title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság 57/11/COL határozata ( 2011. március 2. ) az állami támogatások eljárási és anyagi jogi szabályainak nyolcvankettedik, a pénzügyi válsággal összefüggésben nyújtott bankmentő intézkedésekre vonatkozó állami támogatási szabályok alkalmazásáról szóló új fejezet 2011. január 1-jei beiktatásával történő módosításáról

text:
               15.12.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 332/20

         AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG 57/11/COL HATÁROZATA
   (2011. március 2.)
   az állami támogatások eljárási és anyagi jogi szabályainak nyolcvankettedik, a pénzügyi válsággal összefüggésben nyújtott bankmentő intézkedésekre vonatkozó állami támogatási szabályok alkalmazásáról szóló új fejezet 2011. január 1-jei beiktatásával történő módosításáról
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG (a továbbiakban: a Hatóság),
   TEKINTETTEL az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: EGT-megállapodás) és különösen annak 61. cikkére,
   TEKINTETTEL az EFTA-tagállamok közötti, a Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (a továbbiakban: felügyeleti és bírósági megállapodás) és különösen annak 24. cikkére és 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,
   MIVEL a felügyeleti és bírósági megállapodás 24. cikke értelmében a Hatóság érvényt szerez az EGT-megállapodás állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseinek,
   MIVEL a felügyeleti és bírósági megállapodás 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján a Hatóság köteles közleményeket vagy iránymutatásokat kiadni az EGT-megállapodás által szabályozott ügyekben, amennyiben e megállapodás vagy a felügyeleti és bírósági megállapodás kifejezetten így rendelkezik, vagy amennyiben a Hatóság ezt szükségesnek ítéli,
   MIVEL az Európai Bizottság 2010. december 1-jén elfogadta a pénzügyi válsággal összefüggésben nyújtott bankmentő intézkedésekre vonatkozó állami támogatási szabályok 2011. január 1-jétől történő alkalmazásáról szóló közleményt (1),
   MIVEL ez a közlemény az Európai Gazdasági Térséget is érinti,
   MIVEL az EGT állami támogatási szabályainak egységes alkalmazását az Európai Gazdasági Térség egész területén biztosítani kell, összhangban az EGT-megállapodás 1. cikkében megállapított homogenitásra vonatkozó célkitűzéssel,
   MIVEL az EGT-megállapodáshoz csatolt XV. melléklet 11. oldalán szereplő „ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK” cím II. pontja értelmében a Hatóság a Bizottsággal folytatott konzultációt követően elfogadja az Európai Bizottság által elfogadott jogi aktusoknak megfelelő jogi aktusokat,
   AZ Európai Bizottsággal való konzultációt követően,
   AZ ESETRŐL az EFTA-tagállamokkal 2011. február 10-én kelt leveleiben folytatott konzultációt követően,
   ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az állami támogatásról szóló iránymutatás a pénzügyi válsággal összefüggésben nyújtott bankmentő intézkedésekre vonatkozó állami támogatási szabályok alkalmazásáról szóló új fejezet 2011. január 1-jétől történő beiktatásával módosul.
   Az új fejezet e határozat mellékletében található.
   2. cikk
   Csak e határozat angol nyelvű változata hiteles.

      Kelt Brüsszelben, 2011. március 2-án.

            az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Per SANDERUD

            elnök

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            testületi tag

      (1)  HL C 329., 2010.12.7., 7. o.

      MELLÉKLET

         A PÉNZÜGYI VÁLSÁGGAL ÖSSZEFÜGGÉSBEN NYÚJTOTT BANKMENTŐ INTÉZKEDÉSEKRE VONATKOZÓ ÁLLAMI TÁMOGATÁSI SZABÁLYOK 2011. JANUÁR 1-JÉTŐL TÖRTÉNŐ ALKALMAZÁSA

      1.   Bevezetés

                  1.

                  A pénzügyi világválság 2008. őszi kirobbanása óta az EFTA Felügyeleti Hatóság (a továbbiakban: a Hatóság) négy iránymutatást (1) fogadott el, amelyek részletes leírást adnak a pénzügyi intézményeknek (2) nyújtott állami támogatás és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja összeegyeztethetőségéről. Az iránymutatás szóban forgó fejezetei a következők: az állami támogatásokról szóló szabályok alkalmazása a pénzintézetek vonatkozásában tett intézkedésekre (3) (a továbbiakban: a bankokról szóló iránymutatás), a pénzintézetek feltőkésítése a jelenlegi pénzügyi válságban (4) (a továbbiakban a feltőkésítési iránymutatás), az értékvesztett eszközök kezelése az EGT-bankszektorban (5) (a továbbiakban: az értékvesztett eszközökről szóló iránymutatás), valamint a pénzügyi szektor életképességének helyreállítása és a jelenlegi válságban hozott szerkezetátalakítási intézkedések értékelése az állami támogatási szabályok alapján (6) (a továbbiakban: a szerkezetátalakítási iránymutatás). A négy iránymutatás közül három – a bankokról szóló iránymutatás, a feltőkésítési iránymutatás és az értékvesztett eszközökről szóló iránymutatás – azokat az előfeltételeket határozza meg, amelyek az EFTA-tagállamok által nyújtott támogatás főbb formáinak – kötelezettségekre nyújtott garanciák, feltőkésítések és eszközátvételek – összeegyeztethetőségére vonatkoznak, míg a szerkezetátalakítási iránymutatás azokat a sajátos elemeket részletezi, amelyeket a pénzügyi intézmények számára az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján, a válsággal összefüggésben nyújtott állami támogatáshoz készített szerkezetátalakítási tervnek (vagy életképességi tervnek) kell tartalmaznia.

                  2.

                  Mind a négy iránymutatás kiemeli, hogy ilyen támogatási intézkedések csak átmeneti jelleggel fogadhatók el, illetve csak a pénzügyi piacokon jelentkező példátlan feszültségek miatti szükségintézkedésként lehetnek indokoltak, és csupán addig, amíg e rendkívüli körülmények fennállnak. A szerkezetátalakítási iránymutatás a 2010. december 31-ig bejelentett szerkezetátalakítási támogatásokra érvényes, a többi iránymutatás nem ad meg lejárati határidőt.

                  3.

                  Ezek az iránymutatások a bankoknak a válsággal összefüggésben nyújtott támogatás átmeneti elfogadhatóságának feltételeit határozzák meg 2011. január 1-jétől kezdődően.

            2.   Az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdése b) pontjának további alkalmazhatósága és a szerkezetátalakítási iránymutatás meghosszabbítása

                  4.

                  A válsággal összefüggésben a bankoknak nyújtott támogatásról szóló hatósági iránymutatások, illetve az alkalmazási körükbe tartozó támogatási intézkedésekről és programokról szóló egyedi határozatok elfogadásának jogalapja az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja, amely kivételes esetben lehetővé teszi az EFTA-tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott támogatást. A válság legsúlyosabb szakaszában a komoly zavarra vonatkozó feltétel kétségkívül fennállt az egész EGT-ben, hiszen a pénzügyi piacokon rendkívüli feszültségek jelentkeztek, amihez később komoly reálgazdasági visszaesés is társult.

                  5.

                  A 2010 eleje óta lassan kibontakozó gazdasági fellendülés üteme a 2010 elején vártnál valamivel gyorsabb volt. Az élénkülés még gyenge ugyan és egyenlőtlen mértékű az EGT-n belül, egyes tagállamok esetében azonban már szerény, sőt, néhol némileg erőteljesebb növekedés figyelhető meg. Ezenfelül a bankszektor állapota az egy évvel ezelőttihez képest – néhány sebezhető területet leszámítva – általánosan javult. Az EFTA-tagállamok gazdaságát érintő komoly zavar ennek köszönhetően már nem állapítható meg minden tagállamnál olyan egyértelműen, mint a válság korábbi szakaszaiban. Bár a Hatóság tudatában van e fejleményeknek, úgy véli, hogy a pénzügyi piacokon újfent jelentkező feszültséget és a szélesebb körre kiterjedő, továbbgyűrűző negatív hatások lehetőségét figyelembe véve az állami támogatásoknak az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdése b) pontja alapján történő jóváhagyásának feltételei – az iránymutatásokban részletezett okokból – továbbra is fennállnak.

                  6.

                  Az állampapírok piacán ismételten jelentkező feszültségek hatásosan illusztrálják a pénzügyi piacok tartós volatilitását. Az EGT pénzügyi szektorán belüli összefonódás és kölcsönös függőség magas szintje a válság továbbterjedésére vonatkozó piaci aggodalmakat kelt. A pénzügyi piacok magas volatilitása és a gazdasági kilátásokkal kapcsolatos bizonytalanság indokolttá teszi, hogy biztonsági hálóként fenntartsuk annak a lehetőségét az EFTA-tagállamok számára, hogy az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontjára hivatkozva a válsággal összefüggésben támogatási intézkedésekhez folyamodjanak.

                  7.

                  Következésképpen a bankokról szóló, a feltőkésítési és az értékvesztett eszközökről szóló iránymutatás érvényességét 2010. december 31. után is fenn kell tartani, mivel ezek adnak iránymutatást a 61. cikk (3) bekezdésének b) pontja alapján a válsággal összefüggésben a bankoknak nyújtott – főként kormányzati garancia, feltőkésítés és eszközátvétel formáját öltő – támogatás összeegyeztethetőségének kritériumairól. Ugyanígy fenn kell tartani az ilyen támogatási intézkedések nyomon követésével foglalkozó szerkezetátalakítási iránymutatás érvényességét is. Ezért a négy iránymutatás közül érvényességi időt (2010. december 31.) egyedüliként tartalmazó szerkezetátalakítási iránymutatás érvényességét ki kell terjeszteni a 2011. december 31-ig bejelentett szerkezetátalakítási támogatásokra.

                  8.

                  A válság utáni szabályozáshoz való átmenetre felkészülve azonban az iránymutatásokat ki is kell igazítani. Ezzel párhuzamosan a bankok rendes piaci körülmények közötti megmentésével és szerkezetátalakításával kapcsolatban új, állandó jellegű állami támogatási szabályokat kell megállapítani, és – a piaci feltételektől is függően – 2012. január 1-jétől alkalmazni. Ennek fényében kell értékelni a válsággal összefüggésben a pénzügyi szektornak nyújtott rendkívüli állami támogatás esetleges további szükségességét is. Az ilyen támogatás összeegyeztethetőségének követelményeit ezért úgy kell megállapítani, hogy az a lehető legjobban előkészítse az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján a bankok megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó új szabályok bevezetését.

            3.   A kilépési folyamat előrehaladása

                  9.

                  Annak ellenére, hogy az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti támogatási intézkedések a rendkívüli piaci feltételek miatt továbbra is rendelkezésre állnak, a bankoknak nyújtott átmeneti rendkívüli támogatások leépítésének folyamata nem állhat le. A Gazdasági és Pénzügyek Tanácsa 2009. december 2-i ülésén elfogadott következtetéseiben megállapította, hogy ki kell dolgozni a támogatási intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiát, amelyet a továbbgyűrűző negatív hatások elkerülése érdekében átláthatóvá kell tenni, és össze kell hangolni az EU-tagállamok között, figyelembe véve ugyanakkor az egyes uniós tagállamok sajátosságait (7). A következtetésekben az is szerepelt, hogy a bankoknak nyújtott különféle támogatások fokozatos leépítését a kormányzati garanciaprogramok felszámolásával kell kezdeni, ami kilépésre bátorítja a stabil bankokat, a többi bankot pedig a hiányosságok megszüntetésére ösztönzi.

                  10.

                  A következő bekezdésekben a Hatóság a feltőkésítéssel és az értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedések tekintetében határozza meg a fokozatos leépítés lépéseit.

            3.1.   Az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti kormányzati garanciák szigorúbb feltételek melletti engedélyezése

                  11.

                  2011. január 1-jétől a Hatóság szigorúbb feltételek mellett engedélyezi az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti kormányzati garanciákat: megnöveli a garanciáért fizetendő díj összegét és előírja egy életképességi terv bemutatását azon kedvezményezettek számára, amelyek új garanciákat vesznek igénybe, továbbá fennálló garantált kötelezettségeik mind abszolút értelemben, mind a kötelezettségek egészéhez viszonyítva meghaladnak egy meghatározott küszöbértéket (8). Az aktuális piaci helyzetet figyelembe véve ezek a feltételek jelenleg indokoltnak tűnnek. A kormányzati garanciaprogramok tehát a 2011. január 1-jétől érvényes feltételek mellett 2011. június 30-ig engedélyezhetők. A Hatóság 2011 első felében újra fogja értékelni az állami garanciák 2011. június 30. utáni összeegyeztethetőségének feltételeit.

