title: A Tanács (EU) 2017/2433 határozata (2017. december 18.) az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodással létrehozott, vámügyekkel foglalkozó albizottságban az említett megállapodáshoz csatolt, a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyvnek egy új, a pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezményre hivatkozó jegyzőkönyvvel történő felváltásával kapcsolatban az Európai Unió által képviselendő álláspontról

text:
               23.12.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 344/21

         A TANÁCS (EU) 2017/2433 HATÁROZATA
   (2017. december 18.)
   az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodással létrehozott, vámügyekkel foglalkozó albizottságban az említett megállapodáshoz csatolt, a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyvnek egy új, a pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezményre hivatkozó jegyzőkönyvvel történő felváltásával kapcsolatban az Európai Unió által képviselendő álláspontról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               Az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodást (1) (a továbbiakban: a megállapodás) az Unió az (EU) 2016/838 tanácsi határozat (2) révén megkötötte, és a megállapodás 2016. július 1-jén hatályba lépett.

               (2)

               A megállapodás I. jegyzőkönyvének (a továbbiakban: I. jegyzőkönyv) 38. cikke értelmében a megállapodás által létrehozott, az EU-Grúzia vámügyekkel foglalkozó albizottság (a továbbiakban: vámügyekkel foglalkozó albizottság) módosításokat fogadhat el az említett jegyzőkönyv rendelkezéseihez.

               (3)

               A vámügyekkel foglalkozó albizottság határozatot készül elfogadni, amely nyomán a megállapodásnak a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyvét egy, a pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezményre (3) (a továbbiakban: az egyezmény) hivatkozó új jegyzőkönyv váltja fel.

               (4)

               Az egyezmény olyan termékek származásával kapcsolatban állapít meg rendelkezéseket, amelyek a szerződő felek közötti releváns megállapodások hatálya alá tartozó kereskedelem tárgyát képezik. Az egyezmény az Unió tekintetében 2012. május 1-jén, Grúzia tekintetében pedig 2017. július 1-jén lépett hatályba.

               (5)

               Az egyezmény 6. cikke értelmében a szerződő felek az egyezmény hatékony alkalmazását biztosító megfelelő intézkedéseket hoznak. Ezért az I. jegyzőkönyvet egy új, a származási szabályok tekintetében az egyezményre hivatkozó jegyzőkönyvvel kell felváltani.

               (6)

               Helyénvaló meghatározni az Unió nevében az EU-Grúzia vámügyekkel foglalkozó albizottságban képviselendő álláspontot, mivel a határozat kötelező érvényű lesz az Unióra nézve,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodás 74. cikkének (1) bekezdésével létrehozott, vámügyekkel foglalkozó albizottságban az Unió által képviselendő álláspontnak a vámügyekkel foglalkozó albizottság e határozathoz csatolt határozattervezetén kell alapulnia.
   A vámügyekkel foglalkozó albizottság határozattervezetének kisebb technikai módosításait az említett albizottság uniós képviselői a Tanács újabb határozata nélkül is jóváhagyhatják.
   2. cikk
   Ennek a határozatnak a Bizottság címzettje.

      Kelt Brüsszelben, 2017. december 18-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         K. SIMSON

      (1)  HL L 261., 2014.8.30., 4. o.

      (2)  A Tanács (EU) 2016/838 határozata (2016. május 23.) az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről (HL L 141., 2016.5.28., 26. o.

      (3)  HL L 54., 2013.2.26., 4. o.

      TERVEZET
      AZ EU–GRÚZIA VÁMÜGYEKKEL FOGLALKOZÓ ALBIZOTTSÁG …/2017 sz. HATÁROZATA
      (…)
      az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodáshoz csatolt, a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyv felváltásáról
      AZ EU–GRÚZIA VÁMÜGYEKKEL FOGLALKOZÓ ALBIZOTTSÁG,
      tekintettel az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodásra (1) és különösen annak 23. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodáshoz csatolt, a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyvre,
      mivel:

                  (1)

                  Az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) 23. cikkének (2) bekezdése a származási szabályok tekintetében a megállapodás I. jegyzőkönyvére (a továbbiakban: az I. jegyzőkönyv) hivatkozik.

                  (2)

                  A megállapodás 2016. július 1-jén hatályba lépett.

                  (3)

                  Az I. jegyzőkönyv 38. cikke értelmében az I. jegyzőkönyv rendelkezéseinek módosításáról a megállapodás 74. cikkének (1) bekezdésével létrehozott, vámügyekkel foglalkozó albizottság határozhat.

                  (4)

                  A pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezmény (2) (a továbbiakban: az egyezmény) célja a pán-euromediterrán övezet országai között a származási szabályok tárgyában létrejött, jelenleg hatályos jegyzőkönyvek egyetlen egységes jogi aktussal történő helyettesítése.

                  (5)

                  Az Unió 2011. június 15-én írta alá az egyezményt. Az egyezmény 3. cikkének (1) bekezdésével létrehozott vegyes bizottság 1/2016. számú határozatában (3) úgy döntött, hogy Grúziát fel kell kérni az egyezményhez való csatlakozásra.

                  (6)

                  Az Unió 2012. március 26-án, Grúzia pedig 2017. május 17-én helyezte letétbe elfogadási okiratát az egyezmény letéteményesénél. Következésképpen az egyezmény 10. cikkének (3) bekezdése értelmében az egyezmény az Unió tekintetében 2012. május 1-jén, Grúzia tekintetében pedig 2017. július 1-jén lépett hatályba.

                  (7)

                  Az I. jegyzőkönyvet ezért egy új, az egyezményre hivatkozó jegyzőkönyvvel kell helyettesíteni,

            ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
      1. cikk
      Az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia közötti társulási megállapodáshoz csatolt, a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről szóló I. jegyzőkönyv helyébe az e határozat mellékletében foglalt szöveg lép.
      2. cikk
      Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.
      Ezt a határozatot …-tól/től kell alkalmazni.

         Kelt …,

               a vámügyekkel foglalkozó albizottság részéről

               az elnök

         (1)  HL L 261., 2014.8.30., 4. o.

         (2)  HL L 54., 2013.2.26., 4. o.

         (3)  A pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezménnyel létrehozott vegyes bizottság 1/2016 határozata (2016. szeptember 28.) Grúziának a pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezményhez való csatlakozás iránti kérelméről [2016/2126] (HL L 329., 2016.12.3., 118. o.).

      MELLÉKLET
      „
            I. jegyzőkönyv
            a „származó termék” fogalmának meghatározásáról és a közigazgatási együttműködés módszereiről
            1. cikk
            Az alkalmazandó származási szabályok
            1.   E megállapodás végrehajtása tekintetében a pán-euromediterrán preferenciális származási szabályokról szóló regionális egyezmény (1) (a továbbiakban: az egyezmény) I. függeléke és a II. függelékének vonatkozó rendelkezései alkalmazandók.
            2.   Az egyezmény I. függelékében és II. függelékének vonatkozó rendelkezéseiben szereplő „releváns megállapodás” kifejezést az e megállapodásra történő hivatkozásként kell értelmezni.
            2. cikk
            A viták rendezése
            1.   Amennyiben az egyezmény I. függelékének 32. cikke szerinti ellenőrzési eljárásokkal kapcsolatban olyan viták merülnek fel, amelyeket nem lehet rendezni az ellenőrzést kérő vámhatóságok és az ellenőrzés végrehajtásáért felelős vámhatóságok között, ezeket a vitákat a vámügyekkel foglalkozó albizottság elé kell terjeszteni. Az e megállapodás IV. címének (Kereskedelem és kereskedelemmel kapcsolatos ügyek) 14. fejezetében (Vitarendezés) szereplő, a vitarendezési mechanizmusra vonatkozó rendelkezések nem alkalmazandók.
            2.   Az importőr és az importáló ország vámhatóságai közötti viták rendezésére vonatkozóan minden esetben az említett ország jogszabályai az irányadók.
            3. cikk
            A jegyzőkönyv módosításai
            E jegyzőkönyv rendelkezéseinek módosításáról a vámügyekkel foglalkozó albizottság határozhat.
            4. cikk
            Az egyezmény felmondása
            1.   Amennyiben akár az Európai Unió, akár Grúzia írásban értesíti az egyezmény letéteményesét arról, hogy az egyezmény 9. cikke értelmében fel kívánja mondani az egyezményt, az Unió és Grúzia e megállapodás végrehajtása érdekében azonnal tárgyalásokat kezd a származási szabályokról.
            2.   Az e tárgyalások eredményeképpen megállapított új származási szabályok hatálybalépéséig e megállapodás tekintetében továbbra is az egyezmény I. függelékében és – adott esetben – II. függelékének vonatkozó rendelkezéseiben előírt, a felmondás időpontjában hatályos származási szabályok alkalmazandók. Mindazonáltal az egyezmény I. függelékében és adott esetben II. függelékének vonatkozó rendelkezéseiben előírt származási szabályok a felmondás időpontjától kezdve kizárólag az Unió és Grúzia közötti kétoldalú kumulációt lehetővé tevő rendelkezésekként értelmezendők.
            5. cikk
            Átmeneti rendelkezések – kumuláció
            Az egyezmény I. függeléke 16. cikkének (5) bekezdése és 21. cikkének (3) bekezdése ellenére amennyiben a kumuláció csak az EFTA-államokat, a Feröer-szigeteket, az Uniót, Törökországot, a stabilizációs és társulási folyamat résztvevőit, a Moldovai Köztársaságot és Grúziát érinti, származási igazolásként EUR.1 szállítási bizonyítvány vagy származási nyilatkozat is elfogadható.
         ”

         (1)  HL L 54., 2013.2.26., 4. o.


title: A Tanács (EU) 2017/2434 határozata (2017. december 18.) az Európai Unió nevében az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás által létrehozott vegyes tanácsban a vegyes tanács és a vegyes bizottság eljárási szabályzatáról szóló vegyes bizottsági határozatok elfogadása tekintetében képviselendő álláspontról

text:
               23.12.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 344/26

         A TANÁCS (EU) 2017/2434 HATÁROZATA
   (2017. december 18.)
   az Európai Unió nevében az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás által létrehozott vegyes tanácsban a vegyes tanács és a vegyes bizottság eljárási szabályzatáról szóló vegyes bizottsági határozatok elfogadása tekintetében képviselendő álláspontról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 37. cikkére,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. és 209. cikkére, összefüggésben annak 218. cikke (9) bekezdésével,
   tekintettel az Európai Bizottság és az Európai Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének javaslatára,
   mivel:

               (1)

               Az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodást (1) (a továbbiakban: megállapodás) 2016. december 12-én Brüsszelben aláírták, és a megállapodás 2017. november 1-jétől részlegesen ideiglenesen alkalmazandó.

               (2)

               A megállapodás 81. és 82. cikke vegyes tanácsot és vegyes bizottságot hoz létre a megállapodás végrehajtásának elősegítése céljából.

               (3)

               A megállapodás 81. cikkének (4) bekezdése szerint a vegyes tanács megállapítja eljárási szabályzatát, 82. cikkének (3) bekezdése szerint a vegyes tanács megállapítja a vegyes bizottság eljárási szabályzatát.

               (4)

               A megállapodás 81. cikkének (3) és (5) bekezdése szerint a vegyes tanács a Felek miniszteri szintű képviselőiből áll, és elnöki tisztét felváltva az Unió és Kuba képviselője látja el.

               (5)

               A megállapodás 82. cikkének (1) és (5) bekezdése szerint a vegyes bizottság a Felek magas beosztású tisztviselői szintű képviselőiből áll, és elnöki tisztét felváltva az Unió és Kuba képviselője látja el.

               (6)

               A megállapodás hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében el kell fogadni a vegyes tanács és a vegyes bizottság eljárási szabályzatát.

               (7)

               Az Unió nevében a vegyes tanácsban képviselendő álláspontnak ezért a csatolt határozattervezeten kell alapulnia,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A megállapodás 81. cikke alapján létrejött vegyes tanácsban az Unió nevében képviselendő álláspont a vegyes tanácsnak az e határozathoz csatolt határozattervezetén alapul.
   2. cikk
   Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.

