title: 2013/388/EU: Az Európai Központi Bank határozata ( 2013. július 5. ) a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok elfogadhatóságához kapcsolódó átmeneti intézkedésekről (EKB/2013/22)

text:
               18.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 195/27

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK HATÁROZATA
   (2013. július 5.)
   a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok elfogadhatóságához kapcsolódó átmeneti intézkedésekről
   (EKB/2013/22)
   (2013/388/EU)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 127. cikke (2) bekezdése első francia bekezdésére,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 3.1. cikke első francia bekezdésére, 12.1. cikkére, 18. cikkére, és 34.1. cikke második francia bekezdésére,
   tekintettel az eurorendszer monetáris politikai eszközeiről és eljárásairól szóló, 2011. szeptember 20-i EKB/2011/14 iránymutatásra (1) és különösen annak I. melléklete 1.6., 6.3.1, 6.3.2. és 6.4.2. szakaszára,
   tekintettel az eurorendszer refinanszírozási műveleteivel és a fedezetek elfogadhatóságával kapcsolatos további átmeneti intézkedésekről, valamint az EKB/2007/9 iránymutatás módosításáról szóló, 2013. március 20-i EKB/2013/4 iránymutatásra (2) és különösen annak 1. cikke (3) bekezdésére, valamint 5. és 7. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányának 18.1. cikke szerint az Európai Központi Bank („EKB”) és azon tagállamok nemzeti központi bankjai (a továbbiakban: NKB-k), amelyek pénzneme az euro, hitelműveleteket végezhetnek hitelintézetekkel és más piaci szereplőkkel megfelelő fedezet mellett történő hitelnyújtás révén. Az eurorendszer monetáris politikai műveleteihez elfogadható fedezetre vonatkozó általános követelmények az EKB/2011/14 iránymutatás I. mellékletében kerültek meghatározásra.

               (2)

               Az EKB/2011/14 iránymutatás I. mellékletének 1.6. szakaszában foglaltak alapján a Kormányzótanács az eurorendszer monetáris politikai műveletei végrehajtásának eszközeit, feltételeit, követelményeit és eljárásait bármikor megváltoztathatja. Az EKB/2011/14 iránymutatás I. mellékletének 6.3.1. szakaszában foglaltak alapján az eurorendszer fenntartja magának a jogot, hogy az általa relevánsnak tartott bármely információ alapján meghatározza, hogy egy kibocsátás, kibocsátó, adós vagy garanciavállaló megfelel-e a magas hitelminőségi követelményeknek.

               (3)

               A Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy garantált forgalomképes adósságinstrumentumok elfogadhatóságához kapcsolódó átmeneti intézkedésekről szóló, 2013. május 2-i EKB/2013/13 határozat (3) ideiglenesen – rendkívüli intézkedésként – felfüggesztette az eurorendszer hitelminőségi küszöbének a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott, illetve Ciprusi Köztársaság által teljes mértékben garantált forgalomképes eszközök hitelminősítésére vonatkozó minimumkövetelményeit. A Ciprusi Köztársaság az általa kibocsátott forgalomképes adósságinstrumentumokra kiterjedő adósságkezelési programjának megindítását követően a Kormányzótanács akként határozott, hogy a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott, illetve teljes mértékben garantált forgalomképes eszközöknek az eurorendszer monetáris politikai műveletei keretében történő felhasználása kedvezőtlenül alakult, és úgy határozott, hogy hatályon kívül helyezi a 2013. június 28-i EKB/2013/13 határozatot. (4)

               (4)

               Az adósságkezelési program befejezését, valamint annak megerősítését követően, hogy a Ciprusi Köztársaság megfelel a rá irányadó gazdasági és pénzügyi kiigazítási program feltételrendszerének, a Kormányzótanács további értékelésnek vetette alá azt, hogy a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott, illetve teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok minősége elégséges ahhoz, hogy azok az eurorendszer monetáris politikai műveletei során elfogadható fedezetnek minősüljenek.

               (5)

               A Kormányzótanács erre tekintettel akként határozott, hogy ismételten vissza kell állítani a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumoknak az eurorendszer monetáris politikai műveleteiben történő elfogadhatóságát azzal, hogy az ilyen instrumentumokra az EKB/2011/14 iránymutatás I. mellékletének 6.4.2. cikkében meghatározottaktól eltérő, egyedi haircutokat kell alkalmazni.

               (6)

               Az EKB/2013/4 iránymutatás 7. cikke értelmében az eurorendszer hitelminőségi követelményei nem vonatkoznak azokra a forgalomképes adósságinstrumentumokra, amelyeket az Európai Unió/Nemzetközi Valutaalap programjában részt vevő euroövezeti tagállam központi kormányzata bocsátott ki vagy garantált teljes mértékben, kivéve, ha a Kormányzótanács úgy dönt, hogy az érintett tagállam nem teljesíti a pénzügyi támogatás és/vagy a makrogazdasági program feltételeit. Ugyanakkor az ugyanezen iránymutatás 1. cikkének (3) bekezdésében foglaltak alapján annak 5. cikke (1) bekezdése és a 7. cikke alkalmazásában csak Írország, a Görög Köztársaság és Portugália minősül olyan euroövezeti tagállamnak, amely megfelel az Európai Unió/Nemzetközi Valutaalap programjának. Erre tekintettel az eurorendszer hitelminőségi küszöbének a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott, illetve teljes mértékben garantált forgalomképes eszközök hitelminősítésére vonatkozó minimumkövetelményeit felfüggesztő kiegészítő Kormányzótanácsi határozatra van szükség.

               (7)

               Ez a kivételes intézkedés átmenetileg alkalmazandó, amíg a Kormányzótanács megítélése szerint az eurorendszer monetáris politikai műveletei elfogadhatósági feltételeinek és kockázatkezelési keretrendszerének általános alkalmazása ismételten bevezethetővé válik,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az EKB/2011/14 iránymutatás egyes rendelkezéseinek felfüggesztése, valamint a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok elfogadhatósága
   (1)   Az eurorendszernek az egyes forgalomképes eszközökre vonatkozóan az EKB/2011/14 iránymutatás I. melléklete 6.3.2. szakaszában meghatározott hitelminősítési keretszabályaiban foglalt hitelminőségi minimumkövetelményei a Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok vonatkozásában felfüggesztésre kerülnek. Erre tekintettel az EKB/2013/4 iránymutatás 5. cikke (1) bekezdésének és 7. cikkének alkalmazásában a Ciprusi Köztársaság olyan euroövezeti tagállamnak minősül, amely megfelel az Európai Unió/Nemzetközi Valutaalap programjának.
   (2)   A Ciprusi Köztársaság kormánya által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumokra az ezen határozat mellékletében meghatározott egyedi haircutok vonatkoznak.
   (3)   Az ebben a határozatban és a nemzeti szinten az NKB-k által végrehajtott EKB/2011/14 és EKB/2013/4 iránymutatások közötti eltérés esetén ez a határozat irányadó.
   2. cikk
   Hatálybalépés
   Ez a határozat 2013. július 5-én lép hatályba.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. július 5-én.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 331., 2011.12.14., 1. o.

      (2)  HL L 95., 2013.4.5., 23. o.

      (3)  HL L 133., 2013.5.17., 26. o.

      (4)  A Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumok elfogadhatóságához kapcsolódó átmeneti intézkedésekről szóló EKB/2013/13 határozatot hatályon kívül helyező 2013. június 28-i EKB/2013/21 EKB határozat (HL L 192., 2013.7.13., 75. o.).