            3.1.1.   Díjszabási feltételek

                  12.

                  A kormányzati garanciaprogramokhoz való hozzáférésért eddig az EKB ajánlásai alapján megállapított díjat kellett fizetni. Az egy évnél hosszabb lejáratú kötvények esetében a fizetendő díjat egy 50 bázispontos átalánydíj, továbbá az egyes bankok ötéves futamidejű, elsőrendű hitelekre vonatkozó hitel-nemteljesítési csereügyletei (a továbbiakban: CDS) kapcsán a 2007. január 1. és 2008. augusztus 31. közötti időszakban megfigyelt kockázati felárak mediánja adja (9).

                  13.

                  A jelenlegi árazási modell hitelkockázati eleme a válság 2008-as, akut szakasza előtti értékeket veszi alapul. A CDS-felárak bankok közötti eltérései jelenleg sokkal magasabbak, mint a válságot megelőzően, és ez várhatóan így is marad. A bankok külső finanszírozáshoz való hozzáférésének megkönnyítése és a pénzügyi stabilitás ilyen módon történő megőrzése érdekében eddig ez indokolt volt. A modell azonban figyelmen kívül hagyja a – 2008. augusztus 31-étől kezdődő – kétéves időszak pénzügyi piaci fejlődését, többek között a bankok hitelképességében bekövetkezett változásokat. Annak ellenére tehát, hogy a piaci finanszírozáshoz való hozzáférés összességében javult, a leminősített bankok továbbra is élnek a gazdasági válság előtt megállapított hitelminősítési és hitelképességi besorolásuk adta előnyökkel, amelynek következtében nagyobb a versenyhelyzet torzulásának valószínűsége. A gyakorlatban kiderült, hogy az alacsony minősítésű bankoknak aránytalanul több előnye származik a garanciákból, mint a magas hitelminősítésű bankoknak, hiszen a garanciákért – alacsony minősítésüknél fogva – alapvetően magasabb piaci árat kellene fizetniük.

                  14.

                  Az ebből adódó torzulások kezelése érdekében a kormányzati garanciák díját közelíteni kellene a jelenlegi piaci feltételekhez, amelyek jobban tükrözik az egyes bankok aktuális hitelképességét. A kedvezményezettek által a garanciáért fizetendő díj összegét ennek értelmében emelni kell.

                  15.

                  Az EFTA-tagállamok közötti összehangolt megközelítés kialakításával ösztönözni kellene a garanciaprogramok fokozatos leépítését, mindezt azonban bizonyos mértékű rugalmasság megőrzése mellett, figyelembe véve az EFTA-tagállamok és bankjaik sajátosságait. A Hatóság ezért helyénvalónak tartja a garanciákért fizetendő díj összegének a kedvezményezett bankok hitelképességéhez igazított minimális szintű emelését. A hitelképesség alapján történő megkülönböztetés megfelelően erős árjelzést biztosít a gyengébb bankok számára, segítségével jobban összhangba lehet hozni a garanciákért fizetendő díjat a kedvezményezett pénzintézet kockázati profiljával, így csökkentve a bankok közötti versenytorzulásokat, és hozzájárulva ezzel a közöttük lévő egyenlő versenyfeltételek biztosításához az egységes piacon.

                  16.

                  2011. január 1-jét követően az egyes garanciaprogramok (10) meghosszabbításának jóváhagyásakor a kormányzati garanciákért (11) fizetendő díj összegének magasabbnak kell lennie, mint az EKB 2008 októberében ajánlott képlete alapján megállapított összegnek; legalább:

                              —

                              20 bázisponttal magasabbnak az A+ vagy A minősítésű (12) bankok esetében,

                              —

                              30 bázisponttal magasabbnak az A- minősítésű (13) bankok esetében,

                              —

                              40 bázisponttal magasabbnak az A- szint alá minősített bankok esetében. A hitelminősítéssel nem rendelkező bankokat a BBB minősítésű bankokkal azonos csoportba tartozónak tekintik (14).

                  17.

                  Az EFTA-tagállamok a fenti minimumkövetelményeken túlmenően további felárakkal is növelhetik a garanciadíjakat. Annak érdekében, hogy az EFTA-tagállamok pénzügyi szektoruk egyedi körülményeihez igazíthassák a feltételeket, a Hatóság – rugalmas hozzáállást tanúsítva – a fent említettől eltérő díjszámítási modellt is elfogad, feltéve, hogy az új képlet alkalmazása legalább a kérdéses bankok által fizetendő összeg – előbbiekben említett – minimális szintű növekedését eredményezi (15).

            3.1.2.   Életképességi vizsgálat a továbbra is kormányzati garanciákra támaszkodó bankok esetében

                  18.

                  A jelenlegi piaci feltételek mellett a likvid forrásokhoz való hozzáférés nem jelent többé akkora nehézséget a bankok számára, mint a válság legsúlyosabb szakaszában. Ennek megfelelően indokoltnak tűnik különböző előfeltételeket szabni az állami garanciák igénybevételéhez az alapján, hogy a bankok milyen mértékben támaszkodnak ezen támogatási formákra. Korlátozott mértékű alkalmazásuk nem követelne meg további vizsgálatokat, kiterjedt használatuk azonban – mind abszolút értelemben, mind a banki kötelezettségek egészéhez viszonyítva – az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdése b) pontjának való megfelelés érdekében a garanciák meghosszabbításának előfeltételeként egy életképességi vizsgálat elvégzésének kötelezettségét vonná maga után. A bank üzleti modelljének életképességét megkérdőjelezi, ha a bank tartósan képtelen kormányzati garanciák bevonása nélkül kielégíteni tőkeszükségleteit. El kell kerülni, hogy a bankok indokolatlanul, a kivételes körülmények rendeződése után is igénybe vegyék a garanciaprogramokat – amelyek célja az eddig példátlan finanszírozási nehézségek leküzdése volt –, annak érdekében, hogy ezáltal későbbre halaszthassák a szükségessé vált szerkezetátalakítást.

                  19.

                  A Hatóság ezért a 2011. január 1-jét követő időszakra meghosszabbított garanciaprogramok esetében indokoltnak tartja, hogy küszöbértékeket vezessen be egyrészt a bankok fennálló garantált kötelezettségeinek és kötelezettségeik egészének aránya, másrészt a garantált kötelezettségek abszolút összege tekintetében. A küszöbértékek túllépése életképességi vizsgálat benyújtására kötelez. Az érintett EFTA-tagállamoknak a garancia biztosításától számított három hónapon belül minden olyan bank esetében be kell nyújtaniuk a Hatósághoz a bank hosszú távú életképességére irányuló vizsgálatot, amely 2011. január 1-jét követően kibocsátandó új vagy megújítandó adósságainak fedezése érdekében veszi igénybe a kormányzati garanciákat, és túllépi vagy eléri a két (abszolút és relatív) küszöbértéket (16).

                  20.

                  Ez a mechanizmus nem vonatkozik azon bankokra, amelyek már szerkezetátalakítás alatt állnak, arra vonatkozó terv benyújtására kötelesek vagy amelyek életképességi vizsgálata a kérdéses időpontban már folyamatban van. Az ő esetükben a folyamatban lévő szerkezetátalakítási vagy életképességi vizsgálati eljárás keretében fogják figyelembe venni a jóváhagyott további állami támogatásokat (17).

                  21.

                  A megállapított küszöbérték a fennálló garantált kötelezettségek és az összes kötelezettségek aránya tekintetében 5 %, a garantált adósságra vonatkozó összeghatár pedig 500 millió EUR. A küszöbérték meghatározása egy összehasonlító elemzés alapján történt, amely azt mutatja, hogy a garanciákat igénybe vevő és jelen pillanatban szerkezetátalakítási kötelezettség alatt nem álló bankok túlnyomó része (sőt az erre kötelezett bankok jelentős része is) jóval ezen érték alatt marad. A fent említett küszöbértéket meghaladó bankok viszonylag kicsi, de nem elhanyagolható csoportja esetében indokolt megvizsgálni, hogy a finanszírozási garanciáktól való erőteljes függés vajon üzleti modelljük szerkezeti hiányosságát jelzi-e. A küszöbérték bevezetése arra ösztönzi a stabil bankokat, hogy minél hamarabb visszatérjenek a túlnyomórészt vagy kizárólag torzítatlan piaci viszonyokon alapuló finanszírozáshoz. Az átfogó életképességi vizsgálat vagy megerősíti a bankok hosszú távú életképességét, vagy megkérdőjelezi azt, egyértelművé téve egy jelentősebb szerkezetátalakítás szükségességét.

                  22.

                  Az életképességi felülvizsgálat tartalmát illetően a szerkezetátalakítási iránymutatásra lehet hivatkozni: eszerint azok az alapelvek, amelyeket a hosszú távú életképesség szerkezetátalakítási terv keretében történő helyreállítása során alkalmaznak a bankok helyzetének értékelésére, értelemszerűen érvényesek azokra az esetekre is, amikor a támogatás kedvezményezettje hivatalosan nem köteles szerkezetátalakítási tervet benyújtani, de demonstrálnia kell hosszú távú életképességét. A banknak elsősorban a finanszírozási kapacitásának megbízhatóságát kell bizonyítania, szükség esetén pedig egy likviditási stressztesztnek (18) kell alávetnie magát. Az életképességi vizsgálat elkészítése során figyelembe kell venni továbbá a kedvezményezett pénzügyi intézmény (19) vagy az adott EFTA-tagállam (20) sajátosságait és azon pénzügyi piacainak helyzetét, amelyek befolyásolják az életképesség értékelését, valamint a garantált kötelezettségek és az összes kötelezettség irányadó arányát. Általános szabály, hogy minél nagyobb mértékű a kormányzati garanciáktól való függés, és minél inkább kísérik a garanciákat állami támogatások egyéb formái és/vagy alacsony hitelképesség (21), annál egyértelműbb, hogy a hosszú távú életképesség biztosítása érdekében változtatni kell az üzleti modellen.

                  23.

                  Az életképességi vizsgálat elvégzésének kötelezettségét beindító mechanizmus azt az üzenetet közvetíti, hogy a bankoknak fel kell készülniük a szokásos piaci mechanizmusokhoz való visszatérésre és az állami támogatások mellőzésére, hiszen a pénzügyi szektor fokozatosan kilábal a válságból, a mechanizmus így a kormányzati garanciáktól való függőség csökkentésére vagy azok igénybevételének mellőzésére ösztönzi az egyes pénzügyi intézményeket. Ugyanakkor megfelelő rugalmasságot biztosít ahhoz, hogy kellő figyelmet szenteljenek az egyes bankok vagy nemzeti pénzügyi piacok helyzetét érintő eltérő körülményeknek, és lehetővé teszi továbbá egy olyan helyzet kezelését, amelyben általános veszélybe kerül a pénzügyi stabilitás; ennek előfordulását jelenleg nem lehet kizárni, mivel a válság után a pénzügyi piacok még nem állnak biztos lábakon.

            4.   A stabil és a nehéz helyzetben lévő bankok megkülönböztetésének eltörlése a szerkezetátalakítási tervek benyújtása kapcsán

                  24.

                  A válság kezdetén a Hatóság megkülönböztette az instabil/nehéz helyzetben levő és az alapvetően stabil pénzügyi intézményeket, tehát azokat a pénzügyi intézményeket, amelyek például üzleti modelljükből vagy befektetési stratégiájukból kifolyólag belső, szerkezeti problémákkal küszködnek, illetve azokat a pénzügyi intézményeket, amelyek problémáit kizárólag és főként a pénzügyi válsággal járó rendkívüli helyzet eredményezte, és nem üzleti modelljük stabilitása, hatékonysági gondok vagy a túlzott kockázatvállalás áll a nehézségek hátterében. A megkülönböztetés a feltőkésítési iránymutatásban meghatározott következő mutatók alapján történik: tőkemegfelelés, jelenlegi CDS-felárak, a bank jelenlegi minősítése és annak várható alakulása, valamint többek között a feltőkésítés relatív nagyságrendje. Utóbbi tekintetében a Hatóság úgy véli, hogy ha a feltőkésítési és eszközátvételi intézkedések formáját öltő támogatás meghaladja a bank kockázattal súlyozott eszközeinek 2 %-át, az mutatóul szolgálhat az alapvetően stabil és a nehéz helyzetben levő bankok közötti megkülönböztetéshez. A nehéz helyzetben levő bankok feltőkésítése kapcsán szerkezetátalakítási tervet, a stabil bankok feltőkésítése kapcsán életképességi tervet kell benyújtani a Hatósághoz.

