title: A Tanács határozata (2001. december 17.) az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló csere-, segítségnyújtási és képzési program (a Periklész-program) létrehozásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001D0923

Hivatalos Lap L 339 , 21/12/2001 o. 0050 - 0054

		A Tanács határozata(2001. december 17.)az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló csere-, segítségnyújtási és képzési program (a "Periklész-program") létrehozásáról(2001/923/EK)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 123. cikke (4) bekezdésének harmadik mondatára,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel az Európai Központi Bank véleményére [3],mivel:(1) A Szerződés felhívja a Közösséget, hogy hozza meg az euro közös valutaként történő gyors bevezetéséhez szükséges intézkedéseket.(2) Az Európai Központi Bank (EKB) az euro-bankjegyek és -érmék jogi védelmének megerősítésére irányuló egyes intézkedések elfogadásáról szóló, 1998. július 7-i ajánlásában [4] felhívta a Bizottságot, hogy az euro-bankjegyek és -érmék hamisítása elleni küzdelem céljából alakítson ki együttműködést. Javasolta továbbá, hogy a Tanács, a Bizottság és a tagállamok mérlegeljék minden olyan intézkedés végrehajtását, amivel fokozható a hamisítás elleni küzdelem.(3) A Bizottság a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez és az Európai Központi Bankhoz intézett, 1998. július 22-i, az euro védelméről szóló közleményében kijelentette, hogy meg fogja vizsgálni egy olyan program létrehozásának lehetőségét a pénzhamisítás megelőzésére, felderítésére és visszaszorítására szolgáló rendszer valamennyi résztvevője számára, amely hozzájárul a jövőbeli tervezés iránymutatásainak meghatározásához.(4) 2001. június 28-án a Tanács elfogadta az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló 1338/2001/EK [5] rendeletet, amely az információcserével, együttműködéssel és kölcsönös segítségnyújtással - ideértve az euro védelmének külső szempontjait -, valamint a pénzügyi intézményekre háruló kivonási kötelezettséggel foglalkozik. E rendelet szándéka továbbá, egy olyan átfogó együttműködési keret létrehozása, amely az euro-bankjegyek és -érmék 2002. évi bevezetése előtt alkalmazandó. Ugyanazon a napon a Tanács elfogadta az 1339/2001/EK [6] rendeletet is, amellyel kiterjesztette az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedéseket megállapító 1338/2001/EK rendelet hatályát azokra a tagállamokra, amelyek nem fogadták el az eurót közös valutaként.(5) A konzultációk és a tapasztalat azt mutatják, hogy egy közösségi szinten szervezett, hosszú távon megvalósított különleges, multidiszciplináris kiegészítő program valószínűleg hatékonyabb, mint a nemzeti szinten hozott intézkedések. Az említett két rendeletet ennek megfelelően ki kell tehát egészíteni egy cselekvési program elfogadásával, amelynek célja az euro hamisítás elleni védelmében részt vevő valamennyi személy tudatosságának fokozása olyan intézkedések végrehajtása által, amelyek legfőképp információcserét, munkavállalói csereprogramokat, valamint műszaki és tudományos támogatást és képzési intézkedéseket foglalnak magukban. Ez a program támogatja és kiegészíti azt a munkát, amelyet a tagállamok a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően végeznek.(6) Biztosítani kell, hogy ez, az euro pénzhamisítás elleni védelmére irányuló közösségi cselekvési program kövesse és kiegészítse a már meglevő, illetve jövőbeli programokat és tevékenységeket.(7) Az EKB-nak az euro pénzhamisítás elleni védelmében betöltött szerepének sérelme nélkül, e program végrehajtása céljából, a Bizottság - az 1338/2001/EK bizottsági rendelet rendelkezéseinek megfelelően létrehozott megfelelő tanácsadó bizottság keretén belül - az elsődleges érintett felekkel (különösen azokkal az illetékes nemzeti hatóságokkal, amelyeket a tagállamok, az EKB, valamint az Europol jelöl ki) lefolytatja az euro védelmét célzó szükségletek értékelésével kapcsolatos valamennyi konzultációt, különösen a csereprogramok, a segítségnyújtás és a képzés tárgyában.(8) A Közösség támogatja a nem tagországokkal való együttműködést az euro pénzhamisítás elleni védelme terén.(9) A költségvetési fegyelemről és a költségvetési eljárás javításáról szóló, 1999. május 6-i, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között létrejött intézményközi megállapodás [7] 34. cikke szerinti pénzügyi referenciaösszeg a program teljes időtartamára bekerül ebbe a határozatba anélkül, hogy érintené a Szerződésben meghatározott költségvetési hatóság hatáskörét.