „törvény által megerősített szerződés alapján adómentes jövedelem” fogalmát is magában foglalja. Azt állítják, hogy mivel a görög jogalkotó következetesen ezt az általános mentességet használja kifejezetten a Görögországban indított valamennyi nagy állami infrastrukturális projektre vonatkozó adómentességek bevezetéséhez, a vizsgált rendelkezés nem vezet be különleges adómentességet. Épp ellenkezőleg, ez az általános adórendszerre épülő általános felépítés részét képezi, amelynek célja a nagy állani infrastrukturális vagy beruházási projektek végrehajtásának elősegítése és támogatása. Ezt a rendelkezést valamennyi állami infrastrukturális projektre következetesen alkalmazták annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen projekteket vállaló társaságok ne szenvedjenek megkülönböztetéstől vagy „strukturális hátránytól”.

               (109)

               Az uniós ítélkezési gyakorlatból ered, hogy a gazdasági szereplők diszkrecionális alapon történő kezelése azt jelentheti, hogy egy általános intézkedés egyedi alkalmazása szelektív intézkedés jellegét ölti, főleg ott, ahol a mérlegelési jogkör gyakorlása az adóbevétel egyszerű kezelését az objektív kritériumra való hivatkozással meghaladja (93).

               (110)

               Az ítélkezési gyakorlatra tekintettel megállapítható, hogy az állítólagos „általános” rendelkezés teljes körű mérlegelési jogkört biztosít a jogalkotó számára ahhoz, hogy bármely jövedelmet adómentessé nyilvánítson, vagyis már azután, hogy az állam az adóalanyokkal megtárgyalt és megkötött valamilyen szerződést. Ezért a gyakorlatban ez az „általános” rendelkezés olyan mentességeket is lehetővé tesz, amelyek nem magyarázhatók az általános adórendszer logikájával, hanem olyan logika szerint működnek, ahol azt a konkrét társaságot, amellyel szerződéseket tárgyalnak és kötnek meg, minden egyes esetben előnyben részesítik. Ezért a görög jövedelemadó-kódex állítólagos „általános” rendelkezése nem tekinthető a jövedelemadó-rendszer logikája részének.

               (111)

               Azt illetően, hogy az intézkedést az állami infrastrukturális projektek megkönnyítése állami szakpolitikai céljához tartozónak igazolják, a Bizottság úgy véli, hogy ezeket az érveket a támogatás fogalmának vizsgálata során nem biztos, hogy figyelembe veszik.

               (112)

               Ezért a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy az intézkedés a PCT számára nyújtott szelektív előnyt jelent, amely megegyezik azzal a jövedelemadóval, amelyet a PCT-nek rendes körülmények között ki kellene fizetnie a felhalmozott kamatok után a III. rakpart üzemeltetésének megkezdéséig.

         5.3.2.   A héa-követelés visszatérítése függetlenül a szerződés tárgyának teljesítési szintjétől – „egyetlen beruházási jószág” – Héa-visszatérités a kérelemtől számított 60 napon belül; késedelmi kamatok
       (94)

      Viszonyítási rendszer

               (113)

               A görög héa-rendszer szerint az adóalanyok jogosultak az adóköteles – illetve a nem adóköteles, de adólevonási jogot keletkeztető – cselekmények megvalósításához közvetlenül kapcsolódó előzetesen felszámított héa levonására (95). A levonást az áruk és szolgáltatások azon részére nyújtják, amelyeket valóban az adóköteles cselekmények megvalósításához használnak fel. Ezen túlmenően az előzetesen felszámított és az áthárított héa egy bizonyos adómegállapítási időszakban történő levonásából keletkező héa-különbözetet nem visszatérítik, hanem átvezetik a következő adómegállapítási időszakra (96). Visszatérítés akkor adható, ha a társaság egy 3 éves időszakon keresztül és ezen időszak leteltével nem képes a héa-különbözetét az áthárított héával szemben elszámolni (97).

               (114)

               A héa-különbözet akkor téríthető vissza – és nem kell azt a következő adómegállapítási időszakra továbbgörgetni – ha a héa-törvény 34. cikkében meghatározott kivételek fennállnak. Az egyik ilyen kivétel arra a héára vonatkozik, amelyet a „beruházási javak” után fizettek ki, melynek a meghatározását a héa-törvény tartalmazza (98): „olyan, a társaság birtokában lévő és általa folyamatos hasznosításban álló tárgyi javak, illetve az adózásra kötelezett társaságok által olyan ingatlanon épített épületek és más építmények, amelyek nem hozzájuk tartoznak, ám amelyek földhasználati jogával valamilyen jogi kapcsolat alapján legalább 9 évig rendelkeznek […] A javítási és karbantartási költségeket a beruházási javak értéke nem tartalmazza”.

               (115)

               Az 1073/2004. évi miniszteri határozat 5. cikke (99) értelmében az előre látható kivételes esetekben (100) a héa-különbözet visszatéríthető az alábbiak szerint: a) az első héa-visszatérítési kérelemre a kérelem keltétől számított 2 hónapon belül; b) az ezt követő, 6 000 EUR feletti héa-visszatérítési kérelmekre: i. 90 %-ot visszatérítenek a kérelem keltétől számított 1 hónapon belül és ii. a fennmaradó 10 %-ot a kérelem keltétől számított 2 hónapon belül; c) az ezt követő, 6 000 EUR alatti héa-visszatérítési kérelmekre a teljes héa-különbözetet visszatérítik a kérelem keltétől számított 1 hónapon belül.

               (116)

               Ahogy azt a görög hatóságok és a PCT is helyesen kiemelik, ingatlan beépítése esetén a héa-különbözetet a munkálatok megkezdése után és a héa-visszaigénylésre jogosító egyes időszakokban elvégzett és kiszámlázott munkához kapcsolódó kiadások erejéig térítik vissza (101).

               (117)

               Így különösen a beruházási javakra vonatkozóan a héa-levonási jogot határozottan a beruházási javak használatba vételének időpontjában állapítják meg. Ezen túlmenően a héa-visszatérítési mechanizmussal való visszaélések elkerülése érdekében ha a beruházási javak megszerzése vagy megépítése kiadásainak teljesítésétől számított 5 éven belül ezeket a javakat nem veszik használatba, a levont előzetesen felszámított héát vissza kell fizetni az állam részére, mivel úgy tekintik, hogy nem használták fel őket adóköteles cselekményekre (102).

               (118)

               Végül az általánosan alkalmazandó keret szerint az adóra vonatkozó kamatoknak vagy az indokolatlanul kifizetett összegek visszatérítésének a kiszámítása 6 hónappal az adóalany adóbevallásának benyújtását követő hónap első napját követően kezdődik (103). Ugyanakkor a görög közigazgatási bíróságok azt állapították meg, hogy ez a rendelkezés nem áll összhangban az adófizetők egyenlőségének alkotmányos elvével (104). Ezért eltekintettek ettől a rendelkezéstől abból a megfontolásból, hogy a kamatot attól a naptól kellene számolni, amikor az adóalany benyújtotta jogorvoslati kérelmét az adóhatóságnak a visszaigényelt héa-különbözet visszatérítését elutasító határozata ellen (105).

               (119)

               A Bizottság úgy véli, hogy ezek a rendelkezések alkotják Görögországban a héa-különbözet visszatérítésének viszonyítási rendszerét.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

   —   A héa-különbözet visszatérítéséről, függetlenül a szerződés tárgyának teljesítési fokától

               (120)

               A 3755/2009. törvény 2. cikkének (3) bekezdése szerint a PCT az építési projekt vagy annak egyes szerkezetei vagy részei teljesítési fokától függetlenül jogosult a héa-különbözet visszatérítésére. Ezenkívül ugyanez a cikk előírja, hogy a PCT nem veszti el a héa-különbözet visszatérítésére irányuló jogát, ha a kapcsolódó kiadás teljesítésétől számított 5 éven belül nem használta fel a beruházási javakat annak ellenére, hogy az általános alkalmazandó jogszabályok alapján ez lenne az eljárás.

               (121)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy mivel minden társaság jogosult héa-visszatérítésre, amint a vonatkozó kiadást teljesítették és kiszámlázták, a PCT-re vonatkozó rendelkezés nem nyújt többletelőnyt a részére, mert a PCT a munkálatok megkezdése után mindenképpen jogosult héa-visszatérítésre, és nem csak a munkálatok befejezése után.

               (122)

               A benyújtott kiegészítő tájékoztatás és magyarázatok alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a PCT mindenképpen jogosult lett volna a héa-visszatérítésre a projekt munkálatainak megkezdése után a kiállított számlák összegének erejéig. Ezt a jogosultságot azonban a beruházási javak használatba vétele után állapítják meg véglegesen. Mivel a PCT a beruházási projekt teljesítési fokától függetlenül jogosult héa-visszatérítésre, ugyanakkor nem veszti el ezt a jogát akkor sem, ha 5 éven belül nem használta fel a beruházási javakat annak ellenére, hogy az általános alkalmazandó jogszabályok ezt írják elő, ezért szelektív előnyben részesül.

               (123)

               Ez az előny abból a héa-visszatérítésből áll, melyet a PCT megtarthat, ha az ehhez a visszatérítéshez kapcsolódó kiadás teljesítését követő 5 éven belül nem kezdődött el a projekt, míg más társaságoknak vissza kellene fizetniük a görög államnak (a kapcsolódó kiadás teljesítésétől számított) 5 éven belül el nem kezdett projektek után visszatérített héát. Emlékeztetnek arra, hogy az általános alkalmazandó jogszabályok alapján ilyen esetekben már nem tekintenék adóköteles cselekménynek a kapcsolódó (e kiadással érintett) cselekményeket (lásd a fenti (117) preambulumbekezdést). Ez azt jelenti, hogy hasonló körülmények között más társaságok általában nem használhatnák fel a kiadásokhoz kapcsolódó héa-különbözetet egy következő időszakban esedékes héa ellensúlyozására. Ezért a rendelkezés által a PCT-nek nyújtott előny megegyezik annak a héa-visszatérítésnek a teljes összegével, amelyet (e rendelkezés alapján) megtarthat, ha az ehhez a visszatérítéshez kapcsolódó kiadás teljesítését követő 5 éven belül nem kezdődött el a projekt.

               (124)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ez az eltérés alkalmazandó a közműszolgáltatókra is, mert ők azok, akik az esetek nagy részében elvállalják az olyan infrastrukturális projekteket, amelyeknek a befejezéséhez az általánosan alkalmazandó 5 éves időszaknál hosszabb időre van szükség. Véleményük szerint ugyanez a megfontolás érvényes a PCT-re is, amely 5 évnél valószínűleg több időt igénylő nagy infrastrukturális projektet fog megépíteni. Ez az oka annak is, hogy ezt a rendelkezést a nagy infrastrukturális projektekre irányuló összes többi koncessziós szerződésbe is belefoglalták. Ezért úgy vélik, hogy ez az általánosan alkalmazandó jogszabályoktól való eltérés nem kivétel, hanem a jogszabályok eltérő alkalmazása különböző, össze nem hasonlítható helyzetekre.

               (125)

               A Bizottság úgy véli, hogy ez az eltérés szelektív előnyt alkot, mert lehetővé teszi a PCT számára, hogy rugalmasan hozzáférhessen a héa-visszatérítéshez függetlenül attól, hogy mikor helyezi használatba a beruházási javakat, azaz korlátlan ideig. Ily módon – még ha sosem helyezi is használatba a beruházási javakat – sosem fogják a héa-visszatérítésre való jogát véglegesen megállapítani és ennek megfelelően kiigazítani, ami a gyakorlatban azt jelenti, hogy amennyiben nem fejezné be a projektet, nem köteleznék a számára a teljes építkezési időszak alatt visszatérített héa-különbözet visszafizetésére. Az, hogy a közműszolgáltatók is élvezhetik ugyanezt az előnyt, nem jelenti azt, hogy az előny nem szelektív. A közműszolgáltatók a társaságok azon kategóriájába tartoznak, amely részesülhet az intézkedésből. Következésképpen az intézkedés szelektív.

         —   A beruházási javak meghatározásáról

               (126)

               A 3755/2009. törvény 2. cikkének (3) bekezdése előirányozza, hogy a héa-törvény alkalmazásában a koncessziós szerződés építési projektre és az építkezéshez kapcsolódó áruk, munkavégzés, szolgáltatások és kiegészítő munkálatok nyújtása„egyetlen beruházási jószágnak” minősül. Ez a rendelkezés lényegében kimondja, hogy a koncessziós szerződés alkalmazásában a „beruházási javaknak” a héa-törvényben előirányzott meghatározása magában foglalja a koncessziós szerződés tárgyához tartozó valamennyi tevékenységet, vagyis nemcsak a megépített „tárgyi eszközöket” (106), hanem a tárgyhoz kapcsolódó vagy azt kiegészítő összes áru, munkavégzés és szolgáltatás nyújtását is.

               (127)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a héa-törvény „beruházási javakra” vonatkozó 34. cikkének és 33. cikke (4) bekezdésének fényében a vizsgált rendelkezés csupán az általánosan alkalmazandó jogszabályok egyértelműsítéséből áll, hogy a nagy infrastrukturális projektekre jellemző sajátosságokra és nagy összegekre figyelemmel elkerüljék a héa-különbözet visszatérítési szabályai adóhatóságok általi hibás alkalmazását. Véleményük szerint a koncessziós szerződés egyedi jellemzőire tekintettel a vizsgált intézkedés célja, hogy a beruházás költségeinek minden egyes elemét egyetlen üzleti egységként kezeli a héa szerinti adó céljából. Mivel a beruházási projekthez kapcsolódó összes kiadást minden esetben beépítik a beruházási javakba számviteli szempontból, ez a rendelkezés csak azt tisztázza, ami már egyébként is alkalmazandó. Mivel a PCT jelentős beruházásokat vállalt magára, amelyek különálló tevékenységeket, szinteket és árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos kiadásfajtákat foglalnának magukban, ha minden ilyen költséget külön kezelnének, ezért a PCT-t a gazdasági tevékenység végzéséért beruházást vállaló vállalkozásoktól eltérően kezelnék az adórendszerben.

               (128)

               Az érvelésük alátámasztására a görög hatóságok és a PCT az INZO ügyben hozott ítéletre (107) hivatkoznak, amely szerint a héa-irányelv alkalmazásában a gazdasági tevékenységek „[…] számos egymást követő ügyletből és előkészítő lépésekből állhatnak […]” (108), ami lehetővé teszi a vonatkozó héa-különbözet visszatérítését az építkezési időszakban. Ezen túlmenően rámutatnak arra, hogy ugyanilyen megfontolásból a köz- és magánszféra közötti partnerségről szóló törvényt 2011-ben módosították (109), hogy előirányozzák, hogy a köz- és magánszféra közötti partnerségek minden évben az éves adóbevallásuk benyújtásakor jogosultak a héa-követelés visszatérítésére, és nem szükséges továbbvinniük a követelést a következő elszámolási időszakra.

               (129)

               Végezetül azt állítják, hogy még ha a beruházás nem is tartozott a „beruházási javak” meghatározásának hatálya alá, a PCT az alábbiak szerint jogosult a visszatérítés igénylésére: i. éves szinten, ha bizonyítani tudja, hogy három évig nem lenne képes a héa-különbözetét az áthárított héával szemben elszámolni, és ii. a három év leteltével.

               (130)

               A Bizottság megállapítja, hogy a vizsgált rendelkezésben az „egyetlen beruházási jószág” különleges fogalommeghatározása is szerepel, mely tágabb értelmezésre ad okot a PCT esetében, mint a hasonló jogi és ténybeli helyzetben lévő más társaságok esetében. Ez a fogalommeghatározás a gyakorlatban azt eredményezi, hogy a PCT jogosult minden, az építkezés tárgyához kapcsolódó munkavégzés, szolgáltatás és áru után a héa-visszatérítésre, habár az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint ez a lehetőség csak a tárgyi eszközök esetében áll fenn, és nem szolgáltatások, munkavégzés és javítási és karbantartási költségek esetében. Mivel az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint a PCT éves szinten jogosult lenne a héa-visszatérítésre, ha bizonyítani tudja, hogy három évig nem lenne képes a héa-különbözetét az áthárított héával szemben elszámolni, illetve ha a három év letelik, a koncessziós szerződés alkalmazásában az „egyetlen beruházási jószág” tágabb fogalommeghatározása a gyakorlatban azt eredményezné, hogy a PCT a héa-különbözetből további előzetes készpénzkifizetésben részesül, amelyet normális esetben csak később térítenének vissza (110).

               (131)

               Valóban a rendelkezésnek köszönhetően a PCT nemcsak tárgyi eszközök, hanem szolgáltatásokhoz, munkavégzéshez, javításhoz és karbantartáshoz kapcsolódó kiadások után is kaphat adó-visszatérítést, míg más társaságok az ilyen kiadások esetében csak az előzetesen felszámított héát tudják elszámolni az áthárított héával szemben, vagy 3 évet kell várniuk a visszatérítésre. Ezért a PCT számára a rendelkezés által nyújtott előny megegyezik az összes – a tárgyi eszközökön kívüli – kiadás után visszatérített héa alapján attól a pillanattól felhalmozott (a beruházási javakkal kapcsolatos) kamatokkal, hogy a PCT számára rendelkezésre állt a visszatérítés, addig a pillanatig, amíg a PCT jogosult ilyen visszatérítésre, azaz a 3. év végéig vagy amíg a PCT elszámolhatta volna (az ilyen kiadásokra vonatkozó) héa-különbözetét az áthárított héával szemben.

               (132)

               Az, hogy az adóhatóságok e fogalommeghatározás hiányában eltérő módon alkalmazhatnák a héa-különbözet visszatérítésére vonatkozó jogszabályokat, azt mutatja, hogy ez a meghatározás szelektív előnyt biztosít a PCT-nek, amely nem vonatkozik az összes társaságra. Ezenkívül az, hogy a főleg az infrastrukturális projektekre alkalmazandó, a köz- és magánszféra közötti partnerségről szóló törvényt azért módosították, hogy előirányozzák a köz- és magánszféra közötti partnerségek számára a visszatérítés igénylésére irányuló jogot, és hogy elkerüljék a héa-különbözet átvitelét a következő évre, szintén bizonyítja, hogy az általánosan alkalmazandó jogszabályoknak megfelelően nem minden infrastrukturális projekthez kapcsolódó kiadást kezelnek „egyetlen beruházási jószágként” a héa-visszatérítésre vonatkozó jogszabályok értelmében. A Kereskedelmi Flottáért Felelős Minisztériumnak a Gazdasági Minisztérium (111) számára küldött levele, melyben különleges héa-visszatérítési megállapodásokat (112) kérnek a PCT és a szaloniki kikötő aktuális nyertes ajánlattevője számára, azt bizonyítja, hogy a visszatérítéssel kapcsolatos általánosan alkalmazandó jogszabályok nem ugyanazok. Végül az, hogy a 2013. évi minisztériumi határozat után nincs differenciálás a visszatérítési jogszabályok között – függetlenül a beruházási javak meghatározásától –, szintén azt támasztja alá, hogy ez a meghatározás szelektív előnyt biztosított a PCT-nek az odaítélésének időpontjában.

               (133)

               A Bizottság továbbá megállapítja, hogy az említett INZO ügyben hozott ítélet azokra a héa-köteles ügyletekre vonatkozó héa-levonási jogra hivatkozik, amelyek az adóalany gazdasági tevékenységéhez kapcsolódnak, és nem a visszatérítéshez való jogra.

         —   A kamatoknak a 60 napos határidő lejártának első napjától való felszámításáról

               (134)

               A vizsgált rendelkezés alapján a PCT is jogosult a héa-különbözetből származó kamatokra az államtól, amely a 60 napos határidő lejártától automatikusan felszámítódik, és ehhez nem kell teljesítenie a héa-visszatérítésre vonatkozó általánosan alkalmazandó keretrendszer által megállapított eljárási vagy időbeli követelményeket, vagyis hamarabb jogosult rájuk más társaságoknál, és nem kell átesnie a közigazgatási bírósági eljáráson. Ezért a rendelkezés további szelektív előnyt biztosít a PCT-nek.

               (135)

               Az előny a PCT által (a rendelkezés alapján) a görög államtól igényelhető kamatokból áll a PCT (héa-visszatérítés igénylésére) vonatkozó adónyilatkozata benyújtásától számított 60 nap letelte utáni időszakra, míg a hasonló helyzetben lévő más társaságok még nem lennének jogosultak kamatokra ezen időszak után.

               (136)

               A görög hatóságok fenntartják a PCT által is osztott érvelésüket, hogy a héára vonatkozó uniós ítélkezési gyakorlatra (113) hivatkoznak, amely kimondja, hogy a héa-követelés visszatérítése az adóalany forrásainak, és nem állami forrásoknak a visszatérítését jelenti. Ezenfelül azt állítják, hogy a 60 napos határidő a semlegességnek és az egyenlőségnek a héára vonatkozó uniós ítélkezési gyakorlatból (114) következő elvéből ered. Ha az állam az általa meghatározott „ésszerű határidő” leteltével késedelembe esik a héa-követelés visszatérítésével, a visszatérítést igénylő adófizető kárpótlása érdekében köteles késedelmi kamatot fizetni. Így a héa-követelésre vonatkozó, ilyen típusú késedelmi kamat kifizetése nem tartalmaz állami forrást.

               (137)

               A Bizottság úgy véli, hogy a héa-visszatérítés kifizetésének késedelme miatt felszámított kamatok kiszámítása állami források felhasználásával jár azoknak a későbbi kamatoknak a vonatkozásában, amelyeket az államnak kell majd kifizetnie a PCT-nek e rendelkezés értelmében. A gyakorlatban ennek a rendelkezésnek köszönhetően az állam automatikusan kamatot fizet a 60 napos határidő lejárta utáni naptól, és nem attól az időponttól kezdődően, amikor a PCT benyújtja az erre irányuló jogorvoslati kérelmét, ahogy azt az alkalmazandó jogszabályok előírják. Mivel csak a PCT kapja meg ezt a jogot automatikusan, habár ez általában csak a jogorvoslati kérelem benyújtásától lehetséges, a rendelkezés szelektív előnyt nyújt a PCT részére.