      Kelt Brüsszelben, 2017. december 18-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         K. SIMSON

      (1)  HL L 337I, 2016.12.13., 3. o.

      TERVEZET
      AZ EU–KUBA VEGYES TANÁCS 1/[…] HATÁROZATA
      (…)
      a saját és a vegyes bizottság eljárási szabályzatának elfogadásáról
      AZ EU–KUBA VEGYES TANÁCS,
      tekintettel az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) és különösen annak 81. cikke (4) bekezdésére és 82. cikke (3) bekezdésére,
      mivel:

                  (1)

                  A megállapodás 86. cikke (3) bekezdésének megfelelően a megállapodást 2017. november 1-je óta ideiglenesen alkalmazzák az Unió és Kuba között.

                  (2)

                  A megállapodás 81. cikkének (4) bekezdése értelmében a vegyes tanács maga állapítja meg eljárási szabályzatát.

                  (3)

                  A megállapodás 82. cikke (1) bekezdése értelmében a vegyes tanácsot feladatai ellátásában a vegyes bizottság segíti.

                  (4)

                  A megállapodás 82. cikke (3) bekezdése értelmében a vegyes tanács állapítja meg a vegyes bizottság eljárási szabályzatát,

            ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
      1. cikk
      Elfogadásra kerül a vegyes tanács és a vegyes bizottság eljárási szabályzata az 1., illetve a 2. mellékletben foglaltak szerint.
      2. cikk
      Ez a határozat elfogadásának napján lép hatályba.

         Kelt …, …

               a vegyes tanács részéről

               az elnök

         1. MELLÉKLET
         A vegyes tanács eljárási szabályzata
         1. cikk
         Általános rendelkezések
         (1)   Az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) 81. cikkének (1) bekezdése szerint létrehozott vegyes tanács a megállapodás 81. cikkének (2) bekezdésében előírt feladatokat végzi.
         (2)   A megállapodás 81. cikkének (3) bekezdése szerint a vegyes tanács a Felek képviselőiből áll. Miniszteri szinten ülésezik.
         (3)   A megállapodás 81. cikkének (6) bekezdése szerint és a megállapodás célkitűzéseinek megvalósítása érdekében a vegyes tanács hatáskörrel rendelkezik, hogy a Felekre nézve kötelező erejű határozatokat hozzon. A vegyes tanács megfelelő intézkedéseket hoz határozatainak végrehajtása érdekében, szükség esetén felhatalmazva az e megállapodás értelmében létrehozott külön testületeket, hogy a nevében fellépjenek. A vegyes tanács továbbá ajánlásokat is tehet. A vegyes tanács a Felek közötti megállapodással fogadja el határozatait és ajánlásait az azok elfogadására vonatkozó belső eljárások lezárulását követően, az eljárási szabályzat 11. cikkének megfelelően. A vegyes tanács átruházhatja a határozatok meghozatalára vonatkozó jogkört a vegyes bizottságra.
         (4)   Az ezen eljárási szabályzatban szereplő „Felek” meghatározása megfelel a megállapodás 84. cikkében szereplő meghatározásnak.
         2. cikk
         Elnökség
         A vegyes tanács elnöki tisztét egyik üléstől a másikig felváltva vagy az Európai Unió képviselője és a Kubai Köztársaság képviselője látja el. A vegyes tanács első ülésén az Európai Unió képviselője tölti be az elnöki posztot.
         3. cikk
         Ülések
         (1)   A vegyes tanács rendszeresen, legalább kétévente ülésezik, valamint a Felek megállapodása szerint, amikor a körülmények megkívánják. Ha a Felek másképp nem állapodnak meg, a vegyes tanács ülését az Európai Unió Tanácsa üléseinek szokásos helyszínén tartja.
         (2)   A vegyes tanács minden ülését a Felek közötti megállapodás szerinti időpontban tartja.
         (3)   A vegyes tanács üléseit a vegyes tanács titkárai a vegyes tanács elnökének egyetértésével, közösen hívják össze az ülés előtt legalább 30 nappal.
         4. cikk
         Képviselet
         (1)   A vegyes tanács tagjai, ha nem tudnak megjelenni, képviseltethetik magukat. Amennyiben egy tag valamely ülésen képviseltetni kívánja magát, ennek a tagnak az érintett ülést megelőzően írásban közölnie kell az elnökkel képviselője nevét.
         (2)   A vegyes tanács tagjának képviselője e tag minden jogát gyakorolja.
         5. cikk
         Küldöttségek
         A vegyes tanács tagjait tisztviselők kísérhetik. Az elnök a titkárság útján minden ülés előtt tájékoztatást kap a Felek küldöttségének tervezett összetételéről.
         6. cikk
         Titkárság
         Az Európai Unió Tanácsa Főtitkárságának és Kuba kormányának egy-egy tisztviselője együttesen a vegyes tanács titkáraiként járnak el.
         7. cikk
         Levelezés
         (1)   A vegyes tanácshoz címzett levelezést az egyik titkárnak kell címezni, akinek erről tájékoztatnia kell a másik titkárt.
         (2)   A két titkár gondoskodik a levelek továbbításáról az elnök részére, és adott esetben a levelek vegyes tanács körében történő köröztetéséről.
         (3)   A (2) bekezdés szerint köröztetett levelezést adott esetben meg kell küldeni az Európai Bizottság Főtitkársága, az Európai Külügyi Szolgálat, a tagállamoknak az Európai Unió mellett működő tagállamok állandó képviseletei, valamint Kubának az Európai Unió mellé akkreditált képviselete és a Kubai Köztársaság Külügyminisztériuma számára.
         (4)   A vegyes tanács elnökétől származó közleményeket a vegyes tanács elnökének nevében a két titkár elküldi a címzettek részére. Az ilyen közleményeket adott esetben köröztetik a vegyes tanács többi tagja körében is, a (3) bekezdésben meghatározottak szerint.
         8. cikk
         Bizalmas adatkezelés
         (1)   A Felek eltérő döntés hiányában a vegyes tanács ülései nem nyilvánosak.
         (2)   Amikor az egyik Fél bizalmasnak minősített információkat terjeszt a vegyes tanács elé, a másik Fél a szóban forgó információkat akként kezeli.
         9. cikk
         Az ülések napirendje
         (1)   Az elnöknek el kell készítenie az egyes ülések tervezett napirendjét. A tervezett napirendet a titkárok legkésőbb az ülés kezdete előtt 15 naptári nappal köröztetik a 7. cikkben említett címzetteknek.
         (2)   Az előzetes napirend tartalmazza azokat a pontokat, amelyek napirendre történő felvételére vonatkozóan az elnök az ülés kezdete előtt legkésőbb 21 naptári nappal felkérést kapott. Az ilyen napirendi pontokat megfelelő kísérődokumentumokkal kell alátámasztani, melyeket a napirend elküldésének napjáig kell eljuttatni a titkároknak.
         (3)   A napirendet a vegyes tanács az egyes ülések kezdetén fogadja el. Amennyiben arról a Felek megállapodnak, az ideiglenes napirenden nem szereplő pontot is felvehetnek a napirendre.
         (4)   Az elnök a Felekkel való egyeztetést követően lerövidítheti az (1) és (2) bekezdésben megállapított határidőket az adott esetre vonatkozó követelmények figyelembevétele érdekében.
         (5)   A vegyes tanács a Felek közötti megállapodás útján megfigyelőként vagy egyes témakörökre vonatkozó tájékoztatás céljából a témakör független szakértőit is felkérheti az üléseken való részvételre. A Felek eseti alapon állapodnak meg arról, hogy ezek a szakértők milyen feltételek mellett vehetnek részt az üléseken, és biztosítják, hogy megfelelnek a bizalmas adatkezelésre vonatkozó valamennyi előírásnak.
         10. cikk
         Jegyzőkönyv
         (1)   A két titkár minden ülésről közös jegyzőkönyvtervezetet készít.
         (2)   A jegyzőkönyvben az egyes napirendi pontok tekintetében – az ülésen született eltérő megállapodás hiányában – a következőket kell feltüntetni:

                     a)

                     a vegyes tanácsnak benyújtott dokumentumok;

                     b)

                     a vegyes tanács valamely tagjának kérésére jegyzőkönyvbe veendő nyilatkozatok; valamint

                     c)

                     azon kérdések, amelyekben a Felek megállapodtak, köztük a meghozott határozatok, a nyilatkozatok, amelyekről megállapodás született, valamint az elfogadott következtetések.

               (3)   A jegyzőkönyvtervezetet jóváhagyásra be kell nyújtani a vegyes tanácsnak. A vegyes tanács következő ülésén jóváhagyja a jegyzőkönyvtervezetet. Alternatív megoldásként a vegyes tanács a következő ülést megelőzően irásos eljárás útján is jóváhagyhatja a szöveget.
         11. cikk
         Határozatok és ajánlások
         (1)   A vegyes tanács a Felek közös megegyezésével és a vonatkozó belső eljárások lezárását követően hoz határozatokat, illetve tesz ajánlásokat.
         (2)   A vegyes tanács írásbeli eljárás útján is hozhat határozatokat és tehet ajánlásokat, amennyiben a Felek erről megállapodnak. E célból a vegyes tanács elnöke a 7. cikk szerint írásban körözteti a javaslattervezetet a tagok körében, legalább 21 naptári napos határidőt szabva a tagoknak fenntartásaik jelzésére vagy módosításaik benyújtására. Az elnök a Felekkel való egyeztetést követően, az adott ügy sajátosságaira való tekintettel lerövidítheti a fent említett határidőt.
         (3)   A vegyes tanácsnak a megállapodás szerinti jogi aktusai adott esetben „határozat”, vagy „ajánlás” címet viselik, amit sorszám, az elfogadás éve és a tárgy megjelölése követ. A vegyes bizottság határozatait és ajánlásait az elnök aláírja és amelyeket az eljárási szabályzat 7. cikkben említett valamennyi címzettnek köröztetni kell. A Felek dönthetnek úgy, hogy a vegyes tanács határozatait és ajánlásait hivatalos lapjukban közzéteszik.
         (4)   Minden határozat az elfogadásának napján lép hatályba, kivéve, ha a határozat másképp rendelkezik.
         12. cikk
         Nyelvek
         (1)   A vegyes tanács hivatalos nyelvei az angol és a spanyol.
         (2)   Amennyiben erről másképp nem határoznak, a vegyes tanács az ezeken a nyelveken elkészített okmányok alapján folytatja tanácskozásait.
         13. cikk
         Költségek
         (1)   Mindegyik Fél maga viseli a vegyes tanács ülésein való részvételével összefüggésben a személyzettel kapcsolatos, utazási és ellátási, valamint a postai és távközlési kiadások terén felmerülő költségeket.
         (2)   Az ülések tolmácsolásával, valamint a dokumentumok fordításával és sokszorosításával kapcsolatos költségeket az Európai Unió viseli. Amennyiben Kuba a 12. cikkben szereplő nyelvektől eltérő nyelvekről vagy nyelvekre történő tolmácsolást vagy fordítást kér, az azokkal kapcsolatos kiadások Kubát terhelik.
         (3)   Az ülések megszervezésével kapcsolatos egyéb kiadásokat az ülést rendező Fél viseli.
         14. cikk
         Vegyes bizottság
         (1)   A megállapodás 82. cikkével összhangban a vegyes tanácsot feladatainak megvalósításában a vegyes bizottság segíti. A vegyes bizottság a Felek rendszerint vezető tisztviselői szintű képviselőiből áll.
         (2)   A vegyes bizottság előkészíti a vegyes tanács üléseit és tanácskozásait, adott esetben a vegyes tanács határozatait végrehajtja, és általában véve biztosítja a kapcsolatok folytonosságát és a megállapodás megfelelő működését. A vegyes tanács foglalkozik minden olyan üggyel, amelyet a vegyes tanács a hatáskörébe utal, valamint amely a megállapodás végrehajtása folyamán felmerülhet. A vegyes bizottság javaslatokat vagy határozattervezeteket, vagy ajánlástervezeteket terjeszt a vegyes tanács elé jóváhagyásra.
         (3)   A vegyes bizottság meghozza azokat a határozatokat és megteszi azokat az ajánlásokat, amelyekre a megállapodás felhatalmazza. A megállapodás 82. cikkének (4) bekezdésével összhangban a vegyes tanács határozathozatalra hatalmazhatja fel a vegyes bizottságot.
         (4)   Olyan esetekben, amikor a megállapodás konzultációs kötelezettséget vagy lehetőséget említ, illetve amikor a Felek közösen úgy döntenek, hogy egymással konzultációt folytatnak, a konzultációra – ha a megállapodás eltérően nem rendelkezik – a vegyes bizottságon belül is sor kerülhet. Ha a két Fél arról megállapodik, a konzultáció folytatódhat a vegyes tanácson belül.
         15. cikk
         Az eljárási szabályzat módosítása
         A 11. cikk rendelkezéseivel összhangban az eljárási szabályzat a vegyes tanács határozatával módosítható.