(10) Ez a határozat nem érinti az Európai Unióról szóló szerződés értelmében tehető, büntetőjogi jellegű programokra irányuló kezdeményezéseket,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA program létrehozása(1) Ez a határozat egy olyan közösségi cselekvési programot hoz létre, amelynek célja a tagállamok által az euro pénzhamisítás elleni védelme érdekében megtett intézkedések és a létrehozott vagy létrehozandó programok támogatása és kiegészítése.(2) Ez a cselekvési program a Periklész-program nevet viseli. Ez a program 2002. január 1-jétől 2005. december 31-ig működik.(3) A programot az 5-13. cikkekkel összhangban kell végrehajtani és ellenőrizni.2. cikkA program célkitűzései(1) A közösségi cselekvési program - az e határozat 3. cikkében foglalt különféle intézkedéseken keresztül - az euro pénzhamisítás elleni védelmére törekszik. Figyelembe vesz transznacionális és multidiszciplináris szempontokat. Annak érdekében, hogy a legjobb gyakorlat figyelembevétele alapján egyenlő védelmet biztosítson, az egyes tagállamok eltérő hagyományainak tiszteletben tartása mellett, a program az intézkedések lényegi kérdéseinek egymáshoz közelítésének előmozdítására összpontosít.(2) Feladatai közé különösen a következők tartoznak:a) az új valuta közösségi szintű (úgy is, mint tartalékvaluta, és mint a nemzetközi műveletek lebonyolítására szolgáló valuta) jelentőségének tudatosítása az érintett munkatársakban;b) a szervezetek és az érintett munkatársak közötti szorosabb együttműködés, a kölcsönös bizalom megteremtésének és a megfelelő ismereteknek, többek között a cselekvési módszerek és a nehézségek megismerésének elősegítése különféle alkalmas intézkedések támogatásával; ilyenek például a kiküldetések, a szakértői workshopok, illetve vendégelőadók részvétele a nemzeti képzésben, valamint a dolgozói csereprogramok;c) az oktatók számára tartott magas szintű képzési tevékenységek közelítésének elősegítése olyan módon, amely összeegyeztethető a nemzeti operatív stratégiákkal;d) az általános ismeretek kibővítése, különös tekintettel az érintett közösségi és nemzetközi jogi ismeretekre és eszközökre.3. cikkIntézkedések(1) A multidiszciplináris és transznacionális szemléletre támaszkodó képzés és az operatív támogatás tartalma a biztonsági szempontokon kívül kiterjed az információcserére, különösen a műszaki és stratégiai információk cseréjére, valamint a műszaki és tudományos háttérre is.(2) A közösségi szintű információcsere kiépítése különösen az ellenőrzés és az elemzés módszertani kérdéseire terjed ki a következő kérdéskörök értékelése érdekében:a) a pénzhamisítás gazdasági és pénzügyi hatásai;b) adatbázisok működtetése;c) számítógéppel támogatott felderítési eszközök használata;d) vizsgálati és nyomozati módszerek;e) tudományos segítségnyújtás (különös tekintettel a tudományos adatbázisokra és az új fejlesztések technológiai szempontú megfigyelésére/nyomon követésére);f) korai előrejelzési rendszerek működtetése;g) kapcsolódó témák, például a tájékoztatási kötelezettség területe;h) a személyes adatok védelme;i) az együttműködés különféle szempontjai;j) az euro védelme az Európai Unión kívül;k) kutatási tevékenységek;l) konkrét operatív szakértelem nyújtása.Az ilyen jellegű információcsere számos formában történhet, például workshopok keretében, találkozók és szemináriumok formájában, valamint célirányos kiküldetési és dolgozói csereprogramok keretében.(3) A műszaki, tudományos és operatív támogatás különösen a következőkre terjed ki:a) minden olyan intézkedésre, amely közösségi szintű oktatási segédanyagot hoz létre (az EU-joganyag kézikönyve, tájékoztató közlönyök, gyakorlati kézikönyvek, szószedetek és lexikonok, adatbázisok, különösen a tudományos segítségnyújtás vagy a technológia-figyelés terén), illetve számítógépes alkalmazásokra (például szoftverek);b) multidiszciplináris, illetve transznacionális tanulmányokra; valamintc) a közösségi szintű felderítő tevékenységet segítő műszaki segédeszközökre és módszerek kidolgozására.4. cikkA tevékenységek és a közreműködők célcsoportjai(1) Az intézkedések célcsoportjai a következők:a) a felderítést végző és pénzhamisítás ellen küzdő szervezetek munkatársai (különösen a rendőri erők és a pénzügyi igazgatás szervezetei a nemzeti szinten betöltött funkcióik függvényében);b) a hírszerzés munkatársai;c) a nemzeti központi bankok, pénzverdék és egyéb pénzügyi közvetítő szervezetek képviselői (elsősorban a pénzintézetek kötelezettségeit illetően);d) a kereskedelmi bankok képviselői (elsősorban a pénzintézetek kötelezettségeit illetően);e) bírók és ügyészek, és az erre a területre szakosodott ügyvédek;f) bármely más érintett szakmai csoport (ilyenek például a kereskedelmi kamarák, iparkamarák, illetve olyan hasonló szervezetek, amelyeknek lehetőségük van kapcsolatot teremteni a kis- és középvállalkozásokkal, kereskedőkkel és fuvarozási vállalkozókkal).