               (138)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ez a rendelkezés csupán azt biztosítja, hogy az állam nem jut pénzügyi előnyhöz a PCT kárára. Az ilyen típusú koncessziós szerződések esetében a héa-követelés visszatérítésének hosszabb ideig tartó elmaradása jelentős kiadást róna a PCT-re, amely így komoly strukturális hátrányt szenvedne. Ezenfelül a kisebb összegű késedelmi kamatok lehetséges kifizetése más vállalkozások számára nem csökkenti azokat a költségeket, amelyeket a PCT-nek általában viselnie kell az üzleti tevékenységének végzése során. Így a PCT nem rendelkezik versenyelőnnyel, és nem kezelik másként, mint a többi társaságot.

               (139)

               A Bizottság nem gondolja azt, hogy a PCT más helyzetben van a többi társasághoz képest, ami indokolná az eltérő bánásmódot. Ahogy azt már korábban említettük, az, hogy a PCT nagy beruházásokat valósít meg, nem érv a szelektivitás megléte mellett. Ezenfelül a PCT számára a kamatok automatikus kifizetése csökkenti a társaság rendes költségeit és más társaságokhoz képest előnyt biztosít a PCT számára.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (140)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy még ha a héa-követelés visszatérítésére vonatkozó rendelkezésekben jelen is lenne a szelektivitás eleme, ezt igazolnák a héa-rendszerben rejlő alapelvek vagy vezérlő elvek, ahogy ezt az uniós és a görög bíróságok is megerősítették.

               (141)

               A Bizottság megállapítja, hogy ebben az esetben a PCT számára előnyös intézkedések azt mutatják, hogy a PCT-t más, beruházásokat végző és héát levonó társaságokhoz képest előnyös bánásmódban részesítették a héa-visszatérítést illetően, és ezt nem indokolja a héa-rendszer semlegességének, vagy akár egyenlőségének elvére való hivatkozás.

               (142)

               Így különösen a szerződés tárgyának teljesítési fokától független héa-visszatérítést illetően még ha elfogadható is lenne az, hogy a nagyobb projekteknél várható hosszabb építkezési időszak miatt lehetséges az eltérés, az eltérés végtelen időtartama nem tekinthető olyan intézkedésnek, mely tiszteletben tartja az adórendszer semlegessége vagy egyenlősége elvét. Mivel a PCT a koncessziós szerződés feltételei alapján köteles volt legkésőbb 2014. április 30-ig befejezni a II. rakpartot és legkésőbb 2015. október 31-ig a III. rakpartot, a határozatlan időtartam említett rugalmassága nem magyarázhatja meg, hogy a PCT hasonló jogi és ténybeli helyzete miben tér el más vállalkozások helyzetétől, amelyek beruházásokat végeznek és héa-visszatérítést kapnak. A héa-rendszer alapelvei tekintetében – melyek szerint biztosítani kell, hogy a társaságok nem részesülnek a hatályos héa-rendszerből származó jogtalan előnyből – az ilyen különleges bánásmódról nem mondható el, hogy azt a rendszer logikája indokolja.

               (143)

               A beruházási javak fogalmának tág meghatározását illetően a Bizottság megjegyzi, hogy a héa-irányelv a tagállamok mérlegelésére bízza, hogy a társaságok héa-visszatérítésben részesülnek-e, vagy átviszik-e a héa-követelést a következő évre, valamint azt is, hogy a héa értelmében hogyan határozzák meg a „beruházási javakat”. Így a görög állam belátására volt bízva az erre alkalmazható szabályok létrehozása és azon esetek meghatározása, amelyekben visszatérítés igényelhető és milyen alapon. A beruházási javak fogalmának tág meghatározása azonban, amely a PCT számára a héa-követelés egyszerűsített és korábbi visszatérítését tette lehetővé, nem tekinthető az adórendszer logikája alapján indokoltnak, mert ez ellentétes lenne az egyenlőség elvével, amelyet a beruházásokat végző valamennyi társaságra alkalmazni kell, és nem csak a PCT-re.

               (144)

               A 60 napos határidő leteltét követően a kamatok felszámítását illetően a Bizottság úgy véli, hogy ezt sem indokolja a görög héa-rendszer logikája. Az általános héa-semlegességi elv indokolhatja a kamatok felszámítását a héa-visszatérítés késedelme esetén, ami arra kötelezi az államot, hogy ne hárítsa át a héa-rendszer terheit az adófizetőkre. Az erre vonatkozó görög rendelkezéseket a görög bíróságok úgy értelmezték, hogy egyik adófizető se szenvedjen az állam esetleges tétlenségének következményeitől. Ezt az értelmezést az állam által az adófizetőnek fizetendő összegektől függetlenül alakították ki. Így a PCT-nek azon vizsgálat alatt álló rendelkezés által nyújtott előny, amely elvileg további nyomást gyakorol a görög államra, amennyiben nem téríti vissza időben a héát, nem tekinthető indokoltnak a PCT beruházásainak magas kiadásai tekintetében.

               (145)

               Ebből következően a Bizottság úgy véli, hogy a héa-visszatérítés feltételeivel kapcsolatos fent említett intézkedések szelektív előnyt nyújt a PCT részére.

         5.3.3.   Adóveszteség továbbvitele időbeli elhatárolások nélkül – Jövedelemadó (3755/2009. évi törvény 2. cikk (5) bekezdés)

      Viszonyítási rendszer

               (146)

               Az általánosan alkalmazandó referenciakeret (115) értelmében a jövedelemadó kiszámításánál az egy év alatt felhalmozott, üzleti vagy szabadfoglalkozású tevékenységből származó veszteség legfeljebb 5 évig továbbvihető. A görög jövedelemadó-kódex nem irányoz elő semmilyen kivételt e szabály alól.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (147)

               A 3755/2009. évi törvény 2. cikkének (5) bekezdése szerint a PCT időbeli korlátozás nélkül viheti tovább a veszteségeit. Ez az intézkedés egyértelműen szelektív előnyt nyújt a PCT-nek, mert eltér attól az általánosan alkalmazandó jogszabálytól, amely alól a görög jövedelemadó-kódex alapján nincs kivétel. E rendelkezésnek köszönhetően a PCT tovább tudja majd vinni a veszteségeit bármely, az érdekeinek jobban megfelelő időpontig, például addig, amíg a beruházási költségei és az adóköteles jövedelme közötti egyensúly megváltozik – vagyis amikor már nagy nyereséget fog termelni –, hogy elkerülje azoknak az adóknak a befizetését, amelyeket az ebből a kivételből származó előny hiányában általában be kellene fizetnie.

               (148)

               Ezért ez a rendelkezés olyan előnyt biztosít a PCT-nek, amely megegyezik az általa ténylegesen befizetett jövedelemadó és aközött a társasági adó között fennálló különbséggel, amelyet a veszteségeknek a veszteségek felmerülését követő 5 éven túlra való továbbvitele lehetőségének hiányában befizetett volna.

               (149)

               A görög hatóságok és a PCT szintén azt állítják, hogy a veszteségeknek a koncesszió időtartamának lejártát követő időszakra való továbbvitelének jogát ebben az esetben a bevételek és ráfordítások összemérése elvének megfelelő alkalmazásának tekintik. A görög hatóságok és a PCT szerint e tekintetben a görög jövedelemadó-kódex egyik alapelvét alkalmazták így az általános rendszerben, amelynek a 2. cikk (5) bekezdése is a részét képezi, és amelyről úgy vélik, hogy ezt kellene viszonyítási rendszerként alkalmazni.

               (150)

               Ezenfelül azt állítják, hogy az állami infrastruktúra építésére és üzemeltetésére vonatkozó hosszú távú koncessziókban feltűnő kiegyensúlyozatlanság áll fenn az infrastruktúra építésének kezdeti szakasza és az infrastruktúra üzemeltetésének későbbi szakaszai között, amikor az infrastruktúra már várhatóan nyereséges lesz, így ellensúlyozva a kezdeti veszteségeket. Mivel a kezdetben szükséges beruházások több mint 5 évig jelentős veszteségeket termelnek és csak a koncessziós időszak egy későbbi szakaszában számolhatóak el, az 5 éves időkorlát megfosztaná a koncesszió jogosultját az adóveszteség továbbvitelére vonatkozó szabály által nyújtott előnytől. Ehhez kapcsolódóan a nagy infrastrukturális projektekért felelős vállalkozások a szokványos vállalkozásokhoz képest más helyzetben vannak.

               (151)

               A Bizottság úgy véli, hogy az általános szabálytól való eltérés nem tekinthető a görög adórendszer logikájából következő eltérésnek. Mivel az adóveszteség továbbvitelére vonatkozó 5 éves szabály általánosan és differenciálás nélkül érvényes, az adóveszteség időbeli elhatárolások nélkül történő továbbvitele nem tekinthető az állami infrastrukturális projektek esetében indokoltnak. A jelenleg a köz- és magánszféra közötti partnerségekre alkalmazandó 10 éves időkorlát alátámasztja azt a következtetést, hogy a különösen a PCT számára előirányzott határozatlan időszak a PCT-nek nyújtott egyértelmű szelektív előnynek számít. Végül a Bizottság úgy véli, hogy a több évig elhúzódó beruházásokat végző összes vállalkozás a görög jövedelemadó-kódex célkitűzései tekintetében ugyanolyan jogi és ténybeli helyzetben van, mint a PCT és a koncessziók jogosultjai Görögországban. Mivel a görög adórendszer nem engedi meg a vállalkozások beruházásainak hosszától függő differenciálást, hanem mindenkire ezt az általános 5 éves szabályt alkalmazza, a PCT e szabályt illetően nem tekinthető más társaságoktól különbözőnek. Ahogy azt a (107) bekezdés is említi, a nagy infrastrukturális projektekért felelős összes vállalkozásra alkalmazandó intézkedés azért szelektív, mert csak a vállalkozások egy limitált kategóriájára vonatkozik.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (152)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a) az intézkedés által „elérni kívánt célkitűzésnek” az eltérő rendelkezés által elérni kívánt célkitűzéssel azonosnak kell lennie, b) ez a rendelkezés az adórendszernek a bevételek és ráfordítások összemérésére vonatkozó általános elvét kívánja alkalmazni a koncessziók különleges jellemzőire, c) ennek az elvnek az alkalmazása a projektekre nem a koncesszió jogosultja által vállalt kockázat megszűnését jelenti, hanem az a célja, hogy egyenlő bánásmódot biztosítson, és megszüntesse a projektek „strukturális hátrányát”, d) ezt a rendelkezést következetesen alkalmazták az összes nagy állami infrastrukturális projektre Görögországban, e) a veszteségeknek a koncesszió időtartamának lejártát követő időszakra való továbbvitele a megfelelő mechanizmus az ilyen koncessziók különleges jellemzőinek és a koncesszió jogosultja és a többi üzleti vállalkozás közötti objektív eltérés kezelésére.

               (153)

               A Bizottság megállapítja, hogy az adórendszer célkitűzését a viszonyítási rendszer szintjén, és nem a kivételt tartalmazó intézkedés szintjén kell meghatározni (116). Ha az intézkedés önmagában alkotná a viszonyítási rendszert, akkor bármelyik adóügyi intézkedés elkerülné az állami támogatásként való besorolást függetlenül attól, hogy mennyire kivételes. A társaságiadó-rendszer célja, hogy bevételt termeljen az állami költségvetés számára, és veszélybe kerülne, ha egyes társaságok akkor csökkenthetnék az adóalapjukat, amikor a pénzügyi érdekeik úgy kívánják. Ezen túlmenően a nagy infrastrukturális projekteknél felmerülő magas beruházási költség nem jelenti azt, hogy az ezeket vállaló társaságok strukturális hátrányban lennének, amit a jövedelmiadó-rendszernek ki kellene javítania. Minden beruházást végző társaságnak vannak veszteségei a beruházás építésének első éveiben, és előfordul, hogy a görög jövedelemadó-kódexben előirányzott 5 éves időszakban nem is termelnek bevételt. Ilyen indoklás semmiképp sem eredne a görög jövedelemadó-rendszer elveiből. Ezenkívül az, hogy egy hasonló rendelkezést alkalmaztak bizonyos nagy infrastrukturális projektekre Görögországban, nem jelenti azt, hogy az intézkedés a PCT esetében indokolt lehet. Végül a nagy koncessziók állítólagos különleges jellemzői nem tekinthetők az adóveszteség továbbviteléhez kapcsolódó általánosan alkalmazandó jogszabályok érvényes céljának a (98) és a (100) preambulumbekezdésekben említett indokok miatt. Így a görög hatóságoknak és a PCT-nek nem sikerült bebizonyítaniuk, hogy a PCT javára történő differenciálás indokolt a görög jövedelemadó-rendszer elvei tekintetében.

               (154)

               Ebből következően a Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált szelektív intézkedés nem indokolható a fent ismertetett görög viszonyítási adórendszer logikája által.

         5.3.4.   Választás a három értékcsökkenési módszer közül

      Viszonyítási rendszer

               (155)

               A görög jövedelemadó-kódex előirányozza, hogy az eszközök értékcsökkenésénél az általános szabály az „állandó lineáris módszer” (117)
                   (118). A 299/2003. évi köztársasági elnöki rendelet 1. cikkének (2) bekezdése (119) értelmében a társaságok kötelesek minden évben az ebben a rendeletben meghatározott értékcsökkenési rátával leírni befektetett eszközeiket, függetlenül attól, hogy a leírási időszakban bevételt vagy veszteséget termelnek-e. Ebből következően, ha az értékcsökkenést a köztársasági elnöki rendeletben előirányzott rátáknál magasabb rátával írják le, azokat adózási szempontból nem veszik figyelembe.

               (156)

               Különösen a koncessziós szerződések vonatkozásában az olyan eszközök visszaszerzéséért képzett tartalékok, amelyek szerződés alapján egy bizonyos idő elteltével visszakerülnek az államhoz vagy harmadik félhez (120), levonhatóak a bruttó bevételből (121). A 100/2005. minisztériumi határozat (122) értelmében az olyan eszközök visszaszerzéséért képzett tartalékok, amelyek ellentételezés nélkül kerülnek vissza az államhoz vagy harmadik félhez, minden évben és annyi évig képződnek, amíg az építési koncesszió fennáll. Ez a tartalék levonásra kerül a bruttó bevételből, és nem a társaság nyereségéből képződik. A társaság e különös rendelkezés értelmében és annak köszönhetően, hogy a társaság által hasznosítás céljából kivitelezett építkezés nem a társasághoz, hanem az államhoz vagy harmadik félhez tartozik, nem jogosult az általánosan alkalmazandó 299/2003. köztársasági elnöki rendelet alapján kiszámítani a leírásokat. A szóban forgó levonást nyereségtermeléstől függetlenül számítják ki.

               (157)

               Végül a lízingelt ingatlanok javításához és kiegészítéséhez kapcsolódó költségeket egyenlő részletekben írják le a lízing időtartama alatt, feltéve, hogy az alkalmazandó értékcsökkenési ráta nem alacsonyabb a 299/2003. köztársasági elnöki rendeletben (123) megállapított rátánál.

               (158)

               Így ezen intézkedés tekintetében az általános viszonyítási rendszer a teljes koncessziós időszak alatt általánosan alkalmazandó lineáris értékcsökkenési módszerből áll, amely időszak az azokban a szerződésekben meghatározott időtartamot jelenti, amelyek szerint az értékcsökkentett eszköz visszakerül az államhoz vagy harmadik félhez.

               (159)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy az értékcsökkenéssel kapcsolatos rendelkezések szabad választást biztosítanak az alternatív értékcsökkenési módszerek és értékcsökkenési ráták között, hogy lehetővé tegyék az eltérő körülmények megfelelő kezelését. Ezzel kapcsolatban arra utalnak, hogy az ipari, bányászati, kőbánya- és hasonló típusú vegyesvállalatoknak megvan a lehetőségük arra, hogy döntsenek a lineáris és a degresszív módszer alkalmazása között. Véleményük szerint az értékcsökkenési módszer, valamint az értékcsökkenési ráták megválasztása az adófizetők mérlegelési jogkörébe tartozik. E két módszerrel összhangban és e tekintetben a rugalmasság tükrözése érdekében a köz- és magánszféra közötti partnerségek azon lehetőségére utalnak, hogy választhatnak a projekt teljes élettartamára alkalmazandó lineáris módszer és a 10 éves lineáris módszer között, amelynél hosszabb értékcsökkenési időszak is válaszható a projekt teljesítésétől számított 1 hónapon belül (124). Végül megismétlik az eljárás megindításáról szóló határozat előtt benyújtott érvelésüket, jelezve, hogy a rendszer rugalmasságát az is mutatja, hogy a Görögországban nagy állami infrastrukturális projektek koncesszióit elnyerő más társaságok választhatnak a különböző értékcsökkenési módszerek között.

               (160)

               A Bizottság megállapítja, hogy az, hogy az ipari, bányászati, kőbánya- és hasonló típusú vegyesvállalatoknak megvan a lehetőségük arra, hogy két értékcsökkenési módszer közül válasszanak, nem vonatkozik a PCT-re, mert ez a lehetőség nem terjedt ki az olyan szerződésekre, amelyekben az eszköz a szerződés végén visszakerül az államhoz vagy harmadik félhez.

               (161)

               Ezenfelül az, hogy más társaságok hasonló előnyöket élvezhettek, nem jelenti azt, hogy az ilyen előnyök viszonyítási rendszernek tekinthetők. Így az, hogy Görögországban a nagy állami infrastrukturális projektek koncesszióit elnyerő más társaságok választhatnak a különböző értékcsökkenési módszerek között, csak azt mutatja, hogy ez a lehetőség csak a társaságok egy korlátozott kategóriája előtt nyitott, vagyis a nagy állami infrastrukturális projekteket végrehajtók előtt.

               (162)

               Ezért a Bizottság úgy véli, hogy az ehhez az intézkedéshez kapcsolódó viszonyítási rendszer a (155)–(156) preambulumbekezdésben meghatározott rendszer.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (163)

               A vizsgált törvény 2. cikkének (6) bekezdése 3 értékcsökkenési módszer között enged választási lehetőséget a PCT számára:

                           a.

                           Állandó lineáris módszer a teljes koncessziós időszak alatt.

                           b.

                           A munkálatok építési költségeinek leírása a munkálatok befejezésétől számított 10 éven belül egyenlő éves részletekben (125). Ha a PCT hosszabb időszakon keresztül kívánja leírni ezeket a költségeket, erre megvan a lehetősége, de akkor ezt be kell jelentenie az adóhatóság felé annak az adóévnek a végétől számított egy hónapon belül, amikor a munkavégzés befejeződött.

                           c.

                           Tetszőleges összes leírása az építési költségeinek akár 100 %-áig a munka üzleti kiaknázásának kezdetétől számított 5 éven belül (126). Minden további évben a teljesített munkák le nem írt építési költségeinek akár 50 %-át is leírhatja a befejezés időpontjától függetlenül. Ha a PCT ezt a módszert kívánja alkalmazni, a koncesszió kezdetét követő 6 éven belül be kell jelentenie erre irányuló szándékát az illetékes adóhatóságnál.

               (164)

               A PCT-nek megadták a lehetőséget, hogy válasszon a szabványos, általánosan alkalmazandó lineáris módszer, illetve két másik értékcsökkenési módszer között, amelyek bizonyos görögországi infrastrukturális nagyprojektek esetében választhatók. A rendelkezés feljogosítja a PCT-t, hogy azokat az értékcsökkenési módszereket válassza, amelyek az általános rendszerhez képest előnyt nyújthatnak számára. Ha például a PCT az egyik felgyorsított értékcsökkenési módszert választja a kettő közül, nagyobb mértékben és hamarabb lesz képes csökkenteni az adóalapját, mint a szabványos lineáris módszer alkalmazásával. Ezenfelül a harmadik értékcsökkenési módszer a koncesszió kezdetétől számított 6 éven belüli választása lehetőségének odaítélése a PCT-nek a gyakorlatban azt jelenti, hogy a PCT választhatja meg azt, hogy milyen módszerrel és meddig fogja csökkenteni az adóalapját a későbbiekben, amikor olyan helyzetben lesz, hogy pontosabban fel tudja mérni az adóköteles bevételeit. Így az akkori bevételei függvényében abban az előnyben részesülhet, hogy csökkentheti az adóköteles nyereségét és kevesebb adót kell fizetnie, mint amennyit akkor fizetne, ha az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján leírta volna az összes eszközét.

               (165)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy az értékcsökkenési módszer megválasztása nem tekinthető előnynek, hiszen az adókedvezmény által biztosított előny a teljes értékcsökkenési költség marad, és csak az évek száma fog változni, amelyekre elosztják a költségeket.

               (166)

               A Bizottság e tekintetben megjegyezi, hogy egy eszköz teljes leírása rövidebb vagy hosszabb idő alatt a társaság pénzügyi eredményének és adóköteles helyzetének differenciálásához vezethet egy bizonyos ideig, ami így előnyt biztosít. Ha például egy társaság 35 év helyett 10 év alatt leírja egy eszköz teljes értékét, akkor képes lesz korábban csökkenteni az adóalapját. A leírt költségek értéke – amelyet az első esetben figyelembe fognak venni – magasabb lesz az ugyanezeknek a leírt költségeknek a hosszabb időre vonatkozó értékénél. Így a Bizottság úgy véli, hogy az adókedvezmény valóban a teljes értékcsökkenési költség marad, ám az értékcsökkenési költség adózási szempontból való felhasználási módja további előnyhöz juttathatja a PCT-t, amivel más társaságok nem rendelkeznek.

               (167)

               A görög hatóságok és a PCT említették, hogy Görögországban az értékcsökkenési szabályokban rejlő rugalmasságnak a lehetőséges széles skáláját kellene kínálnia, hogy lehetővé tegye az állami infrastrukturális projektek eltérő körülményeinek megfelelő kezelését, miközben biztosítja az eszközök költségeinek teljes leírását.

               (168)

               Ám a koncessziós szerződések – vagyis a hasonló jogi és ténybeli helyzetben lévő társaságok – esetében a szabványos lineáris módszer általánosan alkalmazandó szabályát egyértelműen előirányozza a törvény, és az értékcsökkenési ráták skálájához kapcsolódó „rugalmasság” nem a koncessziós szerződések költségeire, hanem más beruházási költségtípusokra alkalmazandó általánosan.