      MELLÉKLET

         A Ciprusi Köztársaság által kibocsátott vagy teljes mértékben garantált forgalomképes adósságinstrumentumokra vonatkozó haircutok ütemezése

                     Államkötvények

                     Lejárati csoport

                     A fix- és a változó kamatozású kamatszelvényekre irányadó haircutok

                     A kamatszelvény nélküli adósságinstrumentumokra irányadó haircutok

                     0–1

                  14,5

                  14,5

                     1–3

                  27,5

                  29,5

                     3–5

                  37,5

                  40,0

                     5–7

                  41,0

                  45,0

                     7–10

                  47,5

                  52,5

                     > 10

                  57,0

                  71,0

                     Az állam által garantált bankkötvények és nem pénzügyi vállalatok állam által garantált kötvényei

                     Lejárati csoport

                     A fix- és a változó kamatozású kamatszelvényekre irányadó haircutok

                     A kamatszelvény nélküli adósságinstrumentumokra irányadó haircutok

                     0–1

                  23,0

                  23,0

                     1–3

                  37,0

                  39,0

                     3–5

                  47,5

                  50,5

                     5–7

                  51,5

                  55,5

                     7–10

                  58,0

                  63,0

                     > 10

                  68,0

                  81,5


title: 2004/15/: Az EFTA Felügyeleti Hatóság határozata 15/04/COL ( 2004. február 18. ) az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak negyvenegyedik módosítása új, 9C. számú fejezet bevezetésével: az állami támogatásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos szakmai titoktartás

text:
               8.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 154/27

      AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG HATÁROZATA

   15/04/COL
   (2004. február 18.)
   az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak negyvenegyedik módosítása új, 9C. számú fejezet bevezetésével: az állami támogatásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos szakmai titoktartás
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   Tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (1) és különösen annak 61. és 63. cikkeire és 26. jegyzőkönyvére.
   Tekintettel az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (2) és különösen annak 24. cikkére és 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, valamint 3. jegyzőkönyve I. részének 1. cikkére (3).
   Mivel a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 24. cikke értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóságnak kell érvényre juttatnia az EGT-Megállapodás állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseit.
   Mivel a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az EFTA Felügyeleti Hatóság köteles közleményeket és iránymutatásokat kiadni az EGT-Megállapodás által szabályozott ügyekben, amennyiben a fenti megállapodás vagy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás kifejezetten így rendelkezik, vagy amennyiben az EFTA Felügyeleti Hatóság ezt szükségesnek ítéli.
   Felidézve az 1994. január 19-én az EFTA Felügyeleti Hatóság által elfogadott állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályait (4).
   Mivel az Európai Bizottság 2003. december 1-jén új közleményt tett közzé (C(2003) 4582. számú dokumentum) az állami támogatásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos szakmai titoktartásról (5).
   Mivel ez a közlemény az Európai Gazdasági Térséget is érinti.
   MIVEL az Európai Gazdasági Térség teljes területén biztosítani kell az EGT állami támogatásokról szóló szabályainak egységes alkalmazását.
   Mivel az EGT-Megállapodás XV. mellékletének végén található „Általános rendelkezések” cím II. pontja értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóság köteles az Európai Bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság által elfogadott jogi aktusoknak megfelelő jogi aktusokat elfogadni.
   Az Európai Bizottsággal való konzultációt követően.
   Felidézve, hogy az EFTA Felügyeleti Hatóság e témában 2004. február 3-án többoldalú találkozó keretében konzultált az EFTA-államokkal.
   ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1.

               Az állami támogatásokról szóló iránymutatások új, 9C számú „Állami támogatásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos szakmai titoktartás” című fejezet csatolásával módosul.

               2.

               Az állami támogatásokról szóló iránymutatásokhoz csatolt új, 9C számú fejezet e határozat mellékletében található.

               3.

               Az EFTA-államokat levélben kell értesíteni, csatolva e határozat egy másolatát, valamint a mellékletet.

               4.

               Az Európai Gazdasági Térségről szóló Megállapodás 27. jegyzőkönyvének d) pontjával összhangban, az Európai Bizottságot e határozatról a határozat egy, a mellékletet is tartalmazó másolata útján kell értesíteni.

               5.

               A döntést mellékletével együtt az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében kell közzétenni.

               6.

               A határozat angol nyelven hiteles.

      Kelt Brüsszelben, 2004. február 18-án.

            Az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Hannes HAFSTEIN

            Elnök

         Bernd HAMMERMANN

            bizottsági testületi tag

      (1)  A továbbiakban: EGT-Megállapodás.

      (2)  A továbbiakban: Felügyeleti és Bírósági Megállapodás

      (3)  Meg kell jegyezni, hogy az EFTA-államok közötti 2001. december 10-i megállapodást követően, amely az EFTA-államok a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásának 3. jegyzőkönyvét módosította, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyvének módosítása 2003. augusztus 28-án lépett hatályba. Ezen módosítások beépítették a 3. jegyzőkönyvbe „az EK-Szerződés [korábbi] 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletet”.

      (4)  Az EGT Megállapodás 61. és 62. cikkeinek, valamint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 1. cikke 3. jegyzőkönyvének alkalmazása és értelmezéséről szóló, az EFTA Felügyeleti Hatóság által elfogadott és kiadott iránymutatás (a legutóbb az 198/03/COL határozattal (2003.11.5.) módosított 1994.1.19., HL L 231., 1994.9.3., 32. EGT-kiegészítés). A továbbiakban: állami támogatásokról szóló iránymutatás.

      (5)  Az állami támogatásokra vonatkozó szakmai titoktartásról szóló, 2003. december 1-i C(2003) 4582 bizottsági közlemény, HL C 297., 2003.12.9., 6. o.

      MELLÉKLET
      9C.   AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ HATÁROZATOKKAL KAPCSOLATOS SZAKMAI TITOKTARTÁS
      9C.1.   Bevezetés

                  1.

                  E közlemény leszögezi az EFTA Felügyeleti Hatóság kezelési eljárását azon kérelmekkel kapcsolatosan, melyekkel az EFTA-államok mint állami támogatásokra vonatkozó határozatok címzettjei, fordulnak a Hatósághoz, és melyek ezen határozatok egyes részeinek a szakmai titoktartási kötelezettség alá vetését kérelmezik, tehát hogy a határozat közzétételekor a szóban forgó részek tartalmát ne tárják fel.

                  2.

                  Két szempontot meg kell állapítani:

                              a)

                              azon információk meghatározását, amelyek a szakmai titoktartási kötelezettség alá vetendőek; valamint

                              b)

                              a hasonló titoktartási kérelmekkel kapcsolatos alkalmazandó eljárást.

            9C.2.   Jogi keret

                  1.

                  Az EGT-Megállapodás 122. cikkének szövege megfelel a EK-Szerződés 287. cikkének, amely szerint: „A szerződő felek képviselői, tisztviselői és szakértői, valamint ezen Megállapodás követelményei alatt eljáró tisztviselők szolgálati jogviszonyuk megszüntetését követően sem fedhetik fel a szolgálati titoktartási kötelezettség alá eső információkat, így különösen a vállalkozásokra, az ezek üzleti kapcsolataira vagy költségösszetevőire vonatkozó információkat.”

                  2.

                  Ez megjelenik az EFTA Felügyeleti Hatóság állami támogatásokkal kapcsolatos feladatairól és hatásköréréről szóló, Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. részének 24. és 25. cikkeiben is (1).

                  3.

                  A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 16. cikke előírja hogy: „Az EFTA Felügyeleti Hatóságnak határozatait meg kell indokolnia”.

                  4.

                  A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve 6. cikke (1) bekezdésének első mondata a hivatalos vizsgálati eljárás kezdeményezéséről szóló döntésekről továbbá leszögezi: „A hivatalos vizsgálati eljárás kezdeményezéséről szóló határozatnak össze kell foglalnia a tényállást és jogi helyzetet, előzetes értékelés által meg kell állapítania a javasolt intézkedés támogatás voltát és a közös piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozó kételyeket meg kell fogalmaznia […]”.

            9C.3.   A szolgálati titoktartási kötelezettség alá eső információ meghatározása

                  1.

                  Az Európai Bíróság megállapította, hogy bár az EK-Szerződés 287. cikke elsősorban a vállalkozásokra vonatkozó információra utal, a „különösen” szó használata azt mutatja, hogy a titoktartás elve általánosságban értendő, így egyéb titkos információra is vonatkozik (2).

                  2.

                  Ebből következik, hogy a szolgálati titoktartás az üzleti titkon túl egyéb titkos információra is vonatkozik.

                  3.

                  A trösztellenes tevékenység és az egyesülések kontextusában nincs ok arra, hogy megkülönböztetésre kerüljön az üzleti titok az egyéb titkos információtól. Az a tény, hogy a trösztellenes tevékenységeknél és egyesülési folyamatoknál a Hatóság által hozott döntések címzettjei vállalkozások, amíg az állami támogatási eljárások az EFTA-államokra irányulnak, nem jelenti azt, hogy ne lehetne egységes módon kezelni a szolgálati titkot és egyéb bizalmas információt.