         2. MELLÉKLET
         A vegyes bizottság eljárási szabályzata
         1. cikk
         Általános rendelkezések
         (1)   Az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kubai Köztársaság közötti politikai párbeszédről és együttműködésről szóló megállapodás (a továbbiakban: a megállapodás) 82. cikke szerint létrehozott vegyes bizottság a vegyes tanácsot segíti feladatai ellátásában, valamint elvégzi a megállapodásban előírt és a vegyes tanács által ráruházott feladatokat.
         (2)   A vegyes bizottság előkészíti a vegyes tanács üléseit és tanácskozásait, adott esetben végrehajtja a vegyes tanács határozatait, és általában véve biztosítja a kapcsolat folyamatosságát és a megállapodás megfelelő működését. A vegyes bizottság foglalkozik minden olyan üggyel, amelyet a vegyes tanács a hatáskörébe utal, és minden olyan egyéb üggyel is, amelyek a megállapodás napi szintű végrehajtása folyamán felmerülhet. Javaslatokat és határozat- vagy ajánlástervezeteket terjeszt a vegyes tanács elé elfogadás céljából.
         (3)   A megállapodás 82. cikke (1) bekezdésének megfelelően a vegyes bizottság a Felek magas beosztású tisztviselői szintű képviselőiből áll, az adott ülésen tárgyalandó konkrét kérdésekre figyelemmel.
         (4)   Az ezen eljárási szabályzatban szereplő „Felek” meghatározása megfelel a megállapodás 84. cikkében szereplő meghatározásnak.
         2. cikk
         Elnökség
         A vegyes bizottság elnöki tisztét egyik üléstől a másikig felváltva vagy az Európai Unió képviselője és a Kubai Köztársaság képviselője látja el. Az elnökség tisztét első alkalommal a Kubai Köztársaság tölti be.
         3. cikk
         Ülések
         (1)   A Felek eltérő megállapodásának hiányában a vegyes bizottság rendszeresen, legalább évenként egy alkalommal ülésezik. A vegyes bizottság bármelyik Fél kérésére rendkívüli ülést tarthat, amennyiben a Felek erről megállapodnak.
         (2)   A vegyes bizottság üléseit az elnök hívja össze; az ülések időpontjáról és helyszínéről a Felek közösen állapodnak meg. Ha a Felek nem állapodnak meg másként, az ülés összehívására vonatkozó értesítést a vegyes bizottság titkársága az ülés napja előtt legkésőbb 28 naptári nappal megküldi az érintetteknek.
         (3)   A vegyes bizottság rendes ülését lehetőség szerint kellő idővel a vegyes tanács rendes ülése előtt kell összehívni.
         (4)   A vegyes bizottság ülései kivételesen és mindkét Fél beleegyezésével technológiai eszköz útján, például videokonferencia formájában is megtarthatók.
         4. cikk
         Küldöttségek
         A Feleket minden ülés előtt a titkárságon keresztül tájékoztatják az ülésen részt vevő küldöttségek tervezett összetételéről.
         5. cikk
         Titkárság
         Amennyiben ez az eljárási szabályzat eltérően nem rendelkezik, a vegyes bizottság titkári feladatait az Európai Unió és a Kubai Kormány egy-egy tisztviselője közösen látja el, a kölcsönös bizalom és együttműködés szellemében.
         6. cikk
         Levelezés
         (1)   A vegyes bizottsághoz címzett levelezést az egyik titkárnak kell címezni, akinek erről a másik titkárt tájékoztatnia kell.
         (2)   A titkárság gondoskodik a vegyes bizottságnak címzett leveleknek az elnökhöz való továbbításáról, és adott esetben a 7. cikk szerinti köröztetéséről.
         (3)   Az elnöktől származó leveleket a titkárság az elnök nevében elküldi a Feleknek. Az ilyen leveleket – adott esetben – a 7. cikkel összhangban kell köröztetni.
         7. cikk
         Dokumentumok
         (1)   A dokumentumokat a titkárságon keresztül köröztetik.
         (2)   Mindkét Fél a saját titkárának továbbítja a dokumentumait. A titkár ezeket a dokumentumokat indokolatlan késedelem nélkül továbbítja a másik Fél titkárának.
         (3)   Az egyes titkárok saját illetékes képviselőik körében szisztematikusan köröztetik ezeket a dokumentumokat, melyeket másolatban a másik Fél titkárának is megküldenek.
         8. cikk
         Bizalmas adatkezelés
         Amennyiben a Felek erről másként nem határoznak, a vegyes bizottság ülései nem nyilvánosak. Amikor az egyik Fél bizalmasnak minősített információkat terjeszt a vegyes bizottság elé, a másik Fél a szóban forgó információkat akként kezeli.
         9. cikk
         Az ülések napirendje
         (1)   Az egyes ülések előzetes napirendjét, valamint az operatív következtetések tervezetét az alábbi 10. cikkben előírtak szerint a vegyes bizottság titkársága állítja össze a Felek javaslatai alapján. Az ideiglenes napirend azokat a pontokat tartalmazza, amelyeknek napirendbe való felvételére legkésőbb az ülés kezdete előtt 21 naptári nappal valamelyik Fél felkérte a titkárságot, és ennek alátámasztására a tárgyhoz tartozó dokumentumokat is elküldte.
         (2)   A tervezett napirendet a vonatkozó dokumentumokkal együtt – a 7. cikkel összhangban – az ülés kezdete előtt legkésőbb 15 naptári nappal köröztetni kell.
         (3)   A vegyes bizottság minden ülés elején elfogadja a napirendet. A Felek egyetértésével a tervezett napirenden kívüli pontokat is fel lehet venni a napirendre.
         (4)   A vegyes bizottság elnöke eseti alapon és a másik Fél egyetértésével az egyes témakörökre vonatkozó tájékoztatás céljából a témakör független szakértőit is felkérheti eseti alapon az üléseken való részvételre. A Felek biztosítják, hogy a megfigyelők vagy szakértők tiszteletben tartják a titoktartási követelményeket.
         (5)   Egy adott eset figyelembevétele érdekében a vegyes bizottság ülésének elnöke a Felekkel egyeztetve lerövidítheti az (1) és (2) bekezdésben meghatározott határidőket.
         10. cikk
         Jegyzőkönyv és operatív következtetések
         (1)   A két titkár minden ülésről közös jegyzőkönyvtervezetet készít.
         (2)   A jegyzőkönyvben az egyes napirendi pontok tekintetében főszabályként a következőket kell feltüntetni:

                     a)

                     a résztvevők jegyzéke, az őket kísérő tisztviselők jegyzéke, valamint az ülésen részt vevő megfigyelők vagy szakértők jegyzéke;

                     b)

                     a vegyes tanácsnak benyújtott dokumentumok;

                     c)

                     a vegyes bizottság valamely tagjának kérésére jegyzőkönyvbe veendő nyilatkozatok; valamint

                     d)

                     az ülés operatív következtetései.

               (3)   A jegyzőkönyv tervezetét a vegyes bizottság elé terjesztik jóváhagyás céljából. A vegyes bizottság következő ülésén, vagy alternatív esetben írásban jóváhagyja a jegyzőkönyvet.
         (4)   Az operatív következtetések tervezetét az elnöki tisztet betöltő Fél titkára állítja össze minden ülés után, és körözteti a Feleknek a napirenddel együtt, rendszerint az ülés előtt legkésőbb 15 naptári nappal. Ezt a tervezetet az ülés folyamán frissítik, majd az ülés befejezésekor, amennyiben a Felek másként nem állapodnak meg, a vegyes bizottság elfogadja az operatív következtetéseket, amelyek tükrözik a Felek által végrehajtandó nyomonkövetési intézkedéseket. Egyeztetés után az operatív következtetéseket csatolni kell a jegyzőkönyvhöz, és végrehajtásukat a vegyes bizottság valamelyik ezt követő ülésén át kell tekinteni. Ennek céljából a vegyes bizottság sablont fogad el, amely valamennyi intézkedési pontra vonatkozóan lehetővé teszi a nyomon követést egy konkrét határidővel.
         11. cikk
         Határozatok és ajánlások
         (1)   Az olyan konkrét esetekben, amikor a megállapodás vagy a vegyes tanács határozathozatali jogkört ruház a vegyes bizottságra, a vegyes bizottság határozatokat hoz. A vegyes bizottság ajánlásokat is tesz a vegyes tanács részére. Határozatok hozatalára és ajánlások tételére a Felek közös megegyezésével és a vonatkozó belső eljárások lezárását követően kerülhet sor. Az egyes határozatokat és ajánlásokat az elnök aláírja.
         (2)   A vegyes bizottság írásbeli eljárás útján is hozhat határozatokat és tehet ajánlásokat, amennyiben a két Fél megegyezik erről. Az írásbeli eljárás a Felek egyetértésével eljáró két titkár közötti jegyzékváltásból áll. E célból az eljárási szabályzat 7. cikkének megfelelően írásban köröztetik a javaslat szövegét, legalább 21 naptári napos határidőt szabva az észrevételek vagy ellenvetések jelzésére. A vegyes bizottság elnöke a Felekkel való egyeztetést követően, az adott ügy sajátosságaira való tekintettel lerövidítheti ezt a határidőt. A szöveg elfogadását követően az elnök minden határozatot és ajánlást aláírásával lát el.
         (3)   A vegyes bizottság jogi aktusai a „határozat”, illetve „ajánlás” címet viselik, amelyet sorszám, az elfogadásuk éve és a tárgyuk megjelölése követ. Minden határozat az elfogadásának napján lép hatályba, kivéve, ha a határozat másképp rendelkezik.
         (4)   A határozatokat és ajánlásokat a Feleknek meg kell küldeni.
         (5)   A Felek dönthetnek úgy, hogy a vegyes bizottság határozatait és ajánlásait hivatalos lapjukban közzéteszik.
         12. cikk
         Jelentések
         A vegyes bizottság a vegyes tanács minden rendes ülésén beszámol a vegyes tanácsnak mind a saját, mind az albizottságai tevékenységéről.
         13. cikk
         Nyelvek
         (1)   A vegyes bizottság hivatalos nyelvei a vegyes tanács hivatalos nyelvei.
         (2)   A vegyes bizottság munkanyelvei az angol és a spanyol. Amennyiben erről másképp nem határoznak, a vegyes bizottság az ezen a két nyelven elkészített okmányok alapján folytatja tanácskozásait.
         14. cikk
         Költségek
         (1)   Mindegyik Fél maga viseli a vegyes bizottság ülésein való részvételével összefüggésben a személyzettel kapcsolatos, utazási és ellátási, valamint a postai és távközlési kiadások terén felmerülő költségeket.
         (2)   Az ülések megszervezésével, a dokumentumok sokszorosításával, az üléseken való tolmácsolással, valamint a dokumentumok angolra és spanyolra, illetve angolról és spanyolról való fordításával kapcsolatos költségeket az ülést rendező Fél viseli. Más nyelvekre, illetve nyelvekről történő tolmácsolás és fordítás költségeit közvetlenül a tolmácsolást vagy fordítást kérő Fél viseli.
         15. cikk
         Az eljárási szabályzat módosítása
         Ezen eljárási szabályzatot a vegyes tanács határozatával lehet módosítani a vegyes tanács eljárási szabályzatának 11. cikkével összhangban.
         16. cikk
         Albizottságok
         (1)   A megállapodás 83. cikkének (3) bekezdésével összhangban a vegyes bizottság a megállapodás végrehajtásához szükséges konkrét területekkel foglalkozó albizottságok létrehozásáról is határozhat, amelyek segítenek feladatai ellátásában. A vegyes bizottság dönthet az ilyen albizottságok megszüntetéséről, és az eljárási szabályzatuk meghatározásáról vagy módosításáról. Amennyiben erről másként nem határoznak, az albizottságok a vegyes bizottság felügyelete alatt működnek, amelynek minden ülésük után jelentést nyújtanak be.
         (2)   Amennyiben a megállapodás eltérően nem rendelkezik, illetve a vegyes tanácsban másként nem állapodnak meg, ezen eljárási szabályzatot az (1) bekezdésben említett valamennyi albizottságra értelemszerűen alkalmazni kell.
         (3)   Az albizottságok üléseire a szükséges esetekben rugalmasan kerülhet sor, akár személyesen, Brüsszelben vagy Kubában, illetve például videokonferencia segítségével. Az albizottságoknak platformként kell működniük a különleges területeken fennálló jogszabályok közelítésének ellenőrzéséhez, továbbá az e folyamat során felmerülő egyes kérdések és kihívások megvitatásához, valamint az ajánlások és operatív következtetések megfogalmazásához.
         (4)   A vegyes albizottság titkársága másolatot kap valamennyi, az albizottságok tevékenységével kapcsolatos releváns levelezésről, dokumentumról és közleményről.
         (5)   A Feleknek a vegyes tanácsban született eltérő megállapodása hiányában az albizottságok csak ajánlásokat tehetnek a vegyes bizottságnak.