                  25.

                  A megkülönböztetéshez és a mutatók – köztük a bank kockázattal súlyozott eszközeivel kapcsolatos 2 %-os viszonyszám – meghatározásához vezető megfontolás abból a félelemből eredt, hogy különben az értékvesztésekből, a bankok tőkeellátottságára vonatkozó magasabb piaci várakozásokból és a piaci tőkebevonás átmeneti nehézségeiből származó tőkeszükséglet miatt a stabil bankok visszafognák a reálgazdaság hitelezését annak érdekében, hogy ne kelljen szerkezetátalakítási tervet benyújtaniuk, ha állami forrásokat kívánnak igénybe venni. Ugyanakkor a bankszektor egésze ma már könnyebben vonhat be tőkét a piacról, vagy többek között a felhalmozott eredmény (22) révén, így állami támogatás nélkül is kielégíthetik tőkeszükségleteiket (23). A pénzügyi intézmények által a piacokról bevont tőke összege 2009 és 2010 folyamán jelentősen emelkedett, ami azt mutatja, hogy a pénzügyi intézmények újból hozzáférnek a pénzügyi piacokhoz, illetve hogy már zajlik az új szabályozói követelményekre (24) való felkészülésük.

                  26.

                  A stabil és a nehéz helyzetben lévő bankok megkülönböztetése így a továbbiakban már nem tűnik lényegesnek annak eldöntéséhez, hogy mely bankok kezdjenek szerkezetátalakítási tárgyalásokat a Hatósággal. Ennek következtében indokolt, hogy azok a bankok, amelyek még 2011-ben is igénybe veszik az állam segítségét a tőkebevonáshoz vagy az értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedésekhez, kötelesek legyenek szerkezetátalakítási tervet benyújtani a Hatósághoz annak demonstrálása érdekében, hogy a bank kész megtenni a szükséges szerkezetátalakítási erőfeszítéseket és indokolatlan késedelem nélkül kész visszatérni a rendes működéshez. 2011. január 1-jétől ezért az új feltőkésítési intézkedések vagy az értékvesztett eszközökkel kapcsolatos új intézkedések kapcsán minden kedvezményezett köteles szerkezetátalakítási tervet benyújtani (25).

                  27.

                  A bankok szerkezetátalakítási igényeinek értékelésekor a Hatóság azt veszi figyelembe, hogy milyen az adott intézmény egyedi helyzete, hogy milyen mértékben szükséges a szerkezetátalakítás ahhoz, hogy az intézmény életképességét további állami támogatások nélküli helyre lehessen állítani, illetve hogy az intézmény korábban mennyire függött az állami támogatásoktól. Általános szabály, hogy minél nagyobb az állami támogatástól való függés, annál inkább van szükség mélyreható átalakításra a hosszú távú életképesség biztosítása érdekében. Az egyedi értékelés során a piacok aktuális helyzetét is figyelembe veszik, emellett ha az EFTA-tagállamok egy részét vagy egyikét a pénzügyi stabilitást veszélyeztető komoly sokkhatás éri, akkor a szerkezetátalakítási keretet ennek megfelelően rugalmasan alkalmazzák.

                  28.

                  Ha a strukturális támogatásból (feltőkésítési és/vagy értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedésből) részesülő bankok számára kötelező a szerkezetátalakítási terv benyújtása, de a refinanszírozási garanciák igénybevétele nem jár ilyen kötelezettséggel, az azt az üzenetet közvetíti, hogy a bankoknak a pénzügyi szektor válságból való fokozatos kilábalásával fel kell készülniük a szokásos piaci mechanizmusokhoz való visszatérésre és az állami támogatások mellőzésére. Emellett arra ösztönzi a továbbiakban is támogatásra szoruló pénzügyi intézményeket, hogy gyorsítsák fel a szükséges szerkezetátalakítást. Megfelelő rugalmasságot ad ahhoz is, hogy kellő figyelmet szenteljenek az egyes bankok vagy nemzeti pénzügyi piacok helyzetét érintő, potenciálisan eltérő körülményeknek. Lehetővé teszi továbbá egy olyan általános vagy országspecifikus helyzet kezelését, amelyben veszélybe kerül a pénzügyi stabilitás; ennek előfordulását jelenleg nem lehet kizárni, mivel a válság után a pénzügyi piacok még nem állnak biztos lábakon.

            5.   Átmeneti hatály, általános kilátások

                  29.

                  Az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdése b) pontjának további alkalmazhatósága és a szerkezetátalakítási iránymutatás érvényességének meghosszabbítása 2011. január 1-jétől2011. december 31-ig tart (26). E hosszabbítást, amelyre megváltozott körülmények között kerül sor, azzal a céllal összefüggésben kell megítélni, hogy a bankok megmentésével és szerkezetátalakításával kapcsolatban fokozatosan egy állandóbb jellegű, az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti állami támogatási iránymutatásokra épülő szabályrendszert kell bevezetni, és – a piaci feltételektől is függően – 2012. január 1-jétől alkalmazni.

         (1)  Az EFTA Felügyeleti Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott és közzétett, az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének, valamint a felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve 1. cikkének alkalmazására és értelmezésére vonatkozó iránymutatás, közzétéve: HL L 231., 1994.9.3., 1. o., és 32. EGT-kiegészítés, 1994.9.3., 1. o. Az iránymutatásokat legutóbb 2008. december 17-én módosították (a továbbiakban: az állami támogatásokról szóló iránymutatás). Az állami támogatásokról szóló iránymutatás frissített változata a Hatóság honlapján található:
      http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

         (2)  Az egyszerűség kedvéért e dokumentumban a pénzügyi intézményekre a „bankok” megnevezés utal.

         (3)  A 2009. január 29-i 28/09/COL határozat.

         (4)  A 2009. január 29-i 28/09/COL határozat.

         (5)  A 2009. április 22-i 191/09/COL határozat.

         (6)  A 2009. november 25-i 472/09/COL határozat.

         (7)  Az Európai Tanács 2009. december 11-i ülésén jóváhagyta e következtetéseket. Hasonlóképpen, az Európai Parlament a versenypolitikáról szóló 2008. évi jelentésre vonatkozó 2010. március 9-i állásfoglalásában
      (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2010-0050+0+DOC+XML+V0//HU) kikötötte, hogy az állami támogatásokat nem kellene indokolatlanul meghosszabbítani, és hogy minél hamarabb ki kell dolgozni a kilépési stratégiákat.

         (8)  A vonatkozó rugalmassági klauzula az EGT egészének, illetve az EFTA-tagállamok egy részének vagy valamelyikének pénzügyi piacait érintő komoly új sokkhatás esetén lehetőséget ad a helyzet átértékelésére és a szükséges intézkedések meghozatalára.

         (9)  Lásd: http://www.ecb.int/pub/pdf/other/recommendations_on_guaranteesen.pdf

         (10)  A rendszeren kívüli, egyedileg bejelentett kormányzati garanciák esetében a garanciáért fizetendő díjat általában ugyanilyen módon kell meghatározni. Amennyiben a kedvezményezettre szerkezetátalakítási kötelezettség vonatkozik, és az eset sajátos körülményeitől függően indokolt lehet egy alacsonyabb összegű díj megállapítása, úgy a szerkezetátalakításra vonatkozó átfogó értékelés és a versenytorzulások csökkentéséhez szükséges intézkedések során figyelembe kell venni ezt a különbséget.

         (11)  Az egy évre vagy annál rövidebb időre szóló kötelezettségeket fedező garanciák tartoznak ide.

         (12)  Az alkalmazott minősítési rendszertől függően a minősítés lehet A1 és A2 is.

         (13)  Az alkalmazott minősítési rendszertől függően a minősítés lehet A3 is.

         (14)  Amennyiben különböző hitelminősítő ügynökségek eltérő minősítést adnak, a díjemelés mértékének kiszámítása során a magasabb besorolást kell figyelembe venni. A garanciadíj megállapításához az azon a napon érvényes minősítést kell felhasználni, amikor a kedvezményezett megkapja az általa kibocsátott kötvényekre vonatkozó garanciát.

         (15)  Például az EKB 2008 októberében tett ajánlásai alapján megállapított CDS-referenciaidőszak olyan módon történő frissítése, amely az A+ és A minősítésű bankok esetében legalább 20, az A- minősítésű bankok esetében 30 és az A- alá besorolt bankok esetében 40 bázisponttal magasabb összeget eredményez.

         (16)  Az értékelésre akkor kerül sor, amikor az EFTA-tagállam kézhez veszi a 2011. január 1-jét követően kibocsátandó új vagy még nem rendezett banki adósságokkal kapcsolatos garanciák jóváhagyására vonatkozó kérelmet. Az értékelés kiterjed egyrészt a kért garanciák által fedezendő adósság összegére, másrészt a fennálló garantált kötelezettségeknek a kötelezettségek egészéhez vagy a mérlegfőösszeghez viszonyított arányára a tényállás időpontjában. Amennyiben a bank fennálló kötelezettségei a 2011. január 1-je előtti kibocsátások miatt haladják meg a küszöbértéket, úgy a bank nem köteles életképességi vizsgálatot benyújtani, feltéve, hogy nem az új adósságok kibocsátása érdekében tartja a garantált kötelezettségeket a küszöbérték felett.

         (17)  Amennyiben például egy feltőkésítés kapcsán már folyamatban van az életképesség vizsgálata, és a bank túllépi a garanciákkal kapcsolatban megállapított küszöbértéket, a vizsgálatnak ki kell terjednie az állami garanciáktól való függés okaira: likviditási stressztesztet kell végezni, valamint fel kell mérni, hogy a bank vajon továbbra is, és ha igen, milyen mértékben fog állami garanciákra támaszkodni.

         (18)  Szerkezetátalakítási iránymutatás 8. pontjának 2. szakasza, utalva a feltőkésítési iránymutatás 40. pontjának vonatkozó szakaszaira és az értékvesztett eszközökről szóló iránymutatás V. mellékletére is.

         (19)  Többek között a garantált kötelezettségek magasabb aránya, amely – az adott EFTA-tagállam hozzájárulásával – a köz érdekét szolgáló, a reálgazdaság hitelezésének fenntartását vagy növelését célzó erőfeszítésekkel magyarázható, feltéve, hogy egy ilyen intézkedés összeegyeztethető a közös piaccal.

         (20)  Figyelembe véve az EFTA-tagállam makrogazdasági helyzetét, különös tekintettel olyan elemekre, mint például az országkockázat, amelyek közvetlenül hatnak az adott tagállamban található bankok finanszírozáshoz való hozzáférésének feltételeire.

         (21)  A kedvezményezett bank minősítése vagy CDS-felára alapján.

         (22)  A tőketartalékok erősítése érdekében a bankok úgy döntöttek, hogy eladják az alapstratégián kívül eső eszközeiket, például az ipari részesedéseket, illetve kivonulnak bizonyos földrajzi területekről. E tekintetben lásd: Európai Központi Bank, EU Banking Sector Stability, 2010. szeptember.

         (23)  Az Európai Központi Bank szerint a bankok általános szolvenciamutatója 2009 folyamán minden európai uniós tagállamban jelentősen javult. Egy uniós nagybankok körében folytatott felmérés pedig azt sugallja, hogy a tőkemutatók javulása 2010 első felében is folytatódott, aminek oka a felhalmozott eredmény bővülésében, valamint a magánszektorból és egyes bankok esetében állami tőkeinjekciókból származó tőkebevonásban keresendő. Lásd: Európai Központi Bank, EU Banking Sector Stability, 2010. szeptember.

         (24)  A Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság által kidolgozott új szabályozási környezet, az úgynevezett Bázel III végrehajtási tervet is ad az új tőkeszabályokhoz, amelyek révén a bankok idővel képesek lesznek kielégíteni új tőkeszükségleteiket. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni elsőként azt, hogy az Unióban működő legnagyobb bankok többsége a veszteségfelszívó képesség növelése érdekében az elmúlt két év során megnövelte tőketartalékait, másodikként pedig azt, hogy az Unióban működő többi bank is elegendő idővel rendelkezik (a határidő 2019) ahhoz, hogy többek között a felhalmozott eredmény felhasználásával kiépítse tőketartalékait. Meg kell említeni továbbá, hogy az új szabályozási keretben alkalmazott „átmeneti megoldások”2018. január 1-jéig átmeneti időszakot engedélyeznek a meglévő állami tőkeinjekciók fenntartására. Ezenfelül a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság kvantitatív hatástanulmánya, amelyet az Európai Bizottság számításai is megerősítettek, a banki hitelezésre vonatkozóan szerény hatást mutatott ki. Az új tőkekövetelmények így várhatóan nem lesznek hatással az ezen iránymutatásban felvázolt javaslatra.