            9C.3.1.   Üzleti titkok

                  1.

                  Az üzleti titok kizárólag azon vállalkozásról szóló információra vonatkozhat, amely esetleges vagy tényleges gazdasági értékkel bír, és amelynek közzététele vagy felhasználása más vállalkozások számára gazdasági nyereséget jelenthet. Ennek gyakori példái a gyártási és forgalmazási költségek értékelésének módszerei, előállítási titok (egy kereskedelmi szempontból értékes titkos terv, előállítási módszer, folyamat vagy berendezés amelynek alkalmazása olyan kereskedelmi áru előállítását, kidolgozását, összeállítását vagy feldolgozását teszi lehetővé, amely az innováció, illetve jelentős erőfeszítés eredményének minősíthető.

                  2.

                  Úgy tűnik, hogy az üzleti titok elvben csak a támogatás kedvezményezettjére, illetve harmadik felekre vonatkozhat, és kizárólag az EFTA-államok, illetve harmadik fél által továbbított információt érintheti. Ebből következően, a Hatóság által előterjesztett nyilatkozatokat (például a szerkezetátalakítási terv megvalósíthatóságával kapcsolatos kétségek) nem vethetik titoktartási kötelezettség alá.

                  3.

                  Az információ közzététele miatt egy adott vállalkozásnak okozott esetleges kár nem ad megfelelő indokot arra, hogy a szóban forgó információ üzleti titoknak minősüljön. Például, a Hatóság hivatalos vizsgálati eljárás kezdeményezéséről szóló határozata egy szerkezetátalakítási támogatás esetén, a Hatósághoz eljuttatott egyes információinak fényében kétségben vonhatja maga a szerkezetátalakítási terv egyes elemeit. Ilyen határozat az adott vállalkozásnak a rendelkezésre álló hitelét (is) befolyásolhatja. Mindazonáltal ebből nem feltétlenül következik az, hogy a határozat alapját adó információ üzleti titokként kezelendő.

                  4.

                  Általában véve a Hatóság a következő nem kimerítő lista alapján dönti majd el, hogy az információ üzleti titoknak minősül-e vagy sem:

                              a)

                              milyen mértékben ismert az információ a vállalkozáson kívül;

                              b)

                              milyen mértékben léteznek a vállalkozáson belül olyan intézkedések, amelyek az információvédelmet célozzák, például alkalmazottakra, illetve tisztviselőkre kivetett versenyzáradék, illetve velük kötött titoktartási megállapodások, stb;

                              c)

                              az információ értéke a vállalkozás, illetve annak versenytársainak számára;

                              d)

                              azon erőfeszítések, illetve beruházások mértéke, amelyet a vállalkozás ráfordított az információ megszerzésére;

                              e)

                              azon erőfeszítés mértékét, amelyet igénybe venne az információ megszerzése, illetve lemásolása;

                              f)

                              az érintett EFTA-államban érvényes jogszabály által nyújtott védelemnek mértéke.

                  5.

                  A Hatóság szerint elvileg a következő jellegű információ nem tartozik a szakmai titoktartási kötelezettség alá:

                              a)

                              azon információ, amely nyilvánosan hozzáférhető, beleértve azon információk körét is amely különleges információ szolgáltatáson keresztül díjfizetés ellenében elérhető, illetve a szakértők (mérnökök, orvosok) körében közismert információ. Hasonlóképpen, az árbevétel sem tekinthető üzleti titoknak, mivel ezen adat az éves beszámolóban közzétett, illetve a piacon egyéb úton is elérhető. A nem közzétett árbevétel adataira vonatkozó titoktartás iránti kérelmet indokolni kell, és a kérelmeket eseti alapon kell értékelni. Az a tény, hogy egy adott információ nem közzétett, nem feltétlenül jelenti azt, hogy a szóban forgó információ üzleti titoknak minősül;

                              b)

                              múltbeli információ, különösképpen a legalább öt évnél régebbi;

                              c)

                              statisztikai, illetve összesített információ;

                              d)

                              a támogatás kedvezményezettjének neve, tevékenységi ágazata, a támogatás célja és összege, stb.

                  6.

                  Különleges esetekben az ezen elvektől való eltérést részletesen indokolni kell.

            9C.3.2.   Egyéb bizalmas információ

                  1.

                  A trösztellenesség és vállalkozások egyesülése esetén bizalmas információnak tekinthető egyes, a Hatóságnak a bizalmasság feltételével továbbított információ (például egy vállalkozás megbízásából készült piackutatás, amelyben maga a vállalkozás is részt vesz, és amely eszközeinek és forrásainak részét képezi). Úgy tűnik, hogy az állami támogatások esetében hasonló eljárás alkalmazható.

                  2.

                  Az állami támogatás területén lehet azonban olyan jellegű bizalmas információ, amely nem feltétlenül fordul elő a trösztellenes, illetve a vállalkozások egyesülésének folyamata során, és amelyek állami titokra vonatkoznak, vagy egyéb, az állam szervezetéről szóló bizalmas információra. Általában, a Hatóság határozatainak indokolási kötelezettsége miatt, valamint az átláthatóság végett, ilyen információt csak kivételes esetekben vetnek a szakmai titoktartási kötelezettség alá. A közszolgáltatás szervezésére és az arra vonatkozó kiadásokkal kapcsolatos információ például nem minősíthető „egyéb bizalmas információ”-nak (bár üzleti titoknak minősülhet, amennyiben az információ a 9C.3.1 részben felsorolt feltételeknek eleget tesz).

            9C.4.   Alkalmazandó eljárás
      9C.4.1.   Általános elvek

                  1.

                  A Hatóság legfőbb feladata az, hogy két ellentétes kötelezettséget egyeztessen, pontosabban a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 16. cikkének értelmében azon kötelezettségét, hogy határozatainak okait részletesen indokolja, másrészt pedig, hogy a szakmai titok védelmezési kötöttségének eleget tegyen.

                  2.

                  A határozatainak indokolását előíró alapvető kötelezettségén kívül a Hatóságnak figyelembe kell vennie az állami támogatások szabályainak hatékony alkalmazásának szükségességét (többek között az EFTA-államok, a kedvezményezettek, illetve az érintett felek azon lehetőségének biztosítását, hogy megjegyzésüket vagy a Hatóság határozatával kapcsolatos kifogásukat kifejezzék), valamint a Hatóság politikájának átláthatóságának érdekében. A határozatok teljes tartalmának közzététele ebből következően rendkívül fontos. Általános alapelvként a bizalmas kezelés iránti kérelemnek kizárólag abban az esetben lehet eleget tenni, amelyben az valóban szükséges az üzleti titoknak, illetve egyéb, hasonló védelmet indokoló bizalmas információnak a védelmére.

                  3.

                  Az üzleti titkok, illetve az egyéb bizalmas információk azonban nem élveznek teljes mértékű védelmet. Ez azt jelenti, hogy a Hatóság feltárhat ilyen jellegű információkat, amennyiben a határozatai indokolásához ez szükséges. Egy támogatási intézkedésnek és annak a kedvezményezettjének a meghatározásához szükséges információt tehát nem lehet szakmai titoktartásnak alávetni. Hasonlóképpen, az EGT-megállapodás 61. cikkében lefektetett feltételeknek való megfelelést bizonyító információkat sem lehet a szakmai titoktartási kötelezettségnek alávetni. A Hatóságnak azonban alaposan mérlegelnie kell, hogy egy adott esetben a közzététel fontosabb-e az EFTA-államnak vagy vállalkozásnak okozott esetleges kárnál.

                  4.

                  A Hatóság határozatának közzétételre szánt változatában, szakmai titoktartási okokból csak az elfogadott változat törlései szerepelhetnek. Nem lehet bekezdéseket áthelyezni, vagy mondatot hozzáadni, illetve módosítani. Amennyiben a Hatóság úgy véli, hogy egyes információk nem feltárhatóak, akkor a határozat egyértelműsége és koherenciája végett lábjegyzet beilleszthető, amely tartalmazza a nem feltárt információk körülírását, illetve nagyság- vagy mértékrendű információt.

                  5.