title: A Bizottság (EU) 2018/160 határozata (2017. június 30.) a Lengyelország által a kiskereskedelmi adó tekintetében nyújtott SA.44351. (2016/C, korábbi 2016/NN) számú állami támogatásról (az értesítés a C(2017) 4449. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               1.2.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 29/38

         A BIZOTTSÁG (EU) 2018/160 HATÁROZATA
   (2017. június 30.)
   a Lengyelország által a kiskereskedelmi adó tekintetében nyújtott SA.44351. (2016/C, korábbi 2016/NN) számú állami támogatásról

         (az értesítés a C(2017) 4449. számú dokumentummal történt)

   (Csak a lengyel nyelvű változat hiteles)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
   miután felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket a fent említett rendelkezéseknek megfelelően (1),
   mivel:
   1.   ELJÁRÁS

               (1)

               A Bizottság 2016 februárjában tudomást szerzett arról, hogy Lengyelország olyan jogszabályt tervez elfogadni, amely progresszív adókulcsszerkezetű kiskereskedelmi forgalmi adót vezetne be.

               (2)

               A Bizottság szolgálatai 2016. február 11-i és május 30-i levelükben bővebb felvilágosítást kértek a lengyel hatóságoktól a tervezett jogszabályról, és felkérték Lengyelországot, hogy a jogszabály elfogadása előtt egyeztessen velük. Leveleikben rámutattak arra, hogy hasonlóságok fedezhetők fel a jogszabállyal bevezetni tervezett adónem és a magyar élelmiszerlánc-felügyeleti díj között, amelyről a Bizottság állami támogatással kapcsolatos hivatalos vizsgálatot indított, továbbá ismertették a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban (2) e díjjal kapcsolatosan megfogalmazott, állami támogatásra vonatkozó előzetes értékelést. Végül pedig tájékoztatták Lengyelországot, hogy amennyiben a Bizottság előzetes jóváhagyása nélkül léptet hatályba állami támogatásnak minősülő intézkedést, a Bizottság felfüggesztő rendelkezést adhat ki.

               (3)

               A lengyel hatóságok 2016. március 2-án, illetve június 27-én válaszoltak a fent említett levelekre. 2016. március 2-i levelükben vállalták, hogy megküldik a Bizottságnak jogszabály tervezetét, amint elkészül a végleges változata. 2016. június 27-i levelükben arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a jogszabálytervezet már a lengyel parlament elé került, amely hamarosan elfogadja azt. Emellett a jogszabálytervezet szövegét is megküldték a Bizottság szolgálatainak.

               (4)

               A lengyel parlament 2016. július 6-án elfogadta a kiskereskedelmi adóról szóló törvényt (USTAWA z dnia 6 lipca 2016 r. o podatku od sprzedaży detalicznej (3), a továbbiakban: a törvény). A törvény 2016. szeptember 1-jén lépett hatályba.

               (5)

               A Bizottság 2016. július 8-i levelében tájékoztatta Lengyelországot arról az előzetes álláspontjáról, miszerint a törvényben meghatározott kiskereskedelmi adó (a továbbiakban: a kiskereskedelmi adó) állami támogatásnak minősül, és felkérte a lengyel hatóságokat, hogy foglaljanak állást a Bizottság által adott esetben kiadandó felfüggesztő rendelkezésről. A Bizottság 2016. július 22-én kapott választ.

               (6)

               2016. augusztus 4-én állami támogatással kapcsolatos panasz érkezett be a Bizottsághoz ugyanezzel az intézkedéssel kapcsolatosan.

               (7)

               2016. szeptember 19-i levelével a Bizottság értesítette Lengyelországot arról, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat). A Bizottság emellett az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (4) 13. cikkének (1) bekezdésével összhangban felszólított az intézkedés azonnali felfüggesztésére.

               (8)

               Az eljárás megindításáról szóló határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában
                   (5). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be a támogatási intézkedésre vonatkozó észrevételeiket.

               (9)

               Lengyelország 2016. november 7-i levelében benyújtotta az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételeit. A Bizottság nem kapott észrevételeket az érdekelt felektől.

               (10)

               A lengyel fejlesztési és pénzügyminiszter 2016. október 19-én hatályba lépett rendeletével Lengyelország a 2016. szeptember 1. és 2016. december 31. között keletkezett árbevételre vonatkozóan felfüggesztette a kiskereskedelmi adó beszedését (6). A lengyel parlament 2016. november 15-én új jogszabályt fogadott el, amely 2016. december 22-én lépett hatályba (7), és 2018. január 1-ig felfüggesztette a kiskereskedelmi adó alkalmazását.

               (11)

               2017. január 11-i levelében a Bizottság tájékoztatta Lengyelországot, hogy nem érkeztek észrevételek érdekelt felektől, és felkérte a lengyel hatóságokat, hogy vitassák meg saját észrevételeiket és a törvény esetlegesen tervezett módosításait a Bizottság szolgálataival. 2017. március 14-én videokonferencia útján megbeszélést tartottak.

         2.   A TÁMOGATÁS RÉSZLETES LEÍRÁSA

               (12)

               A törvény kiskereskedelmi adót vezet be Lengyelországban.

               (13)

               A törvény 5. cikke adókötelessé teszi a gazdasági tevékenységet nem végző természetes személyek (fogyasztók) részére történő áruértékesítésből származó árbevételt. A törvény 4. cikke értelemében az adóalany a kiskereskedő, aki lehet természetes személy, polgári jogi társaság (spółka cywilna), jogi személyiséggel nem rendelkező szervezeti egység vagy jogi személy, például személyegyesítő társaság (spółka osobowa), valamint a gazdasági társaságokról szóló törvénykönyvben (kodeks spolek handlowych) szabályozott egyéb társaság (korlátolt felelősségű társaság [z.o.o.] vagy részvénytársaság [S.A.]) (8).

               (14)

               A törvény 8. szakasza szerint akkor keletkezik forgalmiadó-fizetési kötelezettség, ha az adóalany havi árbevétele meghaladja a 17 millió PLN-t. A törvény 6. szakaszának (1) bekezdése értelmében az adóalap az egy hónapban bonyolított kiskereskedelmi értékesítésből származó árbevétel 17 millió PLN-t meghaladó része. A kiskereskedelmi adó havonta fizetendő az adóköteles bevétel keletkezésének hónapját követő hónap huszonötödik napjáig.

               (15)

               A törvény 9. szakasza két adókulcsot határoz meg:

                           —

                           az egyik a vállalkozás kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevételének 17 millió PLN (≈ 4 millió EUR (9)) feletti, de 170 millió PLN-t (≈ 40 millió EUR) meg nem haladó része után 0,8 %,

                           —

                           a másik pedig a vállalkozás kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevételének 170 millió PLN-t meg nem haladó része után 1,4 %.

               (16)

               mivel a törvény 6. szakaszának (1) bekezdése és 8. szakasza mentesíti a vállalkozás kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevételének 17 millió PLN-t meg nem haladó részét az adókötelezettség alól, a kiskereskedelmiadó-rendszerről elmondható, hogy progresszív adókulcsszerkezeten alapul, amelynek három havi árbevételi sávjára három eltérő adókulcs vonatkozik: a kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevétel 17 millió PLN-t meg nem haladó része után 0 %, a kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevétel 17 millió PLN feletti, de 170 millió PLN-t meg nem haladó része után 0,8 %, a kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevétel 170 millió PLN-t meghaladó része után pedig 1,4 %.

         3.   HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS

   3.1.   A hivatalos vizsgálati eljárás megindításának indokai

               (17)

               A Bizottság azért indított hivatalos vizsgálati eljárást, mivel abban a szakaszban úgy vélte, hogy a lengyel kiskereskedelmi adó progresszív adókulcsszerkezete jogellenes és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatást képez.

               (18)

               A Bizottság különösen úgy ítélte meg, hogy a törvény különbséget tesz a kiskereskedelmet folytató vállalkozások között azok árbevétele és így mérete alapján, és szelektív előnyt biztosít az alacsony árbevételű, tehát kisebb vállalkozások számára. Lengyelország nem terjesztett elő meggyőző magyarázatot arra, miért vannak a nagyobb és kisebb kiskereskedelmi szereplők más ténybeli és jogi helyzetben a kiskereskedelmi adó kivetését illetően. Lengyelország tehát nem igazolta, hogy az intézkedés indokolt az adórendszer jellege vagy általános felépítése alapján. A Bizottság ezért ideiglenesen úgy vélte, hogy a törvény állami támogatást eredményez, mivel a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdésében megállapított összes egyéb feltétel teljesülni látszik.

               (19)

               Végezetül a Bizottság kétségeket támasztott azt illetően, hogy a törvény összeegyeztethető a belső piaccal. A Bizottság megállapította, hogy a Szerződés 107. cikkének (2) és (3) bekezdésében rögzített kivételek közül egyik sem tűnik alkalmazhatónak, és Lengyelország semmilyen érvet nem hozott fel annak indokolására, hogy a kiskereskedelmi adó miért állnának összhangban a belső piaccal. A Bizottság továbbá emlékeztetett arra, hogy nem minősíthet összeegyeztethetőnek olyan állami támogatási intézkedést, amely ettől elválaszthatatlan módon sérti az uniós jog egyéb szabályait, például a Szerződésben foglalt alapvető szabadságokat vagy az uniós rendeletek és irányelvek rendelkezéseit. A Bizottság ebben a szakaszban nem tudta kizárni annak lehetőségét, hogy az intézkedés elsősorban a külföldi tulajdonú vállalkozásokra irányul, ami sértené a letelepedésre irányuló, a Szerződés 49. cikkében előírt alapvető szabadságot.

         3.2.   Lengyelország észrevételei

               (20)

               A lengyel hatóságok álláspontja szerint helytelenül szerepel az eljárás megindításáról szóló határozatban, hogy a kiskereskedelmi adónak három különböző sávja és kulcsa van. A lengyel hatóságok előadták, hogy a kiskereskedelmi adó kétkulcsos, mivel a 17 millió PLN-t meg nem haladó árbevétel a bevételt termelő vállalkozás jellegétől és az adott hónapban termelt bevételek teljes összegétől függetlenül egyáltalán nem adóköteles. Úgy vélik, hogy az adómentesség és a nulla százalékos adókulcs nem azonos, és a küszöbértékek minden adóalanyra „azonos és tárgyilagos feltételek mellett” vonatkoznak.