(2) A Bizottság közreműködésén kívül a következő feleket kell felkérni arra, hogy felhasználva adott szakértelmüket működjenek közre a közösségi cselekvési program céljainak eléréséhez:a) a nemzeti központi bankokat és az EKB-t, többek között a hamispénz-figyelő rendszert (CMS) illetően;b) A nemzeti bankjegyszakértői központokat (NAC) és a nemzeti érmeszakértői központokat (CNAC);c) az Európai Műszaki és Tudományos Központot (CTSE), valamint a nemzeti pénzverdéket;d) az Europolt és az Interpolt;e) a pénzhamisítás visszaszorításáról szóló, 1929. április 20-án Genfben aláírt nemzetközi egyezmény [8] 12. cikkében előírt nemzeti központi pénzhamisítás elleni szervezeteket, valamint a pénzhamisítással kapcsolatos megelőzési, felderítési és végrehajtási feladatokra szakosodott egyéb szervezeteket;f) érintett szakmai szervezeteket, például a sokszorosító és hitelesítő technológiákkal foglalkozókat, a nyomdákat és vésnököket;g) minden egyéb különleges szaktudással rendelkező szervezetet, ideértve - amennyiben az vonatkoztatható - a harmadik országokat és kiváltképpen a tagjelölt országokat.5. cikkKonzisztencia és kiegészítő jelleg(1) A programot a Bizottság és a tagállamok szoros együttműködésben hajtják végre és koordinálják.A koordináció során figyelembe kell venni a másutt hozott intézkedéseket, különösen az EKB és az Europol intézkedéseit.(2) A Bizottság a hatékony és eredményes pénzgazdálkodást szem előtt tartva igyekszik biztosítani az euro pénzhamisítás elleni védelmét célzó közösségi cselekvési program, valamint az egyéb, már működő vagy jövőbeli programok és tevékenységek közötti összhangot és azok kiegészítő jellegét.6. cikkBázisösszegA közösségi program végrehajtására az 1. cikk (2) bekezdésében meghatározott időtartamra előirányzott pénzügyi bázisösszeg 4 millió euróban kerül megállapításra.Az évenkénti előirányzatot a költségvetési hatóság a pénzügyi terv keretein belül hagyja jóvá.7. cikkNemzetközi együttműködésFigyelembe véve az euro-bankjegyek és -érmék forgalmazására tett intézkedéseket, az operatív követelményeket, valamint a veszélyek és kockázatok elemzésének értékelését, a programot meg kell nyitni a társult tagjelölt országok számára is, összhangban a velük kötött társulási megállapodások és a közösségi programokban való részvételről szóló kiegészítő jegyzőkönyveik feltételeivel.Ezen túlmenően szükség esetén a programot harmadik országok számára is meg kell nyitni a velük kötendő megállapodásokkal és azok feltételeivel összhangban, amennyiben erre a célra rendelkezésre állnak a Közösség költségvetési előirányzatai.8. cikkA workshopokra, találkozókra és szemináriumokra vonatkozó pénzügyi rendelkezések(1) A 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében meghatározott, a Bizottság által szervezett workshopok, találkozók és szemináriumok tekintetében:a) a Közösség a következő költségeket viseli:i. a résztvevő munkatársak másik tagállamban felmerülő úti- és szállásköltségeit, illetve a rendezvények szervezésével járó általános költségeket;ii. a felhasznált oktatóanyag kiadásának és fordításának költségeit;b) a következő költségeket a tagállamok viselik:i. munkatársaik alap- és továbbképzéseivel, különösen a műszaki képzéssel kapcsolatos költségeket;ii. a területükön közösségi pénzalapokból szervezett workshopokkal, találkozókkal és szemináriumokkal kapcsolatosan felmerülő bizonyos logisztikai költségeket (például a belföldi közlekedés, a helyiségbérlet, a tolmácsoláshoz szükséges eszközök).(2) Amennyiben a 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében meghatározott workshopok, találkozók és szemináriumok szervezése egyéb partnerekkel, például az EKB-val, az Europollal vagy az Interpollal együtt történik, az ezzel járó kiadásokat a partnerek felosztják egymás között. A partnerek hozzájárulása lehet természetbeni hozzájárulás is, feltéve, hogy az, jelentős mértékű. Saját vendégelőadóik úti- és szállásköltségeit azonban mindenkor az egyes partnerek állják.9. cikkMunkavállalói csereprogramokra vonatkozó pénzügyi rendelkezések(1) A 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében meghatározott kiküldetés vagy csere esetén a tagállamokból származó munkatársak részvételi költségeit a Közösség viseli, amennyiben az ilyen tevékenységek elősegítik a 2. cikkben megfogalmazott célkitűzések megvalósítását.