               (169)

               A görög hatóságok azt is hozzáteszik, hogy a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában félreértelmezte a PCT számára nyújtott kiegészítő választási lehetőséget, amely nem automatikusan és nem feltétlenül rejt előnyt magában. A rendelkezésre álló egyes értékcsökkenési módszerek működése és különösen az egyes módszereknél az értékcsökkenési ráta tartománya a konkrét körülményekkel (127) együtt azt jelenti, hogy elviekben nem zárható ki, hogy bármelyik alternatív módszernek hasonló kimenetele legyen. Ezenkívül az, hogy egy vállalkozásnak több alternatívája van, mint egy másiknak, nem jelenti automatikusan azt, hogy ebből előnye származik. A versenyelőny meglétét vagy hiányát kizárólag a versenyfeltételek és azon kimenetelek vizsgálata alapján lehet megállapítani, amelyek egyedi körülmények esetén, az összes versenytárs számára elérhető alternatív értékcsökkenési módszerek alkalmazása során merülnének fel.

               (170)

               A Bizottság úgy véli, hogy, az eljárás megindításáról szóló határozatában szereplő érvelését (128) e tekintetben lényegében megerősítette a fenti indoklás. Mivel minden értékcsökkenési módszer eltérő paramétereket hordoz magában, amelyeket meg kell vizsgálni ahhoz, hogy kiválasszák a legelőnyösebbet, e rendelkezésnek köszönhetően a PCT szabadon készíthet számításokat és kiválaszthatja az értékcsökkenési módszerek közül az érdekeinek leginkább megfelelő módszert. Az, hogy a projekt kezdetétől számított 6 éven belül bármikor dönthet úgy, hogy megváltoztatja az alkalmazandó értékcsökkenési módszert, a PCT-nek nagyobb szabadsága van egy átlagos üzemeltetőnél (129). Ezenfelül mivel a PCT – más vállalkozásokkal szemben, amelyek csak a szokásos értékcsökkenési szabályokat alkalmazhatják a koncessziókra – akármelyik neki tetsző értékcsökkenési módszert választhatja, ezért egyértelműen szelektív előnyben részesül ezekkel a vállalkozásokkal szemben. E tekintetben közömbös a versenyfeltételek és a különböző versenytársaknál az egyedi körülmények alapján felmerülő kimenetelek vizsgálata, mivel ez nem az a célkitűzés, amellyel a PCT hasonló jogi és ténybeli helyzetét össze kell hasonlítani.

               (171)

               Ezenfelül a görög hatóságok fenntartják a PPA-ra és a szaloniki kikötőre, a két másik jelentős görögországi kikötőre alkalmazandó értékcsökkenési szabályokról szóló kezdeti érvelésüket (130), és kitartanak véleményük mellett, vagyis hogy a szóban forgó rendelkezés biztosítja, hogy a PCT nem részesül kedvezőtlenebb bánásmódban a két másik kikötői üzemeltetőhöz képest.

               (172)

               A Bizottság megállapítja, hogy mindenesetre az, hogy egyedi értékcsökkenési rátákat alkalmazhattak volna akkoriban a PPA és a szaloniki kikötő esetében, nem jelenti azt, hogy a PCT különleges bánásmódra lenne jogosult, sem azt, hogy az ilyen különleges bánásmód indokolt lenne. Tehát a Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált rendelkezés szelektív előnyt nyújt a PCT-nek.

               (173)

               Ez az előny abból áll, hogy a PCT választhat három értékcsökkenési módszer között, és az értéke megegyezik a PCT által az állandó lineáris módszer alkalmazása esetén elviekben fizetendő jövedelemadónak és a PCT által egy másik értékcsökkenési módszer alkalmazásának köszönhetően ténylegesen kifizetett jövedelemadónak a különbségével.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (174)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a) az alternatív értékcsökkenési módszerek megválasztása annak az általános rendszernek a részét képezi, amelyet a gazdaság minden ágazatában állami infrastrukturális projektekkel megbízott valamennyi vállalkozásra alkalmaznak, b) nincs megkülönböztetés, mert a nagy infrastrukturális projektek koncessziójának jogosultjai más jogi és ténybeli helyzetben vannak más tevékenységekhez képest, c) a rendelkezés összhangban áll a célkitűzésével és elérhető az összes ilyen társaság számára, d) az ide vonatkozó megfontolások az elérni kívánt célkitűzés, a kiválasztott mechanizmus és a rugalmasság elve az általános eszközleírási rendszerben, e) e rendelkezés hiányában jogbizonytalanság lenne, mivel vannak olyan eszközfajták, amelyekre nem áll rendelkezésre értékcsökkenési ráta, f) a rendelkezés lényege, hogy nagyobb rugalmasságot biztosítson az eszközleírásban, amelyekre nem vonatkoznak a szabványos ráták az állami infrastrukturális koncessziók sajátosságainak köszönhetően, g) mivel ez a mechanizmus szisztematikusan vonatkozik minden ágazatban minden állami infrastrukturális koncesszióra, ezért összhangban van az értékcsökkenési rendszer vonatkozó rugalmassági elvével, h) ez a mechanizmus megfelelő és arányos, mert alkalmazza a rugalmasság elvét, és nincs másik megfelelő alternatíva, amely ilyen rugalmasságot biztosítana az értékcsökkenésben, mivel a körülményeket, amelyekkel a vállalkozások az értékcsökkenési módszer megválasztásakor találkoznak, nem ismerhetik előre, i) a PCT nem rendelkezik speciális mérlegelési jogkörrel a rugalmasság általános elve alapján indokolt jogkörön kívül.

               (175)

               Mindenekelőtt a Bizottság emlékeztet arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tagállamnak kell biztosítania a szelektív előnyök indokolását (131). A görög hatóságok és a kedvezményezett által benyújtott érvelés nem határozza meg, hogy egy, a kedvezményezettnek mérlegelési jogkört biztosító intézkedés hogyan tekinthető az adórendszer logikája által indokoltnak. Így fenntartja az eljárás megindításáról szóló határozatban foglalt előzetes következtetését, hogy ez az intézkedés nem indokolható az adórendszer természetével és belső felépítésével.

               (176)

               Ezen túlmenően megállapítja, hogy a kedvezményezett számára az eszközei leírásában teljes mérlegelési jogkört biztosító rugalmasság nem tekinthető az adórendszer mögött meghúzódó alapelvnek, amely megindokolhatja az intézkedést. Ez lényegében annak a megállapításához vezetne, hogy az intézkedés önmagában alkotja az általános rendszert, és a mechanikája lenne az a célkitűzés, amely alapján az intézkedés megindokolható. Ha ez az érvelés alkalmazható lenne, akkor bármilyen diszkrecionális adójogi intézkedés megmenekülhetne az állami támogatásként való besorolástól. Ezenkívül az azzal kapcsolatban benyújtott összes érv, hogy hasonló szabályok vonatkoznak a többi állami infrastrukturális koncessziós szerződésre Görögországban, nem tekinthető az intézkedés indoklásának (132). Ezért ez az intézkedés szelektív előnyt nyújt, amely nem indokolható a rendszer logikájával vagy belső felépítésével.

         5.3.5.   Bélyegilleték-mentesség a beruházási projekt finanszírozására szolgáló hitelszerződésekre vagy kiegészítő megállapodásra (2. cikk (8) bekezdés)

      Viszonyítási rendszer

               (177)

               Az általánosan alkalmazható jog szerint a bélyegilletéket a polgári és a kereskedelmi jog számos jogi aktusának írásbeli formájára kivetik, ezért ide értendők a hitel-, kölcsön- és kiegészítő szerződések. A bélyegilletékről szóló köztársasági elnöki rendelet (133) értelmében a bélyegilletéket az ügyleteket írásban rögzítő konkrét dokumentumokra vetik ki. A bélyegilleték magához a jogi aktushoz kötődik; ezért a felekre van bízva, hogy megegyezzenek abban, hogy melyik fél fizeti meg az illetéket. A gyakorlatban azonban ez azt jelenti, hogy hitel-, kölcsön- és kiegészítő szerződések esetében főleg a hitelfelvevő köteles befizetni a vonatkozó bélyegilletéket, mivel a hitelezőnek van felhatalmazása ilyen befizetés kivetésére. A héának az 1642/1986. törvény által a kiadásokat terhelő általános adóként való bevezetése a görög jogrendbe azt eredményezte, hogy a héa felváltott számos bélyegilletéket és forgalmi adót (134).

               (178)

               Az 1676/1986. törvény 16. cikke és a 3220/2004. törvény 36. cikke értelmében a hitel- és kölcsönszerződések, illetve ezeknek a Görögországban görög vagy külföldi bankok által nyújtott vagy Görögországhoz valamilyen módon kapcsolódó kiegészítő szerződései mentesülnek a bélyegilleték alól, például ha Görögországban kötötték és/vagy hajtották végre őket, olyan kötelezettségeket foglalnak magukban, amelyek Görögország hajtandók végre, vagy görögországi biztosítékkal kapcsolatosak (területi elv) (135)- Így a meglévő bélyegilleték-kódex szerint a nem bank vállalkozások által nyújtott hitelek bélyegilleték-kötelesek (136), kivéve, ha nincs kapcsolatuk Görögországgal, vagy kötvénykibocsátással nyújtották azokat. A nem bank vállalkozások között átruházott hitelek szintén bélyegilleték-kötelesek (137), ha a kezdeti hitel eredetileg bélyegilleték-köteles volt.

               (179)

               A Bizottság megállapítja, hogy a bélyegilletékre vonatkozó jogszabályok számos mentességet tartalmaznak, különösen a héa-rendszer bevezetése és/vagy a bélyegilleték más adókkal vagy illetékekkel való helyettesítése után. Ezen intézkedés tekintetében azonban a görög bélyegilleték-rendszer marad az általánosan alkalmazandó keret a vizsgált rendelkezés elfogadásakor fennálló állapotában. A mentességek megléte a rendszerben nem azt jelenti, hogy a bélyegilleték-rendszer nem létezik, hanem azt, hogy minden mentességet (138) a saját érdemei szerint kell vizsgálni.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (180)

               Mivel az általánosan alkalmazandó keret szerint a nem bank társaságokkal kötött hitel-, kölcsön- és kiegészítő szerződések, amelyeket Görögországban kötöttek meg és/vagy hajtottak végre, vagy amelyek valamilyen módon kapcsolódnak Görögországhoz (139), bélyegilleték-kötelesek, a PCT-nek normális esetben bélyegilletéket kellene fizetnie az ilyen jellegű jogi aktusokért. Ám a vizsgált rendelkezés alapján a PCT-t felmentették a bélyegilleték-fizetés alól, amelyet normális esetben meg kellene fizetnie az ilyen jellegű jogi aktusokért. A PCT-t felmentették a bármilyen típusú, nem bank társaságoktól – így különösen az anyavállalatától, a Coscótól – felvett hitelek utáni bélyegilleték-fizetés alól, amelyet normális esetben meg kellene fizetnie az ilyen jellegű jogi aktusokért (140).

               (181)

               A PCT így szelektív előnyben részesülne más, hasonló jogi és ténybeli helyzetben lévő vállalkozásokkal szemben. Az előny megegyezik azzal a bélyegilletékkel, amelyet a PCT az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján normális esetben be kellene fizetnie.

               (182)

               A görög hatóságok és a PCT nem kérdőjelezik meg, hogy ezek a hitelügyletek mentesülnek az alól a bélyegilleték alól, amelyet általában meg kellene fizetni utánuk. Azt állítják azonban, hogy ez a mentesség nagyobb rugalmasságot biztosít a PCT-nek a koncessziós kötelezettségei teljesítéséhez szükséges források biztosításában többletköltségek nélkül, amennyiben a kivételes körülmények ilyen rugalmasságot megkívánnak. Arra is hivatkoznak, hogy a PPA is részesült ebből a mentességből a pireuszi kikötő irányítására vonatkozó koncessziójának keretében. Ezért ezt az intézkedést a görög adórendszerben rejlő általános intézkedés részének kell tekinteni, melynek célja a nagy infrastrukturális projektek finanszírozásának megkönnyítése.

               (183)

               Ahogy azonban más intézkedésekkel kapcsolatban fent már jeleztük, a nagy infrastrukturális projektek finanszírozásának megkönnyítése olyan tényező, amelyet az állami támogatás lehetséges összeegyeztethetőségének vizsgálatakor, és nem az állami támogatás meglétének vizsgálatakor kell figyelembe vennünk.

               (184)

               Ezen túlmenően a görög hatóságok és a kedvezményezett azt állítják, hogy a pireuszi kikötőhöz kapcsolódó beruházások elindításáért a Cosco által a PCT-nek nyújtott két, egyenként […] millió EUR és 54,8 millió EUR összegű alárendelt hitel az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint nem volt bélyegilleték-köteles, mivel a) Görögországon kívül hajtották végre őket, b) a PCT egy Görögországon kívüli bankban nyitott bankszámlájára utalták őket, c) a PCT egy Görögországon kívüli bankszámlájáról fizette vissza őket átutalással. Ezzel kapcsolatban benyújtották a PCT adóévének szokásos adóellenőrzéséről készült jelentést a mentesség bizonyítására.

               (185)

               A Bizottság először megállapítja, hogy az, hogy a PCT a fenti ügyletek után nem fizetett bélyegilletéket, nem bizonyítja, hogy az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján sem fizetne illetéket. A benyújtott adóellenőrzési jelentés kifejezetten a vizsgált rendelkezésre hivatkozik. Ezenfelül a szóban forgó ügyletek tökéletesen megfelelnek egy másik ügyletnek, amelyről az Athéni Másodfokú Közigazgatási Bíróság megállapította (141), hogy megsértette a bélyegilletékről szóló törvény (142) területi elvét. Az említett ügyben a hitelszerződés egy görögországi székhelyű társaság mint hitelfelvevő és egy nem görögországi székhelyű külföldi társaság mint hitelező között jött létre. A szerződést Görögországon kívül írták alá. A hitelező a hitelfelvevő Görögországon kívüli bankszámláján helyezte letétbe a hitelösszeget, és a letétbe helyezés után a külföldi banknak ugyanazon a napon tovább kellett utalnia a hitelösszeget a görögországi hitelfelvevő bankszámlájára. A másodfokú közigazgatási bíróság megállapította, hogy ennek a hitelnek ugyanaz volt a jogi eredménye, mintha Görögországban írták volna alá, és mintha a hitelösszeget közvetlenül Görögországba utalták volna külföldi bank közvetítése nélkül, ezért az bélyegilleték-köteles.

               (186)

               Ugyanez a forgatókönyv érvényes a Cosco által a PCT-nek nyújtott hitelekre is. E szerint a hitelszerződést Görögországon kívül írták alá, a hitelösszeget a PCT luxemburgi HSBC-nél vezetett bankszámlájára utalták 2009. április 21-én, és 2009. április 22-én továbbutalták a PCT pireuszi HSBC-nél vezetett számlájára. A görög hatóságok beadványai szerint a PCT 50 millió EUR + héa összeget bankgarancia-levélként használt fel, amelyet a hitelszerződés hatálybalépéséért a PPA-nak kellett nyújtania (143). Így a fenti ügyben érintett hitelszerződés ténybeli körülményei megegyeznek a Cosco és a PCT közötti hitelszerződések körülményeivel. Habár a hitelszerződést Görögországon kívül kötötték meg és Görögországon kívüli bankban helyezték letétbe, ezután átutalták a PCT görögországi számlájára, hogy a PCT a koncessziós szerződésének céljaira használhassa fel Görögországban. Így a bélyegilletékről szóló törvény 8. cikkében foglalt területi elv görög bíróságok szerinti értelmezése alapján a szóban forgó hitelszerződések az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint bélyegilleték-kötelesek lettek volna. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy a PCT e rendelkezésnek köszönhetően már részesült konkrét pénzügyi előnyben, amely rendelkezés nem az általánosan alkalmazandó jogszabályok alkalmazásának, hanem az azoktól való eltérésnek minősül.

               (187)

               A görög hatóságok és a kedvezményezett azt állítják, hogy ez a bírósági határozat nem vonatkozik a PCT esetére, mert ennek az ügynek a ténybeli körülményei eltérnek a PCT hitelszerződéseinek körülményeitől. Azt állítják, hogy a PCT ezeket a hitelösszegeket Görögországon kívül is felhasználhatta volna a saját céljaira. Ezenfelül hozzáteszik, hogy a határozat ellen fellebbezést nyújtottak be a görög Legfelsőbb Közigazgatási Bírósághoz, és a görög kormány egy értelmező körlevelet (144) alkalmaz e célból, mely szerint az ilyen ügyletek után nem kell bélyegilletéket fizetni. A körlevél általános érvényű és a kormány számára kötelező erejű. Így a két ügylet utáni bélyegilleték meg nem fizetése nem tekinthető az általánosan alkalmazandó jogszabályok alóli eltérésnek.

               (188)

               A Bizottság megállapítja, hogy a bélyegilletékről szóló törvény alkalmazásáról szóló értelmező körlevél nem tekinthető a bírósági határozatoknál magasabb rendűnek. Az, hogy az Athéni Másodfokú Közigazgatási Bíróság határozata ellen fellebbeztek, azt sem jelenti, hogy a határozat nem alkalmazható. Ezenfelül a területi elvnek a fent ismertetett, görög bíróságok általi értelmezése (145) összhangban van az említett határozattal. A Bizottság továbbá megállapítja, hogy a PCT hitelszerződéseivel kapcsolatos tények azonosak, ezért megállapítható, hogy az általánosan alkalmazandó jogszabályok görög bíróságok szerinti értelmezése alapján a PCT-nek meg kellene fizetnie a vonatkozó bélyegilletéket. Ezen értelmezés szerint a vizsgált rendelkezés egyértelműen szelektív előnyben részesíti a PCT-t.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (189)

               A görög hatóságok azt állítják, hogy ez a mentesség összeegyeztethető a bélyegilleték fokozatos megszüntetésének általános felépítésével, ahol a jogalkotó dönti el, hogy a bélyegilleték alóli mentesség megfelelő mechanizmus-e annak biztosítására, hogy az objektíven különböző helyzeteket adózási célból eltérő módon kezeljék. Ezért ez a mentesség minden állami infrastrukturális projektet végrehajtó vállalkozásra vonatkozik. A sajátos jellemzőiket célzó mechanizmusként arányos is, mivel nem veszélyezteti a bélyegilletékből származó bevételt, mert számos más, a bélyegilleték alól szintén mentesülő alternatív ügyletfajta elérhető az ilyen vállalkozások számára minden esetben.

               (190)

               A Bizottság megállapítja, hogy a bélyegilleték fokozatos megszüntetése nem alkalmazható a bélyegilleték-rendszer intézkedést igazoló elveként, mert a megszüntetést kizárólag valamennyi hitelszerződésre, és nem csak a PCT szerződéseire lehet előirányozni. Az állami infrastrukturális projektek sajátos jellemzőit illetően a Bizottság az ennek a határozatnak a (98)–(100) preambulumbekezdésében foglalt elemzésére hivatkozik. Így a Bizottság megállapítja, hogy a görög hatóságok és a PCT nem bizonyította sikerrel, hogy ezt a szelektív intézkedést az adórendszer indokolja.

         5.3.6.   A hitelszerződések szerinti hitelezők közötti, az e szerződésekből eredő jogok és kötelezettségek átruházásáról szóló szerződésekre vonatkozó bélyegilleték-mentesség (2. cikk (9) bekezdés)

               (191)

               A bélyegilletékről szóló meglévő törvény értelmében a nem bank vállalkozások között átruházott hitelek bélyegilleték-kötelesek (146), ha a kezdeti hitel eredetileg bélyegilleték-köteles volt.

               (192)

               A Bizottság úgy véli, hogy a fenti 2. cikk (9) bekezdésében foglalt rendelkezés közvetlen előnyt nyújt a PCT hitelezői – köztük a Cosco anyavállalat – javára. Ez az előny megegyezik annak a bélyegilletéknek az összegével, amelyet a PCT hitelezőinek az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján általában meg kellene fizetniük a PCT-vel megkötött koncessziós szerződéshez kapcsolódó hitel átruházásakor. Ez a rendelkezés a PCT-nek nyújtott közvetett előnyt is tartalmaz oly mértékben, amennyire a rendelkezés megkönnyítheti a PCT számára a hitelhez jutást.

               (193)

               A görög hatóságok szerint a Cosco kétszer nyújtott hitelt a PCT-nek 2009-ben, amelyet a PCT a görög hatóságok és a PCT szerint 2011-ben fizetett vissza. A vizsgált rendelkezésnek köszönhetően a Cosco – a PCT anyavállalata – is mentesülhetne a bélyegilleték alól, ha más vállalkozásokra ruházza át ezeket a hiteleket. A görög hatóságok és a PCT szerint a PCT már visszafizette ezeket a hiteleket. A Bizottság ennek alapján nem talált arra utaló jelet, hogy történt ilyen átruházás. Ez a rendelkezés azonban szelektív előnyt biztosíthat a Coscónak vagy a PCT más hitelezőinek.

               (194)

               A görög hatóságok és a PCT által a bélyegilleték alól való mentességről benyújtott érvelés megegyezik a PCT javára nyújtott hitelek esetében felmerülő bélyegilleték alól való mentességgel. Ez alapján a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a másik mentességgel kapcsolatban kifejtett érvelése erre az intézkedésre is vonatkozik. Ezért ez az intézkedés szelektív, és nem indokolható a rendszer logikájával vagy belső felépítésével.

         5.3.7.   Illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség a PPA által a PCT-nek fizetett bármilyen ellentételezés után a koncessziós szerződés alapján, amely a héa-törvény hatályán kívül esik (2. cikk (10) bekezdés)

      Viszonyítási rendszer

               (195)

               Ezen intézkedést illetően Görögországban a polgári vagy kereskedelmi jogi aktusokra alkalmazható bélyegilleték-rendszer a viszonyítási rendszer. Az erre a rendszerre irányadó szabályokat az ennek a határozatnak a (177) és (179) preambulumbekezdése már tartalmazza. A bélyegilletékre vonatkozó szabályok értelmében a bélyegilletéket azokkal a jogi dokumentumokkal kapcsolatban vetik ki, amelyekhez kapcsolódnak, és nem azokkal a konkrét adóalanyokkal kapcsolatban, akik aláírják a szerződéseket. A 44/1987. miniszteri körlevél (147) alapján – amely a héa-rendszerrel bevezetett változások utáni bélyegilletékre vonatkozó rendelkezéseket – a héa-köteles szerződések, jogi aktusok vagy ügyletek nem bélyegilleték-kötelesek.

               (196)

               Ezenkívül az általánosan alkalmazandó jogszabályoknak az illetékes görög adóhatóságok általi értelmezése és végrehajtása értelmében az ellentételezés kifizetése nem tartozik a héa hatálya alá, ezért bélyegilleték-köteles (148).