                  Nem elfogadhatóak azon titoktartási kérelmek, amelyek egy határozat olyan teljes szövegére, vagy annak fontos részeire vonatkoznak, amely a Hatóság határozatának indokolását értelmetlenné tenné.

                  6.

                  Amennyiben panaszos fordul a Hatósághoz, ez utóbbi figyelembe veszi a panaszos azon érdekét, hogy egy adott határozatnak indokait megállapítsa anélkül, hogy bírósági eljáráshoz kelljen folyamodni (3). Ezért az EFTA-államoknak különösen meggyőzően indokolniuk kell azon titoktartási kötelezettség iránti kérelmüket, amely panaszos aggályairól szóló határozat részeire vonatkozik. Másfelől, a Hatóság általában nem fog szakmai titoktartási kötelezettség alatt lévő információkat közzétenni abban az esetben, amikor gyanúsítható, hogy a panaszt elsősorban abból a célból tették, hogy információhoz jussanak.

                  7.

                  Szakmai titoktartásra hivatkozva az EFTA-államok nem tagadhatják meg a Hatóságnak azon információ szolgáltatását, amelyet a támogatási intézkedés megvizsgálásához a Hatóság szükségesnek ítél. E tekintetben hivatkozás történik a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyvében rögzített eljárásra (különösen a 3. jegyzőkönyv II. részének 2. cikke (2) bekezdésében, 5., 10. és 16. cikkében foglaltakra).

            9C.4.2.   Eljárás

                  1.

                  Jelenleg, a Hatóság azonnal közli határozatának eredményét az érintett EFTA-állammal, és megadja neki azt a lehetőséget, hogy 15 munkanapon belül jelölje meg azon információkat, amelyeket szakmai titoktartási kötelezettség alá tartozónak ítél. Ezen időszak a Hatóság és az érintett EFTA-állam közötti megállapodás alapján meghosszabbítható.

                  2.

                  Amennyiben a Hatóság által meghatározott időszakon belül az érintett EFTA-állam nem jelöl meg szerinte szakmai titoktartási kötelezettség alá tartozó információt, a határozat teljes egészében közzétételre kerül.

                  3.

                  Amennyiben az érintett EFTA-állam egyes információkat szakmai titoktartási kötelesség alá szándékozik vetni, meg kell jelölnie ezen információ részeket, és mindegyik bizalmas kezelésre szánt részhez külön indokolást kell csatolnia.

                  4.

                  Ezt követően az EFTA-állam kérelmét a Hatóság azonnal megvizsgálja. Ha a Hatóság nem ért egyet egyes részek szakmai titoktartási kötelesség alá vetésével, megindokolja, hogy véleménye szerint azon részeket mely okokból nem kell a közzéteendő változatból kihagyni. Amennyiben az EFTA-állam a titoktartási kérelmét nem indokolja kellőképpen (vagyis irreleváns vagy téves módon), a Hatóságnak nem kell további indokolást nyújtani afelől, hogy miért nem ért egyet a határozat közzéteendő változat egyes részeinek kihagyásával, és indokolás hiányra hivatkozhat.

                  5.

                  Amennyiben a Hatóság csak részben ért egyet azon EFTA-állam kérelmével, hogy egyes részek a szakmai titoktartási kötelezettség alá essenek, új tervezet által értesíti az EFTA-államot afelől, hogy mely részeket nem teszik közzé. Ha a Hatóság egyet ért azzal, hogy az EFTA-állam által megjelölt részek szakmai titoktartási kötelezettség alá essenek, a határozat szövegét a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 26. cikkének megfelelően közzéteszik, azon részek kivételével, amelyek a szakmai titoktartási kötelezettség alá esnek. Ezen kihagyott részeket a szövegben jelezni kell (4).

                  6.

                  A titoktartás iránti kérelem visszautasítását indokoló, Hatóság határozatának átvételét követően, 15 munkanap áll az EFTA-állam rendelkezésére, hogy visszajelezzen és további elemek benyújtásával indokolja kérelmét.

                  7.

                  Amennyiben az érintett EFTA-állam nem jelzett vissza a Hatóság által kiszabott időszakon belül, a Hatóság az EFTA-államnak címzett válaszának megfelelően fogja határozatát közzé tenni.

                  8.

                  Amennyiben pedig az érintett EFTA-állam a mejelölt határidőn belül további alátámasztó elemeket nyújt be, azokat a Hatóság azonnal megvizsgálja. Amennyiben a Hatóság egyet ért az EFTA-állam által megjelölt részek titoktartási kötelezettség alá tartozásával, a határozat szövege a fent említettek szerint kerül közzétételre.

                  9.

                  Amennyiben nincs lehetőség megállapodásra, a Hatóság közzéteszi azon határozatát, miszerint azonnali hivatalos vizsgálati eljárást kezdeményez. E határozatnak össze kell foglalnia a tényállást és a jogi helyzetet, előzetes értékelés által meg kell állapítania a javasolt intézkedés támogatási jellegét és a közös piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozó kételyeket meg kell fogalmazni. Nyilvánvaló, hogy ezen határozatnak egyes alapvető információt tartalmaznia kell annak érdekében, hogy a harmadik felek, illetve egyéb EFTA-államok eredményesen szólhassanak hozzá. A Hatóság által az alapvető információk rendelkezésre bocsátása elsőbbséget élvez bármely szakmai titoktartás, vagy bizalmas információ kezelés iránti kérelemmel szemben. Továbbá, a kedvezményezett és a harmadik felek érdeke, hogy ilyen határozathoz minél előbb hozzáférjenek. Késedelem e téren megkockáztatná az állami támogatás ellenőrzésének folyamatát.

                  10.

                  Amennyiben nem sikerül megállapodásra jutni a kifogást nem tartalmazó határozatokban, illetve a hivatalos vizsgálati eljárás lezárásáról szóló határozatokban foglalt egyes információk szakmai titoktartási kötelezettség alá vetési kérelmet illetően, a Hatóság közli végső határozatát az EFTA-állammal, és csatolja az általa közzéteendő szöveget. A Hatóság 15 napos határidőt szab ki az EFTA-állam számára, hogy válaszát jelezze. Amennyiben a Hatóság nem kapott általa relevánsnak ítélt választ, a szöveg közzétételére kerül sor.

                  11.

                  Az állami támogatásokra vonatkozó bejelentési formanyomtatványt a Hatóság jelenleg felülvizsgálja. Az EFTA-államokkal való felesleges levelezés elkerülése végett, valamint annak érdekében, hogy határozatai minél előbb közzétételre kerüljenek, a Hatóság a jövőben a formanyomtatványhoz hozzáadni szándékozik egy kérdést afelől, hogy az értesítés tartalmaz-e olyan információt, amely nem közzéteendő, és ha igen, felkér ennek okai felsorolására. A Hatóság csak akkor fogja az EFTA-államot felkeresni különös esetekkel kapcsolatban, amennyiben a fent említett kérdésre az EFTA-állam pozitívan válaszolt. Hasonlóképpen, amennyiben a Hatóság kiegészítő információt igényel az EFTA-államtól, annak akkor jeleznie kell, hogy azon információ nem közzéteendő, és annak okait. Amennyiben az EFTA-állam által bizalmasnak jelölt információkat a Hatóság határozatában szerepeltet, az elfogadott határozatát az EFTA-állammal közli, azon indokokkal együtt, hogy szerinte miért nem lehet a szóban forgó részeket a határozatnak közzéteendő változatából kihagyni, a fent említetteknek megfelelően.

                  12.

                  Amikor a Hatóság eldöntötte, hogy mely szöveg kerül közzétételre és végső határozatáról tájékoztatta az EFTA-államot, az EFTA-állam dönthet afelől hogy bírósági eljáráshoz folyamodik-e, bármely ideiglenes intézkedést ideértve, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 36. cikkében meghatározott határidőn belül.

            9C.4.3.   Harmadik felek

                  (1)

                  Amikor az érintett EFTA-államokon kívül harmadik felek is állami támogatási eljárásokra vonatkozóan információt nyújtanak be (például panaszosok, egyéb EFTA-államok, illetve a kedvezményezett), ezen iránymutatások értelemszerűen alkalmazandóak.