               (21)

               A lengyel hatóságok az adó célját illetően hangsúlyozták, hogy a kiskereskedelmi adóból származó bevételeket a családok 500 PLN gyermekgondozási többlettámogatásban részesítésére irányuló program finanszírozására használnák fel. Ezt a programot azonban a becsült költségvetésére (mintegy 16 milliárd PLN 2016-ban és megközelítőleg 22 milliárd PLN az azt követő években) tekintettel csak részben lehetne finanszírozni a kiskereskedelmi adóból (amelyből mintegy 1,6 milliárd PLN bevétel várható a teljes 2017. évben). Lengyelország emellett azzal érvelt, hogy a családok 500 PLN gyermekgondozási többlettámogatásban részesítésére irányuló program nemcsak kiadást jelentene, de kedvezően befolyásolná a gazdaságot, ugyanis növelné a fogyasztást, ezáltal pedig közvetlen hatással lenne a kiskereskedők bevételére.

               (22)

               Az intézkedés állami forrásokból való finanszírozását illetően Lengyelország kifejtette, hogy az adó kialakításából nem következik az, hogy az állam olyan bevételekről mondana le, amelyeket rendes körülmények között beszedett volna a kiskereskedőktől. A lengyel hatóságok különösen arra hivatkoztak, hogy az adómentes összeg és a kedvezményes, 0,8 %-os adókulcs minden vállalkozásra vonatkozik, a lengyel állam pedig olyan forrásokról mond le, amelyeket egyébként minden vállalkozástól beszedhetne, nem csak a kisebb vállalkozásoktól.

               (23)

               Lengyelország emellett úgy véli, hogy különbséget kell tenni „átfogó progresszivitás” és „sávos progresszivitás” között, az előbbinél ugyanis a vállalkozások teljes árbevételére vetnek ki különböző adókulcsokat annak összegétől függően, míg az utóbbinál minden vállalkozások árbevételének különböző részeire (sávjaira) alkalmaznak különböző adókulcsokat. Lengyelország álláspontja szerint a sávos progresszivitás nem keletkeztetne szelektív előnyt, mivel ugyanazok az adókulcsok vonatkoznak az összes kiskereskedelmi vállalkozásra. Lengyelország különösen azzal érvelt, hogy az adó progresszív jellege miatt nem részesíti előnybe a kisebb vállalkozásokat, ugyanis az adómentes összegnek és a kedvezményes, 0,8 %-os adókulcsnak köszönhetően a magasabb és az alacsonyabb bevételű vállalkozások működési költségei egyaránt csökkennek. Lengyelországban minél magasabb bevételt termel egy vállalkozás, annál több támogatásban részesül.

               (24)

               Ezenfelül Lengyelország azt állította, hogy a Bizottság helytelenül jelölte meg az előny kedvezményezettjeit, mivel nem minden esetben igaz, hogy az alacsonyabb bevételt termelő vállalkozások a kisebbek, a magasabb bevételt termelő vállalkozások pedig a nagyobbak. Sőt, Lengyelország szerint nincs közvetlen vagy legalábbis kizárólagos összefüggés a bevétel és a vállalkozásméret között.

               (25)

               Az intézkedés szelektív jellegével összefüggésben Lengyelország kétségbe vonta a Bizottság által meghatározott referenciarendszert, és leszögezte, hogy kizárólag a havi 17 millió PLN-t meghaladó kiskereskedelmi bevételek utáni adózást kellene referenciarendszernek tekinteni. Ezt azzal támasztotta alá, hogy a 17 millió PLN-t meg nem haladó bevételek után nem kell kiskereskedelmi adót fizetni. Kijelentette továbbá, hogy a rendszer kialakítása nem önkényes és nem részrehajló, az adómentesség pedig minden adóalanyra vonatkozik. Emellett az eljárás megindításáról szóló határozat (26) preambulumbekezdésére hivatkozva azzal érvelt, hogy egyetlen, vonatkoztatási pontként szolgáló referenciakulcs meghatározása nélkül nem vonható le az a következtetés, miszerint az intézkedés állami támogatásnak minősül.

               (26)

               Másodsorban az eljárás megindításáról szóló határozat (32) preambulumbekezdésére válaszolva Lengyelország előadta, hogy a kiskereskedelmi adó Bizottság által meghatározott átlagos kulcsa mesterséges konstrukció. Állítása szerint a kiskereskedelmi adó szerkezete két meghatározott sávhoz előzetesen hozzárendelt konkrét adókulcsokon alapul, amelyek minden adóalanyra egyformán vonatkoznak. Ezenfelül a „sávos progresszivitás” nem minősül szelektívnek, mivel a kedvezményes adókulcs ugyanazokkal a feltételekkel vonatkozik minden vállalkozásra, azok méretétől függetlenül. Következésképpen Lengyelország álláspontja szerint nem részesülnek megkülönböztetett elbánásban azok a vállalkozások, amelyek hasonló ténybeli és jogi helyzetben vannak.

               (27)

               A fentiekre tekintettel Lengyelország úgy véli, hogy nincs szükség a rendszer jellegén vagy általános szerkezetén alapuló indokolásra. Mindazonáltal a lengyel hatóságok leszögezték, hogy a kiskereskedelmi adó progresszív szerkezetét és a jövedelemadó progresszív szerkezetét azonos módon kellene kezelni, és újraelosztás céljából indokoltnak kellene tekinteni. Lengyelország azonban nem hozott fel további érveket ennek az állítólagos indoklásnak az alátámasztására.

               (28)

               A kereskedelemre gyakorolt hatást és a versenytorzulást illetően Lengyelország ismertette kiskereskedelmi ágazata szerkezetét, és megjegyezte, hogy a legmagasabb bevételt termelő (bevásárlóközpontokban működő) üzletek rendszerint városokban találhatók, így nagyobb a vevőforgalmuk, mint a városon kívüli üzleteknek, amelyeknél a vevőknek utazási költségekkel is számolniuk kell. Ezzel szemben kisebb üzletek főként kisvárosokban és vidéken működnek, ahol épp ennek ellenkezője áll fenn (az üzletek kevésbé hozzáférhetők, a forgalom és az árbevétel pedig alacsonyabb). Lengyelország továbbá arra is rámutatott, hogy a legmagasabb bevételű kereskedők körében elterjedtek az adóoptimalizálási módszerek, aminek következtében nem fizetnek társasági adót. A magas árbevételű kereskedők emellett a méretgazdaságosság előnyeit is élvezik (minél több árut értékesítenek, annál alacsonyabbak az egységköltségek), és jellemzően befolyásukat kihasználva igyekeznek leszorítani a termelők és a beszállítók haszonkulcsait a saját javukra. Végül pedig Lengyelország azt is megjegyezte, hogy napjaink kereskedelmének alakulása jelentősen meggyengítette a független kiskereskedői szegmenst az országban (2008-ban még a piac 51 %-át tette ki, 2015-ben már csak 37 %-át).

               (29)

               Lengyelország mindebből ezeket a következtetéseket vonta le: i. a verseny akkor sem torzulna, ha a kiskereskedelmi adó szelektívnek minősülne, mivel a nagyméretű kereskedők mer eleve jelentős versenyelőnnyel rendelkeznek a kisméretű kiskereskedőkkel szemben, és ii. a kiskereskedelmi adó kulcsainak progresszivitása korlátozza azokat a kereskedelem szerkezetét érintő kedvezőtlen változásokat (a kisméretű kereskedelem eltűnésének és a nagyméretű kereskedelem térhódításának együttes hatásai), amelyek jelenleg torzítják a versenyt.

               (30)

               Végül pedig Lengyelország arra hivatkozott, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat indokolatlanul korlátozza a tagállamok önállóságát fiskális politikájuk alakításában. Lengyelország szerint az állam feladata úgy kialakítani a bevezetni kívánt adó szerkezetét (vagyis meghatározni az adóalanyt, az adóalapot és az adókulcsokat), hogy az a fiskális politika szempontjából optimális legyen.

         3.3.   Az érdekelt felek észrevételei

               (31)

               A Bizottsághoz érdekelt felektől nem érkeztek észrevételek.

         4.   A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE

               (32)

               Elöljáróban és reagálva a Lengyelország által az eljárás megindításáról szóló határozatra válaszul megfogalmazott azon állításokra, miszerint a kiskereskedelmi adó közvetlen adóintézkedés, ezért a Bizottság állami támogatási hatáskörének gyakorlása indokolatlanul korlátozza Lengyelország önállóságát fiskális politikája alakításában, a Bizottság emlékeztet arra, hogy a tagállamok ugyan fiskális önállóságot élveznek a közvetlen adózás terén, de az általuk elfogadott összes adóintézkedésnek meg kell felelnie a Szerződés 107. cikkének (10).

         4.1.   A támogatás megléte

               (33)

               A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerint bármely olyan tagállam által vagy állami erőforrásokból nyújtott támogatás, amely egyes vállalkozások kedvezőbb bánásmódban való részesítése vagy bizonyos áruk biztosítása révén versenytorzulást vagy ennek veszélyét eredményezheti, összeegyeztethetetlen a belső piac működésével, amennyiben az hatással van a tagállamok közötti kereskedelemre. Ahhoz, hogy valamely intézkedés a 107. cikk (1) bekezdése értelmében támogatásnak minősüljön, az említett rendelkezésben meghatározott valamennyi feltételnek teljesülnie kell (11). Kialakult nézet, hogy ahhoz, hogy valamely intézkedés állami támogatásnak minősüljön, először is az állam általi vagy állami erőforrásból történő beavatkozásnak kell megvalósulnia; második feltételként a beavatkozásnak érintenie kell a tagállamok közötti kereskedelmet; harmadik feltételként valamely vállalkozás számára szelektív előnyt kell, hogy biztosítson, negyedik feltételként pedig torzítania kell a versenyt vagy magában kell hordoznia ennek veszélyét (12).

         4.1.1.   Állami források és az államnak való felróhatóság

               (34)

               Ahhoz, hogy állami támogatásnak minősüljön, az intézkedésnek az államnak betudhatónak kell lennie, és finanszírozásának állami forrásból kell történnie.

               (35)

               mivel a kiskereskedelmi adó a lengyel parlament által hozott törvényből ered, egyértelműen a lengyel államnak tudható be.

               (36)

               Az intézkedés állami forrásokon keresztüli finanszírozását illetően a Bíróság következetesen azon a véleményen volt, hogy egy intézkedés, amely révén az állami szervek bizonyos vállalkozásokat mentesítenek az adófizetés alól, amely ugyan nem jelenti az állami források tényleges átruházását, de azokat, akikre ez irányul, kedvezőbb pénzügyi helyzetbe hozza, mint más adófizetőket, állami támogatásnak minősül (13). A Bizottság a (37)–(60) preambulumbekezdésben bizonyítja, hogy a kiskereskedelmi adó (15) és (16) preambulumbekezdésben ismertetett progresszív adókulcsszerkezetének következtében Lengyelország olyan adóbevételről mond le, amelyet egyébként jogosult lett volna beszedni az alacsonyabb árbevételű kiskereskedelmi szereplőktől (így a kisebb méretű kiskereskedőktől), ha azokra ugyanaz az átlagos tényleges kiskereskedelmi adókulcs vonatkozott volna, mint a magasabb árbevételű kiskereskedelmi szereplőkre (így a nagyobb méretű kiskereskedőkre). Amiatt, hogy a progresszív adókulcsszerkezet különbséget tesz a kiskereskedők között azok mérete alapján, Lengyelország különösen olyan adóbevételről mond le, amelyet egyébként jogosult lett volna beszedni azoktól a kiskereskedelmi vállalkozásoktól, amelyek a holdingtársasági modellben üzemelő kiskereskedelmi vállalkozásokkal ellentétben jogbérleti modellben működnek (14). E bevételekről való lemondással a kiskereskedelmi adó állami források kiesését okozza a Szerződés (15) 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.