         (25)  A követelmény minden feltőkésítési vagy értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedésre vonatkozik, függetlenül attól, hogy egyedi intézkedésről van szó, vagy program keretében engedélyezett intézkedésről.

         (26)  A létező vagy új banktámogatási programokat (függetlenül a tartalmazott támogatási eszköztől, legyen az garancia, feltőkésítés, likviditási támogatás, eszközátvétel, egyéb intézkedés) csak hat hónapra hosszabbítják meg/hagyják jóvá annak érdekében, hogy 2011 közepén szükség esetén lehetőség nyíljék további módosításokra.


title: 2012/549/EU, Euratom: Az Európai Parlament határozata ( 2012. május 10. ) az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről

text:
               17.10.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 286/90

         AZ EURÓPAI PARLAMENT HATÁROZATA
   (2012. május 10.)
   az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről
   (2012/549/EU, Euratom)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT,

               —

               tekintettel az Európai Unió 2010-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (1),

               —

               tekintettel az Európai Unió 2010-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójára (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               tekintettel az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójára,

               —

               tekintettel a 2009. évi mentesítés nyomon követéséről szóló bizottsági jelentésre (COM(2011) 736) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumokra (SEC(2011) 1350 és SEC(2011) 1351),

               —

               tekintettel a Bizottságnak a 2010-ben elvégzett belső ellenőrzésekről szóló, a mentesítésért felelős hatóság számára készített éves jelentésére (COM(2011) 643) és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumra (SEC(2011) 1189),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség 2010-es pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolójáról szóló jelentésére, az ügynökség válaszaival együtt (3),

               —

               tekintettel a Számvevőszéknek a 2010-es pénzügyi évre vonatkozó, az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 287. cikke szerinti nyilatkozatára (4),

               —

               tekintettel a Tanács 2012. február 21-i ajánlására a 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetés végrehajtására vonatkozóan a végrehajtó ügynökségeknek adandó mentesítésről (06084/2012 – C7-0052/2012), és megjegyezve, hogy az Egyesült Királyság, Hollandia és Svédország most először nem ajánlották a mentesítés megadását,

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317., 318. és 319. cikkére és az Euratom-Szerződés 106a. cikkére,

               —

               tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (5) és különösen annak 55., 145., 146. és 147. cikkére,

               —

               tekintettel a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló, 2002. december 19-i 58/2003/EK tanácsi rendeletre (6) és különösen annak 14. cikke (3) bekezdésére,

               —

               tekintettel a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló 58/2003/EK tanácsi rendelet alkalmazásában a végrehajtó hivatalok pénzügyi szabályzásáról szóló, 2004. szeptember 21-i 1653/2004/EK bizottsági rendeletre (7) és különösen annak 66. cikke első és második bekezdésére,

               —

               tekintettel az 58/2003/EK tanácsi rendelet alkalmazásában a közegészségügy területén tett közösségi fellépés igazgatására Közegészségügyi Program Végrehajtó Hivatala néven végrehajtó hivatal létrehozásáról szóló, 2004. december 15-i 2004/858/EK bizottsági határozatra (8),

               —

               tekintettel a 2004/858/EK határozatnak a Közegészségügyi Program Végrehajtó Hivatala Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökséggé történő átalakítása céljából történő módosításáról szóló, 2008. június 20-i 2008/544/EK bizottsági határozatra (9),

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 76. cikkére és VI. mellékletére,

               —

               tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére és a többi érintett bizottság véleményére (A7-0098/2012),

               A.

               mivel az Európai Unióról szóló szerződés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság végrehajtja a költségvetést és irányítja a programokat, és mindezt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 317. cikkének értelmében a tagállamokkal együttműködésben, saját felelősségére végzi, a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elveinek tiszteletben tartásával;

               1.

               mentesítést ad az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség igazgatója számára az ügynökség 2010-es pénzügyi évre szóló költségvetésének végrehajtására vonatkozóan;

               2.

               megjegyzéseit az Európai Unió 2010-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek) vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező állásfoglalásban foglalja össze;

               3.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot, az Európai Unió 2010-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek) vonatkozó mentesítésről szóló határozatot és az e határozatok szerves részét képező állásfoglalást az Egészség- és Fogyasztóügyi Végrehajtó Ügynökség igazgatójának, a Tanácsnak, a Bizottságnak, az Európai Unió Bíróságának, valamint a Számvevőszéknek, és gondoskodjon az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételéről (L sorozat).

            az elnök

         Martin SCHULZ

            a főtitkár

         Klaus WELLE

      (1)  HL L 64., 2010.3.12.

      (2)  HL C 332., 2011.11.14., 1. o.

      (3)  HL C 366., 2011.12.15., 93. o.

      (4)  HL C 332., 2011.11.14., 134. o.

      (5)  HL L 248., 2002.9.16., 1. o.

      (6)  HL L 11., 2003.1.16., 1. o.

      (7)  HL L 297., 2004.9.22., 6. o.

      (8)  HL L 369., 2004.12.16., 73. o.

      (9)  HL L 173., 2008.7.3., 27. o.


title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság határozata (40/04/COL) ( 2004. március 17. ) az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak negyvenharmadik módosítása a 26A. fejezet módosításával:  A nagy beruházási projektek regionális támogatásának 1998. évi multiszektorális keretprogramja  valamint a megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslat

text:
               20.7.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 168/15

      AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG HATÁROZATA

   (40/04/COL)
   (2004. március 17.)
   az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak negyvenharmadik módosítása a 26A. fejezet módosításával: „A nagy beruházási projektek regionális támogatásának 1998. évi multiszektorális keretprogramja” valamint a megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslat
   (2006/C 168/07)
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   TEKINTETTEL az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (1), és különösen annak 61–63. cikkeire és 26. jegyzőkönyvére,
   TEKINTETTEL az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (2), és különösen annak 24. cikkére, 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, valamint 3. jegyzőkönyve I. részének 1. cikkére és 3. jegyzőkönyve II. részének 18. és 19. cikkére (3),
   MIVEL a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 24. cikke értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóságnak kell érvényre juttatnia az EGT-Megállapodás állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseit,
   MIVEL a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az EFTA Felügyeleti Hatóság köteles közleményeket és iránymutatásokat kiadni az EGT-Megállapodás által szabályozott ügyekben, amennyiben fenti megállapodás, vagy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás kifejezetten így rendelkezik, vagy amennyiben az EFTA Felügyeleti Hatóság ezt szükségesnek ítéli,
   FELIDÉZVE az 1994. január 19-én az EFTA Felügyeleti Hatóság (4) által elfogadott állami támogatások anyagi jogi és eljárási jogi szabályait (5),
   MIVEL 2003. november 1-jén az Európai Közösségek Bizottsága (a továbbiakban: Európai Bizottság) közzétette a nagy beruházási projektek regionális támogatásának 2002-es multiszektorális keretprogramjának a strukturális problémákkal küzdő ágazatok jegyzéke létrehozásával kapcsolatos módosításáról, valamint a gépjárműágazatot és a szintetikus szálak ágazatát érintő, az EK-Szerződés 88. cikkének (1) bekezdése szerinti megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslatról szóló közleményt (6),
   MIVEL ez a keretszabály az Európai Gazdasági Térséget is érinti,
   MIVEL az Európai Gazdasági Térség teljes területén biztosítani kell az EGT állami támogatásokról szóló szabályainak egységes alkalmazását,
   MIVEL az elmúlt években összegyűjtött tapasztalatok és az érintett ágazatok jelenlegi helyzetével kapcsolatos rendelkezésre álló információk alapján a Hatóság úgy döntött, hogy a gépjárműágazatban és a szintetikus szálak ágazatában nyújtott regionális befektetési támogatásokra jelenleg alkalmazandó korlátozásokat fenn kell tartani,
   MIVEL az EFTA Felügyeleti Hatóság döntése szerint a hajógyártási ágazat nem tartozik a multiszektorális keretprogram hatály alá,
   MIVEL az EFTA Felügyeleti Hatóság úgy döntött, a gépjárműipar átmeneti szabályai megfogalmazásában technikai helyesbítést tesz, amely a 2003. december 31. után odaítélt támogatásokra alkalmazandó,
   MIVEL az EGT-Megállapodás XV. mellékletének végén található „Általános rendelkezések” cím II. pontja értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóság köteles az Európai Bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság által elfogadott jogi aktusoknak megfelelő jogi aktusokat elfogadni,
   az Európai Bizottsággal való konzultációt KÖVETŐEN,
   FELIDÉZVE, hogy az EFTA Felügyeleti Hatóság e témában 2004. február 3-án többoldalú találkozó keretében konzultált az EFTA-államokkal,
   ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1.

               Az állami támogatásokról szóló iránymutatás e határozat I. mellékletében leírtaknak megfelelően módosul, és javasolják az I. mellékletben foglalt megfelelő intézkedéseket.

               2.

               Az EFTA-államokat értesíteni kell e határozatnak és I. mellékletének másolatát tartalmazó levél formájában. Az EFTA-államok kötelesek a megfelelő intézkedésekkel való egyetértésüket jelezni e javaslat kézhezvételét követő egy hónapon belül.

               3.

               Az EGT-Megállapodás 27. jegyzőkönyvének d) pontja értelmében az Európai Bizottságot e határozatról annak az I. mellékletet is tartalmazó másolata útján kell értesíteni.

               4.

               A határozatot az I. melléklettel együtt az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, valamint EGT-kiegészítésében kell közzétenni.

               5.

               Amennyiben egy EFTA-állam elfogadja a megfelelő intézkedésre vonatkozó javaslatot, erről egy összefoglaló jelentést közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjának (a II. mellékletben csatolt) EGT-re vonatkozó részében, valamint EGT-kiegészítésében.

               6.

               A döntés angol nyelven hiteles.

      Kelt Brüsszelben, 2004. március 17-én.

            Az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Hannes HAFSTEIN

            elnök

         Einar M. BULL

            bizottsági testületi tag

      (1)  A továbbiakban: EGT-Megállapodás.

      (2)  A továbbiakban: Felügyeleti és Bírósági Megállapodás.

      (3)  A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 2001. december 10-én az EFTA-államok által módosított 3. jegyzőkönyve. A módosítások 2003. augusztus 28-án léptek életbe.

      (4)  Eredetileg megjelent: HL L 231., 1994.9.3., valamint annak 32. EGT-kiegészítésében ugyanazon a napon, legutóbb a 2004. március 17-i 39/04/COL, még nyilvánosságra nem hozott bizottsági testületi határozattal módosítva.

      (5)  A továbbiakban: állami támogatásokról szóló iránymutatások.

      (6)  HL C 263., 2003.11.1., 3. o.

      I. MELLÉKLET
      A NAGY BERUHÁZÁSI PROJEKTEK REGIONÁLIS TÁMOGATÁSÁNAK MULTISZEKTORÁLIS KERETPROGRAMJA 26A. FEJEZETÉNEK MÓDOSÍTÁSAI (1)

      A jelenlegi 26A.5. (4) pont helyébe a következő szöveg lép:

         „Az ágazatokat, amelyekben súlyos szerkezeti problémák uralkodnak, az ágazatok keretprogramhoz csatolt jegyzékében lehet meghatározni. E szakaszban lefektetett rendelkezésekre való tekintettel ezekben az ágazatokban nem hagynak jóvá regionális befektetési támogatást. 2005 végéig megvizsgálják az ágazatok ilyen listája elfogadásának technikai megvalósíthatóságát, valamint politikai és gazdasági lehetőségeit. Ha a Hatóság úgy dönt, hogy elfogadja az ágazatok ilyen listáját, akkor azt 2006. március 31-ig elfogadják és közzé teszik, valamint 2007. január 1-jén érvénybe lép. A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. részének 1. cikke (1) bekezdésének és II. része 18. cikkének megfelelő bármely megfelelő intézkedést, amely ebben a vonatkozásban szükséges lehet, 2006. július 1-ig javasolják.”