            9C.4.4.   Időbeli alkalmazás

                  (1)

                  Ezen iránymutatás nem hoz, és nem is hozhat létre kötelező jogi szabályozást. A megfelelő igazgatás érdekében pusztán előzetesen meghatározza a bizalmasság kérdésével kapcsolatos, a Hatóság által alkalmazandó eljárást. Fő szabályként, amennyiben nem kerül sor megállapodásra, a Hatóság határozatának közzétételi döntését igazságügyi felülvizsgálatnak lehet alávetni. Mivel ezen iránymutatás pusztán eljárási kérdésekre vonatkozik (és mivel nagy mértékben a már bevett gyakorlatokat állapítja meg), azonnali hatállyal végrehajtható, beleértve azon, kifogást nem tartalmazó határozatokat (5), amelyeket a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyvéhez hozott módosítások hatályba lépése előtt fogadtak el (6), és amelyekhez harmadik felek hozzáférni szándékoznak.

         (1)  Meg kell jegyezni, hogy az EFTA-államok közötti 2001. december 10-i megállapodást követően, amely az EFTA-államok a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásának 3. jegyzőkönyvét módosította, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyvének módosítása 2003. augusztus 28-án lépett hatályba. Ezen módosítások beépítették a 3. jegyzőkönyvbe „az EK-Szerződés [korábbi] 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletet”.

         (2)  Bizottság kontra Adams 145/83 sz. ügy [ECR]1985., 3539,34. bekezdés, valamint Bizottság kontra Postbank [ECR]1996.

         (3)  Bizottság kontra Sytraval C-367/95 P sz. ügy [ECR] 1998., I-1719, 64. bekezdés.

         (4)  Szögletes zárójellel […], valamint lábjegyzetben megjegyezni, hogy: „a szakmai titoktartási kötelezettség által védett”.

         (5)  Ezen időpont előtt elfogadott, hivatalos vizsgálati eljárás kezdeményezéséről szóló határozatok és végső döntések már megjelentek az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában (a Nizzai Szerződés hatályba lépése óta átnevezett Európai Unió Hivatalos Lapjában), az EGT-re vonatkozó részben. A közzétételt megelőzően az EFTA-államok jelezhetik azon információkat amelyek a titoktartási kötelezettség alá tartoztak.

         (6)  Lásd az 1. lábjegyzetet.


title: 2011/199/EU: Az Európai Tanács határozata ( 2011. március 25. ) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkének módosításáról azon tagállamok stabilizációs mechanizmusa tekintetében, amelyek hivatalos pénzneme az euró

text:
               6.4.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 91/1

         AZ EURÓPAI TANÁCS HATÁROZATA
   (2011. március 25.)
   az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkének módosításáról azon tagállamok stabilizációs mechanizmusa tekintetében, amelyek hivatalos pénzneme az euró
   (2011/199/EU)
   AZ EURÓPAI TANÁCS,
   tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 48. cikke (6) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkének felülvizsgálatára vonatkozó javaslatra, amelyet a belga kormány 2010. december 16-án nyújtott be az Európai Tanácsnak,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   tekintettel az Európai Bizottság véleményére (2),
   az Európai Központi Bank véleményének kézhezvételét követően (3),
   mivel:

               (1)

               Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 48. cikkének (6) bekezdése értelmében az Európai Tanács az Európai Parlamenttel, a Bizottsággal és egyes esetekben az Európai Központi Bankkal folytatott konzultációt követően egyhangúlag határozhat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) harmadik részében foglalt rendelkezések egészben vagy részben történő módosításáról. Az ilyen határozat nem növelheti a szerződések értelmében az Unióra ruházott hatásköröket, és csak azt követően léphet hatályba, hogy a tagállamok saját alkotmányos követelményeiknek megfelelően azt jóváhagyják.

               (2)

               Az Európai Tanács 2010. október 28–29-i ülésén az állam-, illetve kormányfők megállapodtak abban, hogy a tagállamoknak az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának megőrzése érdekében állandó válságmechanizmust kell létrehozniuk, és felkérték az Európai Tanács elnökét, hogy kezdjen konzultációkat az Európai Tanács tagjaival az ehhez szükséges, korlátozott mértékű szerződésváltoztatásról.

               (3)

               A belga kormány 2010. december 16-án az EUSZ 48. cikke (6) bekezdése első albekezdésének megfelelően javaslatot nyújtott be az EUMSZ 136. cikkének egy bekezdés hozzáadásával történő felülvizsgálatára, amelynek értelmében azon tagállamok, amelyek hivatalos pénzneme az euró, feltétlenül szükséges esetben működésbe hozható stabilizációs mechanizmust hozhatnak létre az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának megőrzése érdekében, és amely kimondja, hogy a mechanizmus keretében igényelt pénzügyi segítségnyújtásra szigorú feltételek fognak vonatkozni. Az Európai Tanács ezzel egy időben következtetéseket fogadott el a jövőbeni stabilitási mechanizmusról ((1)–(4) bekezdés).

               (4)

               A stabilitási mechanizmus fogja nyújtani az euróövezet egészének pénzügyi stabilitását érintő, a 2010-ben tapasztaltakhoz hasonló kockázatok kezeléséhez szükséges eszközt, és ezáltal elősegíti az Unió gazdasági és pénzügyi stabilitásának megőrzését. Az Európai Tanács 2010. december 16–17-i ülésén egyetértett abban, hogy mivel a mechanizmus létrehozásának célja az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának megőrzése volt, az EUMSZ 122. cikkének (2) bekezdését a továbbiakban nem kell alkalmazni e célokra. Az állam-, illetve kormányfők ezért megállapodtak abban, hogy az nem használandó ilyen célokra.

               (5)

               Az Európai Tanács 2010. december 16-án úgy határozott, hogy az EUSZ 48. cikke (6) bekezdésének második albekezdésével összhangban a javaslatról konzultációt folytat az Európai Parlamenttel és a Bizottsággal. Az Európai Tanács úgy határozott, hogy az Európai Központi Bankkal is konzultál. Az Európai Parlament (1), a Bizottság (2), illetve az Európai Központi Bank (3) véleményt fogadott el a javaslatról.

               (6)

               A módosítás az EUMSZ harmadik részében foglalt rendelkezést érinti, és nem növeli a szerződések értelmében az Unióra ruházott hatásköröket,

         ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
   1. cikk
   Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikke az alábbi bekezdéssel egészül ki:

      „(3)   Azon tagállamok, amelyek hivatalos pénzneme az euró, feltétlenül szükséges esetben működésbe hozható stabilizációs mechanizmust hozhatnak létre az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának megőrzése érdekében. A mechanizmus keretében igényelt pénzügyi segítségnyújtásra szigorú feltételek fognak vonatkozni.”

   2. cikk
   A tagállamok haladéktalanul értesítik a Tanács Főtitkárát az e határozat alkotmányos követelményeiknek megfelelő elfogadására vonatkozó eljárások lezárultáról.
   Ez a határozat 2013. január 1-jén lép hatályba, feltéve, hogy az első bekezdésben említett valamennyi értesítés megérkezik, illetve ezek hiányában az első bekezdésben említett értesítések közül az utolsó értesítés kézhezvételét követő hónap első napján.
   3. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

      Kelt Brüsszelben, 2011. március 25-én.

            az Európai Tanács részéről

            az elnök

         H. VAN ROMPUY

      (1)  2011. március 23-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  2011. február 15-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  2011. március 17-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).


title: 2007/818/EK: A Tanács határozata ( 2007. november 8. ) az Európai Közösség és a Montenegrói Köztársaság közötti, az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló megállapodás megkötéséről

text:
               19.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 334/25

         A TANÁCS HATÁROZATA
   (2007. november 8.)
   az Európai Közösség és a Montenegrói Köztársaság közötti, az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló megállapodás megkötéséről
   (2007/818/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 63. cikke (3) bekezdésének b) pontjára, összefüggésben a 300. cikk (2) bekezdése első albekezdésének első mondatával és a 300. cikk (3) bekezdésének első albekezdésével,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   mivel:

               (1)

               A Bizottság az Európai Közösség nevében az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló megállapodásról tárgyalt a Montenegrói Köztársasággal.

               (2)

               A 2007. szeptember 18-án elfogadott tanácsi határozattal összhangban e megállapodást az Európai Közösség nevében 2007. szeptember 18-án aláírták, annak későbbi időpontban való esetleges megkötésére is figyelemmel.

               (3)

               A megállapodást jóvá kell hagyni.