               (197)

               A körlevél szerint a héa-köteles – és így a bélyegilleték alól mentesülő – szerződésekhez kapcsolódó kiegészítő megállapodások (biztosíték, garancia, jelzálog, büntetőjogi záradék vagy bármely más biztosíték) hatályba léptetése nem tartozik az arányos bélyegilleték hatálya alá. Ám ha a fő szerződés héa-köteles vagy állandó (és nem arányos) bélyegilleték megfizetésére köteles, a szerződés egyik kiegészítő megállapodásának hatályba léptetése után állandó bélyegilletéket kell fizetni.

               (198)

               Végül a más típusú ellentételezés fizetése – például kártérítés vagy a nemzetközi szerződésszegés – szintén bélyegilleték-köteles.

               (199)

               A görög hatóságok jelezték, hogy a bélyegilletékről szóló görög törvény rendelkezései szerint a Görögországban kártérítésként fizetett ellentételezésre 3,6 %-os bélyegilletéket rónak ki. A szerződésekben előforduló felelősség alóli mentesítő záradék szerinti ellentételezés után 2,4 %-os bélyegilleték fizetendő.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (200)

               A megerősítő törvény 2. cikkének (10) bekezdése előirányozta, hogy bármely ellentételezés, amelyet a PPA a PCT-nek fizet a héa-törvény hatályán kívül eső koncessziós szerződés értelmében, mentesül a bélyegilleték megfizetése alól.

               (201)

               Mivel az általánosan alkalmazandó keret értelmében a bélyegilletéket a jogi dokumentumokra, és nem konkrétan az ügylet feleire vetik ki, és mivel a PPA a törvény (149) értelmében mentes volt a bélyegilleték megfizetése alól a megerősítő törvény elfogadásakor, minden esetben, amikor a PPA nevében a koncessziós szerződéssel kapcsolatban kifizetett valamilyen ellentételezés a héa-törvény hatályán kívül esne és bélyegilleték-köteles lenne, a PCT-nek kellene ezt megfizetnie az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján. Különösen e rendelkezésnek köszönhetően a PCT mentesülne az állandó bélyegilleték megfizetése alól, ha hatályba léptetik a koncessziós szerződés kötbérfizetési záradékát, valamikor akkor, ha a PPA a koncessziós szerződéshez kapcsolódó károkozás vagy a koncessziós szerződés megszegése esetén kártérítést fizetne. Ezen túlmenően, ahogy a görög hatóságok és a kedvezményezett is jelzik, mivel a PPA akkoriban a munkavégzésnek harmadik felek által a nevében történő elvégzéséhez kapcsolódó ügyletek tekintetében mentesült a bélyegilleték megfizetése alól, e rendelkezés miatt a PCT is mentesülne a PPA-val kötött bélyegilleték-köteles megállapodásaiból eredő bélyegilleték megfizetése alól. Így a szóban forgó mentesség hatása, hogy felmenti a PCT-t ilyen esetekben a bélyegilleték megfizetése alól, ami egyértelműen szelektív előnyt jelent a PCT számára.

               (202)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ahol okozati összefüggés áll fenn az ellentételezés kifizetése és a benne foglalt felelősség alóli mentesítő záradék („büntetőjogi záradék”) értelmében a héa-rendszer hatálya alá tartozó szerződés között, az ellentételezés illetékmentes. Ennek az az oka, hogy az ilyen mentesítő záradékot kiegészítő megállapodásnak tekintik, amely mentesül a bélyegilleték-fizetés alól, ha a fő megállapodás héa-köteles. Mivel a koncessziós szerződés héa-köteles, a koncessziós szerződésben foglalt büntetőjogi záradék szerinti bármilyen fizetés mentesül a bélyegilleték alól az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint.

               (203)

               A Bizottság megállapítja, hogy az általánosan alkalmazandó keret értelmében valóban semmilyen arányos bélyegilletéket nem rónak ki a héa-köteles szerződések büntetőjogi záradékának hatályba léptetésére. Ilyen esetekben azonban állandó bélyegilletéket rónak ki a görög hatóságok által említett körlevél alapján. Ezért ha a PPA-nak kártérítést kellene fizetnie a koncessziós szerződés büntetőjogi záradékának hatályba léptetése miatt, a vizsgált rendelkezés értelmében a PCT-nek nem kellene megfizetnie az alkalmazandó állandó bélyegilletéket. Ezért a rendelkezés szelektív előnyt nyújtott a PCT részére.

               (204)

               A görög hatóságok és a PCT hozzáteszik, hogy más típusú ellentételezés fizetése – például kártérítés vagy nemzetközi szerződésszegés – bélyegilleték-köteles. A 2. cikk (10) bekezdése e tekintetben egy mentességet vezet be az ilyen típusú ellentételezésekhez kapcsolódóan. Véleményük szerint azonban ez a mentesség az általános rendszer része, amelynek célja az állami infrastrukturális koncessziók eltérő jellemzőinek/sajátosságainak objektív kezelése. Így nem merül fel valódi differenciálás vagy szelektivitás e tekintetben.

               (205)

               A Bizottság megállapítja, hogy a görög hatóságok és a PCT megerősítik a megállapítását, mely szerint az olyan esetekben, amikor a PPA fizetne kártérítést a PCT-nek a koncessziós szerződéshez kapcsolatos károkozás és/vagy a szerződés megszegése miatt, a PCT a vizsgált rendelkezés értelmében nem fizetné meg az általa a szokásos esetben fizetendő bélyegilletéket. Ezért ez a rendelkezés olyan előnyt biztosít a PCT számára, amely megegyezik az általa ilyen körülmények között elviekben fizetendő illetékkel, és amelynek a megfizetése alól felmentették. Az állami infrastrukturális projektekre jellemző általános felépítéshez kapcsolódó érvelést illetően a Bizottság az ennek a határozatnak a (92)–(97) és (107) preambulumbekezdésében foglalt elemzésére hivatkozik. A Bizottság tehát úgy véli, hogy az állami infrastrukturális projektekért felelős társaságokra vonatkozó intézkedés csak a vállalkozások egy bizonyos kategóriájára alkalmazható, akkor az szelektív.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (206)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ez a mentesség összeegyeztethető a bélyegilleték fokozatos megszüntetésének általános felépítésével és az egyenlőség elvével, mivel ez képviseli azt a mechanizmust, amely biztosítja, hogy az állami infrastrukturális projektek sajátos jellemzőit adózási célból megfelelően kezeljék. A Bizottság nem tudja elfogadni, hogy ezek a „célkitűzések” indokolják a szóban forgó intézkedést, és a PCT hiteleinek bélyegilleték-mentességére vonatkozó, a fenti (189)–(190) preambulumbekezdésben foglalt elemzésekre hivatkozik.

               (207)

               Ezenfelül a görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ez a mentesség összeegyeztethető az egyenlőség elvével. Különösen a mentesség hiányában és mivel a PPA a megerősítő törvény elfogadásakor a munkavégzésnek mások által a nevében történő elvégzéséhez kapcsolódó ügyletek tekintetében mentesült a bélyegilleték megfizetése alól, a PCT-nek kellene megfizetnie a bélyegilletéket, amikor az a PPA-val kötött megállapodásaiból következne.

               (208)

               Ahogy azonban már az eljárás megindításáról szóló határozat (150) is kiemeli, az, hogy a PPA mentesülhet a bélyegilleték alól, nem jelenti azt, hogy a PCT javára nyújtott mentességet indokolja az adórendszer jellege.

               (209)

               A Bizottság megállapítja, hogy a 4152/2013. törvény eltörölte ezt a rendelkezést. Így a PCT javára nyújtott szelektív előny csak a múltra vonatkozik.

         5.3.8.   A PCT jelentkezése után a koncessziós szerződés beruházásaira a 2687/1953. törvényerejű rendelet által biztosított védelem (3. cikk)

      A törvényerejű rendelet és a benne foglalt intézkedések ismertetése

   a)   Eljárás

               (210)

               A 2687/1953. törvényerejű rendelet lehetővé teszi a görög kormány számára, hogy bármely társaságnak egyedi védelmi rendszert biztosítson, amelyik az „eredményes beruházások” érdekében külföldi tőkét hoz az országba. Ahhoz, hogy egy társaság részesült ennek a rendszernek az előnyeiben, jelentkeznie kell a Nemzetgazdasági Minisztériumban. A társaság jelentkezése után egy speciális bizottság véleményt tesz közzé az alábbiak vizsgálata után:

                           —

                           a beruházás „eredményes-e”, vagyis a nemzeti termelés fejlesztését célozza-e vagy hozzájárul-e az ország gazdasági fejlődéséhez,

                           —

                           külföldi tőkéhez kapcsolódik-e, ideértve bármilyen természetű tőkét, vagyis külföldi valutát, berendezést és anyagokat, találmányokat, technológiai módszereket, valamint védjegyeket,

                           —

                           a külföldi tőke importálásának „haszna”; e konkrét pontra vonatkozóan a rendelet nem tartalmaz meghatározást vagy teljesítendő kritériumokat, így ez a nemzeti kormány mérlegelésére van bízva.

               (211)

               A véleményt követően a felelős miniszter – a beruházás fontosságától függően – visszavonhatatlan köztársasági elnöki rendeletet terjeszt elő vagy elfogad egy, a külföldi tőke importálását a benne foglalt körülmények között jóváhagyó, továbbá visszavonhatatlan előnyös rendszert odaítélő miniszteri határozatot (151).

         b)   Biztosítható előjogok

               (212)

               A konkrét társaságokra vonatkozóan elfogadható köztársasági elnöki rendelet/miniszteri határozat az alábbi adóügyi „könnyítéseket” biztosítja (152):

                           —

                           a nyereségre alkalmazható adókulcs befagyasztása legfeljebb 10 évre vagy alacsonyabb adókulcs alkalmazása (153),

                           —

                           az importált gépekre stb. vonatkozó vám vagy illeték csökkentése vagy eltörlése legfeljebb 10 évre,

                           —

                           alacsonyabb adókulcs vagy a helyi hatóságok vagy kikötői hatóságok által kivetett összes adó alóli mentesség legfeljebb 10 évre,

                           —

                           az importált tőkéhez vagy az ezzel kapcsolatos szerződések megkötéséhez kapcsolódóan a jelzálog bejegyzéséhez vagy biztosítékként nyújtott zálog létrehozásával kapcsolatos bármilyen illeték és jogdíj csökkentése vagy eltörlése,

                           —

                           exportkorlátozások és -adók tilalma,

                           —

                           visszamenőleges adókivetés tilalma,

                           —

                           a kedvezményezett társaság eszközeinek az állam javára történő kényszerkisajátításának tilalma,

                           —

                           a védelem alatt álló vállalkozások eszközei lefoglalásának tilalma,

                           —

                           külföldi állampolgárok műszaki és adminisztratív alkalmazottként való toborzása és a munkabérük exportálásának engedélyezése valutában,

                           —

                           a hitelek vagy részvénytőke hazatelepítésének engedélyezése (az éves importált tőke legfeljebb 10 %-áig); a nyereségek halmozott exportja (az importált és hazatelepített éves tőke legfeljebb 12 %-a adó nélkül); kamatok exportálása (évente legfeljebb 10 %) (154).

               (213)

               A törvényerejű rendelet szerint az e rendelet szerinti külföldi tőkével létrehozott vagy jelentősen megnövelt (155) társasági eszközök mentesülnek az állam javára történő kényszerkisajátítás, valamint az eszközök lefoglalása alól (156). Végül van egy specifikus rendelkezés, amely megállapítja a visszamenőleges adókivetés tilalmának elvét a törvényerejű rendelet hatálya alá tartozó valamennyi társaság számára (157).

      Viszonyítási rendszer

               (214)

               Mivel a 2687/1953. törvényerejű rendeletben előírt védelem változhat az intézkedések fényében, amelyeket az ilyen „védelem” alá eső minden egyes vállalkozásra tekintettel egyesével hoznak meg, és az e rendelet alapján a PCT-nek adható mentességeket irányadó jelleggel határozták meg ebben a rendeletben, az általános viszonyítási rendszer tartalmazhatja azokat az adóügyi intézkedéseket, amelyekből a kedvezményezett hasznot húzhat, amint a kormány elfogadja a PCT által kérelmezendő konkrét adórendszert.

               (215)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy mivel ezt a rendeletet az alkotmány által rá ruházott erősebb érvénnyel rendelkező törvényként határozták meg, ezért nem tekinthető „különleges” intézkedésnek, amelyet össze lehet hasonlítani az „általános” jogalkotási kerettel. A rendelet elfogadásakor és köszönhetően a magasabb jogi érvényének, a Bizottság által „viszonyítási rendszerként” alkalmazott nemzeti jogalkotási keret nagy része még nem is létezett. Ezért az e tekintetben figyelembe veendő „viszonyítási rendszer” a görög alkotmány és általános rendelkezésként maga a 2687/1953. törvényerejű rendelet. Ezenfelül a Bizottság már Görögország csatlakozása óta tudott a létezéséről.

               (216)

               A görög hatóságok és a PCT azt is állítják, hogy a külföldi beruházásokra vonatkozó különleges védelmi rendszer olyan általános rendelkezés, amely minden, az alkalmazásának objektív kritériumait teljesítő külföldi beruházásra alkalmazható. Azt is hozzáteszik, hogy a rendelet megalkotásának indoka annak az igénye volt, hogy a) felismerjék, hogy a Görögországra vonatkozó körülmények között a külföldi beruházások különös kockázatokkal és kihívásokkal szembesültek, ezért különleges bánásmódot igényeltek az ilyen beruházások bevonzása érdekében, és b) megfelelő bánásmódot nyújtsanak e tekintetben.

               (217)

               Ezenfelül a görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy Tajani biztos (158) a rendeletre vonatkozó válasza csak a vámtarifák területén bevezetett új intézkedéseket, és nem az állami támogatási intézkedéseket zárta ki. Szerintük egyértelmű, hogy a rendelet ez idáig történő alkalmazása nem vezetett új jogszerűtlen állami támogatás felmerüléséhez, mivel már hatályban volt, amikor Görögország csatlakozott az Unióhoz és módosítások nélkül továbbra is alkalmazta a rendeletet, és mivel a Bizottság nem tett lépéseket, hogy megkérdőjelezze a rendelet jogszerűségét az uniós jog alapján.

               (218)

               A Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó törvényerejű rendelet nem tekinthető érvényes viszonyítási rendszernek. Habár igaz az, hogy a rendelet már Görögország uniós csatlakozása előtt létezett, ez nem jelenti azt, hogy a rendelet erősebb érvényű az Európai Unió működéséről szóló szerződésénél, és a Szerződésnek az állami támogatásról szóló rendelkezéseinél. Amikor Görögország csatlakozott az Unióhoz, igazodnia kellett az „uniós vívmányokhoz”, így különösen tiszteletben kell tartania a Szerződésnek az állami támogatásról szóló rendelkezéseit. Ezért ha Görögország egyes társaságok számára konkrét előnyök nyújtásával alkalmazza ezt a rendeletet, először be kell őket jelentenie a Bizottsághoz az állami támogatási szabályok szerinti vizsgálatuk és a Szerződés rendelkezései alapján történő lehetséges jóváhagyásuk céljából (159).

               (219)

               Ezen túlmenően ez a rendelet széles mérlegelési jogkört (160) biztosít a kormány számára a feltételek megszabásában, illetve az előnyök meghatározásában, amelyeket a rendeletet alkalmazó konkrét vállalkozások számára nyújtanak majd. Görögországban a külföldi beruházások népszerűsítésük céljából történő egyedi kezelése már szelektív elemeket sejtet. Ugyanakkor ennek állami szakpolitikai, és nem adózási célja van. A szelektivitás vizsgálatához használható érvényes viszonyítási rendszer kizárólag adózási elveken alapulhat. Az állami szakpolitikai célok az ennek a határozatnak a (92)–(94) preambulumbekezdésében már említettek szerint az adórendszertől elkülönülő célok, ezért nem tekinthetők a szelektivitás vizsgálatának céljából egy viszonyítási rendszer céljainak.

      Eltérés a viszonyítási rendszertől

               (220)

               A 3755/2009. törvény 3. cikke lehetővé teszi a PCT számára, hogy kérelmezze az ismertetett törvényerejű rendeletben előirányzott védelmi rendszert. Ez a rendelkezés azt eredményezi, hogy a kérésére a görög kormány több szelektív előnyt is nyújthat a PCT-nek. Ezek az előnyök főleg olyan adókból állnak, amelyeket a PCT-nek meg kellene fizetnie az általános jogszabályok alapján, és amelyek alól mentesülhetett a rendelkezésnek köszönhetően. Ezen túlmenően a más jogi megszorítások (kényszerkisajátítás, eszközök lefoglalása, külföldi személyzet toborzásának engedélyezése és munkabérük exportálása valutában, hitelek vagy részvénytőke hazatelepítésének engedélyezése) alóli mentesség a jövőben szintén a PCT-nek kedvezhet. Az, hogy ezeket az előnyöket a görög hatóságok szerint még nem nyújtották ténylegesen a PCT részére, nem kisebbíti a tényt, hogy a vizsgált rendelkezés feljogosítja a PCT-t, hogy kérelmezze és megszerezze a rendeletben megállapított kiváltságos keretet.

               (221)

               A PCT javára nyújtott intézkedést illetően a görög hatóságok a kezdetekben benyújtott érvelésen kívül nem nyújtanak be további érveket. Így a Bizottságnak az ezen intézkedés szelektív jellegére vonatkozó következtetése sem változik (161).

               (222)

               Ahogy azt már a fentiekben is jeleztük, (162) az, hogy egy intézkedésnek gazdaságpolitikai célja lehet, nem azt jelenti, hogy nem szelektív, hanem azt, hogy a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető, ha bizonyos feltételek teljesülnek (163).

               (223)

               Ezenfelül a törvényerejű rendelet (164) alapján nyújtott rendszer jellegétől függetlenül a rendelet egyéni alkalmazása szelektív előnnyé változhat (165), mivel a görög kormány bármelyik határozata eltérhet az általános adószabályoktól a PCT javára. Az adóügyi felhívás (166) értelmében az ilyen megállapítások az állami támogatás vélelmét vetik fel és alapos kivizsgálást igényelnek. Ezek alapján a Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó rendelkezés szelektív előnyt nyújt a PCT javára, amely akkor fog megvalósulni, ha a PCT az alkalmazása mellett dönt.

      Indoklás az adórendszer logikája alapján

               (224)

               A görög hatóságok azt állítják, hogy az e rendelet szerinti specifikus rendszer a külföldi tőke bevonzását és az ország második világháborút és az 1940-es években zajlott polgárháborút követő újjáépítésének előmozdítását célozta. A görög gazdasági fejlődésben betöltött fontos szerepéből adódóan a görög alkotmány 107. cikke kifejezetten megállapítja, hogy elsőbbséget élvez az általános jogszabályokkal szemben. Ezt azért tették, hogy biztosítsák, hogy a külföldi tőke befektetői védve legyenek a görög adószabályok állandó módosításaival szemben, amely nem kedvez a külföldi beruházásoknak. Ennek a védelmi rendszernek az azonos célkitűzése – vagyis a görög gazdaság fejlesztése – nem indokolhatja az intézkedés szelektív jellegét, hanem csak egy az összeegyeztethetőségi vizsgálat során figyelembe vehető aspektusok közül.

               (225)

               A Bizottság azt is megállapítja, hogy mivel a PCT-nek kérés esetén biztosított védelmi rendszert csak egyedi mérlegelés alapján ítélik oda, így azt nem indokolhatja az adórendszer jellege és általános felépítése (167).

               (226)

               Ezért a szóban forgó intézkedés szelektív előnyt nyújt a PCT javára, amely nem indokolható a rendszer jellegével vagy belső felépítésével.

      Meglévő támogatás

               (227)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy ha a Bizottság úgy véli, hogy ennek a rendeletnek az alkalmazása támogatásnak minősül, akkor az meglévő támogatásnak számít.

               (228)

               A Bizottság megállapítja, hogy a PCT számára előnyös rendelkezést 2009-ben, és nem Görögország uniós csatlakozása előtt fogadták el. A rendelkezés feljogosítja a PCT-t, hogy kérelmezze és megszerezze ezt az egyedi rendszert. Amint a PCT benyújtja a kérelmét, egy köztársasági elnöki rendeletet vagy egy miniszteri határozatot kell elfogadni, amely meghatározza azokat a specifikus előnyöket, amelyekben a PCT részesülni fog. Így a rendelet konkrét alkalmazása a PCT kérelmére azt fogja eredményezni, hogy az intézkedések konkrét végrehajtása az odaítélő jogi aktus elfogadásának pillanatában fog hatályba lépni. Következésképpen a PCT javára nyújtott intézkedés új támogatásnak minősül.

         5.3.9.   A kényszerkisajátításra vonatkozó szabályok alóli mentesség

               (229)

               Az üggyel kapcsolatban érkezett panaszok a PCT-nek nyújtott kényszerkisajátításra vonatkozó szabályok alóli mentességre hivatkoztak. A koncessziós szerződést megerősítő törvény nem utalt ilyen mentességre. A görög hatóságok és a PCT jelzik, hogy ilyen mentességet nem ítéltek oda és a Bizottságnak egyáltalán nincs oka azt feltételezni, hogy nem ez a helyzet. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy a PCT-nek nem ítéltek oda ilyen típusú előnyt.

         5.4.   A fent említett állami támogatási intézkedések és a nagy infrastrukturális projektek más szerződéseiben foglalt hasonló rendelkezések összehasonlítása

               (230)

               A fenti adóügyi intézkedések indoklásával kapcsolatban benyújtott fő érvelés arra hivatkoznak, hogy Görögországban a nagy állami infrastrukturális projekteket végrehajtó társaságoknak nyújtott egyértelmű, rugalmas és stabil adórendszerrel szükséges támogatni az ilyen projekteket. Az érvelés alátámasztására a görög hatóságok és a PCT számos bizottsági határozatot említenek, amelyekben azt állapították meg, hogy a hasonló adómentességeket tartalmazó nagy infrastrukturális koncessziós szerződések finanszírozásában nem volt jelen állami támogatás.

               (231)

               A Bizottság megvizsgálta a benyújtott érvelést és az alábbi következtetéseket vonta le.

               (232)

               Először is, a megszilárdult ítélkezési gyakorlat (168) szerint az ilyen érv irreleváns a Bizottság határozata jogszerűségének vizsgálata szempontjából. Minden ügyet az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése alapján kell megvizsgálni, figyelembe véve a saját érdemeit. Mindenesetre az ennek a határozatnak a (107) bekezdésében említettek szerint a hasonló intézkedések megléte más, nagy infrastrukturális projektekre irányuló szerződésekben csak azt jelenti, hogy ezek az intézkedések csak a társaságok egy bizonyos kategóriájára vonatkoznak, és ezért szelektívek.