         4.1.2.   Előny

               (37)

               Az uniós bíróságok ítélkezési gyakorlata szerint a támogatás fogalma nemcsak a pozitív juttatásokat foglalja magában, hanem azokat az intézkedéseket is, amelyek különböző formában enyhítik a vállalkozás által rendes körülmények között viselendő terheket (16). Előny biztosítható a vállalkozás adóterhének különféle típusú mérséklésével, különösen az alkalmazandó adómérték, adóalap vagy a fizetendő adó összegének csökkentésével (17). Az adó vagy díj csökkentését célzó intézkedés előnyt biztosít, mivel a hatálya alá tartozó vállalkozásokat kedvezőbb pénzügyi helyzetbe hozza más adófizetőknél, és eredményeképpen az állam bizonyos bevételektől elesik (18).

               (38)

               A törvényben meghatározott progresszív adókulcsszerkezetet a kiskereskedelmi adó hatálya alá tartozó összes vállalkozásra vonatkozik, és az egyes kiskereskedők által viselt adóteher attól függ, mely sávokba esik az árbevételük.

               (39)

               Az adó progresszív jellege azt eredményezi, hogy ha a kiskereskedőnek növekszik az árbevétele, és egy sávval magasabbra kerül, akkor nemcsak az adóösszeg, de a kiskereskedelmi értékesítésből származó árbevételét terhelő adó átlagos százalékos mértéke is megemelkedik (19). Ennek eredményeképpen az alacsony árbevétellel rendelkező kiskereskedők nem vagy számottevően alacsonyabb átlagos tényleges adókulcs mellett kötelesek kiskereskedelmi adót fizetni, mint a magas árbevételű kiskereskedők, ami enyhíti az e vállalkozások által viselendő terheket a magasabb árbevételű vállalkozások által viselendő terhekhez viszonyítva. Mivel a vállalkozás által elért árbevétel bizonyos fokig összefügg az adott vállalkozás méretével, a törvényben meghatározott progresszív adókulcsszerkezetről elmondható, hogy a kisebb méretű kiskereskedőket a nagyobb méretűek hátrányára gazdasági előnyhöz juttatja e vállalkozások adóterhének és a rájuk vonatkozó átlagos tényleges adókulcsnak a csökkentésével. Az adó által minden 100 PLN árbevétel után keletkeztetett, hó végi költség nulla lesz azoknál a vállalkozásoknál, amelyek teljes árbevétele nem haladja meg a 17 millió PLN-t, majd progresszíven 0,8 %-ra emelkedik azoknál a kiskereskedőknél, akiknek a teljes árbevétele 17 millió PLN felett van, de a 170 millió PLN-t nem haladja meg, végül 1,4 %-ra növekszik azoknál a kiskereskedőknél, akiknek a teljes árbevétele meghaladja a 170 millió PLN-t. Ezt az alábbi táblázat szemlélteti:

                           Árbevétel (PLN)

                           Határadókulcs (%)

                           Adó (PLN)

                           Adó/árbevétel (%)

                           500 000 000

                           1,4

                           5 844 000

                           1,2

                           100 000 000

                           0,8

                           664 000

                           0,7

                           20 000 000

                           0,8

                           24 000

                           0,1

                           15 000 000

                           0

                           0

                           0,0

               (40)

               Annak következtében, hogy a progresszív adókulcsszerkezet méretük alapján különbséget tesz a kiskereskedők között, a jogbérleti modellben jogbérletbe vevőként működő önálló kiskereskedők előnyhöz jutnak, mivel adóterhüket az önállóan üzemeltetett üzleteik havi kiskereskedelmi árbevétele alapján kell megállapítani, és nem a teljes üzletlánc havi kiskereskedelmi árbevétele alapján, ahogy ez a holdingtársasági modellben működő kiskereskedelmi láncok esetében történik (20).

         4.1.3.   Szelektivitás

               (41)

               Az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében akkor szelektív, ha bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését előnyben részesíti. A támogatási programok esetében a Bíróság megállapította, hogy az intézkedés szelektív jellegét elvileg háromlépcsős elemzés alapján kell értékelni (21). Az első lépésben meg kell határozni, hogy melyik a tagállamban alkalmazandó közös vagy rendes adórendszer, vagyis a „referenciarendszer”. Másodszor, meg kell határozni, hogy egy adott intézkedés az említett rendszertől való eltérésnek minősül-e, azaz különbséget tesz-e a rendszerből fakadó célok tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő gazdasági szereplők között. Ha a szóban forgó intézkedés nem jelent eltérést a referenciarendszertől, akkor nem szelektív. Ha azonban eltér attól (és ezért prima facie szelektív), akkor az elemzés harmadik lépésében meg kell állapítani, hogy a (referencia-) adórendszer jellege és általános felépítése igazolja-e az eltérést jelentő intézkedést (22). Amennyiben egy prima facie szelektív intézkedést a rendszer jellege vagy általános felépítése indokol, akkor az nem tekintendő szelektívnek, és így nem tartozik a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.

         4.1.3.1.   Referenciarendszer

               (42)

               A referenciarendszer olyan következetes szabályok összessége, amelyeket általában a rendszer célja szerint – objektív kritériumok alapján – annak hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásra alkalmazni kell.

               (43)

               A kiskereskedelmi adó célja Lengyelország állításaival ellentétben nem lehet a családok 500 PLN gyermekgondozási többlettámogatásban részesítésére irányuló programból eredő költségvetési kiadások fedezése. Lengyelország megerősítette, hogy az adóbevételek nem fordíthatók teljes egészükben és kizárólagosan valamely előre meghatározott kiadásfajta fedezésére, ugyanis sem a gyermekgondozás és a kiskereskedelmi ágazat, sem a gyermekgondozási támogatási program költsége és a kiskereskedelmi szereplők árbevételének nagysága között feltételezett kapcsolat nem nyert megerősítést. A családok 500 PLN gyermekgondozási többlettámogatásban részesítésére irányuló program finanszírozása nem tekinthető a kiskereskedelmi adó lényegi céljának.

               (44)

               A kiskereskedelmi adó célkitűzése inkább a természetes személy fogyasztóknak történő áruértékesítéssel foglalkozó összes gazdasági szereplő árbevételének megadóztatása. Figyelemmel e célkitűzésre, a természetes személy fogyasztóknak történő áruértékesítésből árbevételt realizáló összes vállalkozás úgy tekintendő, hogy hasonló ténybeli és jogi helyzetben van. A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy a referenciarendszer a Lengyelországon belül bármilyen áru kiskereskedelmi értékesítésével foglalkozó vállalkozások árbevételére kivetett kiskereskedelmi adó.

               (45)

               Lengyelország állításaival (23) ellentétben a referenciarendszer nem korlátozódhat kizárólag a 17 millió PLN-t meghaladó árbevétellel rendelkező vállalkozásokra arra tekintettel, hogy a vállalkozások által termelt, havi 17 millió PLN-t meg nem haladó kiskereskedelmi árbevételre, amely a törvény értelmében nem adóköteles. Az adómentesség minden olyan vállalkozásra vonatkozik, amelynek árbevétele kiskereskedelmi áruértékesítésből származik, függetlenül arról, hogy árbevételük meghaladja-e a 17 millió PLN-t vagy sem.

               (46)

               A Bizottság azzal sem ért egyet, hogy a törvényben rögzített progresszív adókulcsszerkezet a referenciarendszer részét képezi. A Bíróság kimondta, hogy nem minden esetben elegendő a szelektivitás elemzését arra korlátozni, hogy az intézkedés eltér-e a tagállam által meghatározott referenciarendszertől (24). Azt is értékelni kell, hogy a tagállam következetesen vagy épp ellenkezőleg, egyértelműen önkényes vagy részrehajló módon alakította-e ki a referenciarendszer határait úgy, hogy az bizonyos vállalkozásokat előnyben részesítsen másokkal szemben. Ellenkező esetben ugyanis a tagállam ahelyett, hogy általános szabályokat írna elő, amelyek alól bizonyos vállalkozások számára kivételt biztosít, ugyanazt az eredményt az állami támogatásokra vonatkozó szabályok kikerülésével is elérhetné oly módon, hogy szabályait úgy alakítja ki és kombinálja egymással, hogy azok alkalmazása eltérő mértékű terheket ró a különböző vállalkozásokra (25). Különösen fontos e tekintetben felhívni a figyelmet arra, hogy a Bíróság következetesen arra az álláspontra helyezkedett, hogy az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése nem okuk vagy céljuk szerint tesz különbséget az állami beavatkozások között, hanem hatásaik alapján határozza meg azokat, az alkalmazott módszerektől függetlenül (26).

               (47)

               A törvényben meghatározott progresszív adókulcsszerkezet eredményeképpen az alacsony kiskereskedelmi árbevétellel rendelkező vállalkozások nem vagy számottevően alacsonyabb átlagos tényleges adókulcs mellett – vagyis a megtermelt havi árbevétel minden złotyja után – kötelesek kiskereskedelmi adót fizetni, mint a magas árbevételű vállalkozások, ami enyhíti az e vállalkozások által viselendő terheket a magasabb árbevételű vállalkozások által viselendő terhekhez viszonyítva. Mivel minden vállalkozásra különböző átlagos tényleges adókulcs alkalmazandó, a Bizottság nem tud egyetlen referenciakulcsot megállapítani. Lengyelország nem mutatott be semmilyen konkrét kulcsot referenciakulcsként vagy „rendes” kulcsként, és nem fejtette ki azt sem, miért lenne indokolt különleges körülmények miatt magasabb kulcsot alkalmazni a magas árbevételű kiskereskedelmi szereplőkre, sem azt, miért kellene alacsonyabb kulcsokat alkalmazni alacsonyabb árbevételű szereplőkre. A törvény szerinti progresszív adókulcsszerkezet hatása tehát az, hogy a különböző vállalkozások havi árbevételüktől és következésképpen méretüktől és működési modelljüktől függően eltérő tényleges kulccsal adóznak. Következésképpen a törvényben bevezetett progresszív adókulcsszerkezetről elmondható, hogy kialakításánál fogva kifejezetten a kisebb méretű kiskereskedőknek kedvez a nagyobb méretűekkel szemben azáltal, hogy eltérő adókulcsokat alkalmaz a természetes személy fogyasztóknak történő áruértékesítéssel foglalkozó vállalkozások által termelt havi árbevételre, így az alacsonyabb árbevételű vállalkozásokra alacsonyabb átlagos tényleges adókulcsot vet ki, mint a magasabb árbevételű – jellemzően külföldi tulajdonban álló (27) – vállalkozásokra, holott mindkét fajta vállalkozás ugyanazt a tevékenységet végzi.

               (48)

               Amiatt, hogy különbséget tesz a kiskereskedők között azok mérete alapján, a progresszív adókulcsszerkezetről az is elmondható, hogy a jogbérleti modellben vagy függetlenül (például polgári jogi társaságként) működő kiskereskedőknek kedvez a holdingtársasági modellben működőkkel szemben.

               (49)

               mivel Lengyelország úgy alakította ki ezt az adónemet, hogy bizonyos vállalkozásokat (nevezetesen az alacsony árbevételű – kisebb méretű –, illetve jogbérleti modellben vagy függetlenül – nem üzletlánc tagjaként – működő kiskereskedőket) részesítsen előnyben, miközben másokat (nevezetesen a magas árbevételű – nagyobb méretű – kiskereskedőket, illetve holdingtársasági modellben működő kiskereskedelmi láncokat) hátrányos helyzetbe hoz, a referenciarendszert eleve szelektív olyan módon, ami az adó célja – vagyis az összes kiskereskedelmi szereplő megadóztatása – fényében nem indokolt. Következésképpen a Bizottság úgy ítéli meg, hogy ebben az ügyben a megfelelő referenciarendszer a kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevételre kivetett egykulcsos (átalány-) adó, anélkül, hogy a progresszív adókulcsszerkezet e rendszer részét képezné.