(2) Azonban a tagállamokból származó munkatársak olyan kiküldetésekben vagy cserékben való részvételének költségeit, amelyek nem szerepelnek a programban, a tagállamok viselik.10. cikkTámogatásra vonatkozó pénzügyi rendelkezések(1) A Közösség társfinanszírozás keretében a 3. cikk (2) bekezdésében említett operatív támogatásnak legfeljebb a 70 %-át fizeti, konkrétan az alábbiakra vonatkozóan:a) az európai szintű tananyagok és számítástechnikai alkalmazások vagy műszaki eszközök tervezési és előállítási költségei;b) az euro pénzhamisítás elleni védelmével kapcsolatos - például összehasonlító jogi - tanulmányok költségei.Kivételes esetben, amennyiben bizottsági kezdeményezésről van szó, az ilyen operatív támogatási intézkedések 100 %-ban is finanszírozhatóak.(2) Az oktatóanyagok, távközlési rendszerek és információcsere-rendszerek nem közösségi alkotórészeinek - nevezetesen az ilyen rendszerek részét képező nemzeti adatbázisok, a közösségi és a nem közösségi alkotórészek közötti hálózati kapcsolatok, valamint az egyes tagállamok által a saját igazgatásukban lévő ilyen rendszerek teljes értékű működtetéséhez szükségesnek ítélt szoftverek és hardverek - költségeit, maguk a tagállamok állják.11. cikkKülső intézkedésekre vonatkozó pénzügyi rendelkezésekA 7. cikkben meghatározott feltételekkel összhangban a harmadik országok tisztviselőinek a workshopokon, találkozókon és szemináriumokon történő, az e rendelet 8. cikkében említett részvételével kapcsolatos költségek viselésén felül, a Közösség társfinanszírozás keretében a nem tagországok területén rendezett oktatási és operatív támogatási intézkedések költségeinek legfeljebb 70 %-át viseli.12. cikkA projektek előterjesztése és kiválasztása(1) A program keretében zajló projektek származhatnak a tagállamok illetékes hatóságaitól vagy a Bizottságtól.A tagállamok évente legfeljebb egy projektet terjeszthetnek elő (a 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében említett workshopokat, találkozókat és szemináriumokat tekintve). Előterjeszthetők kiküldetésekkel, dolgozói csereprogramokkal és támogatással kapcsolatos projektek is.(2) A Bizottság a tagállamok által előterjesztett projektek és a saját maga által kezdeményezett projektek közül a következő kritériumok alapján választ:a) megfelel-e a projekt a program 2. cikkben említett célkitűzéseinek;b) európai szintű-e a projekt, különös tekintettel az EKB-vel és az Europollal való együttműködésre;c) kiegészíti-e a korábbi, folyamatban lévő vagy jövőbeli projekteket;d) mennyire képesek a szervezők megvalósítani a projektet;e) a projekt belső tulajdonságai és költséghatékonysági aránya;f) a kért támogatás összege és összemérhetősége a várható eredményekkel;g) a remélt eredmények hatása a program célkitűzéseinek elérésére.A fenti célkitűzéseknek leginkább megfelelő projektek kerülnek kiválasztásra.(3) A Bizottság a tagállamokkal együtt felel a program irányításáért és végrehajtásáért.13. cikkNyomon követés és értékelés(1) Minden egyes kiválasztott projekt kedvezményezettjei éves jelentést nyújtanak be a Bizottságnak.(2) A projektek befejezésekor a Bizottság értékeli a végrehajtás módját és a projekt hatását annak érdekében, hogy felmérje az induláskor kitűzött célok megvalósításának sikerességét.(3) A Bizottság az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak megküldi a következőket:a) 2005. június 30-ig egy, a programvezetőtől független jelentést, amelyben értékeli a program helytállóságát, hatékonyságát és eredményességét, valamint egy közleményt arról, hogy szükséges-e az adott program folytatása és átdolgozása, csatolva az erre vonatkozó javaslatot;b) a program befejezésekor, de legkésőbb 2006. június 30-ig, egy részletes jelentést a program végrehajtásáról és eredményeiről, különös tekintettel a közösségi pénzügyi támogatás révén jelentkező hozzáadott értékre.14. cikkAlkalmazhatóságEzt a határozatot azokban a tagállamokban kell alkalmazni, amelyek elfogadták ez eurót közös valutaként.15. cikkHatálybalépésEz a határozat az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.Ezt a határozatot 2002. január 1-jétől kell alkalmazni.Kelt Brüsszelben, 2001. december 17-én.a Tanács részérőlaz elnökA. Neyts-Uyttebroeck[1] HL C 240. E, 2001.8.28., 120. o.[2] 2001. november 13-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] HL C 293., 2001.10.19., 3. o.[4] HL C 11., 1999.1.15., 13. o.[5] HL L 181., 2001.7.4., 6. o.[6] HL L 181., 2001.7.4., 11. o.[7] HL C 172., 1999.6.18., 1. o.[8] A Nemzetek Szövetsége Szerződéseinek gyűjteménye, 2623. sorozatszám (1931), 372. o.--------------------------------------------------