               (4)

               A megállapodással létrejön egy visszafogadási vegyes bizottság, amely elfogadhatja eljárási szabályzatát. Helyénvaló megállapítani az ilyen esetre vonatkozó közösségi álláspont kialakítására irányuló egyszerűsített eljárást.

               (5)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkének megfelelően az Egyesült Királyság bejelentette az e határozat elfogadásában és végrehajtásában való részvételére irányuló szándékát.

               (6)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően, és az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, Írország nem vesz részt e határozat elfogadásában, és ezért e határozat rá nézve nem kötelező erejű, és azt nem köteles alkalmazni.

               (7)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, és ezért e határozat rá nézve nem kötelező erejű, és azt nem köteles alkalmazni,

         A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
   1. cikk
   Az Európai Közösség és a Montenegrói Köztársaság között létrejött, az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló megállapodás a Közösség nevében jóváhagyásra kerül.
   A megállapodás szövegét csatolták e határozathoz.
   2. cikk
   A megállapodás 22. cikkének (2) bekezdésében előírt értesítést a Tanács elnöke küldi meg (2).
   3. cikk
   A megállapodás 18. cikke által létrehozott visszafogadási vegyes bizottságban a Közösséget a Bizottság képviseli.
   4. cikk
   A Bizottság alakítja ki – a megállapodás 18. cikkének (5) bekezdésében előírtak szerint – a Közösségnek a visszafogadási vegyes bizottság keretében képviselt álláspontját az eljárási szabályzat elfogadására vonatkozóan a Tanács által kijelölt különbizottsággal folytatott konzultációt követően.
   5. cikk
   Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

      Kelt Brüsszelben, 2007. november 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. PEREIRA

      (1)  2007. október 24-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  A megállapodás hatálybalépésének napját a Tanács Főtitkársága az Európai Unió Hivatalos Lapjában teszi közzé.
   MEGÁLLAPODÁS
   az Európai Közösség és a Montenegrói Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról
   A MAGAS SZERZŐDŐ FELEK,
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉG, a továbbiakban: a Közösség,
   és
   A MONTENEGRÓI KÖZTÁRSASÁG, a továbbiakban: Montenegró,
   AZZAL A SZÁNDÉKKAL, hogy erősítsék együttműködésüket az illegális bevándorlás elleni hatékonyabb küzdelem érdekében;
   AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy e megállapodás segítségével és viszonossági alapon gyors és hatékony eljárásokat hozzanak létre az olyan személyek azonosítására, illetve biztonságos és szabályos visszatérésére, akik Montenegró vagy az Európai Unió valamely tagállama területére való beutazás vagy tartózkodás feltételeinek nem, illetve már nem felelnek meg, továbbá hogy az együttműködés szellemében elősegítsék az ilyen személyek átszállítását;
   HANGSÚLYOZVA AZT, hogy e megállapodás nem érinti a Közösségnek, az Európai Unió tagállamainak és Montenegrónak a nemzetközi jogból, így különösen az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-i európai egyezményből, és a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-i egyezményből származó jogait, kötelezettségeit és felelősségét;
   FIGYELEMBE VÉVE, hogy e megállapodás azon rendelkezései, amelyek az Európai Közösséget létrehozó szerződés IV. címének hatálya alá tartoznak, az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyvvel összhangban nem vonatkoznak a Dán Királyságra,
   A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:
   1. cikk
   Fogalommeghatározások
   E megállapodás alkalmazásában:

               a)

               „a Szerződő Felek”: Montenegró és a Közösség;

               b)

               „Montenegró állampolgára”: bármely olyan személy, aki a Montenegrói Köztársaság állampolgárságával rendelkezik, összhangban annak jogszabályaival;

               c)

               „egy tagállam állampolgára”: az a személy, aki a Közösség által alkalmazott fogalommeghatározás szerint valamely tagállam állampolgárságával rendelkezik;

               d)

               „tagállam”: az Európai Unió bármely tagállama a Dán Királyság kivételével;

               e)

               „harmadik ország állampolgára”: bármely személy, aki montenegrói, illetve valamely tagállam állampolgárságától eltérő állampolgársággal rendelkezik;

               f)

               „hontalan személy”: bármely személy, aki nem rendelkezik állampolgársággal;

               g)

               „tartózkodási engedély”: bármilyen típusú, Montenegró, illetve valamely tagállam által kibocsátott engedély, amely az adott személyt feljogosítja arra, hogy a területén tartózkodjon. Ez nem tartalmazza azokat az ideiglenes engedélyeket, amelyek lehetővé teszik, hogy az érintett személy az adott állam területén tartózkodjon a menedékjog vagy tartózkodási engedély iránti kérelem elbírálása alatt;

               h)

               „vízum”: bármilyen típusú, Montenegró, illetve valamely tagállam által kibocsátott engedély vagy határozat, amely a területére való belépéshez vagy az azon való átszállításhoz szükséges. Ez nem foglalja magában a repülőtéri tranzitvízumot;

               i)

               „megkereső állam”: az az állam (Montenegró vagy a tagállamok egyike), amely e megállapodás 7. cikke értelmében visszafogadási kérelmet, vagy 14. cikke értelmében átszállítási kérelmet nyújt be;

               j)

               „megkeresett állam”: az az állam (Montenegró vagy a tagállamok egyike), amelyhez e megállapodás 7. cikke értelmében visszafogadási kérelmet, vagy 14. cikke értelmében átszállítás iránti kérelmet nyújtanak be;

               k)

               „illetékes hatóság”: Montenegró vagy a tagállamok egyikének bármely olyan nemzeti hatósága, amelyet a megállapodás 19. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban annak végrehajtásával bíznak meg;

               l)

               „átszállítás”: a harmadik ország állampolgárának vagy a hontalan személynek a megkeresett állam területén történő áthaladása a megkereső államból a célországba történő utazás során;

               m)

               „visszafogadás”: e megállapodás rendelkezéseivel összhangban azon személyek (a megkeresett állam saját állampolgárai, harmadik országok állampolgárai vagy hontalan személyek) megkereső állam általi átadása és a megkeresett állam általi befogadása, akik a megkereső állam területére illegálisan léptek be, vagy vannak jelen, illetve tartózkodnak.

         I. SZAKASZ
   MONTENEGRÓ VISSZAFOGADÁSI KÖTELEZETTSÉGEI
   2. cikk
   Saját állampolgárok visszafogadása
   (1)   Valamely tagállam megkeresésére és minden további, az e megállapodásban előírtaktól eltérő formalitások nélkül Montenegró visszafogad minden olyan személyt, aki a megkereső tagállam területére való belépés vagy tartózkodás hatályos feltételeinek nem, illetve már nem felel meg, feltéve hogy bizonyított vagy – meggyőző bizonyíték alapján – megalapozottan vélelmezhető, hogy ezek a személyek montenegrói állampolgárok.
   (2)   Montenegró visszafogadja továbbá:

               —

               az (1) bekezdésben említett személyek kiskorú, nem házas gyermekeit, tekintet nélkül születési helyükre vagy nemzetiségükre, amennyiben a megkereső tagállamban önálló tartózkodási joggal rendelkeznek,

               —

               az (1) bekezdésben említett személyek más állampolgárságú házastársait, feltéve, hogy jogukban áll Montenegró területére belépni vagy ott tartózkodni, illetve megkapják a Montenegró területére történő belépés és ott tartózkodás jogát, amennyiben a megkereső tagállamban önálló tartózkodási joggal rendelkeznek.