      A jelenlegi 26A.5. (5) pont helyébe a következő szöveg lép:

         „Az ágazatok jegyzéke felállításának technikai megvalósíthatósága vizsgálatának céljából a súlyos szerkezeti problémákat elvből a nyilvánvaló fogyasztói adatok alapján mérik le, az Európai Gazdasági Közösségben a termékek tevékenység szerinti osztályozásának (2) megfelelő szintjén, vagy, amennyiben ilyen információk nem állnak rendelkezésre, bármely más, az érintett termékek számára általánosan elfogadott és rendelkezésre álló statisztikai adatokkal bíró piaci felbontás alapján. Más ide vonatokozó adat és információ, beleértve az ágazati tanulmányokat, szintén figyelembe vehető. A pusztán mechanikus statisztikai megközelítés alapján egyetlen ágazatot sem számítanak be. Az ágazatok jegyzékét szükség esetén bármikor frissíteni lehet.”

      A 26A.5. (6) pont első mondata helyébe a következő szöveg lép:

         „Amennyiben a Hatóság úgy dönt, elfogadja az ágazatok ilyen jegyzékét, 2007. január 1-től a súlyos szerkezeti problémákkal küzdő ágazatok jegyzékében található ágazatok esetében minden regionális befektetési támogatást, amely a jegyzék felállítása idejében a Hatóság által meghatározandó összeg (3) feletti támogatható költségű befektetési projektre vonatkozik, egyenként be kell jelenteni a hatóságnak, a 2002. június 25-i 88/2002 EGT-vegyesbizottsági határozattal (4) az EGT-Megállapodásba átvett, a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra vonatkozó csoportmentességben (5) meghatározott rendelkezések sérelme nélkül.”

      A jelenlegi 26A.8. (1) pont helyébe a következő szöveg lép:
      „2006. december 31-ig, az EGT-Megállapodásba a 2002. június 25-i 88/2002 EGT-vegyesbizottsági határozattal átvett, az EGT-Megállapodás XV. mellékletének 1f. pontjának (6) sérelme nélkül:

                  a)

                  a bruttó támogatástartalomban kifejezett, 5 millió eurót meghaladó támogatások esetében a gépjárműágazatban a C. mellékletben meghatározott, létező támogatási szabályozás alapján odaítélendő regionális befektetési támogatás maximális támogatásintenzitása a megfelelő regionális támogatási felső határ 30 %-ára korlátozódik;

                  b)

                  a D. mellékletben megállapított, a szintetikus szálak ágazatában végbemenő befektetési projektek vonatkozásában felmerülő kiadások nem jogosultak befektetési támogatásra.”

            Ez a pont 2004. január 1-jén lép hatályba.
      A jelenlegi 26A.8. (2) és (3) pont hatályát veszti.
      A jelenlegi 26A.9. (2) pontot követően két új ponttal – 26A.9. (3) és 26A.9. (4) – egészül ki:

                     „26A.9. (3):

                     Annak érdekében, hogy a súlyos szerkezeti problémákkal küzdő ágazatok jegyzékének hiányában a gépjárműágazatban és a szintetikus szálak ágazatában a regionális támogatásokra 2004. január 1-től alkalmazható egyértelmű szabályok rendelkezésre álljanak, a Hatóság úgy határozott, hogy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. részének 1. cikke (1) bekezdésének és II. része 18. cikkének megfelelően megfelelő intézkedésként a következőket javasolja:

                                 —

                                 a D. mellékletben meghatározott, a szintetikus szálak ágazat létező átmeneti szabályainak további alkalmazását 2006. december 31-ig,

                                 —

                                 a bruttó támogatástartalomban kifejezett, 5 millió eurót meghaladó támogatások esetében a gépjárműágazatban a C. mellékletben meghatározott, létező támogatási szabályozás alapján odaítélendő regionális befektetési támogatás maximális támogatásintenzitásának a megfelelő regionális támogatási felső határ 30 %-ára való korlátozását;

                     26A.9. (4):

                     Felkérik az EFTA-államokat, hogy a nekik címzett levélben megállapított határidőn belül nyilvánítsák ki egyetértésüket a javasolt megfelelő intézkedésekkel. Válasz hiányában a Hatóság feltételezi, hogy a kérdéses EFTA-állam nem ért egyet a javasolt megfelelő intézkedésekkel.”

         (1)  Ezen módosítások megfelelnek a nagy beruházási projektek regionális támogatásának 2002-es multiszektorális keretprogramjának a strukturális problémákkal küzdő ágazatok jegyzéke létrehozásával kapcsolatos módosításáról, valamint a gépjárműágazatot és a szintetikus szálak ágazatát érintő, az EK-Szerződés 88. cikkének 1. bekezdése szerinti megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslatról szóló európai bizottsági közleménynek (HL C 263., 2003.11.1., 3. o.).

         (2)  A legutóbb a 204/2002/EK bizottsági rendelettel (HL L 36, 2002.2.6., 1. o.) módosított, az Európai Gazdasági Közösségben a termékek tevékenység szerinti statisztikai osztályozásáról szóló, 1993. október 29-i 3696/93/EGK tanácsi rendelet (HL L 342., 1993.12.31., 1. o.). A 3696/93/EGK tanácsi rendeletet az EGT-Megállapodásba a legutóbb a 110/2002 EGT-vegyesbizottsági határozattal (HL L 298, 2002.10.31.) és az 54. EGT-kiegészítéssel, vö. az EGT-Megállapodás XXI. mellékletének 20b. pontja, módosított 1994. március 21-i 7/94 EGT-vegyesbizottsági határozattal vették át (HL L 160., 1994.6.28.).

         (3)  Ezt az összeget elvben 25 millió euróban lehet megszabni, de ez ágazatról ágazatra változhat.

         (4)  HL L 266., 2002.10.3., valamint a 49. EGT-kiegészítés, az EGT-Megállapodás XV. mellékletének 1f. pontja.

         (5)  A Bizottság 2001. január 12-i 70/2001/EK rendelete az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról (HL L 10., 2001.1.13., 33. o.).

         (6)  A kis- és középvállalkozásokat érintő állami támogatásokra vonatkozó csoportmentesség.


				|

		52014PC0223

			Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA az Afgán Iszlám Köztársaság Kereskedelmi Világszervezethez történő csatlakozása tekintetében a Kereskedelmi Világszervezet Általános Tanácsán belül képviselendő európai uniós álláspont meghatározásáról /* COM/2014/0223 final - 2014/0125 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
I. BEVEZETÉS
Befejező szakaszba érkeztek a
Kereskedelmi Világszervezet (WTO) tagjai és Afganisztán közötti tárgyalások,
melyek Afganisztánnak a szervezethez történő csatlakozására vonatkozó
feltételekre irányultak. Ezt 10 évig tartó tárgyalássorozat előzte meg,
amely akkor kezdődött, amikor Afganisztán 2004-ben benyújtotta a WTO-hoz
való csatlakozás iránti kérelmét. Afganisztán csatlakozási kérelmét a WTO
Általános Tanácsának a legkevésbé fejlett országok (LDC) csatlakozására
vonatkozó iránymutatásának megfelelően bírálták el, és következő
lépésként a Tanácsnak az EUMSZ értelmében határozatot kell hoznia az
Afganisztán csatlakozására vonatkozó feltételek jóváhagyásáról ahhoz, hogy az
EU ezt a jóváhagyást hivatalosan is támogatni tudja a WTO előtt.
A csatlakozási feltételek összefoglalása az
alábbiakban olvasható.
II. AZ AFGANISZTÁN WTO-HOZ TÖRTÉNŐ
CSATLAKOZÁSÁT SZABÁLYOZÓ FELTÉTELEK ÁGAZATONKÉNTI ÖSSZEFOGLALÁSA
Kötelezettségvállalások jegyzéke
Áruk (általános)
Afganisztán kötelezettségvállalásainak a
csatlakozáskor alkalmazandó jegyzéke tekintetében a végleges lekötött
vámtételek átlaga 15,1 %.
A mezőgazdasági termékek végleges
lekötött vámtételeinek 29,6 %-os átlagértéke magasabb az ipari termékekre
megállapított 8,8 %-nál. A vámcsúcsok szintén magasabbak a mezőgazdaság
esetében (60–70 %-os maximum egyes mezőgazdasági termékekre, szemben az
ipari áruk esetében megfigyelhető 50 %-os maximális értékkel).
A végleges lekötött vámtételeket Afganisztán a
csatlakozástól kezdődően fogja alkalmazni, ez alól kivételt képez
néhány informatikai (IT) termék, köztük elektromos áramkörök és videokamerák
(ezek teljes körű liberalizációja 2019-ig lezajlik).
Ezek az átlagos
vámszintek igen ésszerűek, figyelembe véve Afganisztán LDC-státuszát,
valamint gazdaságának kis méretét és sebezhetőségét. Az LDC-kre vonatkozó
korábbi uniós gyakorlat szerint az ezeket meghaladó mértékű vámszinteket
hasonló méretű gazdaságok esetében ésszerű voltuk miatt elfogadták. E
körülmények között a jegyzék nem tartalmaz korlátozásokat az alábbiak
tekintetében:
–
41 mezőgazdasági termékekre vonatkozó vámsor,
mely termékek kereskedelme Afganisztánban tiltottnak minősül (sertéshús és
sertéshúskészítmények, sör, bor és szeszes italok); valamint
–
183 ipari árukra vonatkozó vámsor, mely a jegyzék
ipari vámsorainak 4,4 %-át teszi ki (a közelmúltban jóváhagyott, a WTO
legkevésbé fejlett országok csatlakozására vonatkozó tárgyalási
iránymutatásának megfelelően az ipari vámsorok legfeljebb 5 %-a lehet
korlátozás nélküli).
Ipari áruk
–
A nem mezőgazdasági termékekre vonatkozó
végleges lekötött vámtételek átlaga 8,8 %.
–
A legmagasabb, átlagosan 30 %-os vámtételek a
kerámiatermék esetében alkalmazandók, ezt követik az átlagosan 15 % és 20 %
között mozgó, bútorra, üvegre és textilre alkalmazandó vámtételek.
–
A legalacsonyabb, 0 %-os értékek az informatikai
(IT) termékekre vonatkoznak, ezek végrehajtására 2019-ig kerül sor.
–
A legmagasabb ipari vámtételek 50 %-osak
(személyszállító gépjárművek), melyeket a kerámiatermékekre és
különböző textiltermékekre alkalmazandó 30 %-os vámcsúcs követ.
–
Az ipari áruk 183 korlátozás nélküli vámsora
nyersanyagokra, szőnyegre, lábbelire és bútorra vonatkozik.
Mezőgazdasági áruk
–
A mezőgazdasági termékekre végleges lekötött
vámtételeinek átlaga 29,6 %.
–
A mezőgazdaságban a legmagasabb, 70 %-os
vámtételek egyes gyümölcslevekre alkalmazandók, továbbá 60 %-os értékkel magas
számos mezőgazdasági termék, köztük a bárány- és marhahús, zöldségek,
gyümölcsök, diófélék, paradicsom, burgonya, dohány és ásványvíz vámtétele.
–
A mezőgazdasági termékek 41 korlátozás nélküli
vámsora olyan termékekre vonatkozik, melyek kereskedelme Afganisztánban
tiltottnak minősül (sertéshús és sertéshúskészítmények, sör, bor és
szeszes italok).
Kiviteli vámok
Afganisztán a kiviteli vámok tekintetében
felfüggesztési és csökkentési kötelezettségeket vállalt. Nem vezet be kiviteli
vámokat az ilyen vám alá jelenleg nem eső termékekre. A meglévő vámok
tekintetében a kritikus nyersanyagok maximális lekötött vámtételeit a
csatlakozást követő öt éven belül csökkentik.
Szolgáltatások
Figyelembe véve az ország LDC-státuszát,
Afganisztán szolgáltatásokra vonatkozó egyedi kötelezettségvállalásokról szóló
jegyzéke kielégítő. Afganisztán a szolgáltatási ágazatok széles körében
vállal piacrajutási és nemzeti elbánásra vonatkozó kötelezettséget, ideértve
többek között a szakmai, számítástechnikai és egyéb üzleti szolgáltatásokat, a
kommunikációs szolgáltatásokat (postai és távközlési szolgáltatásokat), az
építőipari, forgalmazási, magánoktatási, környezetvédelmi, pénzügyi
(biztosítási és banki), fekvőbeteg-ellátási, szállodai és éttermi,
valamint (tengeri és légi, illetve kiegészítő) közlekedési
szolgáltatásokat.
Jegyzőkönyvbe foglalt
kötelezettségvállalások
A csatlakozási folyamat utolsó, többoldalú
szakaszában a WTO tagjai közösen igyekeztek biztosítani, hogy Afganisztán
kereskedelmi jogszabályai és intézményei alapvetően összhangban legyenek a
WTO szabályaival és megállapodásaival, kiemelve ezeket a csatlakozási
jegyzőkönyvben és a munkacsoport jelentésében.
Afganisztán számos területen átmeneti
időszakot kérelmezett; az Unió számára a következő területek
számítanak különösen fontosnak:
Az importot terhelő belső adók
alkalmazása: a jelenleg alkalmazott fix adó és üzleti
bevételi adó csak 2020-ra fog teljes mértékben megfelelni a
WTO-kötelezettségeknek; a többi belső adó és importteher tekintetében a
WTO-normákkal való összehangolás a csatlakozás napján megkezdődik.
A kereskedelem technikai akadályai (TBT): Afganisztán 2016. január 1-jéig teljes körűen végrehajtja a
kereskedelem technikai akadályairól szóló megállapodást. A munkacsoport
jelentése erre vonatkozó cselekvési tervet tartalmaz.
Egészségügyi és növény-egészségügyi (SPS)
intézkedések: Afganisztán a munkacsoport jelentésében
foglalt cselekvési tervvel összhangban 2018. január 1-jéig átmeneti
időszakban részesül az SPS-megállapodás teljes körű végrehajtását
illetően.
Kereskedelmi vonzatú beruházási
intézkedések (TRIMS): A kereskedelmi vonzatú
beruházási intézkedésekre vonatkozó megállapodás 2020. december 31-től
alkalmazandó, ekkorra a szénhidrogénekre vonatkozó törvény és a bányászati
törvény árukra vonatkozó helyi tartalmi követelményeit meg kell szüntetni.
A szellemitulajdon-jogok kereskedelmi
vonatkozásai (TRIPS): A TRIPS-megállapodás teljes
körű végrehajtásának határideje a munkacsoport jelentésében foglalt
cselekvési tervvel összhangban 2016. január 1-je.
III. AJÁNLÁS
Azzal, hogy a Bizottság jóváhagyásra benyújtja
a Tanácsnak Afganisztán WTO-csatlakozásának feltételeit, kifejezésre juttatja
álláspontját, mely szerint e feltételek a piacnyitási kötelezettségvállalások
kiegyensúlyozott és ambiciózus csomagját jelentik, amely jelentős
előnyöket fog biztosítani Afganisztánnak és WTO-beli kereskedelmi partnereinek
egyaránt.
2014/0125 (NLE)
Javaslat
A TANÁCS HATÁROZATA
az Afgán Iszlám Köztársaság Kereskedelmi
Világszervezethez történő csatlakozása tekintetében a Kereskedelmi
Világszervezet Általános Tanácsán belül képviselendő európai uniós
álláspont meghatározásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 91. cikkére, 100.
cikke (2) bekezdésére, valamint 207. cikke (4) bekezdésének első
albekezdésére, 218. cikke (9) bekezdésével összefüggésben,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)       Az Afgán Iszlám Köztársaság
kormánya 2004. november 21-én benyújtotta a Kereskedelmi Világszervezetet (WTO)
létrehozó marrakeshi egyezményhez történő csatlakozás iránti kérelmét az
egyezmény XII. cikkének megfelelően.
(2)       2004. december 13-án
létrejött az Afgán Iszlám Köztársaság csatlakozásával foglalkozó munkacsoport
annak érdekében, hogy megállapodásra jusson a csatlakozási feltételekről,
amelyek az Afgán Iszlám Köztársaság és valamennyi WTO-tag számára egyaránt
elfogadhatók.
(3)       A Bizottság az Unió nevében
tárgyalást folytatott azokról az Afgán Iszlám Köztársaság részéről
teljesítendő, a piacnyitásra vonatkozó átfogó kötelezettségvállalásokról,
melyek eleget tesznek az Unió kéréseinek.
(4)       Ezeket a
kötelezettségvállalásokat ezentúl az Afgán Iszlám Köztársaság WTO-hoz
történő csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv tartalmazza.
(5)       A WTO-csatlakozás várhatóan
kedvezően és tartósan hozzájárul az Afgán Iszlám Köztársaság gazdasági
reformfolyamatához és fenntartható fejlődéséhez.
(6)       A csatlakozási
jegyzőkönyvet ezért jóvá kell hagyni.
(7)       A WTO-t létrehozó egyezmény
XII. cikke előírja, hogy a csatlakozás feltételeiről a csatlakozó
tagnak és a WTO-nak meg kell állapodnia, és azokat a WTO részéről a WTO
miniszteri konferenciája hagyja jóvá. A WTO-t létrehozó egyezmény IV. cikkének 2.
pontja előírja, hogy a miniszteri konferencia ülései közötti
időszakokban annak feladatait az Általános Tanács látja el.
(8)       Ennek megfelelően az
Afgán Iszlám Köztársaság WTO-csatlakozása tekintetében a WTO Általános Tanácsán
belül képviselendő uniós álláspontot meg kell határozni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Afgán Iszlám Köztársaság Kereskedelmi
Világszervezethez történő csatlakozása tekintetében a Kereskedelmi
Világszervezet Általános Tanácsán belül képviselendő európai uniós
álláspont: a csatlakozás jóváhagyása.
2. cikk
Ez a határozat az elfogadásának napján lép
hatályba.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007DP0209