               (233)

               Mindenesetre a görög hatóságok és a PCT által hivatkozott összes határozat más helyzetekre vonatkozott.

               (234)

               A Bizottság továbbá úgy véli, hogy az Athéni Nemzetközi Repülőtér ügyében (169) megfogalmazott következtetések nem alkalmazhatók erre az ügyre. Abban az ügyben a támogatásban részesült tevékenységek vagy nem voltak gazdaságosak, vagy nem voltak liberalizálva akkoriban, ezért nem tartalmaztak állami támogatást. Ebben az ügyben azonban épp ellenkezőleg, a görög állam maga nyitotta meg a kikötői infrastrukturális szolgáltatások nyújtását a verseny előtt azzal, hogy megpályáztatta a kikötő azon részét, amely a koncessziós szerződés tárgyát képezi. Így a korábbi határozatnak a „liberalizáció hiányára” vonatkozó érvelése nem alkalmazható ebben az esetben.

               (235)

               Az athéni körgyűrűre vonatkozó ügyet és a Rio Antirrio autópályahídra vonatkozó ügyet illetően a Bizottság megállapítja, hogy még ha tartalmazta is az említett projektekkel kapcsolatos állami intézkedések ismertetése az ezekre a koncessziókra alkalmazható adóügyi rendelkezések összefoglalását, a Bizottság nem foglalt nyilvánvalóan állást ezekről a konkrét rendelkezésekről, hanem csak azt vizsgálta, hogy a projekt állam által nyújtott támogatása a szükséges minimumtámogatás volt-e, valamint azt, hogy a lefolytatott pályázati eljárás végeredménye piaci árat eredményezett-e. A többi határozat legnagyobb része (170) nem is hivatkozik a koncesszió jogosultjának javára nyújtott adómentességekre (nem is szólva arról, hogy az adórendszer logikája igazolja őket), pusztán azt vizsgálja, hogy a pályázati eljárás kellően nyílt és megkülönböztetéstől mentes volt-e, illetve a legalacsonyabb árra alapult-e. Az, hogy a Bizottság megkapta a vonatkozó koncessziós szerződéseket, amelyek számos adómentességre hivatkoztak a bejelentés során, nem jelenti azt, hogy a Bizottság megvizsgálta őket az állami támogatás szemszögéből vagy állást foglalt volna e konkrét intézkedésekről. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottságnak világosan és kifejezetten állást kell foglalnia az intézkedésekről, hogy a kedvezményezettek megtudhassák, hogy az intézkedések nem tartalmaznak állami támogatást. A Bizottság hallgatása nem jelenti azt, hogy ezeket az intézkedéseket jóváhagyták (171).

               (236)

               Ugyanilyen megfontolásból az, hogy a szélessávú hálózat fejlesztésére vonatkozó határozatban (172) a Bizottság jogalapként a köz- és a magánszféra közötti partnerségekről szóló törvényre hivatkozott, amely hasonló rendelkezéseket tartalmaz, szintén nem jelenti azt, hogy a Bizottság hallgatólagosan megvizsgálta ezeket a rendelkezéseket. Végül a szaloniki tenger alatti alagút ügy (173) nem tűnik relevánsnak, mert az adóügyi intézkedések sem képezték a vizsgálat részét, és a nyertes ajánlattevő mindenesetre tartózkodott a pályázati dokumentumokban foglalt opció kihasználásától, amellyel hasznot húzhatott volna a működési támogatásokból.

               (237)

               Ezenfelül a görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a Bizottság fenntartotta álláspontját az ezekkel az ügyekkel kapcsolatos vizsgálatával kapcsolatban, miután 2013 decemberében közzétették az említett projektek közül négy projektnek (174) a módosításával kapcsolatos állami támogatási határozatait. A Bizottság ezzel kapcsolatban megállapítja, hogy ezek a határozatok nem is hivatkoznak adóügyi rendelkezésekre – mivel más a tárgyuk – és még kevésbé a Bizottság nevében végzett vizsgálatokra.

               (238)

               A fentiekre tekintettel nem lehet megállapítani, hogy a Bizottság hasonló rendelkezéseket korábban már „jóváhagyott”, és hogy a kedvezményezett hivatkozhat erre a „jóváhagyásra” az állami támogatás meglétének kizárása érdekében (175).

               (239)

               Ezért a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a fent vizsgált intézkedések (az 5.3.9. intézkedés kivételével) szelektív előnynek minősülnek, amelyeket nem indokol az adórendszer jellege és általános felépítése.

         5.5.   A verseny torzítása és a kereskedelem befolyásolása

               (240)

               A szelektív előnynek minősülő fenti intézkedések állami támogatásnak tekinthetők, ha torzítják a versenyt, vagy azzal fenyegetnek, és amennyiben érintik a tagállamok közötti kereskedelmet. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az állam által nyújtott szelektív előny akkor tekinthető úgy, hogy torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, ha feltehetően javítja a kedvezményezett más versenytárs vállalkozásokkal szembeni versenypozícióját (176). Az EUMSZ 107. cikke szerinti versenytorzulás tehát akkor fordul elő, ha az állam pénzügyi előnyben részesít egy olyan liberalizált ágazatban tevékenykedő vállalkozást, ahol verseny áll fenn vagy állhat fenn (177).

               (241)

               Mivel a görög állam nemzetközi szinten megpályáztatta a Cosco által vállalt koncessziót, ezért megnyitotta a kikötői piaci szolgáltatások nyújtását a verseny előtt. Mivel több tagállamból több vállalkozás is versenyezhet a kikötői koncessziók odaítéléséért, egyes adóügyi előnyök nyújtása a PCT számára – amelyek a pályázat során nem álltak minden lehetséges jelölt rendelkezésére – legalább potenciálisan versenytorzító hatásúnak tekinthető.

               (242)

               Már amikor a PCT átvette a koncessziós szerződést, a pireuszi kikötő jelentős kapacitással (1,6 millió TEU) rendelkezett, és úgy tekintettek rá, mint a többi uniós kikötővel potenciálisan versenyben álló kikötőre (178). Például a szaloniki kikötő, a román konstancai kikötő, a szlovén koperi kikötő és számos olasz kikötő a PCT közvetlen vagy legalább potenciális versenytársának tekinthető. A koncessziós szerződés értelmében a konténerterminál PCT által hasznosított II. és III. rakpartja előreláthatólag nagyon fontos kapacitással (akár 3,7 millió TEU) fog bírni 2015-re. Ez az új kapacitás, amelynek a létrehozását a szóban forgó intézkedések mozdították elő, potenciálisan hathat a versenyre és a tagállamok közötti kereskedelemre, mivel több tagállamban számos más kikötő is ugyanazokkal az ügyfelekkel rendelkezhet, mint a PCT, és legalább potenciálisan versenyeznek is vele.

               (243)

               Ezen túlmenően a Bizottság megállapítja, hogy az átrakodó konténerterminálok, mint például a kedvezményezetté, jobban ki vannak téve a versenynek, akár (a mediterrán-térségben lévő) harmadik országok felől is. Például e beruházásnak köszönhetően a Cosco a mediterrán-térségben zajló szállítási műveleteit a korábban általa használt olasz és spanyol átrakodó kikötők helyett a pireusziba koncentrálta. A PCT más uniós kikötőkkel versenyez, és a következő években növelni fogja pozícióját a piacon.

               (244)

               Mivel a szóban forgó adóügyi intézkedések biztosították a kiegészítő pénzforgalmat a PCT számára különösen az építési projekt első szakaszaiban, segítettek a Coscónak a tevékenységei kiterjesztésében a kikötői szolgáltatások uniós piacán, és potenciálisan erősítették a versenyhelyzetét ezen a piacon.

               (245)

               A fenti megfontolásokból következik, hogy a szóban forgó intézkedések alkalmasak a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására, és torzítják a versenyt, vagy azzal fenyegetnek. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint elegendő annak megállapítása, hogy a szóban forgó támogatás alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására, és a verseny torzításával fenyeget (179). A fenti elemzés fényében a Bizottság nem tartja szükségesnek, hogy tovább pontosítsa a szóban forgó szolgáltatások vagy földrajzi piacok pontos kiterjedését, vagy részletesen megvizsgálja a szerkezetét és az ebből következő versenyviszonyokat (180).

               (246)

               A PCT által benyújtott arra irányuló érvet illetően, hogy az adóügyi intézkedéseknek a versenyre és a kereskedelemre gyakorolt hatásának vizsgálata a kapcsolódó piacokon működő, azonos adórendszerek vizsgálatát tenné szükségessé, a Bizottság megállapítja, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat (181) értelmében az, hogy egy tagállam igyekszik egyoldalú intézkedésekkel közelíteni a gazdaság egy bizonyos ágazatában fennálló versenyfeltételeket a más tagállamokban fennálló feltételekhez, nem szünteti meg a szóban forgó intézkedések támogatás jellegét.

         Következtetés

               (247)

               A fentiekre tekintettel a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a PCT számára nyújtott valamennyi adóelőny állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében, a kényszerkisajátítás általános szabályai alóli állítólagos mentesség kivételével.

         6.   A TÁMOGATÁSOK ÖSSZEFÉRHETŐSÉGÉNEK MEGÍTÉLÉSE

               (248)

               A görög hatóságok és a PCT azt állítják, hogy a támogatási intézkedéseket az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontja, valamint az uniós regionális támogatási szabályok alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekinteni.

         6.1.   A 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás
       (182)
      alkalmazhatósága

               (249)

               A Bizottság megállapítja, hogy a PCT-nek a támogatási intézkedések hasznosítására irányuló jogszerű jogát az intézkedéseket tartalmazó törvénynek a Hivatalos Lapban való 2009. március 30-i közzétételét (183) követően ruházták át rá. Így a Bizottság a 2009 márciusában hatályban lévő 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás alapján fogja vizsgálni az intézkedéseket.

               (250)

               A Bizottság megállapítja, hogy a vizsgált támogatási intézkedések nem korlátozott adóelőnyökből állnak, amelyek nem beruházási támogatásnak, hanem működési támogatásnak tekinthetők a regionális támogatási szabályok értelmében. A 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás kivételesen és nagyon korlátozott számú esetben megengedi az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltérésre jogosult régiókban a működési támogatást (184). A pireuszi kikötő az attiki régióban található, amely 2009 márciusában „statisztikai hatás” régióként az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének a) pontja értelmében regionális támogatásra jogosult régió volt (185). Így azt kell megvizsgálni, hogy a támogatási intézkedések teljesíti-e az iránymutatásban megállapított működési támogatás feltételeit. A 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás szerinti működési támogatás akkor megengedett, ha a támogatás regionális fejlődéshez való hozzájárulása és jellege szempontjából indokolt, és a mértéke az általa enyhíteni kívánt hátrányokkal arányos. Ezen túlmenően a működési támogatást általános elvként csak előre meghatározott elszámolható kiadásokkal vagy költségekkel (186) kapcsolatban lehet nyújtani, és azt a költségek bizonyos hányadára kell korlátozni. Továbbá mindig átmenetinek és csökkenő szintűnek kell lennie, valamint fokozatosan meg kell szüntetni, amikor megvalósul az érintett régiók reálkonvergenciája az EU gazdagabb térségeivel.

               (251)

               A Bizottság megállapítja, hogy a támogatás jellegéből és az általa enyhíteni kívánt hátrányokból adódóan elviekben az eseti támogatás nem kezelhet ilyen hátrányokat, mivel nagyon valószínűtlen, hogy a működési támogatás nyújtása egy vállalkozás számára átfogó módon kezelné az ilyen hátrányokat. Ezenkívül a támogatási intézkedéseknek a görög hatóságok és a PCT által előadott indoklása – vagyis tengeri konténerterminál szállítási ágazatának fejlesztése és korszerűsítése a beruházási projektre vonatkozó adórendszerben a jogbiztonság létrehozásával – nem tekinthetők az érintett régióhoz kapcsolódó, enyhítésre szoruló hátránynak. Ezen túlmenően, még ha a Bizottság az esethez illőnek is tekintené ezt az indoklást, előre meghatározott elszámolható kiadások, és így támogatási összeg sincs meghatározva az ilyen hátrányokhoz. A támogatási intézkedések időben nem csökkenő szintűek, és nem tervezték a fokozatos megszüntetésüket az attiki régió 2011. január 1-jén„c” régióvá válása után (187). Ezért a 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás alapján a támogatási intézkedések nem tekinthetők összeegyeztethetőnek.

         6.2.   Az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés c) pontjának közvetlen alkalmazása

         Közös érdekű cél

               (252)

                  A közlekedés fenntartható jövője: útba az integrált, csúcstechnológiát képviselő, felhasználóbarát rendszer felé
                   (188) c. közleményében a Bizottság hangsúlyozta, hogy a kikötők és intermodális terminálok fejlesztése kulcsfontosságú tényező az intelligens és integrált logisztikai rendszerek megvalósításában az EU-ban. A javaslatok és stratégiai célkitűzések az Európai Unió tengeri szállítási politikájának vonatkozásában a 2018-ig terjedő időszakra
                   (189) c. közleményében a Bizottság hangsúlyozza, hogy új kikötői infrastrukturális fejlesztések és a meglévő kapacitások hatékonyabb kiaknázása kulcsfontosságú annak biztosításában, hogy a kikötők hatékonyan betölthessék kapuszerepüket.

               (253)

               Az 1315/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (190) szerint a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére egy átfogó- és törzshálózatban gondolkodó kétrétegű struktúra a legalkalmasabb. Az átfogó hálózat az új transzeurópai közlekedési hálózat alapja. Ez a hálózat a transzeurópai közlekedési hálózatról szóló rendelet követelményeinek megfelelően magában foglal minden meglévő és tervezett infrastruktúrát. A törzshálózat alkotja majd a fenntartható multimodális közlekedési hálózat fejlesztésének gerincét, és annak létrehozása a teljes átfogó hálózat fejlesztését is ösztönözni fogja, amely legkésőbb 2030-ra elkészül. A pireuszi kikötő az uniós törzshálózatba tartozó egyik tengeri kikötő.

               (254)

               E kontextusban a pireuszi kikötő az egyik legnagyobb és legjelentősebb kikötő a Földközi-tengeren, és a működése kulcsfontosságú a görög gazdaság fejlődésében és fontos tényezője az uniós közlekedéspolitikai célkitűzések fejlesztésének. A PCT által vállalt beruházás a pireuszi kikötő egy részéből korszerű tengeri konténerterminált fejlesztett a hatékonyságának, tárolási kapacitásának, az új generációs teherszállító hajók kiszolgálására való képességének és az összekapcsolhatóságának javításával. A koncessziós szerződés alapján a koncessziós időszak első évétől a nyolcadig évéig várhatóan 300 000 TEU-ról legalább 3 700 000 TEU-ra nő majd a kapacitás. Így megállapítható, hogy az állami támogatási elemekkel támogatott kikötői létesítményekbe való beruházás egy közös érdekű cél eléréséhez járulhat hozzá.

         Szükségesség és ösztönző hatás

               (255)

               A Bizottság e területen szerzett esetgyakorlata szerint a támogatás szükségessége akkor állapítható meg, ha bizonyítható, hogy a beruházási projekt által termelt nettó bevételek mértéke nem elegendő a beruházó beruházási költségeinek fedezésére. Lényegében ha ezek a bevételek nem elegendőek, a projektet közpénzekből folyósított támogatás nélkül nem vállalta volna egy magánbefektető, és állami támogatásra lett volna szükség.

               (256)

               A görög hatóságok és a kedvezményezett azt állítják, hogy a támogatási intézkedések szükségesek voltak, mert nélkülük a projektfinanszírozási megállapodások, amelyeket a PCT kötött volna, sokkal nagyobb terhet jelentettek volna, és valószínűsíthetően veszélyeztették volna a projekt végrehajtását.

               (257)

               A Bizottság mindig is úgy vélte, hogy a kikötői infrastruktúrával kapcsolatos projektek jelentős tőkebefektetést igényelnek, amely csak nagyon hosszú idő alatt térül meg, és a projektek gazdasági életképessége nem mindig biztosított az állam támogatása nélkül. Ebben az esetben azonban a PPA – a pireuszi kikötő koncessziója jogosultjának kiválasztására irányuló pályázati eljárást lefolytató odaítélő hatóság – már felbecsülte, hogy a projekt gazdasági életképessége biztosított lesz, amit az bizonyít, hogy a pályázati dokumentáció szerint a nyertes kedvezményezettnek a teljes beruházást a saját költségei terhére kell vállalnia. Ezenfelül a PCT vállalta a II. rakpart bővítését és a III. rakpart megépítését, és magára vállalta az e projekt során felmerülő összes beruházási költséget. Amikor benyújtotta a PPA által elfogadott ajánlatát, úgy számolt, hogy a pireuszi kikötőbe való beruházása jövedelmező lesz bármilyen közpénzből folyósított támogatás nélkül, mivel egyébként nem is nyújtotta volna be az ajánlatát, vagy csak a projektnek az egyedi adóügyi bánásmód hiányában való jövedelmezőségére vonatkozó kikötéssel nyújtotta volna be azt. Továbbá az, hogy a Cosco igyekezett a Földközi-tenger első konténertermináljává alakítani a pireuszi kikötőt, mutatja a kikötőben rejlő lehetőségeket, valamint a beruházási projekt jövedelmezőségét, amit sosem kérdőjeleztek meg (191). Ezért nem állapítható meg, hogy a vizsgált intézkedések szükségesek voltak a beruházási projekt gazdasági életképességének biztosításához.

               (258)

               Az, hogy a Kínai Fejlesztési Bank megvárta a megerősítő törvény elfogadását, nem bizonyítja a támogatási intézkedések szükségességét. Mivel a görög jogalkotási gyakorlat szerint a koncessziós szerződést törvény által kellett megerősíteni, bármelyik bank megvárta volna a megerősítő törvény elfogadását, és ez nem kifejezetten a vizsgált intézkedések odaítélésével függ össze. Ezenfelül az Európai Beruházási Bank által a jogszabályok általános vagy diszkriminatív változása ellen kért védelem sem bizonyítja a támogatás szükségességét.

               (259)

               A PCT csak a koncessziós szerződés törvény általi megerősítését követően kezdte meg az építési munkálatokat. Ez azonban azzal is összefügg, hogy az összes ilyen jellegű állami szerződést törvénnyel kell megerősíteni. Bármelyik társaság megvárta volna a szerződés törvény általi megerősítését a PCT helyében. Ezen túlmenően a Cosco már akkor elkötelezte magát a projekt végrehajtása mellett, amikor benyújtotta az ajánlatát, és ez még azelőtt történt, hogy az odaítélő jogszabályt, vagyis a megerősítő törvényt elfogadták volna. Amint az ajánlat benyújtásra került, a Cosco tudta, hogy jogilag köteles volt végrehajtani a beruházást, ha a PPA őt választja ki nyertes ajánlattevőnek.

               (260)

               Ezen túlmenően a kedvezményezett sosem hívta fel a figyelmet a finanszírozásban olyan hiány meglétére, amelyet a vizsgált intézkedéseknek fedezniük kellett volna. Az, hogy a PCT csak a Bizottság által kezdeményezett hivatalos vizsgálati eljárás kezdete után számszerűsítette a támogatás összegét – vagyis majdnem 5 évvel a koncessziós szerződés aláírása után –, azt mutatja, hogy a PCT nem vette figyelembe a támogatás összegét a kezdeti üzleti tervében, így akkor sem, amikor a Cosco a beruházás vállalása mellett döntött. A kedvezményezett által hivatkozott bizottsági határozatokat illetően, amelyekben a Bizottság nem bejelentett támogatást hagyott jóvá olyan esetekben, amikor a támogatást nem számszerűsítették előre, a Bizottság megállapítja, hogy az említett esetek nem alkalmazhatók a jelen esetre, mert nem a kikötői infrastruktúra finanszírozására vonatkoznak, ahol konkrét finanszírozási űrt kell meghatározni még egy utólagos összeegyeztethetőségi vizsgálatnál is. Ebből következően ez a támogatás nem tekinthető a projekt végrehajtásához szükséges támogatásnak, mert a PCT mindenképpen vállalná a végrehajtását.

               (261)

               Mindenesetre a fentiekben ismertetettek szerint a vizsgált intézkedések nem korlátozott adóelőnyökből állnak, amelyek működési támogatásnak tekinthetők, és ezért általában tiltottak. Ilyen támogatás csak kivételes, részletesen meghatározott feltételek mellett fogadható el. A kikötői infrastrukturális projekt finanszírozásának a 107. cikk (3) bekezdés c) pontja szerinti összeegyeztethetőségi vizsgálatának keretében ez a típusú támogatás nem tekinthető összeegyeztethetőnek.

               (262)

               A kedvezményezett azt állítja, hogy a piaci hiányosság ebben az esetben abban rejlik, hogy biztosítani kell a koncessziós szerződés végrehajtásának adózási keretéhez kapcsolódóan a stabilitást, a jogbiztonságot és a rugalmasságot. A Bizottság e tekintetben megállapítja, hogy az állandó gyakorlatával összhangban a stabilitás, a jogbiztonság és a rugalmasság biztosításának szükségessége nem tekinthető piaci hiányosságnak vagy a támogatási intézkedések érvényes összeegyeztethetőségi alapjának. Ezenfelül és, ami még ennél is fontosabb, az ilyen „keret” hiánya nem térítette el a Coscót a pireuszi kikötőben történő beruházások vállalásától. Így a Bizottság úgy véli, hogy a stabilitás, a jogbiztonság és a rugalmasság biztosításának célkitűzése nem bizonyíthatja a vizsgált támogatási intézkedések szükségességét vagy ösztönző hatását.

               (263)

               A fentiekre tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a PCT-nek nyújtott támogatási intézkedések nem voltak szükségesek, mivel nem volt bizonyított, hogy a Cosco a hiányuk esetén abbahagyta volna a projekt végrehajtását. Így a támogatási intézkedések működési támogatásnak minősülnek, és megkímélik a PCT-t olyan költségek megfizetésétől, amelyeket általában viselnie kellene, és amelyek nem nyilváníthatók összeegyeztethetőnek. E következtetésre tekintettel a Bizottság nem tartja szükségesnek a 107. cikk (3) bekezdés c) pontja szerinti további, arányosságról és versenytorzulásról szóló feltételeinek részletesebb vizsgálatát annak megállapításához, hogy a támogatási intézkedések összeegyeztethetetlenek.