         (3)   Montenegró visszafogadja azokat a személyeket is, akik a tagállamba való belépésük óta lemondtak montenegrói állampolgárságukról, kivéve, ha az érintett személy legalább e tagállam honosítási ígéretével rendelkezik.
   (4)   Miután Montenegró pozitívan bírálta el a visszafogadási kérelmet, Montenegró illetékes diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala késedelem nélkül és 3 munkanapon belül kibocsátja a visszafogadandó személy visszatéréséhez szükséges, legalább 3 hónapig érvényes úti okmányt. Amennyiben az érintett személy jogi vagy ténybeli okokból nem adható át az eredetileg kiállított úti okmány érvényességi ideje alatt, úgy Montenegró illetékes diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala 14 naptári napon belül új úti okmányt állít ki ugyanezen érvényességi idővel. Amennyiben Montenegró 14 naptári napon belül nem állítja ki az úti okmányt, úgy kell tekinteni, hogy Montenegró elfogadta a kiutasításra rendszeresített szabványos európai uniós úti okmány használatát (1).
   (5)   Abban az esetben, amikor a visszafogadandó személy a montenegrói állampolgárság mellett egy harmadik ország állampolgárságával is rendelkezik, a megkereső tagállamnak figyelembe kell vennie a visszafogadandó személy azon akaratát, hogy a visszatérés a választása szerinti államba történjen.
   3. cikk
   Harmadik országbeli állampolgárok és hontalanok visszafogadása
   (1)   Valamely tagállam megkeresésére és minden további, az e megállapodásban előírtaktól eltérő formalitások nélkül Montenegró visszafogad minden olyan, harmadik ország állampolgárságával rendelkező vagy hontalan személyt, aki a megkereső tagállam területére való belépés vagy tartózkodás hatályos feltételeinek nem, illetve már nem felel meg, feltéve hogy bizonyított vagy – meggyőző bizonyíték alapján – megalapozottan vélelmezhető, hogy az ilyen személyek:

               a)

               rendelkeznek, vagy a belépés idején rendelkeztek Montenegró által kiadott érvényes vízummal vagy tartózkodási engedéllyel; vagy

               b)

               a tagállamok területére illegálisan és közvetlenül azután léptek be, hogy Montenegró területén tartózkodtak vagy átutaztak:

         (2)   Az (1) bekezdés szerinti visszafogadási kötelezettség nem érvényes, amennyiben:

               a)

               a harmadik ország állampolgára vagy a hontalan személy kizárólag Montenegró nemzetközi repülőterén repülőgép-forgalmi tranzitterületen tartózkodott; vagy

               b)

               a megkereső tagállam a harmadik ország állampolgára vagy a hontalan személy részére a területére való belépést megelőzően vagy azt követően vízumot vagy tartózkodási engedélyt állított ki, kivéve,

                           —

                           ha az érintett személy olyan, Montenegró által kiállított vízummal vagy tartózkodási engedéllyel rendelkezik, melynek érvényességi ideje hosszabb a megkereső tagállam által kiállított vízum vagy tartózkodási engedély érvényességi idejénél, vagy

                           —

                           a megkereső tagállam által kiállított vízum vagy tartózkodási engedély megszerzésére hamis vagy hamisított dokumentumok vagy hamis állítások felhasználásával került sor, vagy

                           —

                           a személy nem tartja be a vízumhoz kapcsolódó feltételeket.

         (3)   Montenegró, a tagállamok megkeresésére, visszafogadja továbbá a volt Jugoszláv Szocialista Szövetségi Köztársaság azon volt állampolgárait, akik nem szereztek más állampolgárságot, illetve akiknek születési helye és állandó tartózkodási helye 1992. április 27-én Montenegró területén volt, feltéve, hogy ez utóbbit a visszafogadás iránti kérelem benyújtásának időpontjában a montenegrói hatóságok igazolni tudják.
   (4)   Miután Montenegró pozitívan bírálta el a visszafogadási kérelmet, a megkereső tagállam a visszafogadandó személy számára kiadja a kiutasításra rendszeresített szabványos európai uniós úti okmányt (1).
   II. SZAKASZ
   A KÖZÖSSÉG VISSZAFOGADÁSI KÖTELEZETTSÉGEI
   4. cikk
   Saját állampolgárok visszafogadása
   (1)   Valamely tagállam – Montenegró megkeresésére és minden további, az e megállapodásban előírtaktól eltérő formalitások nélkül – visszafogad minden olyan személyt, aki a Montenegró területére való belépés vagy tartózkodás hatályos feltételeinek nem, illetve már nem felel meg, feltéve, hogy bizonyított vagy – meggyőző bizonyíték alapján – megalapozottan vélelmezhető, hogy ezek a személyek annak a tagállamnak az állampolgárai.
   (2)   A tagállam visszafogadja továbbá:
   az (1) bekezdésben említett személyek kiskorú, nem házas gyermekeit, tekintet nélkül születési helyükre vagy nemzetiségükre, amennyiben Montenegróban önálló tartózkodási joggal rendelkeznek;
   az (1) bekezdésben említett személyek más állampolgárságú házastársait, feltéve, hogy jogukban áll a megkeresett tagállam területére belépni vagy ott tartózkodni, illetve megkapják a megkeresett tagállam területére történő belépés és ott tartózkodás jogát, amennyiben Montenegróban önálló tartózkodási joggal rendelkeznek.
   (3)   Valamely tagállam visszafogadja azokat a személyeket is, akiket Montenegró területére történő belépésük óta állampolgárságuktól megfosztottak, vagy akik arról lemondtak, kivéve, ha az érintett személy legalább Montenegró honosítási ígéretével rendelkezik.
   (4)   Miután a megkeresett tagállam pozitívan bírálta el a visszafogadási kérelmet, a tagállam illetékes diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala késedelem nélkül és 3 munkanapon belül kibocsátja a visszafogadandó személy visszatéréséhez szükséges, legalább 3 hónapig érvényes úti okmányt. Amennyiben az érintett személy jogi vagy ténybeli okokból nem adható át az eredetileg kiállított úti okmány érvényességi ideje alatt, úgy a tagállam illetékes diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala 14 naptári napon belül új úti okmányt állít ki ugyanezen érvényességi idővel.
   (5)   Abban az esetben, amikor a visszafogadandó személy a megkeresett tagállam állampolgársága mellett egy harmadik ország állampolgárságával is rendelkezik, Montenegrónak figyelembe kell vennie a visszafogadandó személy azon akaratát, hogy a visszatérés a választása szerinti államba történjen.
   5. cikk
   Harmadik országbeli állampolgárok és hontalanok visszafogadása
   (1)   Valamely tagállam – Montenegró megkeresésére és minden további, az e megállapodásban előírtaktól eltérő formalitások nélkül – visszafogad minden olyan, harmadik ország állampolgárságával rendelkező vagy hontalan személyt, aki a Montenegró területére való belépés vagy tartózkodás hatályos feltételeinek nem, illetve már nem felel meg, feltéve, hogy bizonyított vagy – meggyőző bizonyíték alapján – megalapozottan vélelmezhető, hogy az ilyen személy:

               a)

               rendelkezik, vagy a beutazás idején rendelkezett a megkeresett tagállam által kiadott érvényes vízummal vagy tartózkodási engedéllyel; vagy

               b)

               illegálisan és közvetlenül lépett be Montenegró területére, miután a megkeresett tagállam területén tartózkodott, vagy azon átutazott.

         (2)   Az (1) bekezdés szerinti visszafogadási kötelezettség nem érvényes, amennyiben:

               a)

               a harmadik ország állampolgára vagy a hontalan személy kizárólag a megkeresett tagállam nemzetközi repülőterén repülőgép-forgalmi tranzitterületen tartózkodott; vagy

               b)

               Montenegró harmadik ország állampolgára vagy hontalan személy részére a területére való belépést megelőzően vagy azt követően vízumot vagy tartózkodási engedélyt állított ki, kivéve:

                           —

                           ha az érintett személy olyan, a megkeresett tagállam által kiállított vízummal vagy tartózkodási engedéllyel rendelkezik, amelynek érvényességi ideje hosszabb a Montenegró által kiállítottnál, vagy

                           —

                           a Montenegró által kiállított vízum vagy tartózkodási engedély megszerzésére hamis vagy hamisított dokumentumok vagy hamis állítások felhasználásával került sor, vagy

                           —

                           a személy nem tartja be a vízumhoz kapcsolódó feltételeket.