         4.1.3.2.   Eltérés a referenciarendszertől

               (50)

               Második lépésben meg kell határozni, hogy az intézkedés eltér-e a referenciaszabályok alkalmazásától, előnyben részesítve bizonyos vállalkozásokat más olyan vállalkozásokkal szemben, amelyek a referenciarendszerből fakadó cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben vannak.

               (51)

               A törvény 6. szakaszának (1) bekezdése értelmében a kiskereskedő kiskereskedelmi értékesítésből származó havi árbevételének 17 millió PLN-t meg nem haladó részét nem terheli adó. A kiskereskedők jelentős része számára – különösen az élelmiszer-értékesítési álágazatban – ez a mentesség azt jelenti, hogy egyáltalán nem kell adót fizetniük a kiskereskedelmi árbevételük után, mivel az e tevékenységből származó havi árbevételük 17 millió PLN alatt van. A nyilvánosan elérhető adatok (28) szerint 2016. szeptemberében 109 darab adóbevallást nyújtottak be kiskereskedelmi árbevétel után fizetendő adó összegéről, miközben a lengyel Pénzügyminisztérium becslései szerint mintegy 200 000 kiskereskedelmi szereplő működik Lengyelországban. Következésképpen a Lengyelországban a kiskereskedelmi ágazat élelmiszer-értékesítési alágazatában tevékenykedő vállalkozások túlnyomó többsége nem éri el a törvény 6. szakaszának (1) bekezdésében meghatározott küszöbértéket, így nem fizet kiskereskedelmi adót.

               (52)

               Ami a 17 millió PLN-t meghaladó havi árbevétellel rendelkező kiskereskedőket illeti, havi árbevételük küszöbérték alatti részét nem terheli adó, havi árbevételük 17 millió PLN feletti, de 170 millió PLN-t meg nem haladó részére 0,8 %-os adókulcs vonatkozik, árbevételük 170 millió PLN-t meghaladó része után pedig 1,4 %-os adót kell fizetniük.

               (53)

               Lengyelország különbséget tesz „sávos progresszivitás” és „átfogó progresszivitás” között, és arra hivatkozik, hogy az összes adókulcs (vagyis a 0 %-nak megfelelő adómentesség, valamint a 0,8 %-os és az 1,4 %-os kulcs) minden vállalkozásra azonos feltételekkel történő alkalmazására tekintettel nem tér el a referenciarendszertől. Azonban mindkét fajta progresszív adózás esetében más az átlagos tényleges adókulcs, amelyet árbevételük – vagyis az adó tárgya – és végeredményben méretük alapján a különböző társaságokra vonatkozik. Ahogy azt a következő példában szereplő három, külön-külön 10 millió, 100 millió és 750 millió PLN havi árbevételt termelő kiskereskedő (adóalany) esete is szemlélteti, az átlagos tényleges adókulcsok jelentősen eltérnek, holott mindegyik kiskereskedőre ugyanazok az adókulcsok vonatkoznak, és bevételük azonos hányada esik ugyanabba az adósávba. 100 PLN árbevételre vetítve az 1. kiskereskedőt valójában egyáltalán nem terheli adó, a 2. kiskereskedő mintegy 0,7 PLN-t, a 3. kiskereskedő pedig megközelítőleg 1,2 PLN-t fizet.

                           Havi kiskereskedelmi árbevétel

                           1. kiskereskedő
                           10 millió PLN

                           2. kiskereskedő
                           100 millió PLN

                           3. kiskereskedő
                           750 millió PLN

                           A bevétel 17 millió PLN-t meg nem haladó része után fizetendő adó

                           0

                           0

                           0

                           A bevétel 17 millió PLN feletti, de 170 millió PLN-t meg nem haladó része után fizetendő adó

                           —

                           664 000  PLN
                           (82 999 999  PLN × 0,008)

                           1 224 000  PLN
                           (152 999 999  PLN × 0,008)

                           A bevétel 170 millió PLN-t meghaladó része után fizetendő adó

                           —

                           —

                           8 120 000  PLN
                           (579 999 999  PLN × 0,014)

                              Fizetendő adó összesen

                              0

                              664 000  PLN

                              9 344 000  PLN

                              Átlagos tényleges adókulcs

                              0 %

                              0,664 %

                              1,246 %

               (54)

               Ahogy azt a fenti táblázat is mutatja, a kiskereskedelmi adó éppen a progresszív adókulcsok és a hozzájuk tartozó sávok miatt tesz különbséget a kiskereskedők (adóalanyok) között árbevételük mértéke és így méretük alapján. Az adókulcsok törvényben megállapított progresszív jellege miatt a magasabb árbevételű vállalkozásokra lényegesen magasabb határadókulcsok és átlagos adókulcsok vonatkoznak, mint az alacsonyabb árbevételű szereplőkre. Ezért a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a törvénnyel bevezetett progresszív adókulcsszerkezet eltér a Lengyelországban kiskereskedelemmel foglalkozó összes vállalkozás kiskereskedelmi árbevételére kivetett egykulcsos (átalány-) adóból álló referenciarendszertől, és az alacsonyabb árbevételű – így kisebb méretű – kiskereskedőknek kedvez.

               (55)

               A fentiek alapján a Bizottság véli, hogy az intézkedés eltér a referenciarendszertől és ezért prima facie szelektív.

         4.1.3.3.   Indokoltság a rendszer jellege vagy általános felépítése alapján

               (56)

               Miután a Bizottság bizonyította, hogy az állami intézkedés prima facie szelektív, mivel a referenciarendszer fényében különbséget tesz a hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő vállalkozások között, így a tagállam kötelessége, hogy indokolást nyújtson az említett rendszer jellege vagy általános felépítése alapján. A referenciarendszertől eltérő intézkedés nem szelektív, ha azt a rendszer jellege vagy általános felépítése indokolja. Ez a helyzet akkor, ha a szelektív elbánás a rendszer lényegi részét képező, annak működését és eredményességét biztosító mechanizmusok következménye (29).

               (57)

               Lengyelország arra hivatkozott, hogy amennyiben a törvény szerinti progresszív adókulcsszerkezetről megállapítást nyer, hogy valóban megkülönböztetést idéz elő, amit Lengyelország vitat, akkor ez az újraelosztási célra tekintettel indokolt, ahogy a nyereségalapú adónemek esetében is. Lengyelország előadta továbbá, hogy a magas árbevételű vállalkozások nagyobb teherviselő képességgel rendelkeznek, a méretgazdaságosság előnyeit élvezik, képesek a befolyásukat kihasználva leszorítani a termelők és a beszállítók haszonkulcsait a saját javukra, és gyakran adóoptimalizálási stratégiákat alkalmaznak.

               (58)

               A Bizottság emlékeztetett arra, hogy a törvény az árbevételük szintjén vet ki adókat a vállalkozásokra. A nyereségalapú adókkal (30) szemben az árbevételen alapuló adók nem veszik figyelembe az értékesítés során felmerült költségeket. Tehát a forgalmi adók a vállalkozásokat a méretük alapján terhelik, nem pedig nyereségességük vagy teherviselő képességük, illetve a méretgazdaságosságból fakadó hatékonyság elérése, a termelők és beszállítók haszonkulcsainak saját javukra történő befolyásolása (31) vagy a Lengyelország által hivatkozott adóoptimalizálási stratégiák kihasználása iránti képességük alapján. Következésképpen egyik említett tényezővel sem indokolható a vállalkozások árbevételére kivetett progresszív adó.

               (59)

               A progresszív forgalmi adókat kizárólag az adórendszer jellege és általános felépítése, azaz belső logikája indokolhatja abban az esetben, ha az adónem egyedi célkitűzése teszi szükségessé a progresszív adókulcsok alkalmazását. A meghatározott negatív externáliák megszüntetését célzó forgalmi adó esetében például indokolt lehet bizonyos mértékű progresszivitás, ha megállapítást nyert, hogy az adóköteles tevékenységek által létrehozott externáliák az adózó árbevételének (vagy méretének) növekedésével együtt progresszíven fokozódnak. A lengyel hatóságok nem nyújtottak be ilyen indoklást.

               (60)

               A Bizottság ennek megfelelően úgy véli, hogy az adórendszer jellege és általános felépítése nem igazolja a kiskereskedelmi adó progresszív adókulcsait. Ezért az intézkedés szelektív előnyt biztosít az alacsonyabb árbevételű (tehát kisebb méretű) kiskereskedelmi vállalkozásoknak.

         4.1.4.   Potenciális versenytorzító hatás, valamint az Unión belüli kereskedelemre gyakorolt potenciális hatás

               (61)

               A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerint ahhoz, hogy egy intézkedés állami támogatásnak minősüljön, torzítania kell a versenyt, vagy a verseny torzításával kell fenyegetnie, és érintenie kell az Unión belüli kereskedelmet.

               (62)

               A kiskereskedelmi adó minden olyan vállalkozásra vonatkozik, amelynek Lengyelországban bizonyos kiskereskedelmi értékesítési tevékenységekből árbevétele származik. A kiskereskedelem Lengyelországban nyitott a verseny előtt, és a piacon más tagállamokból származó szereplők is jelen vannak. Ehhez hasonlóan a lengyelországi székhelyű kiskereskedelmi szereplő más tagállamokban is tevékenykedhetnek, vagy a jövőben ilyen tevékenységekbe kezdhetnek. Ezért a bizonyos ágazati szereplők számára nyújtott támogatás alkalmas arra, hogy érintse az Unión belüli kereskedelmet.

               (63)

               A kiskereskedelmi adó progresszív jellege valóban hatással van az adó hatálya alá tartozó vállalkozások versenyhelyzetére. Amennyiben az intézkedés alacsonyabb árbevételű vállalkozásokat mentesít annak az adónak a kötelezettsége alól, amelyet egyébként fizetniük kellene, ha a magas árbevételű vállalkozásokkal azonos adókulcs vonatkozna rájuk, akkor az intézkedés alapján nyújtott szelektív előny működési támogatásnak minősül. A Bíróság következetesen úgy ítélte meg, hogy a működési támogatás torzítja a versenyt, így az e vállalkozásoknak nyújtott bármely támogatást úgy kell tekinteni, hogy az torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget azáltal, hogy megerősíti azok pénzügyi helyzetét a lengyel kiskereskedelmi piacon. Ehhez hasonlóan a nagyobb méretű (magasabb árbevétellel rendelkező) kiskereskedőkre vonatkozó magasabb adókulcsok ronthatják a nagyobb méretű kiskereskedők értékesítési forgalmát, és csökkenthetik piaci részesedésüket, vagy akár a piacról való kivonulásra is kényszeríthetik őket. A verseny torzulna, mivel a kiskereskedők nem tudnának kizárólag hatékonyságuk és versenyképességük alapján versenyezni a piacon, ugyanis az árbevételük mértékétől függően adózási szempontból eltérő bánásmódban is részesülnének, amelyet nem indokolnának az általuk okozott externáliák.

               (64)

               A Lengyelország által a kiskereskedelmi ágazat szerkezetéről megfogalmazott észrevételeket illetően a Bizottság megjegyzi, hogy Lengyelország azon érvelése (32), miszerint a progresszív adókulcsok korlátozzák azokat a kereskedelem szerkezetét érintő kedvezőtlen változásokat (a kisméretű kereskedelem eltűnésének és a nagyméretű kereskedelem térhódításának együttes hatásai), amelyek Lengyelország szerint jelenleg torzítják a versenyt, ismét csak megerősíti, hogy az intézkedést az ország kiskereskedelmi ágazatában fennálló versenykörnyezet befolyásolása céljából fogadták el.

               (65)

               Következésképpen a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az intézkedés torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget és érinti az Unión belüli kereskedelmet.

         4.1.5.   Következtetés

               (66)

               mivel a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdésében előírt valamennyi feltétel teljesül, a Bizottság megállapítja, hogy a progresszív adókulcsszerkezettel rendelkező kiskereskedelmi adó az említett rendelkezés értelmében állami támogatásnak minősül.