         7.   A TÁMOGATÁS VISSZAFIZETÉSE

   A megszilárdult ítélkezési gyakorlat értelmében a Bizottság által a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatást vissza kell fizetni, hogy visszaállíthassák az előzőleg fennálló helyzetet (192). Mivel a fenti intézkedések jogszerűtlen és összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősülnek, a Bizottságnak el kell rendelnie a belső piaccal összeegyeztethetetlen, jogszerűtlenül nyújtott támogatás visszatérítését, kivéve, ha a kedvezményezett élvezheti a bizalomvédelem elvét vagy általános uniós jogelvre támaszkodhat (193).

      Mennyiségi meghatározás

               (264)

               A támogatás a görög hatóságok és a kedvezményezett által bejelentett számszerűsítése a PCT 2009. évi üzleti tervének hipotetikus feltételezésein alapult. Így ez nem szolgálhat a támogatási összegek pontos számszerűsítésének alapjául.

               (265)

               A görög hatóságoktól érkező megfelelő tájékoztatás hiányában ez a határozat nem állapítja meg a PCT által minden egyes intézkedés után kapott támogatás pontos összegét. A Bizottság megítélése szerint azonban a tagállamnak a következő módszertant kell alkalmazni a PCT által visszafizetendő összeegyeztethetetlen állami támogatás összegének meghatározásához:

         —   a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamat után fizetendő jövedelemadó alóli mentesség:

               (266)

               Ez az intézkedés a PCT-nek nyújtott olyan támogatást tartalmaz, amely megegyezik azzal a jövedelemadóval, amelyet a PCT-nek a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamatok után általában meg kellene fizetnie, és amely alól a PCT a törvény 2. cikkének (1) bekezdése értelmében mentesül.

               (267)

               A görög hatóságok jelezték, hogy a PCT a gyakorlatban nem használta ki e rendelkezés előnyeit, mivel a készpénzbetétek után felhalmozott kamatokat feltüntette az adóköteles jövedelmében (és így ez a jövedelem jövedelemadó-köteles). Ezért bizonyítékot kell szolgáltatniuk arról, hogy tényleg ez a helyzet.

               (268)

               Ha a PCT kihasználta e rendelkezés előnyeit, a görög hatóságoknak először az alábbi időpontokat kell megadniuk:

                           —

                           a PCT mikortól mentesült a felhalmozott kamatok után fizetendő jövedelemadó alól,

                           —

                           mikor kezdődött a III. rakpart üzemeltetése.

               (269)

               A görög hatóságok minden évben a PCT görög bankokban elhelyezett kapcsolódó betétjeit veszi alapul (a felhalmozott kamatok után fizetendő jövedelemadó alóli mentesség dátumától), a minden évben felhalmozott kapcsolódó kamatokkal együtt, és az egyes években alkalmazandó jövedelemadó-rátát alkalmazza rájuk.

         —   A héa-különbözet visszatérítéséhez való jog, függetlenül az építési munkálatoknak vagy a részeinek teljesítési dátumától

               (270)

               Ez az intézkedés a PCT-nek nyújtott olyan előnyt tartalmaz, amely megegyezik annak a héa-visszatérítésnek a teljes összegével, amelyet (e rendelkezés alapján) a PCT megtarthat, ha az ehhez a visszatérítéshez kapcsolódó kiadás teljesítését követő 5 éven belül nem kezdődött el a projekt.

               (271)

               A görög hatóságok jelezték, hogy a PCT a projekt kezdetétől számított 5 éven belül megkezdte a beruházási projekt hasznosítását, így az 5 éves mentességi időszak nem eredményezett egy konkrét visszafizetendő összeget.

               (272)

               A görög hatóságok azonban nem nyújtottak be bizonyítékot annak alátámasztására, hogy a projekt építése befejeződött és a beruházás hasznosításra került. Ezért a görög hatóságoknak bizonyítékot kell felmutatniuk annak alátámasztására, hogy a projekt építése befejeződött. Ezen kívül be kell nyújtaniuk az építéshez kapcsolódó számlák jegyzékét, illetve az időpontok listáját, amikor a PCT megkapta a héa-visszatérítést e számlák után.

               (273)

               Ha a projekt még nem épült meg, az építéshez kapcsolódó egyes számlák után kapott héa-visszatérítés időpontjától számított ötödik év lesz a támogatás nyújtásának időpontja. A támogatás a visszatérített héa összegével egyezik meg minden esetben.

         —   A beruházási javak tág meghatározása => héa-követelés 90 %-os visszatérítéséhez való közvetlen jog ellenőrzés nélkül

               (274)

               Ez az intézkedés a PCT-nek nyújtott támogatást tartalmaz, amely megegyezik az összes – a tárgyi eszközökön kívüli – kiadás után visszatérített héa alapján felhalmozott (a beruházási javakkal kapcsolatos) kamatokkal attól a pillanattól kezdve, hogy a PCT számára rendelkezésre állt a visszatérítés, addig a pillanatig, amíg a PCT jogosult ilyen visszatérítésre, azaz a 3. év végéig vagy amíg a PCT elszámolhatta volna (az ilyen kiadásokra vonatkozó) héa-különbözetét az áthárított héával szemben.

               (275)

               A görög hatóságoknak különbséget kell tenniük a beruházási javak fogalmának hatálya alá tartozó tárgyi eszközökhöz kapcsolódó héa és a más munkálatokhoz és szolgáltatásokhoz kapcsolódó héa-különbözet között. Ezt a héa-különbözetet kell ezután kiszámítani. A számítás végeredménye alapján a görög hatóságoknak ki kell számítaniuk azt a kamatot, amelyet az államnak el kell kérnie az előleg fizetéséért addig a 3 éves időszak előtt, ameddig a PCT-nek minden esetben visszatérítés jár. Ezeket a kamatokat attól az időponttól kell felszámítani, amikor a PCT rendelkezésére bocsátották a visszatérítést, egészen addig az időpontig, amíg a PCT jogosult lenne ilyen visszatérítésre (vagyis 3 évig). Ha bizonyítható, hogy a 3 éves időszak előtt visszatéríthető a vonatkozó kamat, akkor azt addig az időpontig számítják fel, amíg a PCT elszámolhatta volna (az ilyen kiadásokra vonatkozó) héa-különbözetét az áthárított héával szemben.

         —   A kamatok késedelmes fizetésének joga időbeli vagy eljárási feltételek nélkül, amennyiben az állam nem téríti vissza a héát

               (276)

               Ez az intézkedés a PCT-nek nyújtott támogatást tartalmaz, amely megegyezik a PCT által (a rendelkezés alapján) a görög államtól igényelhető kamatokból a PCT (héa-visszatérítés igénylésére) vonatkozó adónyilatkozata benyújtásától számított 60 nap letelte utáni időszakra, míg a hasonló helyzetben lévő más társaságok még nem lennének jogosultak kamatokra.

               (277)

               A PCT jelezte, hogy nem használta ki az e rendelkezés adta előnyöket. Ha azonban nem ez a helyzet és valóban az állam fizette ki ezeket a kamatokat, akkor a görög hatóságoknak meg kell jelölniük a pontos kamatösszegeket a kamatfizetések időpontjával együtt. Ezek az időpontok lesznek az odaítélés időpontjai, és a vonatkozó kamatok lesznek az ezeken a napokon odaítélt támogatási összegek.

         —   Adóveszteség továbbvitele időbeli elhatárolások nélkül

               (278)

               Ebben az esetben a támogatás a kiegészítő társasági adó, amelyet a PCT-nek meg kellene fizetnie, ha az adóveszteség az ötéves időbeli korláton túl nem került továbbvitelre. Más szóval, a támogatás megegyezik a PCT által ténylegesen befizetett jövedelemadó és aközött a jövedelemadó között fennálló különbséggel, amelyet a veszteségeknek a veszteségek felmerülését követő 5 éven túlra való továbbvitele lehetőségének hiányában befizetett volna.

               (279)

               Az odaítélés napja ebben az esetben az a nap, amikor az adó esedékessé vált volna. A görög hatóságoknak adatokat kell benyújtaniuk, amelyek alátámasztják a PCT által minden évben tapasztalt adóveszteségeket, és arról, hogy ezeket több mint 5 évig vitték-e tovább. Ha ez a helyzet, akkor ki kell számítaniuk ezeknek a veszteségeknek az adóalapjára gyakorolt hatását, és ebből következően a vonatkozó jövedelemadót, amelyet a PCT a továbbvitel miatt nem fizetett meg.

         —   Választás a három értékcsökkenési módszer közül

               (280)

               A PCT jelezte, hogy az állandó lineáris módszer mellett döntött. A görög hatóságoknak bizonyítékot kell szolgáltatniuk arról, hogy csak az állandó lineáris módszert alkalmazták, és nem teremtették meg a többi értékcsökkenési módszerre való átváltás lehetőségét. Ha bármelyik másik értékcsökkenési módszert alkalmazták, a támogatás összege megegyezik a PCT által az állandó lineáris módszer alkalmazása során a PCT által fizetendő társasági adó összege és a más két módszer alkalmazása során az általa fizetendő társasági adó összege közötti különbséggel. A támogatás odaítélésének napja az a nap, amikor az kiegészítő adó esedékessé vált volna.

         —   Bélyegilleték-mentesség a munkavégzés finanszírozására szolgáló hitelszerződések vagy kiegészítő megállapodás esetében

               (281)

               A görög hatóságoknak meg kell jelölniük, hogy a PCT a Coscóval kötött, említett szerződéseken kívül kötött-e más hitelszerződéseket. E szerződéseket illetően a PCT-nek nyújtott támogatás megegyezik a hitelekre alkalmazandó bélyegilletékek összegének. A támogatás odaítélésének napjai azok a napok, amikor a bélyegilletékek esedékesek voltak.

         —   A PCT hitelezői javára nyújtott mentességek adók, bélyegilletékek, hozzájárulások és egyéb jogok alól, amelyeket a PCT hitelszerződéseiből eredő jogok és kötelezettségek átruházásáról szóló szerződések után általában meg kellene fizetniük az állam és harmadik felek felé

               (282)

               Ez az előny a PCT hitelezői, különösen a Cosco számára nyújtott támogatást tartalmaz, amely megegyezik annak a bélyegilletéknek az összegével, amelyet a Coscónak az általánosan alkalmazandó jogszabályok alapján általában meg kellene fizetnie a PCT-vel megkötött szerződéshez kapcsolódó hitel harmadik félre való átruházása esetén.

               (283)

               A görög hatóságok szerint a Cosco kétszer nyújtott hitelt a PCT-nek 2009-ben, amelyeket a PCT 2011-ben fizetett vissza. A Bizottság ennek alapján nem talált arra utaló jelet, hogy történt ilyen átruházás.

               (284)

               A görög hatóságoknak tisztázniuk kell, hogy ezt a rendelkezést alkalmazták-e. Ha ez a helyzet, akkor ki kell számolniuk a bélyegilletéket, amely az ilyen jogi aktusok után esedékes.

         —   Illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség a PPA által a PCT-nek fizetett bármilyen kompenzáció után a koncessziós szerződés alapján, amely a héa-törvény hatályán kívül esik

               (285)

               Ez a rendelkezés olyan előnyt biztosít a PCT számára, amely megegyezik az általa ilyen körülmények között elviekben fizetendő illetékkel, és amelynek a megfizetése alól felmentették. A görög hatóságoknak tisztázniuk kell, hogy ezt a rendelkezést alkalmazták-e. Ha alkalmazták, akkor meg kell jelölniük a PCT-nek nyújtott támogatások összegét, és az odaítélésük időpontját a fenti intézkedéseknél már ismertetett módon.

         —   Adókedvezmény a külföldi beruházások részére a PCT kérelmét követően

               (286)

               A görög hatóságok jelezték, hogy ezt a rendelkezést nem alkalmazták. Mindenesetre a (220) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a PCT-nek joga van kérelmezni és megkapni ezt az adókedvezményt.

      A lépések időzítése

               (287)

               Az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül a Görög Köztársaság tájékoztatja a Bizottságot a tervezett vagy alkalmazott intézkedésekről:

                           i.

                           azon intézkedések megjelölése, amelyek valóban a de minimis rendelet hatálya alá tartozhatnak és az ezt alátámasztó dokumentumok benyújtása;

                           ii.

                           azon intézkedések megjelölése, amelyeket visszatérítettek vagy amelyek visszatérítésére terveket hoztak létre.

               (288)

               Az e határozatról szóló értesítéstől számított négy hónapon belül a Görög Köztársaság tájékoztatja a Bizottságot, hogy végrehajtotta-e a visszatérítést.

               (289)

               Főszabály szerint ez a visszatérítés végső határideje.

               (290)

               Azokban az esetekben, amikor a PCT az 1407/2013/EU bizottsági rendeletben (194) meghatározott határokat nem túllépő előnyben részesült, az ilyen előnyt nem tekintik állami támogatásnak, ha a rendelet által meghatározott valamennyi feltétel teljesül, és a támogatás nem visszakövetelhető.

               (291)

               A visszatérítendő támogatási összegnek tartalmaznia kell a támogatásnak a PCT rendelkezésére bocsátásától a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat. A kamatot a 794/2004/EK bizottsági rendelet (195) V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK bizottsági rendelettel (196) összhangban, kamatos kamattal kell kiszámítani.

         8.   KÖVETKEZTETÉS

               (292)

               A Bizottság megállapítja, hogy Görögország az alábbi támogatási intézkedéseket jogellenesen, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével hajtott végre.

                           1.

                           a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamat után fizetendő jövedelemadó alóli mentesség;

                           2.

                           hozzáadottértékadó-különbözet megtérítéséhez való jog függetlenül a szerződés tárgyának teljesítési szintjétől; a „beruházási javak” fogalommeghatározása a hozzáadottérték-adóra vonatkozó szabályok alkalmazásában; a kamatok késedelmes fizetésének joga a hozzáadottértékadó-különbözet megtérítésére irányuló kérelemtől számított 60. napot követő első naptól fogva;

                           3.

                           veszteségek időbeli elhatárolások nélküli átvitele;

                           4.

                           választási lehetőség három értékcsökkenési módszer közül a II. rakpart felújításának és a III. rakpart megépítésének beruházási költségeit illetően;

                           5.

                           bélyegilleték-mentesség a projekt finanszírozására szolgáló hitelszerződések vagy kiegészítő megállapodás után;

                           6.

                           adómentesség, illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség, járulékmentesség, valamint a hitelszerződések szerinti hitelezők közötti, az e szerződésekből eredő jogok és kötelezettségek átruházásáról szóló szerződések alapján az államot vagy harmadik feleket megillető bármely jog tekintetében nyújtott mentesség;

                           7.

                           illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség a PPA által a PCT-nek fizetett bármilyen kompenzáció után a koncessziós szerződés alapján, amely a héa-törvény hatályán kívül esik;

                           8.

                           speciális védelmi rendszer által biztosított védelem külföldi beruházások részére.

               (293)

               A görög hatóságok nem mentesítették a PCT-t a kényszerkisajátításra vonatkozó szabályok alól, és ezért nem nyújtottak támogatást a PCT-nek ebben a kontextusban.

               (294)

               A fent azonosított valamennyi támogatási intézkedés összeegyeztethetetlen a Szerződéssel, és ezért visszafizetendő,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az alábbi állami támogatási intézkedéseket Görögország jogellenesen, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével hozta a Piraeus Container Terminal S.A. és hitelezője, a Cosco javára, és összeegyeztethetetlenek a belső piaccal:

               1.

               a III. rakpart üzemeltetésének kezdetéig felhalmozott kamat után fizetendő jövedelemadó alóli mentesség;

               2.

               hozzáadottértékadó-különbözet megtérítéséhez való jog függetlenül a szerződés tárgyának teljesítési szintjétől; a „beruházási javak” fogalommeghatározása a hozzáadottérték-adóra vonatkozó szabályok alkalmazásában; a kamatok késedelmes fizetésének joga a hozzáadottértékadó-különbözet megtérítésére irányuló kérelemtől számított 60. napot követő első naptól fogva;

               3.

               veszteségek időbeli elhatárolások nélküli átvitele;

               4.

               választási lehetőség három értékcsökkenési módszer közül a II. rakpart felújításának és a III. rakpart megépítésének beruházási költségeit illetően;

               5.

               bélyegilleték-mentesség a projekt finanszírozására szolgáló hitelszerződések vagy kiegészítő megállapodás után;

               6.

               adómentesség, illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség, járulékmentesség, valamint a hitelszerződések szerinti hitelezők közötti, az e szerződésekből eredő jogok és kötelezettségek átruházásáról szóló szerződések alapján az államot vagy harmadik feleket megillető bármely jog tekintetében nyújtott mentesség;

               7.

               illetékbélyegeken fizetendő adók alóli mentesség a PPA által a PCT-nek fizetett bármilyen kompenzáció után a koncessziós szerződés alapján, amely a héa-törvény hatályán kívül esik;

               8.

               speciális védelmi rendszer által biztosított védelem külföldi beruházások részére.

         2. cikk
   A görög hatóságok nem nyújtottak állami támogatást a Piraeus Container Terminal S.A. kényszerkisajátításra vonatkozó szabályok alól való felmentése által.
   3. cikk
   (1)   Görögország visszafizetteti a PCT-vel és anyavállalatával, a Coscóval az 1. cikkben említett összeegyeztethetetlen támogatást.
   (2)   A visszakövetelendő összeget a kedvezményezett rendelkezésére bocsátásának időpontjától a visszafizettetés tényleges időpontjáig tartó időszakra vonatkozóan kamat terheli.
   (3)   A kamatokat a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK rendelettel összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
   (4)   Görögország e határozat elfogadásának időpontjától kezdve hatályon kívül helyezi az 1. cikkben említett intézkedések folytatására irányuló rendelkezéseket.
   (5)   Görögország e határozat elfogadásának időpontjától kezdve megszünteti a 1. cikkben említett támogatás valamennyi függőben lévő kifizetését.
   4. cikk
   (1)   Az 1. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
   (2)   Görögország a határozat végrehajtását a határozatról szóló értesítés időpontjától számított négy hónapon belül biztosítja.
   5. cikk
   (1)   A határozat kihirdetésének időpontjától számított két hónapon belül Görögország benyújtja az alábbi információkat:

               a)

               a PCT és anyavállalata, a Cosco által visszafizetendő teljes összeg (a támogatás összege és a kamatok);

               b)

               az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes bemutatása;

               c)

               az azt bizonyító dokumentumok, hogy a PCT-t és anyavállalatát, a Coscót felszólították a támogatás visszafizetésére.

         (2)   Amíg az 1. cikkben említett odaítélt támogatást teljes egészében vissza nem fizetik, Görögország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtásának érdekében meghozott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. Görögország a Bizottság egyszerű kérésére azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Továbbá Szlovénia részletes adatokat szolgáltat a kedvezményezett által már visszafizetett támogatási összegekről és kamatokról.
   6. cikk
   E határozat címzettje a Görög Köztársaság.

      Kelt Brüsszelben, 2015. március 23-án.

            a Bizottság részéről

         Margrethe VESTAGER

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 83., 1999.3.27., 1. o.

      (2)  A Bizottság 2009. május 13-án vette nyilvántartásba.

      (3)  A Bizottság ugyanezen a napon vette nyilvántartásba.

      (4)  A Bizottság 2012. július 11-i határozata (C(2012) 4217 final) az SA.28876 (C (12/C) (korábbi CP 202/09) számú ügyben – Görögország – A pireuszi kikötő konténer terminálja & Cosco Pacific Limited (HL C 301., 2012.10.5., 55. o.).

      (5)  Lásd a 4. lábjegyzetet.

      (6)  Lásd a koncessziós szerződésnek a szerződés hatályáról szóló 1.1. cikkét, valamint a használati és hasznosítási jogokról szóló 3. szakaszát.

      (7)  Lásd a koncessziós szerződés 3.1. cikkének iii. pontját.

      (8)  Közzétéve a Hivatalos Lapban. 2008/S 20-026332. hivatkozási számmal 2008. január 30-tól, melyet 2008. március 18-tól a 2008/S 54-072476. hivatkozási számú felhívással módosítottak, és a pályázatok benyújtásának határidejét 2008. május 19-ig meghosszabbították.

      (9)  Lásd a 4. lábjegyzetet.

      (10)  i. a PCT számára a Görögország területén kívül bejegyzett társaságok vagy közös vállalkozások által Görögország területén kívül biztosított áruk, munkavégzés és szolgáltatások után járó társasági adó alóli mentesség azzal a feltétellel, hogy Görögország és a bejegyzés szerinti országok között a kettős adóztatás elkerülésére vonatkozó kétoldalú adóügyi megállapodás van érvényben, ii. a hozzáadottérték-adó megtérítése a vonatkozó kérelem benyújtásától számított 60 napon belül és – amennyiben az állam nem téríti vissza a hozzáadottérték-adót – a kamat kiszámításához szükséges kamatláb a vonatkozó kérelem benyújtásától számított 60 napon belül.

      (11)  A törvény 2. cikkének (1) bekezdése.

      (12)  A törvény 2. cikkének (3) és (4) bekezdése.

      (13)  A törvény 2. cikkének (5) bekezdése.

      (14)  A törvény 2. cikkének (6) bekezdése.

      (15)  A törvény 2. cikkének (8) bekezdése.

      (16)  A törvény 2. cikkének (9) bekezdése.

      (17)  A törvény 2. cikkének (10) bekezdése.

      (18)  A törvény 3. cikke.

      (19)  A T-157/01. sz., Danske Busvogmaend kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-917. o.).

      (20)  i. a szerződések hosszú távú jellege, ii. igen jelentős kezdeti befektetés szükségessége, amely a gyakorlatban csökkentett vagy semmilyen bevételt sem jelent a kezdeti időszakban, iii. külső finanszírozás biztosításának szükségessége, iv. a pénzügyi megtérülés bizonytalansága, v. az új állami infrastruktúra létrehozása mint általános közérdek, vi. erős közérdek a projekt sikeres és jövedelmező befejezésében.

      (21)  A versenyképességi és innovációs keretprogram (2007–2013) létrehozásáról szóló 1639/2006/EK határozat, valamint a transzeurópai közlekedési és energiahálózatok területén történő közösségi pénzügyi támogatás nyújtásának általános szabályairól szóló 680/2007/EK rendelet módosításáról szóló, 2012. július 11-i 670/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 204., 2012.7.31., 1. o.) és a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 315., 2007.12.3., 1. o.).