Az Európai Parlament 2007. május 24-i határozata Beniamino Donnici mandátumának vizsgálatáról (2007/2121(REG))

Hivatalos Lap 102 E , 24/04/2008 o. 0446 - 0448

		P6_TA(2007)0209Beniamino Donnici mandátumának érvényességeAz Európai Parlament 2007. május 24-i határozata Beniamino Donnici mandátumának vizsgálatáról (2007/2121(REG))Az Európai Parlament,- tekintettel az Európai Parlament képviselőinek közvetlen és általános választójog alapján történő választásáról szóló, 1976. szeptember 20-i okmányra [1],- tekintettel eljárási szabályzata 3., 4., és 9. cikkére, valamint I. mellékletére,- tekintettel az olasz hatóságok hivatalos tájékoztatására Beniamino Donnici megválasztásáról az Európai Parlamentbe,- tekintettel Achille Occhetto Beniamino Donnici Európai Parlamentbe történő megválasztásának jogszerűségét vitató, 2007. március 25-i kifogására,- tekintettel a Jogi Bizottság jelentésére (A6-0198/2007),A. mivel az 1976. szeptember 20-i okmány 7. cikkének (1) és (2) bekezdése meghatározza az európai parlamenti mandátummal össze nem egyeztethető tisztségeket;B. mivel az eljárási szabályzat 9. cikke és I. melléklete értelmében az európai parlamenti képviselőknek kifejezetten nyilatkozniuk kell szakmai tevékenységi körükről, továbbá valamennyi díjazás ellenében ellátott tisztségükről vagy tevékenységükről;C. mivel az Európai Parlament eljárási szabályzata 3. cikkének (5) bekezdése szerint "Ha a képviselői mandátum az ugyanazon a listán szereplő jelöltek visszalépésének eredményeképp jött létre, a mandátumvizsgáló bizottság megbizonyosodik arról, hogy a visszalépésekre az 1976. szeptember 20-i okmány és a 4. cikk (3) bekezdésének szellemének és betűjének megfelelően került-e sor.";D. mivel az európai választási eljárásra vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek összhangban kell lenniük a közösségi jogi rendszer alapvető elveivel, elsődleges jogával, valamint az 1976. évi okmány szellemével és betűjével; mivel ez okból kifolyólag a jogalkotás, a közigazgatás és az igazságszolgáltatás területén illetékes nemzeti hatóságok az európai választási eljárásra vonatkozó nemzeti rendelkezéseik alkalmazásakor és/vagy értelmezésekor nem hagyhatják figyelmen kívül a közösségi jog választási kérdésekkel kapcsolatos elveit;E. mivel azt, hogy Achille Occhetto az 1976-os okmány szelleme és betűje szerint jogszerűen mondott-e le képviselői posztjáról, az okmány 6. cikke alapján kell eldönteni, amely kimondja, hogy "Az Európai Parlament tagjait (...) semmiféle utasítás nem köti, és kötött mandátumot sem fogadhatnak el.", továbbá hogy a képviselők szabadsága és függetlensége kulcsfontosságú alapelv;F. mivel az Európai Parlament képviselőinek statútuma (amely 2009-ben lép hatályba) 2. cikkének (1) bekezdése megállapítja, hogy "A képviselők szabadok és függetlenek.", míg e cikk (2) bekezdése az (1) bekezdés természetes folyományaként hozzáteszi, hogy "Semmis az a megállapodás, amely a képviselői mandátumról annak lejárta előtt vagy annak végén történő lemondásra vonatkozik.";G. mivel a statútum ezen rendelkezései csupán az 1976-os okmányban már szereplő szabadság és függetlenség elvét fejtik ki, és mivel a statútum kifejezetten a Parlament és az abban helyet foglaló képviselők védelme érdekében született;H. mivel az Európai Parlament képviselőinek jogállásáról szóló szabályzat, habár csak 2009-ben, a következő parlamenti ciklus kezdetével lép hatályba, a közösségi jogi rendszer jelenlegi állapotában elsődleges jogi aktust képez, amelyet az Európai Parlament a Tanács feltétel nélküli jóváhagyásával elfogadott, és amely rendszeresen megjelenik az Európai Unió Hivatalos Lapjában;I. mivel az Európai Parlamentnek, ugyanúgy, mint az európai választási eljárás területén hozott nemzeti rendelkezések végrehajtásáért és/vagy értelmezéséért felelős nemzeti hatóságoknak is, figyelembe kell venniük a képviselők eljárási szabályzata elveit és szabályozását, és mindenképpen tartózkodniuk kell, az EK-Szerződés 10. cikkében rögzített lojális együttműködés elve alapján is, a szabályzattal nyilvánvaló ellentmondásban lévő intézkedések és rendelkezések elfogadásától;J. mivel az Európai Parlament képviselőinek jogállásáról szóló szabályzatban megfogalmazott alapelvek és rendelkezések vitathatatlanul az EU-Szerződés 6. cikkében foglalt, az Európai Unió alapját alkotó alapelvek (mint a demokrácia és a jogállamiság alapelve) közé tartoznak, és mivel az Unió azokat a közösségi jog alapelveiként tartja tiszteletben;K. mivel az 1976-os okmány 6. cikkének hatálya az alkalmazás tekintetében azokra a jelöltekre is kiterjed, akik hivatalosan szerepelnek a választások utáni listán, azaz európai parlamenti képviselőjelöltként potenciálisan a Parlament tagjai;L. mivel Achille Occhetto lemondása képviselői mandátumáról egy, az európai választások eredményének 2004. június 12- 13-i kihirdetését megelőzően a "Società civile Di Pietro-Occhetto" lista egy másik tagjával született megállapodás eredménye, és mint ilyen, nem tekinthető összeegyeztethetőnek az 1976-os okmány betűjével és szellemével, ezért semmis;M. mivel Achille Occhetto visszalépésének semmissége ténybeli és jogi alapon megkérdőjelezi utódja, Beniamino Donnici mandátumának érvényességét is;N. mivel a laziói regionális közigazgatási bíróság (az ügyen első fokon eljáró bíróság) 2006. július 21-i határozatában kimondta, hogy Achille Occhetto lemondása a választási eredmények kihirdetése előtt nem tekinthető a választások utáni listán való szereplésről történő lemondásnak, hiszen a népakarat tiszteletben tartása miatt a választási eredményeket megváltoztathatatlannak kell tekinteni, és a megválasztott képviselők összeférhetetlenség, jogvesztés, választhatatlanná válás vagy lemondás esetén nem helyettesíthetők; mivel ebből következően a megválasztott tisztségről lemondani kívánó jelöltnek jogában áll a helyettesítési feltételek alkalmazásakor visszavonni lemondó nyilatkozatát azért, hogy elfoglalja a helyettesítés útján betöltendő helyet,O. mivel az olasz Államtanács jogerős ítéletében semmissé nyilvánította Achille Occhetto európai parlamenti képviselőnek nyilvánítását;P. mivel az 1976-os okmány 12. cikke értelmében az Európai Parlament - és csakis az Európai Parlament - vizsgálja meg az általános választójog alapján megválasztott tagjai mandátumának érvényességét; mivel az Európai Parlament ezen alapvető előjoga nem megkérdőjelezhető és még kevésbé ellehetetleníthető a nemzeti hatóságoknak a közösségi jog vonatkozó rendelkezéseivel és alapelveivel nyilvánvalóan ellentétes rendelkezése által, még akkor sem, ha e rendelkezést az adott állam legfelső igazságszolgáltatási testülete jogerősen jóváhagyta, amint az az olasz Államtanács szóban forgó ítélete esetében történt; mivel a Bíróság joggyakorlata ezen előjog érvényességének alátámasztásaképpen a nemzeti hatóságok által a közösségi joggal ellentétesen hozott jogerős ítéletek esetében is az állam felelősségét állapította meg;Q. mivel a Parlament jogosan vitathatja Beniamino Donnici mandátumának érvényességét, és nem kell figyelembe vennie az olasz Államtanács határozatát azon az alapon, hogy az ellentétes az 1976-os okmány szellemével és betűjével, ezért érvényesnek tekintheti Achille Occhetto mandátumát;1. érvénytelennek nyilvánítja Beniamino Donnici úr mandátumát, akinek megválasztását a nemzeti hatóságok közölték;2. érvényesnek nyilvánítja Achille Ochetto úr mandátumát;3. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt a határozatot az illetékes olasz nemzeti hatóságoknak, valamint Beniamino Donnici és Achille Occhetto uraknak.[1] HL L 278., 1976.10.8., 5. o. A legutóbb a 2002/772/EK Euratom határozattal (HL L 283., 2002.10.21., 1. o.) módosított okmány.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/1870 határozata (2015. október 6.) az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap igénybevételéről (Olaszország „EGF/2015/004 IT/Alitalia” referenciaszámú kérelme)

text:
               20.10.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 275/26