title: 2014/506/EU: A Tanács határozata ( 2014. július 23. ) a Régiók Bizottsága egy német tagjának és két német póttagjának kinevezéséről

text:
               30.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 224/8

         A TANÁCS HATÁROZATA
   (2014. július 23.)
   a Régiók Bizottsága egy német tagjának és két német póttagjának kinevezéséről

      (2014/506/EU)

   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 305. cikkére,
   tekintettel a németkormány javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A Tanács 2009. december 22-én, illetve 2010. január 18-án elfogadta a Régiók Bizottsága tagjainak és póttagjainak a 2010. január 26-tól2015. január 25-ig tartó időszakra történő kinevezéséről szóló 2009/1014/EU (1), illetve 2010/29/EU határozatot (2). A Tanács 2012. július 10-én a 2012/377/EU határozattal (3) dr. Zsuzsa BREIER-t a Régiók Bizottsága tagjává nevezte ki a 2015. január 25-ig terjedő időszakra.

               (2)

               Dr. Zsuzsa BREIER hivatali idejének lejártát követően a Régiók Bizottsága egy tagjának helye megüresedett.

               (3)

               Michael REUTER hivatali idejének lejártát követően a Régiók Bizottsága egy póttagjának helye megüresedett.

               (4)

               Mark WEINMEISTER-nek a Régiók Bizottsága tagjává történő kinevezését követően egy póttag helye megüresedik,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A Tanács a hivatali idő hátralévő részére, azaz 2015. január 25-ig, a Régiók Bizottságába a következő személyeket nevezi ki:

               a)

               tagként:

                           —

                           Mark WEINMEISTER, Staatssekretär für Europaangelegenheiten (Land Hessen),

                     valamint

               b)

               póttagként:

                           —

                           Ursula HAMMANN, Mitglied des Hessischen Landtags

                           —

                           Sabine WASCHKE, Mitglied des Hessischen Landtags.

         2. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 23-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         S. GOZI

      (1)  HL L 348., 2009.12.29., 22. o.

      (2)  HL L 12., 2010.1.19., 11. o.

      (3)  HL L 182., 2012.7.13., 40. o.


title: 2005/160/EK: A Bizottság határozata (2004. október 27.) levélváltás az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) és az Európai Közösségek Bizottsága között a katasztrófa segélyezés keretében való együttműködésről (együttes intervenció esetén a katasztrófa által érintett országban) (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               25.2.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 52/42

         A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
   (2004. október 27.)
   levélváltás az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) és az Európai Közösségek Bizottsága között a katasztrófa segélyezés keretében való együttműködésről (együttes intervenció esetén a katasztrófa által érintett országban)
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2005/160/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 302. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Egyesült Nemzetek Humanitárius ügyekért felelős Koordinációs Hivatalával (UNOCHA) a polgári védelem és a humanitárius ügyek területén kialakított együttműködés az Egyesült Nemzetekkel való szorosabb kapcsolatra és együttműködésre törekvő következetes politika kifejeződése, amint azt a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett „Hatékony együttműködés kiépítése az ENSZ-szel a fejlesztés és a humanitárius ügyek területén” című 2001. május 2-i bizottsági közlemény (1), valamint a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett „Az Európai Unió és az Egyesült Nemzetek: a multilateralizmus választása” című 2003. szeptember 10-i bizottsági közlemény (2) is hangsúlyozza.

               (2)

               A korábbi tapasztalatok nagy hangsúlyt fektettek a további együttműködés és koordináció alapelveinek megalapozására az UNOCHA (beleértve a veszélyhelyzeti válaszadási reagálási rendszerét és koordinációs eszközeit) és az Európai Bizottság (a 2001. október 23-i 2001/792/EK, Euratom tanácsi határozat (3) alapján kialakított közösségi polgári védelmi mechanizmus és az ECHO – Közösségi Humanitárius Segélyek Hivatala (4) – keretében folyó tevékenységek) között, amikor a támogatást mindkettő egyidejűleg biztosítja vagy elősegíti a természeti vagy ember okozta katasztrófa által érintett országban, megkísérelve a hatékony együttműködést, valamint a rendelkezésre álló erőforrások maximalizálását és a párhuzamos erőfeszítések elkerülését.

               (3)

               A Bizottság és az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) megállapodott a katasztrófa segélyezés keretében való együttműködésükkel kapcsolatos levélváltásuk szövegéről (arra az esetre, ha a katasztrófa sújtotta országban egyidejű fellépésre kerül sor) és amelyet jóváhagyásra terjesztenek be,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   Egyetlen cikk
   (1)   Az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) és az Európai Közösségek Bizottsága között a katasztrófa segélyezés keretében való együttműködéssel (arra az esetre, ha a katasztrófa sújtotta országban egyidejű fellépésre kerül sor) kapcsolatos levélváltást, amelyet a melléklet tartalmaz, elfogadja.
   (2)   A Bizottság környezetvédelemért, illetve a fejlesztésért és humanitárius segélyezésért felelős tagja, vagy az általuk erre a célra kinevezett személyek felhatalmazást kapnak arra, hogy a levélváltást az Európai Közösségek Bizottsága nevében aláírják.

      Kelt Brüsszelben, 2004. október 27-én.

            a Bizottság részéről

         Margot WALLSTRÖM

            a Bizottság tagja

      (1)  COM(2001) 231., 2001.5.2.

      (2)  COM(2003) 526., 2003.9.10.

      (3)  HL L 297., 2001.11.15., 7. o.