      (22)  Így különösen azt említik, hogy a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról szóló, 1370/2007/EK rendelet elismeri, hogy amennyiben az adóelőny biztosításának igénye vagy a tőkének a kivételes infrastrukturális, gördülőállomány- vagy járműberuházással kapcsolatos amortizációja igazolja, a közszolgáltatási szerződés időtartama hosszabb is lehet.

      (23)  A C-106/09 P. és C-107/09 P. sz., Bizottság (C-106/09) és Spanyol Királyság (C-107/09 P.) kontra Government of Gibraltar és Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (2011) egyesített ügyekben hozott ítélet, 90–92. pont.

      (24)  Az eljárást megindító bizottsági határozat (115) preambulumbekezdése.

      (25)  A C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-7115. o.) 81. pontja.

      (26)  A C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I-8384. o.).

      (27)  A C-169/08. sz., Presidente del Consiglio del Ministri kontra Regione Sardegna ügyben hozott ítélet (EBHT 2009., I-10821. o.).

      (28)  A T-210/02 RENV. sz., British Aggregates Association kontra Európai Bizottság ügyben hozott ítélet (2012).

      (29)  Lásd például a Törvényszék a T-210/02 RENV. sz., British Aggregates Association kontra Európai Bizottság ügyben (EBHT 2012.) e tárgyban végzett elemzését, 83–91. pont.

      (30)  A T-304/04. és T-316/04. sz., Olaszország és WAM SpA kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., II-64. o.).

      (31)  COMP/M.5398. – HUTCHINSON/EVERGREEN, COMP/M.5450. – KUHNE/HGV/TIU/HAPAG-LLOYD, COMP/JV.55. – HUTCHINSON/RCPM/ECT, COMP/JV.56. – HUTCHINSON/ECT, COMP/M.3863. – TUI/CP SHIPS, COMP/M.5398. – HUTCHINSON/EVERGREEN, COMP/M.3576. – ECT/PONL/EUROMAX, COMP/M.3973. –CMA CGM/DELMAS, COMP/M.3829. MAERRSK/PONL, COMP/M.1674. – MAERSK/ECT, IV/M.831. – P&O/ROYAL NEDLLOYD ügyek.

      (32)  A 409/V/2009. sz. ügy, 2009. január 23-i határozat, 22. o.

      (33)  A szaloniki kikötő, a román konstancai kikötő, a szlovén koperi kikötő és számos olasz kikötő (vö. az eljárás megindításáról szóló határozat 173. lábjegyzetével).

      (34)  A Bizottság 2009. december 18-i határozata a C 21/09 (korábbi N 105/08, N 168/08 és N 169/08) ügyről – Görögország – Állami infrastruktúra- és gépberuházások finanszírozása a pireuszi kikötőben (HL C 402., 2012.12.29., 25. o.).

      (35)  Köszönhetően a következőknek: a Pireusz és e területek közötti távolság; a korszerű vasúti összeköttetés és szolgáltatások hiánya; a jövőben felmerülő többletköltségek; illetve a nagyobb mélytengeri konténerszállító útvonalak megállapodása, amelyek a közép-mediterrán térséget szolgálják ki a Máltán (pl. Maersk), Tarantón (pl. Evergreen), Velencében (pl. MSC) és Gioia Tauróban (pl. MSC) található kikötői konténerterminálokon keresztül.

      (36)  Például Koper körülbelül 9 méteres tengermélységgel rendelkezik a Pireuszban található 15–19 méterhez képest (ahol az általa kiszolgált hajók gyakran jóval 12 méter feletti mélységet igényelnek). Hetente 13 500 TEU mértékű konténerhajó keresi fel Pireusz konténerkikötőjét, amelyeket az említett kikötők nem tudnak kiszolgálni.

      (37)  Az árurakodási forgalom bármely más kikötőbe való átszállításának jelentős többletköltsége nem tenné vonzóvá ezeket a kikötőket az ilyen forgalom számára.

      (38)  Pireusz oda-vissza távolsága ettől a hajózási útvonaltól egy átlagos mélytengeri hajó számára csak 16 órányi hajózást jelent, Szaloniki 44-et, Koper 120-at, míg Konstanca több napot (itt azért, mert át kell kelni a Dardanellákon és a Boszporuszon, illetve forgalmi torlódási problémák is felmerülnek).

      (39)  A bizottsági határozat (117) bekezdése szerint: „Az egyetlen uniós kikötők, amelyek a Földközi-tenger keleti részén lévő piac részét képezik, a Fekete-tengeren elhelyezkedő kikötők (például Konstanca Romániában és Várna Bulgáriában). Ám a Fekete-tengert az Égei-tengerrel összekötő szorosok különleges helyzete miatt nem a fekete-tengeri kikötők a pireuszi kikötő legnagyobb versenytársai. Ehhez hasonlóan, bár nem lehet teljesen kizárni az, hogy más uniós kikötők, mint például az olaszországi és a szlovéniai adriai kikötők ne versenyezzenek a pireuszi kikötővel, a köztük lévő versengés nem jelentős”.

      (40)  A Bizottság C 21/2009. sz. ügyben hozott, 4. lábjegyzetben említett határozatának (114) és (115) bekezdése.

      (41)  i. Görögország legnagyobb, több mint 5 millió ember által lakott városi területének közelében helyezkedik el, amely az országban elérhető legjobb vasúti és közúti csatlakozásokkal rendelkező, legnagyobb ipari/kereskedelmi övezet, ii. kiterjedt kikötési területtel, tárolóhelyekkel és nagy horgonyzóhellyel rendelkezik, iii. itt a legnagyobb a vízmélység, iv. ez esik legközelebb a Szuez–Gibraltár-tengelyhez, v. ez az egyik legversenyképesebb bunkerolajpiac világszerte, vi. kiterjedt hajókarbantartó létesítményeket és a hajóüzemeltetők számára szükséges szolgáltatások széles skáláját kínálja.

      (42)  Az N 508/07 – Ionia Odos, N 45/08 – Elefsina-Korinthos-Patras-Pirgos-Tsakona autópálya, N 566/07 – Korinthos-Tripoli-Kalamata autópálya és Lefktro-Sparti ág, N 565/07 – Közép-görögországi autópálya, N 633/07 – a Patras-Athens-Thessaloniki-Evzona autópálya Maliakos-Kleidi közötti szakaszának koncessziós szerződése, N 134/07 – a szaloniki tenger alatti alagút koncessziós szerződése, N 462/99 – Attiki Odos, NN 143/97 – Rio Antirrio autópályahíd és NN 27/96 – Spatai Nemzetközi Repülőtér ügyben hozott bizottsági határozatok.

      (43)  A Bizottság NN 27/96. sz., Spatai Nemzetközi Repülőtér ügyében hozott határozata.

      (44)  A Bizottság N 462/99 sz., Attiki Odos ügyben hozott határozata és NN 143/97 sz., Rio Antirrio autópályahíd ügyben hozott határozata.

      (45)  A T-427/04. sz., Franciaország kontra Bizottság és a T-17/05. sz., France Telecom kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2009., II-0435. o.) 264–266. pontja, a C-474-09 P–C-476/09 P. sz., Territorio Historico de Vizcaya ügyben hozott ítélet 70. pontja, még nem tették közzé.

      (46)  Lásd az eljárást megindító határozat (221) preambulumbekezdését.

      (47)  Ugyanilyen megfontolásból a Bizottság szintén jóváhagyott egy, a vidéki területeken megvalósítandó szélessávú infrastruktúrára irányuló programot (SA. 32866 (11/N), amelynek jogalapja a köz- és magánszféra közötti partnerségről szóló 3389/2005. törvény, amely a 3755/2009. törvényben foglalt adóügyi rendelkezésekhez hasonló rendelkezéseket tartalmaz.

      (48)  Lásd az eljárás megindításáról szóló határozat (225) és (226) preambulumbekezdéseit.

      (49)  2012-ben a) a II. rakparton 76,5 %-kal nőtt a forgalom 2011-hez képest (2 108 000 TEU 2012-ben a 2011-es 1 188 000 TEU-hoz képest), b) a kapacitás 700 000 TEU–val magasabb volt, mint amit a koncessziós szerződésben előirányoztak, c) a bevételek 43 %-kal nőttek 2011-hez képest (72,87 millió EUR-ról 104,3 millió EUR-ra). 2012-ben a PCT, a TRAINOSE és a Hewlett Packard egy megállapodást írt alá, mely szerint a Hewlett Packard Görögországon keresztül szállítja a termékeit a szomszédos országokba.

      (50)  Szakmai titoktartási kötelezettség alá esik.

      (51)  A Bizottság határozata a C 39/2009 sz. ügyben – Lettország – Ventspills Free Port Authority (50 %-os támogatási intenzitás), SA. 30742 – A klaipedai kompterminál infrastruktúrájának megépítése (65 %-os támogatási intenzitás), SA 34940 (2012/N) – Augustai kikötő (68.87 %-os támogatási intenzitás), N 649/2001 – Fuvarozási létesítmények támogatása (94 %-os támogatási intenzitás), C 21/2009 – A pireuszi kikötő infrastruktúrájának és berendezésének állami finanszírozása.

      (52)  Lásd a 34. lábjegyzetet.

      (53)  A 670/2012/EU rendelet.

      (54)  E tekintetben arra hivatkoznak, hogy a Kínai Fejlesztési Bank, a PCT egyik hitelezője, megvárta a megerősítő jogszabály elfogadását, mielőtt aláírta volna a PCT-nek nyújtott hitelt. Ezenkívül egy e-mailre is hivatkoznak, melyet a(z) […] küldött a PCT-nek 2009 januárjában, hogy kifejezze főbb aggodalmait az említett koncessziós szerződés finanszírozásával kapcsolatban. Az e-mail szerint a koncessziós szerződés nem nyújtott védelmet a jog általános vagy diszkriminatív változásai ellen, és azt állítják, hogy ez a koncessziós szerződés adóügyi keretét érintette.

      (55)  A benyújtott becslések a PricewaterhouseCoopers Business Solutions S.A. által készített tanulmányra épültek, és a Cosco a megerősítő törvény közzétételekor (2009. március) érvényes üzleti terve feltételezéseinek és az általánosan alkalmazandó rendelkezéseknek az összehasonlítását tartalmazták. Az összehasonlítás eredményéből levonták a PCT-nél az adóügyi rendelkezések hiánya esetén felmerülő többletfinanszírozási igényeknek az összegét. A számítások eredményeként kapott összeget végül jelenértéken számították ki (évi 9,0 %-os diszkontráta alkalmazásával, vagyis a PPA által a PCT által a pályázat során felajánlott a minimális garantált koncessziós díjak diszkontálásához alkalmazott rátán, illetve a 2009. márciusi 4,47 %-os évi diszkontráta alkalmazásával is, vagyis a bizottsági közleményben meghatározott referenciarátán). Ezek a számítások nem tartalmazzák a törvény 2.3., 2.5., 2.9., 2.10. és 3. cikkében foglalt intézkedéseket.

      (56)  A legrosszabb esetben.

      (57)  Például a C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline GmbH and Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH kontra Finanzlandesdirektion für Kärnten ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I-8365. o.) 41. pontja, a T-335/08. sz., BNP Paribas and Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2010., II-3323. o.) 204. pontja; és a T-425/04., T-444/04., T-450/04. és T-456/04. sz., Franciaország, France Télécom, Bouyges SA, Bouyges Télécom SA and AFORS Télécom kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2010., II-2009. o.) 216. pontja.

      (58)  A Bizottság határozata az SA.21918 ügyben – Franciaország – Szabályozott villamosenergia-tarifák Franciaországban (HL C 398., 2012.12.22., 10. o.), a Bizottság 1997. szeptember 16-i 98/353/EK határozata a Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH számára nyújtott állami támogatásról (HL L 159., 1998.6.3., 58. o.), a Bizottság 2007. január 24-i C(2007) 134 határozata az NN 67/05. sz. állami támogatásról – Litvánia – a nyereségadó arányának csökkentése az UAB „Bite GSM” számára, a Bizottság 2002. augusztus 2-i 2003/227/EK határozata a Spanyolország által a Benidorm (Alicante) közelében található Terra Mítica SA vidámparkba fektetett állami támogatásról és egyes intézkedésekről (HL L 91., 2003.4.8., 23. o.), a Bizottság 2010. április 14-i határozata az NN 30/09 sz. állami támogatási ügyben – Írország – a Ritz-Carlton Hotelnek (Powerscourt, Co. Wicklow) nyújtott hoteltőke-juttatások, a Bizottság 2003. március 5-i 2003/590/EK határozata arról az állami támogatásról, amelyet az Egyesült Királyság a CDC Group plc számára kíván nyújtani (HL L 199., 2003.8.7., 28. o.), a Bizottság 2009. január 28-i 2009/476/EK határozata a Luxemburg által a villamosenergia-piac megszervezése számára kompenzációs alap formájában végrehajtott állami támogatásról (C 43/02 (ex NN 75/01)) (HL L 159., 2009.6.20., 11. o.), a Bizottság 1997. április 16-i 98/212/EK határozata az Olaszország által az Enirisorse SpA számára nyújtott állami támogatásról (HL L 80., 1998.3.18., 32. o.), a Bizottság 2007. március 1-jei határozata az NN4/07 sz állami támogatási ügyben – „Delitissue Sp. z o.o.” a C(2007) 769 sz. dokumentum alapján.

      (59)  A PCT számításai szerint az adóügyi rendelkezések elfogadásának hatását a PCT 2009. márciusi minta üzleti tervében figyelembe vett valós belső megtérülési rátára („IRR”) […] bázispontra becsülték (vagyis […] %-ra), ami az érintett adóügyi rendelkezések hiányában kiszámított IRR-rel összehasonlítva körülbelül […] %-os (vagyis […] %-ról […] %-ra való) növekedést jelent.

      (60)  A C-180/98–C-184/98. sz., Pavlov és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2000., I-6451. o.).

      (61)  A 118/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 1987., 2599. o.) 7. pontja, a C-35/96. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 1998., I-3851. o.) 36. pontja, a C-180/98–C-184/98. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2000., I–-6451. o.).

      (62)  A Bizottság határozatai az alábbi állami támogatási ügyekben: N 44/10 – Krievu Sala kikötői infrastruktúrájának állami finanszírozása (HL C 215., 2011.7.21., 21. o.) 60–68. bekezdése; C 39/2009 – A ventspilsi kikötő kikötői infrastruktúrájának állami finanszírozása (HL C 62., 2010.3.20., 7. o.) 53–58. bekezdése, N 60/06 – Rotterdami kikötő (HL C 196., 2007.8.24., 1. o.) 42–52. bekezdése; N 520/03 – Flamand kikötők (HL C 176., 2005.7.16., 12. o.) 34–54. bekezdése.

      (63)  Lásd többek között a C-82/01P. sz., Aéroport de Paris ügyben 2002. október 24-én hozott ítéletet (EBHT 2002., I-9297. o.), valamint a T-455/08. sz., Flughafen Leipzig-Halle GmbH and Mitteldeutsche Flughafen AG kontra Bizottság és a T-443/08. sz., Freistaat Sachsen and Land SachsenAnhalt kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. március 24-én hozott ítéletet (EBHT 2011., II-1311. o.).

      (64)  A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I--3547. o.) 60. pontja; a C-342/96. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-2459. o.) 41. pontja.

      (65)  A 173/73 sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1974., 709. o.) 13. pontja.

      (66)  A C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I-8365. o.) 38. pontja; a C-387/92. sz., Banco Exterior de España ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I-877. o.) 13. pontja; és a C-200/97. sz., Ecotrade ügyben hozott ítélet (EBHT 1998., I-7907. o.) 34. pontja.

      (67)  A C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I–289. o.) 132. pontja.

      (68)  A C-280/00. sz., Altmark Trans ügyben hozott ítélet (EBHT 2003., I-7747. o.).

      (69)  A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-3547. o.) 60–61. pontja.

      (70)  Lásd a C-71/09 P., C-73/09 P. és C-76/09 P. sz., Comitato „Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl and Società Italiana per il gas SpA (Italgas) kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2011., I-4727. o.) 92. és 94–96. pontját és a Bíróság elnökének határozatát a T-172/14. sz., R Stahlwerk Bous kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 59–60. pontját.

      (71)  A törvény 2. cikkének (9) bekezdése.

      (72)  A C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I-8365. o.) 41. pontja; a C-308/01. sz., GIL Insurance és mások ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-4777. o.) 68. pontja; a C-172/03. sz., Heiser ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-1627. o.) 40. pontja.

      (73)  Lásd a C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline ügyben hozott ítélet 41. pontját; a C-308/01. sz., GIL Insurance ügyben hozott ítélet 68. pontját; a C-172/03. sz., Heiser ügyben hozott ítélet 40. pontját, a C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-7115. o.) 54. pontját és a T-233/04. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 86. pontját.

      (74)  Lásd például a C-279/08P. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (NOx) (EBHT 2011., I-7671. o.) 62. pontját.

      (75)  A C-106/09 P. és C-107/09 P. sz., Bizottság és Spanyol Királyság kontra Government of Gibraltar és Egyesült Királyság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2011., I-11113. o.).

      (76)  Lásd a T-92/00. és T-103/00. sz., Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Ramondín, SA and Ramondín Cápsulas kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2002., II-1385. o.) 51. pontját.

      (77)  Lásd a C-279/08 P. sz., Bizottság kontra Holland Királyság ügyben hozott ítélet (EBHT 2011., I-7671. o.) 50. pontját.

      (78)  A C-75/97. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-3671. o.) 32. pontja; a C-143/99. sz., Adria Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ügyben hozott ítélet (EBHT 2011., I-8365. o.) 48. pontja; a C-409/00. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2003., I-1487. o.) 48. pontja.

      (79)  A T-92/00. és T-103/00. sz., Ramondin SA and Ramondín Cápsulas SA kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., II-1385. o.) 39. pontja: ebben az ítéletben a Bíróság kimondta, hogy egy adóügyi intézkedést csak egy bizonyos összeget átlépő beruházásokra alkalmazni azt jelenti, hogy az intézkedést de facto jelentős pénzügyi forrásokkal rendelkező vállalkozások számára tartották fenn.

      (80)  Lásd például a C-78/08–C/80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2011., I-7611. o.) 69. pontját.

      (81)  Lásd például a C-78/08–C/80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2011., I-7611. o.) 69. és 70. pontját, a C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-7115. o.) 81. pontját; a C-279/08 P. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítéletet (NOx) (EBHT 2011., I-7671. o.); a C-487/06 P. sz., British Aggregates kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet (EBHT 2008., I-10515. o.).

      (82)  Lásd többek között a C-279/08P. sz., Bizottság kontra Holland Királyság ügyben hozott ítélet (EBHT 2011., I-07671. o.) 75. pontját, a C-487/06 P. sz., British Aggregates kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-10505. o.) 92. pontját; a C-241/94. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-4551. o.) 21. pontját; a C-342/96. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-2459. o.) 23. pontját; a C-75/97. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 25. pontját.

      (83)  E tekintetben lásd a T-92/00. és T-103/00. sz., Ramondin SA and Ramondín Cápsulas SA kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., II-1385. o.) 62. pontját.

      (84)  Vagy legkésőbb 2015. október 31-ig.

      (85)  A 2009. évi 3755. törvény 2. cikkének (1) bekezdése.

      (86)  A görög jövedelemadó-kódex 99. cikk (1) bekezdés a) pontjának első francia bekezdése 12. cikkének (1) bekezdésével, 105. cikk (1) bekezdésének b) pontjával és 109. cikke (1) bekezdésével együtt; a társasági jövedelemadó 25 % volt a 2010. pénzügyi évben, 24 % a 2011. pénzügyi évben, 20 % a 2012. pénzügyi évben, 22 % a 2013. pénzügyi évben és 26 % a 2014. pénzügyi évtől kezdődően.

      (87)  A görög jövedelemadó-kódex 99. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében ekkor forrásadó alkalmazandó.

      (88)  A görög hatóságok szerint a „felhalmozott kamat” kifejezést arra a számviteli módszerre használják, amely a kamatfelhalmozás kiszámítására alkalmaznak, ahol a kamat a pénzforgalmi időszakoktól és a szóban forgó összegektől függően halmozódik fel. Más szavakkal a „felhalmozott kamat” egy konkrét összegnek egy konkrét időszakon keresztül felhalmozott kamata (függetlenül attól, hogy a kamat késedelmi vagy esedékes kamat). A görög hatóságok szerint a PCT általában készpénzbetétek formájában gyűjti be az ilyen kamatot a hitelintézetekkel.

      (89)  A felhalmozott kamatra vonatkozó adómentesség változó időszakra érvényes, amely a munkálatok idő előtti vagy késedelmes befejezésétől függ, de mindig van határozott vége. A koncessziós szerződés 12. cikke értelmében a III. rakpart üzemeltetését 48 hónappal az építkezés megkezdése után, ám legkésőbb 2015. október 31-ig kell elkezdeni.

      (90)  Amennyiben nincs érvényben a kettős adóztatás elkerülésére irányuló szerződés.

      (91)  Lásd a (95)–(97) preambulumbekezdést.

      (92)  Vagyis a 103. cikk (1) bekezdésének m) pontja.

      (93)  A C-241/94. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (Kimberly Clark) (EBHT 1996. I-4451. o.). Lásd még az adóügyi felhívás (21) preambulumbekezdését.

      (94)  A 2009. évi 3755. törvény 2. cikkének (2) és (3) bekezdése.

      (95)  A héa-törvény 30. cikkének (1) bekezdése.

      (96)  A héa-törvény 32. cikkének (3) bekezdése.

      (97)  Mivel a héa-követelés továbbvitelére három éves időkorlát van érvényben.

      (98)  A héa-törvény 33. cikkének (4) bekezdése.

      (99)  A megerősítő törvény elfogadása időpontjában hatályos határozat szerint.

      (100)  Ideértve azt az esetet, amelyben beruházási javak is érintettek.

      (101)  Az 1073/2004. miniszteri határozat 2. cikkének (7) bekezdése.

      (102)  A héa-törvény 33. cikkének (3) bekezdése. Az 5 éves időkorlát nem vonatkozik a közműszolgáltatókra.

      (103)  Az 1473/1984. törvény 38. cikkének (2) bekezdése.