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2015/1870 HATÁROZATA
   (2015. október 6.)
   az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap igénybevételéről (Olaszország „EGF/2015/004 IT/Alitalia” referenciaszámú kérelme)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapról (2014–2020) és az 1927/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1309/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen 15. cikkének (4) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési kérdésekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodásra (2) és különösen annak 13. pontjára,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot (a továbbiakban: EGAA) azzal a céllal hozták létre, hogy támogatást nyújtson a globalizáció hatására a világkereskedelemben bekövetkezett fő strukturális változások miatt, vagy a globális pénzügyi és gazdasági válság elhúzódása, illetve egy újabb globális pénzügyi és gazdasági válság következtében elbocsátott munkavállalóknak és tevékenységüket megszüntető önálló vállalkozóknak a munkaerőpiacon történő újbóli beilleszkedéshez.

               (2)

               Az EGAA maximális éves összege az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet (3) 12. cikkében meghatározottaknak megfelelően (2011-es árakon számítva) 150 millió EUR.

               (3)

               2015. március 24-én Olaszország benyújtotta az EGAA-ból igénybe vehető pénzügyi hozzájárulás iránti EGF/2015/004 IT/Alitalia kérelmet az olaszországi Gruppo Alitalia csoporttól (4) történt elbocsátásokat követően. A kérelmet az 1309/2013/EU rendelet 8. cikke (3) bekezdésének megfelelően további információkkal egészítették ki. A kérelem eleget tesz az 1309/2013/EU rendelet 13. cikkében az EGAA-ból folyósított pénzügyi hozzájárulás meghatározására vonatkozóan megállapított követelményeknek.

               (4)

               Az EGAA-t ezért igénybe kell venni az Olaszország által benyújtott kérelem alapján nyújtandó, 1 414 848 EUR összegű pénzügyi hozzájárulás folyósítása érdekében.

               (5)

               Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap igénybevételéhez szükséges idő minimálisra csökkentése érdekében ezt a határozatot az elfogadása napjától kell alkalmazni,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az Európai Unió 2015. évi általános költségvetésének keretein belül az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból 1 414 848 EUR összeg igénybevételére kerül sor kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok formájában.
   2. cikk
   Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
   Ezt a határozatot 2015. október 6-tól kell alkalmazni.

      Kelt Strasbourgban, 2015. október 6-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         M. SCHULZ

            a Tanács részéről

            az elnök

         N. SCHMIT

      (1)  HL L 347., 2013.12.20., 855. o.

      (2)  HL C 373., 2013.12.20., 1. o.

      (3)  A Tanács 1311/2013/EU, Euratom rendelete (2013. december 2.) a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről (HL L 347., 2013.12.20., 884. o.).

      (4)  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. és Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. és Alitalia Loyalty).


title: Az Európai Parlament és a Tanács 1411/2001/EK határozata (2001. június 27.) a fenntartható városfejlesztést elősegítő együttműködés közösségi keretrendszeréről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001D1411