      (4)  Az 1257/96/EK tanácsi rendelet (HL L 163., 1996.7.2., 1. o.). A legutóbb az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított rendelet.
   MELLÉKLET
   Levélváltás az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) és az Európai Közösségek Bizottsága között a katasztrófa segélyezés keretében való együttműködésről (együttes intervenció esetén a katasztrófa által érintett országban)
   Tisztelt Uram!
   Az Európai Bizottság (Környezetvédelmi Főigazgatóság és a Közösségi Humanitárius Segélyek Hivatala, ECHO) üdvözli a létező együttműködést az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyekért felelős Koordinációs Hivatala (UNOCHA) és az Európai Bizottság között a humanitárius támogatás és a katasztrófák következményeinek elhárítása területén.
   Az Egyesült Nemzeteknek központi szerepe van a nemzetközi humanitárius támogatás nyújtása során az irányítás biztosításában és a nemzetközi közösség erőfeszítéseinek koordinálásában a Közgyűlés által ráruházott általános meghatalmazásának megfelelően (A Közgyűlés 46/182 határozatának és ennek mellékletei, valamint a Közgyűlés ebben a levélben említett korábbi határozatainak megfelelően).
   A Közösség polgári védelmi mechanizmusa a megerősített együttműködés előmozdítására irányuló közösségi szándékot tükrözi vissza az Európai Közösség és tagállamai között a polgári védelmi támogatások területén a katasztrófahelyzetekre való reagálásban.
   A legutóbbi, az ENSZ-szel való együttműködés megerősítésének fontosságát és az ENSZ-ben az EU hangjának megerősítését előtérbe állító „Az Európai Unió és az Egyesült Nemzetek: a multilaterizmus választása” (COM(2003) 526 végleges) című bizottsági közleményben, a „Hatékony együttműködés kiépítése az ENSZ-szel a fejlesztés és a humanitárius ügyek területén” (COM(2001) 231 végleges) című bizottsági közlemény, valamint a gyermekekről és a fegyveres konfliktusokról szóló, 2003. decemberében elfogadott EU iránymutatások igazolják a Bizottság által általában az ENSZ-szel való szoros együttműködésnek tulajdonított fontosságot, különösen a természeti- és az ember által okozott katasztrófák területén. Ezenfelül az ENSZ Főtitkára az Európai Bizottság elnökének címzett 2002. január 8-i szakpolitikai dokumentumában (1) javasolja, hogy a két fél működjön együtt az ENSZ a humanitárius támogatási intézkedésekre irányuló következetes irányítási keretet biztosító szerepének támogatásában.
   Az UNOCHA több éve szoros kapcsolatokat ápol az ECHO-val (2), többek között a „Stratégia tervezési párbeszéd” útján. A Közösség polgári védelmi mechanizmusának 2001. októberi (3) megalapítása további együttműködésre szólít fel az UNOCHA-val a polgári védelem területén. A két rendszer számára fontos, hogy a Fribourgi Folyamat (4) szellemében következetes és egymást kiegészítő módon működjenek a katasztrófák és veszélyhelyzetek által érintett államok és lakosságuk támogatásában.
   Ezen levélváltás a további együttműködés és koordináció alapelveinek megalapozását célozza egyrészről az UNOCHA (beleértve a válaszadási veszélyhelyzeti reagálási rendszerét és koordinációs eszközeit), másrészről az Európai Bizottság (a közösségi polgári védelmi mechanizmus és az ECHO keretében) között, amikor a támogatást mindkettő egyidejűleg biztosítja vagy elősegíti a természeti vagy ember okozta katasztrófa által érintett országban, megkísérelve a hatékony együttműködést, valamint a rendelkezésre álló erőforrások maximalizálását és a párhuzamos erőfeszítések elkerülését. Az UNOCHA és az Európai Bizottság azon a véleményen van, hogy az összehangolt megközelítés szolgálja leginkább a katasztrófák áldozatainak az érdekét. Ezért elismerik a következőket:

               1.

               Katasztrófák és veszélyhelyzetek idején minden állam alapvető kötelezettsége a védelem és a támogatás biztosítása állampolgárai számára. Amikor azonban a segítségre irányuló szükséglet meghaladja a katasztrófa által sújtott ország kapacitását, a nemzetközi közösségnek felkészültnek és a segítségnyújtásra képesnek kell lennie.

               2.

               A katasztrófákra való reagálásra rendelkezésre álló nemzeti és nemzetközi erőforrások korlátozottak, így fontos, hogy az UNOCHA és az Európai Bizottság teljes mértékben együttműködnek használatuk optimalizálásában.

               3.

               További gyakorlati lépéseket kell tenni az UNOCHA és az Európai Bizottság közötti pozitív együttműködés lendületére építve. Ennek megfelelően a jövőben mindkét fél rendszeresen információt cserél, folyamatos párbeszédet tart fenn szakpolitikai és működési szinten, és amennyire lehetséges annak biztosítására törekszik, hogy a képzési és gyakorlati tevékenységeikben, valamint a katasztrófa következményeinek elhárítására irányuló támogatás tervezésében és nyújtásában egymást kiegészítsék.

         Ebből a célból az UNOCHA és az Európai Közösségek megállapodnak e levélváltáshoz mellékelt Közös Működési Szabályokban (SOPs), és a hatékony koordináció érdekében fogják végrehajtani ezeket. A Közös Működési Szabályokat lehetséges továbbfejleszteni és/vagy a gyakorlat fényében technikai szinten átalakítani, ahol ez szükséges.
   Ezen levélváltás nincs hatással a 2001/792/EK rendelet 6. cikke (2) bekezdése által az Európai Unió Tanácsának soros elnökségét ellátó tagállam szerepére.
   Továbbá nincs hatással azokra - például az UNOCHA és az ECHO közötti – az együttműködési és koordinációs megállapodásokra, amelyek szélesebb területekre terjednek ki, mint a mellékelt Közös Működési Szabályokban (2. melléklet) lefektetett területek.
   Javasolni szeretnénk, hogy e levelet a Közös Működési Szabályzattal együtt, valamint az erre adott válaszlevelét tekintsük mindkét fél részéről jóváhagyottnak a fent említett intézkedésekre vonatkozóan.