      (104)  A Conseil d'Etat 1948/1992., 3035/1992., 1274/2002., 1207/2012. és 1501/2012. ítélete, valamint az Athéni Közigazgatási Bíróság 222/2009., 223/2009. és 2141/2009. ítélete és a Szaloniki Közigazgatási Bíróság 4793/2013. ítélete. Ez az értelmezés a 26-6/10-7/1944. (az állami bíróság eljárási száma) végrehajtási rendelet 21. cikkén alapul, melynek értelmében „a jogilag szokásos kamat és a késedelmi kamat […] attól a ponttól számítandó, hogy a jogi lépést az állam részére bejelentették”.

      (105)  Az adóügyi jogi eljáráskódex értelmében az adóalany a jogi aktusról való értesülésétől számított 20 napon belül nyújthat be jogorvoslati kérelmet.

      (106)  A héa-törvény 33. cikkének (4) bekezdésében olvasható meghatározás szerint.

      (107)  A C-110/94 P. sz., Intercommunale voor Zeewaterontzilting (INZO) ügyben hozott ítélet (EBHT 1997., I-870. o.).

      (108)  A C-110/94. sz. ügyben hozott ítélet 15. pontja.

      (109)  Lásd a 4013/2011. sz. törvény 18. cikk (2) bekezdése által módosított 3389/2005. sz. törvény 29. cikk (3) bekezdését.

      (110)  Azt a jogbiztonságot is magában foglalja, hogy a PCT összes kiadásfajtáját ugyanúgy kezelik, bár az általánosan alkalmazandó jogszabályok szerint nem ez lenne az eljárás.

      (111)  A levél 2008. október 31-én kelt, és a görög hatóságok a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását megelőző eljárásban nyújtották be a 2011. február 1-i beadvány 2. mellékleteként. A Bizottság 2011. február 8-án 2011/013591. számon vette nyilvántartásba.

      (112)  Ebben 90 %-os héa-visszatérítést igényeltek a kérelem keltétől számított 1 hónapon belül, a fennmaradó 10 %-ot pedig 1 éven belül kérték. Ez a visszatérítés lényegében megegyezik a beruházási javakra vonatkozó visszatérítéssel.

      (113)  A T-68/03. sz., Olympic Airways kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., II-2911. o.) 361. pontja, a C-25/07. sz., Alicja Sosnowska kontra Dyrektor Izby Skarbowej ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-5129. o.).

      (114)  A héa-visszatérítésre vonatkozó kötelezettség akkor merül fel, amikor az előzetesen felszámított héát befizetik, és a héa-levonási jog „[…] közvetlenül érvényesül […] bár a tagállamok rendelkeznek bizonyos mozgástérrel a héa-túlfizetés visszatérítési szabályainak meghatározása során, e szabályok nem sérthetik a közös héa-rendszer semlegességének elvét azáltal, hogy ezen adót teljesen vagy részben az adóalanyra terhelik” […] Ez azt jelenti, hogy a visszatérítés ésszerű határidőn belül történik. A C-25/07. sz., Alicja Sosnowska ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-5129. o.) 15-16. pontja.

      (115)  A görög jövedelemadó-kódex 105. cikk (11) bekezdése és 4. cikk (3) bekezdése együttesen.

      (116)  A T-55/99. sz., Confederación Española de Transporte de Mercancías (CETM) kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2000., II-03207. o.) 53. pontja.

      (117)  Az állandó lineáris módszerrel az értékcsökkenést egy állandó ráta alapján a kezdeti beszerzési értéken vagy a kiigazított beszerzési értéken számítják ki, hozzáadva a javítások vagy a kiegészítő részek értékét.

      (118)  A vizsgált rendelkezés elfogadásakor a görög jövedelemadó-kódex 31.1. cikkének f) pontja egy kivételt irányzott elő ez alól a szabály alól az ilyen típusú ipari, bányászati, kőbánya- és vegyesvállalatok új gépeinek és mechanikus vagy technikai berendezéseinek értékcsökkenéséhez kapcsolódóan. Ezekben az esetekben a társaságok alkalmazhatják a degresszív értékcsökkenési módszert is. A rendelkezést módosították, így jelenleg minden esetben csak az általános állandó lineáris leírási módszert irányozza elő.

      (119)  A „legmagasabb és legalacsonyabb értékcsökkenési ráták meghatározásához” kapcsolódó 299/2003. köztársasági elnöki rendelet. Ez a rendelet állapítja meg a befektetett eszközök egyes kategóriáira a legmagasabb és legalacsonyabb értékcsökkenési ráta közötti tartományt. Az adózásra kötelezett társaságok bármilyen értékcsökkenési rátát alkalmazhatnak ezen a tartományon belül. Amint egy társaság kiválasztott egy értékcsökkenési rátát ezen a tartományon belül, köteles az ugyanabba a kategóriába tartozó minden, a társaság által az ugyanabban az elszámolási időszakban beszerzett eszköz esetében ugyanazon a rátán elvégezni az értékcsökkenést. A más elszámolási időszakokban beszerzett, ugyanabba a kategóriába tartozó eszközök esetében a társaságok más értékcsökkenési rátát is alkalmazhatnak, de minden esetben kötelesek az értékcsökkenési eljárást az ugyanabban az elszámolási időszakban beszerzett és ugyanabba a kategóriába tartozó valamennyi eszköz esetében alkalmazott kezdeti értékcsökkenési rátával befejezni.

      (120)  Az ilyen „tartalékok” nem tartoznak a társaság reáleszközeibe, hanem a befektetett eszközök leírásai, amelyek visszakerülnek az államhoz vagy harmadik félhez.

      (121)  A görög jövedelemadó-kódex 31.1. cikkének g) pontja.

      (122)  YA 100/2005 (YA 1003821/10037/B0012, HL B 80 2005.): A közigazgatási megállapodások és az ítélkezési gyakorlat alapján a társaságok bruttó bevételéből levonható költségek.

      (123)  A görög jövedelemadó-kódex 31.1. cikkének l) pontja.

      (124)  A 4013/2011. törvénnyel módosított görög jövedelemadó-kódex 105. cikkének (12) bekezdése. Ezt a módszert irányozza elő a parkolóhelyek építéséről szóló 1892/1990. törvény 97. cikkének (5) bekezdése.

      (125)  Az 1914/1990. törvényben a BOT projektekre meghatározott módszer. A 2052/1992. évi törvény 9. cikkének (8) bekezdése szerint a részben vagy egészben harmadik felek általi finanszírozásból végrehajtott munkálatok esetében az építési költségek és az építési időszakban a kölcsönök és hitelek után járó – építési költségeknek tekintett – kamatok leírása ugyanilyen módszerrel végzendő.

      (126)  A repülőtér-építő társaságok részére a 2093/1992. törvény 26. cikkének (8) bekezdésében megállapított értékcsökkenési módszer.

      (127)  Pl. eszközérték, jövedelmezőség, üzleti terv.

      (128)  Lásd az eljárást megindító határozat (165) preambulumbekezdését.

      (129)  Ez még nagyobb, mint például a köz- és magánszféra közötti partnerségek számára előirányzott szabadság (a Bizottság a köz- és magánszféra közötti partnerségekre vonatkozó adóügyi rendelkezésekkel kapcsolatos esetleges álláspontjának sérelme nélkül).

      (130)  A vizsgált rendelkezés segített megszüntetni az általános görög adórendszerben a kikötői konténerterminálok üzemeltetéséhez használt eszközök (például a PCT által a koncessziós szerződéshez a jövőben használandó eszközök) értékcsökkenésével kapcsolatos űrt. A 2937/2001. törvény 34. cikke megállapítja azokat a konkrét értékcsökkenési rátákat, amelyeket a PPA-nak és a szaloniki kikötőnek alkalmazniuk kell az általuk használt egyedi kikötői eszközökre az állandó lineáris értékcsökkenési módszerben. A görög hatóságok azt állítják, hogy ezek a ráták nem vonatkoznak a PCT-re. A görög hatóságok szerint ha a PCT a lineáris módszert választaná és használhatná ezeket az értékcsökkenési rátákat, az értékcsökkenés időszaka meghaladná a koncessziós időszakot. Másrészt ha a PCT-nek más értékcsökkenési rátákkal kellene alkalmaznia a lineáris módszert, mint a PPA és a szaloniki kikötő esetében alkalmazott ráták, akkor hátrányba kerülne ezen üzemeltetőkkel szemben (az eljárás megindításáról szóló határozat (166) preambulumbekezdése).

      (131)  Lásd a 80. lábjegyzetben említett Portugália kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 81. pontját.

      (132)  Lásd e tekintetben a Bizottság értékelését a fenti (98)–(100) preambulumbekezdésben.

      (133)  Különösen a 2873/2000. törvény által módosított 1931. július 28-i köztársasági elnöki rendelet (HL A 239., 1931.).

      (134)  A héa bevezetése azonban nem befolyásolta a hitelszerződésekre kivetett bélyegilletéket.

      (135)  Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Görögországon kívülről magánokirattal megkötött hitel Görögországban bélyegilleték-köteles, ha a hitelt Görögországban hajtották végre. A „görögországi végrehajtás” feltétele, hogy a hitelösszeg átadása a külföldi hitelezőtől a Görögországban tartózkodó hitelfelvevőnek Görögországban történik. „A hitelösszeg átadása Görögországban” feltétele, hogy a hitelező eredményesen átutalja a hitelösszeget a hitelfelvevő görög bankban vezetett bankszámlájára (a görög állam jogi tanácsának 964/1955. állásfoglalása, a szaloniki elsőfokú bíróság 2123/1963. állásfoglalása, az elsőfokú adóügyi bíróság 2163/1967. állásfoglalása, az elsőfokú közigazgatási bíróság 6043/2001. állásfoglalása, az államtanács 2996/1991. és 984/1992. állásfoglalása). Ezenkívül a Conseil d'Etat 3639/2013. ítélete kimondta, hogy „[…] a külföldön magánokirattal kötött hitelszerződések bélyegilleték-kötelesek, amennyiben olyan kötelezettségeket ír elő, amelyeket Görögországban kell végrehajtani, és éppen ilyen, az említett szerződésből eredő kötelezettség terheli a hitelfelvevőt, hogy egy külföldi banknak adott megbízásával Görögországban utalják át a megállapított hitelösszeget, amelyet a hitelező külföldön letétbe helyezett a (hitefelvevő) nevére.”

      (136)  2,4 %-os rátán.

      (137)  Itt is 2,4 %-os rátán.

      (138)  A Bizottság erre az ügyre vonatkozó vizsgálata nem érinti a mentességekre vonatkozóan ezen eljáráson kívül esetlegesen meghozandó álláspontját.

      (139)  A (134) lábjegyzetben leírtak szerint.

      (140)  A görög hatóságok és a PCT egy 54,8 millió EUR és egy […] millió EUR összegű hitelre utalnak, amelyeket a PCT az anyavállalatától, a Coscótól vett fel a pireuszi kikötőben tervezett beruházások megkezdéséhez.

      (141)  617/2006. határozat a bélyegilletékről szóló törvény 8. cikkének értelmezéséről.

      (142)  A bélyegilletékről szóló törvény 8. cikke. Az erről szóló ítélkezési gyakorlatért lásd a 134. lábjegyzetet.

      (143)  A koncessziós szerződés 3.1. cikkével összhangban.

      (144)  1027/1990. értelmező körlevél.

      (145)  Lásd a 134 lábjegyzetet.

      (146)  Itt is 2,4 %-os rátán.

      (147)  A 44/1987. miniszteri körlevél 3. cikke: A szerződésekre és jogi aktusokra vonatkozó bélyegilleték kivetéséről szóló rendelkezések végrehajtása.

      (148)  Az 1642/1986. törvény 57. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerint az ugyanezen törvény 2. cikke értelmében héa-köteles ügyletek, valamint a kiegészítő megállapodásaik mentesülnek a bélyegilleték megfizetése alól. A görög héa-törvény 2. cikke értelmében (a héát a görög jogrendbe bevezető 1642/1986. törvényt felváltó 2859/2000. törvény) a héa olyan áruk vagy szolgáltatások nyújtására alkalmazandó, amelyeket ellenszolgáltatás fejében nyújtanak. Ezeknek a rendelkezéseknek az aktuális értelmezése szerint az ellenszolgáltatás fizetése nem tartozik az ellentételezés fejében nyújtott szolgáltatások nyújtásának kategóriájába, és ezért nem tartozik a héa hatálya alá, hanem bélyegilleték-köteles.

      (149)  A 2688/1999. törvény 2. cikke értelmében, az 1559/1950. törvény 362. cikkével együtt. A Bizottság erre a határozatra vonatkozó álláspontja nem érinti a jövőben az erre a rendelkezésre vonatkozóan meghozandó álláspontját.

      (150)  Lásd az eljárás megindításáról szóló határozat (188) és (203) preambulumbekezdéseit.

      (151)  Ez a speciális rendszer kizárólag akkor módosítható, ha abba az érintett társaság beleegyezik.

      (152)  A törvényerejű rendelet 8. és 11. cikke.

      (153)  Az általában alkalmazható korlátozások csökkentése esetén kiigazítás végezhető.

      (154)  Nem a köztársasági elnöki rendelet irányozza elő ezt az intézkedést, hanem a görög hatóságok említették a múltban e speciális rendszeren keresztül nyújtott intézkedések között.

      (155)  A köztársasági elnöki rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében az említett társaságok összes eszközével megegyező összeg felének vagy 1 millió USD feletti összegnek megfelelő növekedést szerettek volna elérni.

      (156)  Kivéve ha a lefoglalás célja a fegyveres erők igényeinek kielégítése háború idején és kizárólag addig, amíg a konfliktus fennáll, továbbá méltányos ellentételezés jár érte.

      (157)  A rendelet más előjogokat és feltételeket is előirányoz a hatálya alá tartozó társaságok számára: i. konkrét feltételek a hitelek vagy részvénytőke hazatelepítésére és a hitelek vagy részvénytőke hazatelepítésének engedélyezése (az importált tőke évente legfeljebb 10 %-áig); a nyereségek halmozott hazautalása (az importált és nem hazatelepített tőke évente legfeljebb 12 %-a adó nélkül); és a kamatok hazautalása (évente legfeljebb 10 %) és a gépekkel, illetve a külföldről lízingelt tőke más formáival kapcsolatos lízingfizetésekhez szükséges valuta Görögországból való kivitelének engedélyezése; ii. külföldi állampolgárok műszaki és adminisztratív alkalmazottként való toborzása és a munkabérük exportálásának engedélyezése valutában; továbbá a társaság számláin külföldi valutában lévő bejegyzések engedélyezése.

      (158)  Lásd az eljárást megindító határozat (213) preambulumbekezdését.

      (159)  A Bizottság erre az ügyre vonatkozó vizsgálata nem érinti a köztársasági elnöki rendelettel kapcsolatban esetlegesen tervezett lépéseit.

      (160)  A rendelet 3. cikkének (2) bekezdése irányadó jelleggel hivatkozik az alkalmazása során nyújtható egyes előjogokra és mentességekre. A 4256/1962. törvényerejű rendelet 5. cikkének (3) bekezdése, amely az 1953. évi rendelet értelmező rendelkezése, megállapítja, hogy a kormány teljes mérlegelési jogkörrel rendelkezik abban, hogy a beruházáshoz kapcsolódó bármilyen más esetet a köztársasági elnöki rendelet céljának – vagyis külföldi tőke bevonzása – megvalósításához vezető bármilyen módon szabályozza, amennyiben ezek az esetek nem ellentétesek a rendelkezéseivel. Ezért megállapítható, hogy a kormány teljes mérlegelési jogkörrel rendelkezik az új feltételek, valamint a „könnyítések” kialakításában, amelyek vonzóbbá tehetik az ilyen beruházásokat a társaságok számára.

      (161)  Lásd az eljárás megindításáról szóló határozat (209)–(216) preambulumbekezdését.

      (162)  Lásd ennek a határozatnak a (92)–(97) preambulumbekezdését.

      (163)  A C-487/06 P. sz., British Aggregates ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-10515. o.) 92. pontja.

      (164)  Ez a határozat nem érinti a Bizottságnak a jövőben az erre a törvényerejű rendeletre vonatkozóan meghozandó álláspontját.

      (165)  Az adótámogatásról lásd a bizottsági közlemény (21) és (22) preambulumbekezdését.

      (166)  A Bizottság közleménye az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról (HL C 384., 1998.12.10., 3. o.).

      (167)  Lásd a bizottsági adóügyi felhívás (24) és (27) preambulumbekezdését.

      (168)  Lásd például a Törvényszék a T-445/05. sz., Assogestioni et Fineco Asset Management/Commission ügyben hozott ítéletének 145. pontját és az idézett ítélkezési gyakorlatot.

      (169)  Lásd a Bizottság NN 27/96 sz., Spatai Nemzetközi Repülőtér ügyében hozott határozatát.

      (170)  Az N 508/07 – Ionia Odos, N 45/08 – Elefsina-Korinthos-Patras-Pirgos-Tsakona autópálya, N 566/07 – Korinthos-Tripoli-Kalamata autópálya és Lefktro-Sparti ág, N 565/07 – Közép-görögországi autópálya, N 633/07 – a Patras-Athens-Thessaloniki-Evzona autópálya Maliakos-Kleidi közötti szakaszának koncessziós szerződése, N 134/07 – a szaloniki tenger alatti alagút koncessziós szerződése ügyben hozott bizottsági határozatok.

      (171)  A T-427/04. sz., Franciaország kontra Bizottság és a T-17/05. sz., France Telecom kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2009., II-0435. o.)264–266. pontja, a C-474-09 P–C-476/09 P. sz., Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, és Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa kontra Európai Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2011., I-113. o.) 70. pontja.

      (172)  SA. 32866 (11/N) – Görögország – A szélessávú hálózat fejlesztése a görög vidéki területeken.

      (173)  Lásd a Bizottság N 134/07 sz., a szaloniki tenger alatti alagút koncessziós szerződése ügyben hozott határozatát.

      (174)  Lásd a következőket: C(2013) 9253 végleges határozat – SA.36894 sz. állami támogatási ügy az Ionia Odos S.A. projekt újraindításáról; C(2013) 9275 végleges határozat – SA.36877 sz. állami támogatási ügy az Aegean Motorway S.A. projekt újraindításáról; C(2013) 9253 végleges határozat – SA.36878 sz. állami támogatási ügy az Olympia Odos S.A. projektről; és C(2013) 9274 végleges határozat – SA. 36893 sz. állami támogatási ügy a Central Motorway (E65) projektről.

      (175)  A Bizottság továbbá tudatában van annak, hogy a PCT javára nyújtott adómentességeket az a törvény vezette be, amelyik megerősítette a koncessziós szerződést, és nem maga a koncessziós szerződés, mert a PPA-nak nem rendelkezik hatáskörrel az adómentességek odaítélésében. A görög hatóságok és a PCT által hivatkozott ügyekkel ellentétben ebben az esetben csak és kizárólag a koncesszió jogosultjának kellett volna vállalnia a beruházási projektet, bárminemű állami támogatás nélkül.

      (176)  A 730/79. sz., Philip Morris ügyben hozott ítélet (EBHT 1980., 267. o.) 11. pontja, a T-298/97., T-312/97., T313/97., T-315/97., T-600/97–607/97., T-1/98., T-3/98–T-6/98. és T-23/98. sz., Alzetta Mauro és mások kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2000., II-2325. o.) 80. pontja.

      (177)  A T-298/97., T-312/97. stb. sz., Alzetta ügyben hozott ítélet (EBHT 2000., II-2325. o.) 141–147. pontja, a C280/00. sz., Altmark Trans ügyben hozott ítélet (EBHT 2003., I-7747. o.).

      (178)  Lásd a Bizottság 2009. december 18-i határozatát a C 21/09 (korábbi N 105/08, N 168/08 és N 169/08) ügyről – Görögország – Állami infrastruktúra- és gépberuházások finanszírozása a pireuszi kikötőben (HL C 402., 2012.12.29., 25. o.), (90) és (91) bekezdés.

      (179)  A T-298/97., T-312/097. stb. sz., Alzetta egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2000., II-2325. o.) 95. pontja és a 730/97. sz., Philip Morris ügyben hozott ítélet (EBHT 1980., 267. o.) 9–12. pontja.

      (180)  Lásd – többek között – az Alzetta egyesített ügyekben hozott ítélet 95. pontját.

      (181)  Lásd a C-372/97. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-3679. o.) 67. pontját és a benne említett ítélkezési gyakorlatot.

      (182)  Iránymutatás a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti regionális támogatásokról (HL C 54., 2006.3.4., 13. o.).

      (183)  Lásd a 3755/2009. törvény a törvény hatálybalépésének kezdetét meghatározó 8. cikkét.

      (184)  Lásd a 2007–2013. évi regionális támogatásról szól iránymutatás 5. fejezetét és a Bizottság 2008. február 13-i határozatát a C 7/08 (korábbi N 655/07) ügyben – Németország – Szászország forgóeszközhitelre vonatkozó kezességvállalási rendszere.

      (185)  A Bizottság 2006. augusztus 31-i határozata az N 408/06 számú ügyben – Görögország – 2007–2013. évi regionális támogatási térkép (HL C 286., 2006.11.23., 5. o.).

      (186)  Például pótló beruházások, szállítási költségek vagy munkaerő-költségek.

      (187)  Lásd az 184. lábjegyzetet.

      (188)  COM(2009) 279/4, 46. pont.

      (189)  COM(2009), 8.

      (190)  Az Európai Parlament és a Tanács 1315/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokról és a 661/2010/EU határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 348., 2013.12.20., 1. o.).

      (191)  A beruházási projekt gazdasági életképességét és jövedelmezőségét továbbá már bizonyította az, hogy a PCT pireuszi kikötőbe történő beruházásai már most nagyon pozitív pénzügyi eredményeket mutatnak.

      (192)  Lásd például a C-348/93. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1995., I-00673. o.) 26. pontját és a benne említett ítélkezési gyakorlatot.

      (193)  Lásd például a T-239/04. és T-323/04. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-3265. o.) 153–154. pontját és a benne említett ítélkezési gyakorlatot.

      (194)  A Bizottság 2013. december 18-i 1407/2013/EK rendelete az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról (HL L 352., 2013.12.24., 1. o.).

      (195)  A Bizottság 2004. április 21-i 794/2004/EK rendelete az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról (HL L 140., 2004.4.30., 1. o.).

      (196)  A Bizottság 2008. január 30-i 271/2008/EK rendelete az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 794/2004/EK rendelet módosításáról (HL L 82., 2008.3.25., 1. o.).