Hivatalos Lap L 191 , 13/07/2001 o. 0001 - 0005

		Az Európai Parlament és a Tanács 1411/2001/EK határozata(2001. június 27.)a fenntartható városfejlesztést elősegítő együttműködés közösségi keretrendszerérőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],mivel:(1) A Szerződés rendelkezik a közösség környezetvédelmi politikájának fejlesztéséről és végrehajtásáról, és rögzíti az e politikát irányító célokat és alapelveket.(2) A Közösség a 2179/98/EK európai parlamenti és tanácsi határozat [5] elfogadásával megerősítette elkötelezettségét a Bizottság által a "Fenntarthatóság felé" [6] c. programban választott általános módszer és stratégia iránt.(3) A Közösség számos nemzetközi kötelezettsége, különösen az éghajlatváltozás elleni küzdelemre vonatkozó fellépést illetően, csak az önkormányzatok együttműködésével valósítható meg.(4) A Bizottság az 1998. október 28-i, "Fenntartható városfejlesztés az Európai Unióban: intézkedési keretprogram" című közleményében kötelezettséget vállalt arra, hogy biztosítja "a helyi önkormányzatok társulásainak további támogatását", továbbá "biztosítja az ilyen tevékenységek többéves finanszírozásához szükséges megfelelő jogi hátteret".(5) Az Európai Parlament határozatokat [7] fogadott el az Európai Uniónak a városi környezetre vonatkozó politikája erősítéséről.(6) A Régiók Bizottsága véleményeket fogadott el az önkormányzatok közötti határok és nemzetek feletti együttműködésről [8], és a "A városfejlesztés felé az Európai Unióban" című [9] bizottsági közleményről.(7) Az ötödik környezetvédelmi cselekvési program elismeri, hogy valamennyi érintett résztvevőnek, a Bizottságot és az önkormányzatokat is beleértve, együttesen összehangolt intézkedéseket kell hoznia ahhoz, hogy megvalósítsák a fenntartható fejlődés célját és a közös felelősségvállalást.(8) Az Agenda 21 28. fejezete, amelynek a jegyzőkönyvét az 1992-es riói világ-csúcstalálkozón írták alá, előírja, hogy az egyes országokban az önkormányzatok többségének konzultációs folyamatot kell kezdeményeznie a lakossággal, és konszenzusra kell jutnia a közösséget érintő helyi Agenda 21-gyel kapcsolatban.(9) A fenntartható városfejlesztés céljai, valamint az Agenda 21 és a közösségi jogszabályok végrehajtása megköveteli a helyes gyakorlat kidolgozását, továbbfejlesztését, valamint az önkormányzatok közötti cseréjét, továbbá az önkormányzatok tudatosságának növelését.(10) Az önkormányzatok társulásainak kapacitását európai szinten erősíteni kell, fejleszteni kell a helyes gyakorlatot a fenntartható városfejlesztés és a helyi Agenda 21 területén, valamint ki kell cserélni az ezekkel kapcsolatos tapasztalatokat, továbbá össze kell hangolni ezeket a tevékenységeket annak érdekében, hogy az önkormányzatoktól érkező, a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos területek új és felmerülő perspektíváira vonatkozó információkat és véleményeket továbbítani lehessen a Bizottsághoz.(11) Mivel a javasolt intézkedés célkitűzéseit, azaz a helyes gyakorlatok európai szintű cseréjét, valamint az önkormányzatok tudatosságának az európai hálózatok segítségével való növelését a tagállamok nem tudják kellő mértékben megvalósítani, s ennek megfelelően az közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben megállapított arányossági elvnek megfelelően ez a határozat nem haladja meg az említett célkitűzések megvalósításához szükséges mértéket.(12) Meg kell határozni azokat a kiemelt fontosságú tevékenységi területeket, amelyek a közösségi együttműködési keretrendszer alapján támogathatóak.(13) Hatékony ellenőrző és értékelő módszereket kell kialakítani, és a potenciális kedvezményezetteket, valamint a közvéleményt megfelelő információkkal kell ellátni.(14) Az együttműködési keretrendszer végrehajtását a végrehajtás első néhány éve során szerzett tapasztalatok fényében kell értékelni, és erről tájékoztatni kell az Európai Parlamentet és a Tanácsot.(15) Ez a határozat pénzügyi keretet hoz létre a program teljes időtartamára, s ez lesz a költségvetési hatóság elsődleges hivatkozási pontja az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között 1999. május 6-án létrejött, a költségvetési fegyelemről és a költségvetési eljárás javításáról szóló intézményközi megállapodás 33. pontja értelmében [10].(16) Az e határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak [11] megfelelően kell meghozni,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz együttműködés közösségi keretrendszer (a továbbiakban: "együttműködési keretrendszer") annak érdekében jön létre, hogy pénzügyi és technikai támogatást nyújtson a legalább négy tagállamban megszervezett önkormányzati társulások részére, beleértve adott esetben a 8. cikkben említett országokban található városokat is, azzal a céllal, hogy ösztönözzék a helyes gyakorlat kialakítását, cseréjét és megvalósítását a következő területeken:- az EU környezetvédelmi jogszabályainak helyi szinten történő végrehajtása,- fenntartható városfejlesztés,- helyi Agenda 21.A fő partnerek a Bizottság, az önkormányzatok társulásai, a többszörös érdekeltséggel rendelkező városi szervezetek, a közösségi hálózatok, például a nem kormányzati szervezetek, egyetemek és az egyéb, európai szinten szervezett felek.2. cikk(1) A melléklet felsorolja azokat a tevékenységfajtákat, amelyek jelen együttműködési keretrendszerben közösségi támogatásban részesülhetnek.(2) A Bizottság az 1. cikkben meghatározottaknak megfelelően bármely önkormányzati társulást támogatásban részesítheti, illetve – a melléklet C részében említett kísérő intézkedések esetében – támogatásban részesíthet olyan más kedvezményezetteket is, akik ilyen tevékenységeket kívánnak fejleszteni.(3) A közösségi támogatás olyan tevékenységekre vonatkozik, amelyeket abban az évben, illetve az azt követő két évben végeznek el, amelyre a pénzügyi hozzájárulás vonatkozik.(4) A mellékletben tájékoztató jelleggel megtalálható a pénzügyi támogatások felosztása az egyes tevékenységfajták között.3. cikkA Bizottság a 11. cikk (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően értékeli a benyújtott pályázatokat, és kiválasztja közülük a 4. cikk szerinti kiemelten fontos területekkel kapcsolatos, finanszírozandó projekteket.4. cikk(1) A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közleményt jelentet meg, ahol felsorolja azokat a kiemelten fontos területeket, amely területeken a projekteket finanszírozzák, valamint meghatározza a kiválasztási és odaítélési kritériumokat, továbbá a jelentkezési és jóváhagyási eljárásokat.(2) A finanszírozandó projektekre vonatkozó pályázatokat az önkormányzatoknak az 1. cikkben meghatározott társulásai, valamint – a melléklet C. részében megjelölt tevékenységfajták esetén – az egyéb, támogatásra jogosult kedvezményezettek nyújtják be a Bizottsághoz.(3) Jelen együttműködési keretrendszerbe tartozó projektekre vonatkozó ajánlattételi felhívásokat minden év január 31-ig az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában teszik közzé. A pályázatok értékelését követően a Bizottság május 31-ig hozza meg a döntést arra vonatkozóan, hogy mely projekteket finanszírozza. A finanszírozandó projektekre vonatkozó döntést követően a partnerek jogait és kötelezettségeit szabályozó szerződést kötnek a végrehajtásért felelős kedvezményezettekkel.(4) A kedvezményezettek és az ennek az együttműködési keretrendszernek az alapján finanszírozott projektek listáját – a támogatási összeg megjelölésével – nyilvánosságra hozzák.5. cikkA Bizottság biztosítja az ennek az együttműködési keretrendszernek a végrehajtására szolgáló közösségi tevékenység és projektek, illetve az egyéb közösségi programok és kezdeményezések – különösen a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21-i 1260/1999/EK tanácsi rendelet [12] 20. cikkében említett URBAN-kezdeményezés – közötti következetességet, valamint hogy azok egymást kölcsönösen kiegészítik és erősítik. Ennek az együttműködési keretrendszernek az alapján nem részesülhetnek támogatásban más közösségi programok és alapok keretében finanszírozott projektek.6. cikk(1) Ez az együttműködési keretrendszer a 2001. január 1. és 2004. december 31. közötti időszakra vonatkozik. A 2001-2004 közötti időszakban az együttműködési keretrendszer végrehajtását szolgáló pénzügyi keret 14 millió euró.Az éves felhasználást a költségvetési hatóság engedélyezi a pénzügyi terv keretein belül.(2) 350000 euró vagy annál nagyobb összegű pénzügyi támogatás csak abban az esetben nyújtható, ha a kedvezményezett előző évi könyvelését bejegyzett könyvvizsgálóval hitelesíttették. A támogatás felhasználásának időszakára vonatkozó könyvelést is bejegyzett könyvvizsgálóval kell hitelesíttetni.350000 eurónál kisebb összegű támogatás csak abban az esetben nyújtható, ha a kedvezményezett előző évi könyvelése a Bizottság által elfogadott formában rendelkezésre áll, továbbá ha azt ebben a formában folytatják a támogatás felhasználásának időszakára vonatkozóan is.7. cikkA projektek hozzájárulnak az 1. cikkben említett célkitűzésekhez, továbbá a projekteket az alábbi általános kritériumok alapján választják ki:a) előnyös költség-haszon arány;b) tartós, európai szintű multiplikációs hatás;c) hatékony és kiegyensúlyozott együttműködés a partnerek között a tevékenységek ütemezésében és végrehajtásában, valamint a pénzügyi hozzájárulás tekintetében;d) részvétel a pénzügyi hozzájárulásban;e) a nemzetek fölötti megközelítés, különösen a Közösségen belüli, illetve adott esetben a Közösség határain túli, a szomszédos országokkal való együttműködés támogatása;f) az összefüggő, több ágazatra kiterjedő megközelítés és a fenntartható városfejlesztés támogatása, figyelembe véve annak társadalmi, gazdasági és környezeti vetületeit;g) az összes partner – beleértve a civil társadalom képviselőit is – részvételének mértéke;h) a közérdekű közszolgáltatások erősítésének és megújításának támogatása.8. cikkAz együttműködési keretrendszerben részt vehetnek az önkormányzatok társulásai, beleértve a közép- és kelet-európai országokban, Cipruson és Máltán, valamint a Közösséggel társulási megállapodásokat kötött más országokban található városokat is.9. cikk(1) A Bizottság a közösségi támogatás kedvezményezettjei által végzett tevékenységek sikerének biztosítására megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy:a) biztosítsa, hogy a Bizottság felé javasolt tevékenységeket megfelelően végezték-e el;b) megelőzze a szabálytalanságokat, illetve azok ellen fellépjen;c) adott esetben visszakövetelje a szabálytalanul felvett összegeket.(2) A Számvevőszék által a Szerződés 248. cikkének megfelelően elvégzett pénzügyi ellenőrzés, valamint a Szerződés 279. cikkének c) pontja értelmében elvégzett ellenőrzések sérelme nélkül a Bizottság tisztségviselői és egyéb munkatársai helyszíni ellenőrzést végezhetnek – beleértve a szúrópróbaszerű ellenőrzést is – az ennek az együttműködési keretrendszernek az alapján támogatott tevékenységekkel kapcsolatban.A Bizottság a helyszíni ellenőrzésekről előzetesen tájékoztatja a kedvezményezetteket, kivéve azt az esetet, ha csalás, illetve a támogatás szabálytalan felhasználásának alapos gyanúja merül fel.(3) A pénzügyi támogatás kedvezményezettjei az adott tevékenységgel kapcsolatos támogatási összeg utolsó kifizetését követő 5 éven keresztül a Bizottság részére betekintésre megőrzik a tevékenységek kiadásaira vonatkozó valamennyi bizonylatot. Ezeket elektronikus formában is tárolhatják.10. cikk(1) A Bizottság csökkentheti, felfüggesztheti, illetve visszakövetelheti a szerződés alapján folyósított pénzügyi támogatást abban az esetben, ha szabálytalanságokat állapít meg, illetve, ha tudomására jut, hogy a szerződésben beleegyezése nélkül a megállapodásban rögzített célkitűzésekkel, vagy a végrehajtási feltételekkel ellentétes módosításokat hajtottak végre.(2) Abban az esetben, ha a határidőket nem tartották be, illetve ha a szerződés végrehajtásának állása a megítélt pénzügyi támogatásnak csak egy részét indokolja, a Bizottság felkéri a kedvezményezettet, hogy meghatározott határidőn belül nyújtson be magyarázatot. Abban az esetben, ha a kedvezményezett nem ad kielégítő választ, a Bizottság visszavonhatja a fennmaradó pénzügyi támogatást, és követelheti a már kifizetett összegek azonnali visszafizetését. A Bizottság vállalja, hogy az ilyen magyarázatokat alaposan és gyorsan értékeli.(3) A kedvezményezettek az egy évnél hosszabb időre szóló szerződések esetén éves időközi beszámolót, illetve valamennyi szerződés esetén a szerződés teljesítését követő hat hónapon belül pénzügyi jelentést nyújtanak be a Bizottsághoz. A Bizottság meghatározza a jelentések formai és tartalmi követelményeit. Ha a jelentéseket a megállapított határidőkön belül nem nyújtják be, a kedvezményezett ennek a határozatnak az alapján további támogatásra nem tarthat igényt. A Bizottság vállalja, hogy a beszámolókat észszerű határidőn belül értékeli, annak érdekében, hogy a kifizetésekben ne kerüljön sor indokolatlan késedelemre.(4) Minden jogosulatlanul kifizetett összeget vissza kell fizetni a Bizottság részére. A késedelmesen visszafizetett összegek után kamatot számíthatnak fel. A Bizottság meghatározza e bekezdés részletes végrehajtási szabályait.11. cikk(1) A Bizottság munkáját tanácsadó bizottság segíti.(2) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK tanácsi határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel annak 8. cikke rendelkezéseire is.(3) A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.12. cikkA Bizottság értékeli ennek az együttműködési keretrendszernek a végrehajtását, és ezzel kapcsolatban legkésőbb 2003. március 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.13. cikkEz a határozat 2001. január 1-jétől 2004. december 31-ig alkalmazandó.Kelt Luxembourgban, 2001. június 27-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökB. Rosengren[1] HL C 56. E, 2000.2.29., 68. o.[2] HL C 204., 2000.7.18., 35. o.[3] HL C 317., 2000.11.6., 33. o.[4] Az Európai Parlament 2000. december 14-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), valamint a Tanács 2001. június 18-i határozata.[5] HL L 275., 1998.10.10., 1. o.[6] HL C 138., 1993.5.17., 5. o.[7] HL C 226., 1998.7.20., 34. és 36. o.,valamint HL C 279., 1999.10.1., 44. o.[8] HL C 51., 1999.2.22., 21. o.[9] HL C 251., 1998.8.10., 11. o.[10] HL C 172., 1999.6.18., 1. o.[11] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.[12] HL L 161., 1999.6.26., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETKözösségi pénzügyi támogatásra jogosult tevékenységek | Tájékoztató jellegű forrásmegosztás 100 % |A.A fenntartható városfejlesztésre és a helyi "Agenda 21" – re vonatkozó információ és információcsere, valamint a környezet minőségének javítása olyan területeken, ahol a környezeti problémákkal szociális-gazdasági problémák járnak együttoktató, tájékoztató, dokumentáció és a tudatosságot növelő eszközök kifejlesztése szakemberek, célcsoportok, helyi politikai döntéshozók és a nyilvánosság részére, beleértve azokat az önkormányzatokat is, amelyek a saját környezetvédelmi teljesítményük fejlesztésére kívánnak projekteket indítani,a helyes gyakorlat és a bemutató projektek eredményeinek támogatása, átadása és terjesztése azokon a területeken, ahol a környezeti problémák szociális-gazdasági problémákkal járnak együtt, többek között azon önkormányzatok felé is, amelyek nem vesznek részt az e határozat hatálya alá tartozó hálózatokban. | 40 % |B.Európai szintű együttműködés a fenntartható városfejlődéssel és az "Agenda 21" által érintett partnerek közötta Közösség környezetvédelmi cselekvési programjának keretében a partnerek közötti együttműködés elősegítése,a szubszidiaritási és a partnerségi elvekkel összhangban a nemzeti programok keretében folyó munka kiegészítése az önkormányzatok támogatása céljából – többek között a Közösség környezetvédelmi politikájának, városfejlesztési projektjeinek és városépítési terveinek végrehajtásában – az átfogó megközelítés révén a helyi városi környezet minőségének javítása érdekében,az önkormányzatok európai szinten szerveződő társulásai, valamint a közösségi intézmények közötti párbeszéd, az információk összehangolásának és cseréjének előmozdítása,partneri kapcsolatok kialakításának támogatása, beleértve a 8. cikkben megjelölt országokból származó partnereket is. | 40 % |C.A fenntartható városfejlesztés és a helyi Agenda 21 területén folyó tevékenységek elemzéséhez és ellenőrzéséhez szükséges kísérő intézkedések.a közösségi szinten megoldható városi problémák szintjére, kiterjedésére és jellegére vonatkozó jelentések,a városfejlesztés fenntartható megközelítésének helyi elterjedtségére vonatkozó elemző vizsgálatok a környezetvédelmi politikától eltérő területeken, tekintettel különösen a strukturális politikával kapcsolatos következetes viszonyra,feladatok ellenőrzése és támogatása "A helyi fenntarthatóság felé/Közös európai mutatók" című ellenőrző kezdeményezés egyesítése, összehangolása, felhasználása, terjesztése és továbbfejlesztése érdekében. | 20 % |--------------------------------------------------


title: 2013/17/EU: Az Európai Parlament és a Tanács határozata ( 2012. december 12. ) az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapnak az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodás 28. pontja alapján történő igénybevételéről (Olaszország „EGF/2011/026 IT/Emilia-Romagna Motorcycles” referenciaszámú kérelme)

text:
               12.1.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 8/16

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA
   (2012. december 12.)
   az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapnak az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodás 28. pontja alapján történő igénybevételéről (Olaszország „EGF/2011/026 IT/Emilia-Romagna Motorcycles” referenciaszámú kérelme)
   (2013/17/EU)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között létrejött, a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodásra (1) és különösen annak 28. pontjára,
   tekintettel az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap létrehozásáról szóló, 2006. december 20-i 1927/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 12. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap (EGAA) azzal a céllal jött létre, hogy kiegészítő támogatást nyújtson a globalizáció hatására a világkereskedelemben bekövetkezett fő strukturális változások következtében elbocsátott munkavállalóknak, és segítse őket a munkaerőpiacra történő ismételt beilleszkedésben.

               (2)

               Az EGAA hatályát kiterjesztették a 2009. május 1. és 2011. december 30. között benyújtott kérelmek olyan munkavállalók támogatása érdekében, akik közvetlenül a pénzügyi és gazdasági világválság miatt veszítették el állásukat.

               (3)

               A 2006. május 17-i intézményközi megállapodás az EGAA igénybevételét évi 500 millió EUR felső korlátig engedélyezi.

               (4)

               Olaszország, az Emilia-Romagna (Olaszország) (ITH5) NUTS II. szintű régióban a NACE Rev.2 rendszer szerinti 30. ágazatban (Egyéb jármű gyártása) működő 10 vállalatnál történt elbocsátásokra tekintettel, 2011. december 30-án az EGAA igénybevétele iránti kérelmet nyújtott be, majd 2012. szeptember 10-ig további információkkal egészítette ki azt. A kérelem eleget tesz az 1927/2006/EK rendelet 10. cikkében a pénzügyi hozzájárulás meghatározására vonatkozóan megállapított követelményeknek. A Bizottság ezért 2 658 495 EUR összeg igénybevételét javasolja.

               (5)

               Az EGAA-t ezért igénybe kell venni az Olaszország által benyújtott kérelem alapján történő pénzügyi hozzájárulás folyósítása érdekében.

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az Európai Unió 2012. évi általános költségvetésének keretein belül az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból 2 658 495 EUR összeg igénybevételére kerül sor kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok formájában.
   2. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

      Kelt Strasbourgban, 2012. december 12-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         M. SCHULZ

            a Tanács részéről

            az elnök

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  HL C 139., 2006.6.14., 1. o.

      (2)  HL L 406., 2006.12.30., 1. o.