         Margot Wallström

         Poul Nielson

      (1)  A felsejlő együttműködés: Az Egyesült Nemzetek és az Európai Unió a humanitárius ügyek és a fejlesztés területén, New York, 2001 decembere.

      (2)  Az ECHP törvényes felhatalmazása az 1996. június 20-i, a humanitárius támogatásról szóló 1257/96/EK tanácsi rendeletből származik.

      (3)  A polgári védelmi támogatások területén (HL L 297, 2001.11.15., 5. o.) a megerősített együttműködés elősegítése érdekében közösségi mechanizmust alapító 2001. október 23-i 2001/792/EK, Euratom tanácsi határozat.

      (4)  Közlemény és a fribourgi fórum cselekvési kerete, Svájc, 2000. június 15–16.
   1. melléklet: A Közös Működési Szabályok polgári védelmi szempontjai
   UNOCHA – Közösségi Polgári Védelmi Mechanizmus
   A katasztrófákra történő reagálás összehangolására vonatkozó Közös Szabályok
   I.   Készenléti szakasz (azaz a katasztrófák közötti időszakok)
   Az UNOCHA és az Európai Bizottság:

               —

               a közösen kidolgozott és jóváhagyott módszertannal és terminológiával összhangban, a nemzetközileg – elsősorban az ENSZ keretében (1). – elfogadott elvek alapján tevékenykedik. Ennek különösen a helyszíni koordinálást biztosító szervezetek szempontjából van jelentősége.

               —

               biztosítja a rendszeres információcserét. Ennek ki kell terjednie a riasztási értesítésekre, a szakpolitikai és működési kérdésekre, valamint a rendszeres ülésekre és munkaértekezletekre.

               —

               biztosítja a kölcsönös részvételt a felek által szervezett képzésekben, gyakorlatokban és a tapasztalatokat összegző munkaértekezleteken, illetve az ezekhez való hozzájárulást és szükség esetén a közös gyakorlatok megszervezését.

               —

               megállapodik az értékelő/koordinációs csoportokra és szakértőkre vonatkozó általános feladat-meghatározásról.

         II.   Reagálási szakasz – a parancsnokságok szintjén:
   Az UNOCHA és az Európai Bizottság:

               —

               figyelmeztetik egymást a bekövetkezett katasztrófákról és tájékoztatást adnak a tervezett intézkedésekről. Amikor a Mechanizmust az EU-n kívül bekövetkező katasztrófák hozzák működésbe és ahol az ENSZ és az EK reagálórendszere egyaránt működésbe léphet, az Európai Bizottság és az UNOCHA a rendelkezésre álló források legteljesebb kihasználása, valamint a fent említett elveken és kereteken alapuló összehangolt megközelítés biztosítása érdekében a lehető legkorábbi szakaszban cserélik ki véleményüket a helyzet előzetes értékeléséről, a mentési igényekről és a tervezett reagálásról.

               —

               A reagálási szakaszban biztosítja és fenntartja az információcserét az alábbi kérdésekről:

                           —

                           Helyzetelemző jelentések és frissített helyzetértékelések

                           —

                           A legégetőbb igények és forrásigények meghatározása

                           —

                           A források tervszerű és ütemezett felhasználása

                           —

                           A források mobilizálása (beleértve a támogatási modulokat is) az egymást átfedő vagy párhuzamos erőfeszítések elkerülése érdekében

                           —

                           A koordinátorokra és a rendelkezésre álló eszközökre vonatkozó adatok

                           —

                           Az értékelő/koordinációs csoportokra és szakértőkre vonatkozó feladat-meghatározás frissítése

                           —

                           A médiára vonatkozó tájékoztatási politika.

         III.   Reagálási szakasz – a helyszínen:
   Az UNOCHA és az Európai Bizottság megállapodnak abban, hogy:

               —

               valamennyi nemzetközi felajánlót arra kell ösztönözni, hogy az On Site Operations Coordination Centre (OSOCC) koordinálják a nemzeti/helyi veszélyhelyzet-kezelő hatóságokat támogató tevékenységeiket.

               —

               az UNOCHA és az Európai Bizottság koordinátorai az INSARAG-irányelvekben kidolgozott meglévő módszertannal összhangban segítsék a nemzeti/helyi veszélyhelyzet-kezelő hatóságokat a nemzetközi felajánlók koordinálásában.