         4.2.   A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal

               (67)

               Az állami támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekintendő, ha az EUMSZ 107. cikkének (2) bekezdésében felsorolt kategóriák (33) valamelyikébe tartozik, és a belső piaccal összeegyeztethetőnek lehet tekinteni, ha a Bizottság megállapította, hogy az EUMSZ 107. cikkének (3) bekezdésében felsorolt kategóriák (34) valamelyikébe tartozik. Azonban az állami támogatást nyújtó tagállamra hárul a bizonyítási teher annak bizonyítására, hogy az általa nyújtott állami támogatás a Szerződés 107. cikkének (2) vagy (3) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethető (35).

               (68)

               A Bizottság megjegyzi, hogy a lengyel hatóságok nem indokolták, hogy a kiskereskedelmi adó miért lenne összeegyeztethető a belső piaccal. Lengyelország nem tett észrevételt az intézkedés összeegyeztethetősége tekintetében az eljárás megindításáról szóló határozatban kifejtett kétségekkel kapcsolatban.

               (69)

               A Bizottság úgy véli, hogy ebben az esetben a fent említett rendelkezésekben meghatározott kivételek egyike sem alkalmazható, mivel úgy tűnik, hogy az intézkedések célja nem az említett rendelkezésekben felsorolt célkitűzések valamelyikének elérése. Következésképpen az intézkedés nem nyilvánítható összeegyeztethetőnek a belső piaccal.

         4.3.   A támogatás visszafizettetése

               (70)

               A törvényt sohasem jelentették be, és a Bizottság sem nyilvánította azt a belső piaccal összeegyeztethetőnek. Mivel a törvény a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmében állami támogatásnak minősül, valamint az (EU) 2015/1589 rendelet 1. cikkének c) pontja értelmében vett olyan új támogatást jelent, amelyet a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdésében meghatározott felfüggesztési kötelezettség megsértésével léptettek hatályba, az intézkedés így továbbá az (EU) 2015/1589 rendelet 1. cikkének f) pontja értelmében vett jogellenes támogatásnak minősül.

               (71)

               mivel megállapítást nyert, hogy a törvény jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatást képez, a támogatást az (EU) 2015/1589 rendelet 16. cikke értelmében vissza kell fizettetni annak kedvezményezettjeivel.

               (72)

               A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatában kiadott felfüggesztő rendelkezése eredményeként azonban Lengyelország 2016. november 7-i levelében megerősítette, hogy felfüggesztette a törvényben meghatározott kiskereskedelmi adó megfizetésének kötelezettségét.

               (73)

               Ezért az intézkedés keretében tényleges állami támogatás nyújtására nem került sor. Ezért nincs szükség visszafizettetés előírására.

         5.   KÖVETKEZTETÉS

               (74)

               A Bizottság megállapítja, hogy Lengyelország jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével hajtotta végre a szóban forgó támogatást.

               (75)

               Ez a határozat nem sérti az EUMSZ 258. cikke szerint arra vonatkozóan indított eljárást, hogy az intézkedés összhangban áll-e a Szerződésben foglalt alapvető szabadságokkal, különösen a Szerződés 49. cikkében biztosított letelepedés szabadságával,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   A kiskereskedelmi adóról szóló 2016. július 6-i törvénnyel bevezetett progresszív adókulcsszerkezettel rendelkező kiskereskedelmi adó az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, és azt Lengyelország ugyanazon Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését megsértve, jogellenesen vetette ki.
   2. cikk
   Lengyelországnak e határozat elfogadásának napjával kezdődő hatállyal meg kell szüntetnie az 1. cikkben említett intézkedés szerinti támogatás összes függőben lévő kifizetését.
   3. cikk
   Lengyelország biztosítja e határozatnak az arról szóló értesítéstől számított négy hónapon belüli végrehajtását.
   4. cikk
   (1)   Lengyelországnak az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül be kell nyújtania az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes leírását;
   (2)   Lengyelországnak folyamatosan tájékoztatnia kell a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében hozott nemzeti intézkedésekről. Görögország a Bizottság egyszerű kérésére azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről.
   5. cikk
   Ennek a határozatnak a Lengyel Köztársaság a címzettje.

      Kelt Brüsszelben, 2017. június 30-án.

            a Bizottság részéről

         Margrethe VESTAGER

            a Bizottság tagja

      (1)  HL C 406., 2016.11.4., 76. o.

      (2)  Lásd a magyar élelmiszerlánc-felügyeleti díj módosításának ügyében hozott bizottsági határozatot (HL C 277., 2015.8.21., 12. o.); lásd még a Bizottság következő ügyekben hozott határozatait: SA.39235 – Magyar reklámadó (HL C 136., 2015.4.24., 7. o.); és SA.41187 – Dohányipari vállalkozások magyarországi egészségügyi hozzájárulása (HL C 277., 2015.8.21., 24. o.).

      (3)  Dz. U. z 2016 r. poz. 1155

      (4)  A Tanács (EU) 2015/1589 rendelete (2015. július 13.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 248., 2015.9.24., 9. o.).

      (5)  Vö. az 1. lábjegyzettel.

      (6)  Lásd a lengyel Jogi Közlöny 2016. évi 1723. tételét.

      (7)  Lásd a lengyel Jogi Közlöny 2016. évi 2099. tételét.

      (8)  A törvény 3. szakaszának (4) bekezdése tartalmazza a kiskereskedő fogalmának meghatározását.

      (9)  Az átváltási árfolyam 1 PLN ≈ 0,238 EUR.

      (10)  Lásd a C-182/03. és a C-217/03. sz., Belgium és Forum 187 ASBL kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2006:416) 81. pontját; a C-106/09 P és C-107/09 P sz., Bizottság kontra Gibraltár kormánya és az Egyesült Királyság egyesített ügyekben hozott ítéletet (EU:C:2011:732); a C-417/10. sz., 3M Italia ügyben hozott ítélet (EU:C:2012:184) 25. pontját és a C-529/10. sz., Safilo ügyben hozott végzés (EU:C:2012:188) 18. pontját; lásd még a T-538/11. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2015:188) 66. pontját.

      (11)  Lásd a C-399/08 P. sz., Bizottság kontra Deutsche Post ügyben hozott ítélet (EU:C:2010:481) 38. pontját, valamint az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

      (12)  Lásd a C-399/08 P. sz., Bizottság kontra Deutsche Post ügyben hozott ítélet (EU:C:2010:481) 39. pontját, valamint az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

      (13)  Lásd a C-106/09 P. és a C-107/09 P. sz., Bizottság kontra Gibraltár kormánya és az Egyesült Királyság egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2011:732) 72. pontját, valamint az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.

      (14)  A kiskereskedelmi lánc több üzletét tulajdonló vagy üzemeltető kiskereskedelmi vállalkozások a kiskereskedelmi adó alkalmazásában egyetlen adóalanynak minősülnek.

      (15)  Lásd a C-169/08. sz., Presidente del Consiglio dei Ministri ügyben hozott ítélet (EU:C:2009:709) 58. pontját.

      (16)  A C-143/99 sz., Adria-Wien Pipeline ügy, (EU:C:2001:598) 38. pont.

      (17)  Lásd a C-66/02. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2005:768) 78. pontját; a C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben hozott ítélet (EU:C:2006:8) 132. pontját; és a C-522/13. sz., Ministerio de Defensa és Navantia ügyben hozott ítélet (EU:C:2014:2262) 21–31. pontját.

      (18)  A C-393/04. sz. és C-41/05. sz., EU egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2006:403) 30. pontja, valamint a C-387/92. sz., Banco Exterior de España ügyben hozott ítélet (EU:C:1994:100.) 14. pontja.

      (19)  Az adott hónapban az adózó által fizetendő adó összegének és az adózó adott havi árbevételének a hányadosaként számítható ki.

      (20)  A jogbérleti modellben mindegyik jogbérletbe vevő önálló adóalany. Abban a valószínűsíthető helyzetben, ha a jogbérletbe vevő csak egy üzletet tulajdonol és üzemeltet, a forgalmi adó kizárólag annak az egyetlen üzletnek az árbevételét terheli. A holdingtársasági modellben egyetlen üzlet nem minősül adóalanynak. Az adó és annak progresszív kulcsai a holdingtársaság valamennyi üzletének összesített árbevételére vonatkoznak.

      (21)  Lásd például a C-279/08. P. sz., Bizottság kontra Hollandia (NOx) ügyben hozott ítéletet (EU:C:2011:551); a C-143/99. sz. EUügyben hozott ítéletet (EU: C: 2001: 598); a C-78/08 – C-80/08. sz., EU egyesített ügyekben hozott ítéletet (EU:C:2011:550 és EU:C:2010:411), valamint a C-308/01. sz., GIL Insurance ügyben hozott ítéletet (EU:C:2004:252 és EU:C:2003:481).

      (22)  A Bizottság közleménye az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról (HL C 384., 1998.12.10., 3. o.).

      (23)  Lásd a (25). preambulumbekezdést.

      (24)  A C-106/09. P. és C-107/09. P. sz., Bizottság és Spanyolország kontra Government of Gibraltar és Egyesült Királyság egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2011:732).

      (25)  Ugyanott, 92. pont.

      (26)  A C-487/06. P. sz., British Aggregates kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2008:757) 85. és 89. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat, valamint a C-279/08. P. sz., Bizottság kontra Hollandia (NOx) ügyben hozott ítélet (EU:C:2011:551) 51. pontja.

      (27)  A C-106/09. P. és C-107/09. P. sz., Bizottság és Spanyolország kontra Government of Gibraltar és Egyesült Királyság egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2011:732).

      (28)  Lásd: https://www.wiadomoscihandlowe.pl/artykuly/podatek-handlowy-w-praktyce-wiemy-ile-firm-zlozylo,9669/5 Az említett hónapban az összes adózó által bevallott kiskereskedelmi adó teljes esedékes összege 114 millió PLN volt. Ennek az összegnek megközelítőleg 70 %-át, azaz 78,9 millió PLN-t Lengyelország tíz legnagyobb méretű kiskereskedőjének kell befizetnie, és csupán tizenkét kiskereskedelmi szereplőre vonatkozott a legmagasabb, 1,4 %-os adókulcs. A Lengyelországban tevékenykedő kiskereskedelmi szereplők számáról lásd még: „Rynek detalicznego handlu spożywczego w Polsce”, Fundacja Republikańska, Varsó, 2016.

      (29)  Lásd például a C-78/08 – C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (EU:C:2011:550) 69. pontját.

      (30)  Lásd az állami támogatásokkal kapcsolatos szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló bizottsági közlemény (HL C 384., 1998.12.10., 3. o.) 24. pontját. A progresszív adómérték igazolására alkalmas újraelosztási célra vonatkozó állítást kifejezetten csak a nyereség vagy (nettó) eredmény adóztatására vonatkozóan fogalmaztak meg, nem pedig a forgalmi adók tekintetében.

      (31)  Ezenkívül az ugyanazon márkanév alatt működő jogbérletbe vevők hálózata együttesen hasonló nyomást gyakorolhat a termelők és a beszállítók haszonkulcsaira, mint a nagy integrált szereplők, sőt, akár vissza is élhet vele. Ez a két csoport mégis más elbánásban részesül a kiskereskedelmi adó szempontjából.

      (32)  Lásd Lengyelország 2016. november 7-i beadványát, amelyet az eljárás megindításáról szóló határozatra válaszul intézett a Bizottsághoz.

      (33)  A Szerződés 107. cikkének (2) bekezdésében említett eltérések a következőkre vonatkoznak: a) a magánszemély fogyasztóknak nyújtott szociális jellegű támogatás; b) a természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás; és c) a Németországi Szövetségi Köztársaság egyes területeinek nyújtott támogatás.

      (34)  A Szerződés 107. cikkének (3) bekezdésében említett eltérések a következőkre vonatkoznak: a) az egyes térségek gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatás; b) valamely közös európai érdeket szolgáló fontos projekt megvalósításának előmozdítására vagy egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott támogatás; c) az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás; d) a kultúrát és a kulturális örökség megőrzését előmozdító támogatás; és e) a Tanács határozata által meghatározott támogatás.

      (35)  A T-68/03. sz., Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben hozott ítélet (EU:T:2007:253) 34. pontja.