      (1)  Mint „A Nemzetközi kutatási és mentési tanácsadó csoport (INSARAG) iránymutatásai” („International Search and Rescue Advisory Group (INSARAG) Guidelines”) és „A katonai és polgári védelmi eszközök használata a katasztrófák következményeinek felszámolásában” („OSLO Guidelines on The Use of Military and Civil Defence Assets in Disaster Relief”), 1994., stb.
   2. melléklet: A Közös Működési Szabályok polgári humanitárius szempontjai
   UN/OCHA – Humanitárius Segélyek Hivatala ECHO
   A katasztrófákra történő reagálásra összehangolására vonatkozó Közös Szabályok
   1.   Készenléti/rutin szakasz (azaz a katasztrófák közötti időszakok)
   Az UNOCHA és az Európai Bizottság:

               —

               folytatja a megkezdett stratégiai párbeszédet a vészhelyzetekre való felkészülésről, hogy a szoros együttműködés kialakításával minden tekintetben javítsa a vészhelyzetekkel kapcsolatos reagálóképességet. Ebbe a működési és pénzügyi szempontok is beletartoznak.

               —

               biztosítja a két fél személyzetének kölcsönös bevonását az ECHO és az OCHA által szervezett képzési programokba.

               —

               minden alkamas esetben tapasztalatokat összegző megbeszéléseket szervez, amelyek lehetőleg az együttműködési keretek jobbításához vezetnek (Közös Működési Szabályok).

               —

               biztosítja a rendszeres információcserét a szükségletek felmérését és a segítség összehangolását szolgáló szabványosított módszerekről, koherenciájuk és konvergenciájuk javítása érdekében.

               —

               elvégzi a vonatkozó vészhelyzeti ügyeleti rendszerek rendszeres közös áttekintését és frissítését (szervezet, kapcsolati pontok, elérési adatok) a kapcsolati lehetõségek és a kompatibilitás minden időbeni biztosítása érdekében.

               —

               kicseréli a vészhelyzetekre vonatkozó háttér- és vitaanyagokat, leltárelemzéseket.

         2.   Reagálási/Vészhelyzeti szakasz
   2.1.   Parancsnoksági szint
    Az UNOCHA és az Európai Bizottság:

               —

               biztosítja az információcserét az értékelő-csoportoknak a vészhelyzetek helyszínére történő kiküldését illetően (az ECHO felvétele a UNDAC e-mailes riasztási listájára (M1-M3 üzenetek); rögzített értesítési/kapcsolattartási pontok a parancsnokságok szintjén – mint az ECHO vészhelyzeti e-mail postaládája – illetve a területek szintjén is).

               —

               biztosítja a területen az ECHO és az UNDAC közötti kapcsolatot.

               —

               biztosítja a kialakult vészhelyzetekkel kapcsolatos jelentések és az eligazítások kicserélését (beleértve az ECHO hozzáférését az OSOCC-hoz).

         2.2.   Területi szint
   Az UNOCHA és az Európai Bizottság:

               —

               elősegíti az ECHO csoportjainak részvételét az OCHA/UNDAC által létrehozott koordinációs mechanizmusban.

               —

               területi szinten biztosítja az információcserét a megállapításokról és a folyamatban lévő vagy tervezett akciókról.

               —

               biztosítja, hogy amennyiben lehetséges és szükséges, a csoportok megosszák az elemzéseket és a jelentéstervezeteijket és közös ajánlásokat tegyenek az illetékes parancsnokság számára.

               —

               biztosítja, hogy amennyiben lehetséges, az ECHO és az UNDAC közös értékeléseket készítsenek és elősegítsék az információk megosztását a vészhelyzetek kezelésében részvevők között (HIC-központok felállítása).

               —

               mindent megtesznek azért, hogy megosszák a logisztikai eszközeiket, vagy biztosítják a hozzáférhetőségüket (pl. szállítás, kommunikáció).

         EGYESÜLT NEMZETEK
   2004. október 28.
   Tisztelt Wallström Főbiztos Asszony és Nielson Főbiztos Úr,
   Tisztelettel értesítem, hogy a mai napon megérkezett 2004. október 27-i levele, amelyben intézményes párbeszéd és szorosabb együttműködés kialakítására tesz javaslatot az Európai Közösség és az Egyesült Nemzetek között a katasztrófák kezelése, a helyszíni koordináció és a humanitárius akciók terén.
   Örömmel erősítem meg egy Egyesült Nemzetek egyetértését és várakozással tekintek az Önökkel és jogutódjukkal történő találkozásunk elé az Önöknek megfelelő mihamarabbi alkalommal , hogy megvitathassuk a gyors és hatékony megvalósítás kérdéseit.
   Megragadom az alkalmat, hogy elégedettségemet fejezzem ki a Hivatalaink között az elmúlt tizennyolc hónap során zajlott megbeszélések eredményeivel, amelyek lehetővé tették a jelen megállapodás szövegének a Közgyűlés 46/182. határozata Mellékletében foglalt Vezérelvek szellemében való elfogadását. Elismerésemet szeretném kifejezni a munkatársaink által végzett kitűnő munkáért, valamint az időszak alatt az Európai Tanács Elnökségét betöltő három nemzetnek, a mindenre kiterjedő támogatásáért.

      Őszinte tisztelettel:

         Jan Egeland
         humanitárius ügyekért felelős főtitkár-helyettes
         segélyprogramok koordinátora

         Margot Wallström főbiztos
         Környezetvédelmi Főigazgatóság
         Brüsszel

         Poul Nielson főbiztos
         Humanitárius Segélyek Hivatala
         Brüsszel