         (3)   Az (1) bekezdésben meghatározott visszafogadási kötelezettség azt a tagállamot terheli, amely a vízumot vagy tartózkodási engedélyt kiállította. Ha két vagy több tagállam állított ki vízumot vagy tartózkodási engedélyt, úgy az (1) bekezdésben említett visszafogadási kötelezettség azon tagállamot terheli, amely a leghosszabb érvényességi idejű, illetve – amennyiben ezek közül legalább egy érvényessége már lejárt – a még mindig érvényes dokumentumot kiállította. Amennyiben valamennyi dokumentum érvényességi ideje lejárt, az (1) bekezdésben meghatározott visszafogadási kötelezettség azt a tagállamot terheli, amely a legutóbb lejárt érvényességi idejű dokumentumot kiállította. Amennyiben a fenti dokumentumok egyikének bemutatására sem kerül sor, az (1) bekezdésben meghatározott visszafogadási kötelezettség az utolsó kilépés szerinti tagállamot terheli.
   (4)   Miután a tagállam pozitívan bírálta el a visszafogadási kérelmet, Montenegró kiállítja a visszafogadandó személy számára a visszatéréséhez szükséges úti okmányt.
   III. SZAKASZ
   VISSZAFOGADÁSI ELJÁRÁS
   6. cikk
   Alapelvek
   (1)   A (2) bekezdésre is figyelemmel a 2–5. cikkekben meghatározott kötelezettségek alapján visszafogadandó személy bármilyen átadásának feltétele a megkeresett állam illetékes hatóságához benyújtott visszafogadási kérelem.
   (2)   Nem szükséges visszafogadásra irányuló kérelem, amennyiben a visszafogadandó személy érvényes úti okmánnyal, és adott esetben a megkeresett állam érvényes vízumával vagy tartózkodási engedélyével rendelkezik.
   7. cikk
   Visszafogadási kérelem
   (1)   A visszafogadás iránti kérelemnek a következő információkat kell tartalmaznia:

               a)

               az érintett személy adatai (pl. családi és utónév, születési idő és – ha lehetséges – a születési hely, valamint az utolsó lakóhely) és adott esetben a kiskorú, nem házas gyermekek és/vagy házastársak adatai;

               b)

               az állampolgárságot, az átszállítást, a harmadik ország állampolgárainak és a hontalan személyeknek a visszafogadására vonatkozó feltételeket, valamint a jogellenes belépést és tartózkodást igazoló vagy meggyőző bizonyítékként szolgáló, benyújtandó dokumentumokat;

               c)

               a visszafogadandó személy fényképe.

         (2)   A visszafogadási kérelemnek – a lehetséges mértékben – tartalmaznia kell az alábbiakat is:

               a)

               arról szóló nyilatkozat, hogy az átadni kívánt személynek segítségre vagy gondoskodásra lehet szüksége, feltéve, hogy az érintett személy kifejezetten hozzájárult e nyilatkozathoz;

               b)

               bármilyen más olyan védelmi vagy biztonsági intézkedés, amely az adott átadás esetén szükséges lehet.

         (3)   A visszafogadási kérelmekhez használandó közös formanyomtatvány e megállapodás 6. mellékletét képezi.
   8. cikk
   Az állampolgárságra vonatkozó bizonyítási eszközök
   (1)   Az állampolgárság 2. cikk (1) bekezdése és 4. cikk (1) bekezdése szerinti igazolása különösen az e megállapodás 1. mellékletében felsorolt dokumentumokkal történhet, még abban az esetben is, ha azok érvényességi ideje már lejárt. Ilyen dokumentumok bemutatása esetén az állampolgárságot a tagállamok és Montenegró minden további vizsgálat nélkül kölcsönösen elismeri. Az állampolgárság igazolása nem történhet hamis dokumentumok alapján.
   (2)   Az állampolgárság 2. cikk (1) bekezdése és 4. cikk (1) bekezdése szerinti meggyőző igazolása különösen az e megállapodás 2. mellékletében felsorolt dokumentumokkal történhet, még abban az esetben is, ha azok érvényességi ideje már lejárt. Ilyen dokumentumok bemutatása esetén a tagállamok és Montenegró az állampolgárságot az ellenkező bizonyításáig megállapítottnak tekintik. Az állampolgárság meggyőző bizonyítása nem történhet hamis dokumentumok alapján.
   (3)   Amennyiben a visszafogadandó személy az 1. vagy 2. mellékletben felsorolt dokumentumok egyikét sem tudja felmutatni, a megkeresett állam illetékes diplomáciai és konzuli képviseletei kérelemre megszervezik, hogy e személyt állampolgársága megállapítása céljából késedelem nélkül meghallgassák, legkésőbb a megkeresés napjától számított 5 munkanapon belül.
   9. cikk
   Harmadik ország állampolgáraira és hontalan személyekre vonatkozó bizonyítási eszközök
   (1)   A harmadik ország állampolgárainak és a hontalan személyeknek a visszafogadására vonatkozó feltételeknek a 3. cikk (1) bekezdésében és az 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott igazolása különösen az e megállapodás 3. mellékletében felsorolt bizonyítási eszközökkel történik; e célra hamis dokumentumok nem használhatók fel. A tagállamok és Montenegró bármely ilyen igazolást minden további vizsgálat nélkül kölcsönösen elismernek.
   (2)   Harmadik ország állampolgárainak és hontalan személyeknek a visszafogadására vonatkozó feltételeknek a 3. cikk (1) bekezdésében és az 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott meggyőző igazolása különösen az e megállapodás 4. mellékletében felsorolt bizonyítási eszközökkel történik; e célra hamis dokumentumok nem használhatók fel. Ilyen meggyőző bizonyítékok bemutatása esetén a feltételeket a tagállamok és Montenegró az ellenkező bizonyításáig teljesítettnek tekintik.
   (3)   A jogtalan belépés vagy tartózkodás tényét az érintett személynek a megkereső állam területén szükséges vízumot vagy más tartózkodási engedélyt nem tartalmazó úti okmánya alapján kell megállapítani. A jogtalan belépés vagy tartózkodás tényének meggyőző bizonyítéka a megkereső állam arra vonatkozó nyilatkozata is, hogy az érintett személy nem rendelkezik a szükséges úti okmányokkal, vízummal vagy tartózkodási engedéllyel.
   (4)   A volt Jugoszlávia Szocialista Szövetségi Köztársaság volt állampolgárainak visszafogadására vonatkozó feltételeknek a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározott igazolása különösen az e megállapodás 5a. mellékletében felsorolt bizonyítási eszközökkel történik; a bizonyítás nem történhet hamis dokumentumok alapján. Montenegró minden további vizsgálat nélkül elismeri az ilyen bizonyítékot, feltéve, hogy az 1992. április 27-i állandó tartózkodási helyet a montenegrói hatóságok igazolni tudják a visszafogadás iránti kérelem benyújtásának időpontjában.
   (5)   Jugoszlávia Szocialista Szövetségi Köztársaság volt állampolgárainak visszafogadására vonatkozó feltételeknek a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározott meggyőző igazolása különösen az e megállapodás 5b. mellékletében felsorolt bizonyítási eszközökkel történik; a bizonyítás nem történhet hamis dokumentumok alapján. Ilyen meggyőző bizonyítékok bemutatása esetén a feltételeket Montenegró az ellenkező bizonyításáig teljesítettnek tekinti.
   (6)   Amennyiben a visszafogadandó személy az 5a. vagy az 5b. mellékletben felsorolt dokumentumok egyikét sem tudja felmutatni, Montenegró illetékes diplomáciai és konzuli képviseletei kérelemre megszervezik, hogy a visszafogadandó személyt állampolgársága megállapítása céljából késedelem nélkül meghallgassák, legkésőbb a megkeresés napjától számított 3 munkanapon belül.
   10. cikk
   Határidők
   (1)   A visszafogadás iránti kérelmet a megkeresett állam illetékes hatóságához legfeljebb az attól számított egy éven belül kell benyújtani, hogy a megkereső állam illetékes hatósága tudomást szerzett arról, hogy egy harmadik ország állampolgára vagy egy hontalan személy nem, illetve már nem felel meg a belépés vagy tartózkodás hatályos feltételeinek. Amennyiben a kérelem időben történő benyújtásának jogi vagy ténybeli akadálya van, a megkereső állam kérésére a határidő – kizárólag az akadály megszűnésének időpontjáig – meghosszabbítható.
   (2)   A visszafogadás iránti kérelemre valamennyi esetben írásban, 12 naptári napon belül kell válaszolni. A határidőt a visszafogadási kérelem kézhezvételének időpontjától kell számítani. Amennyiben a megadott határidőn belül nem érkezik válasz, az átadást elfogadottnak kell tekinteni.
   (3)   Amennyiben a kérelem 12 naptári napon belül történő megválaszolásának jogi vagy ténybeli akadálya van, kellően indokolt kérelem esetén ez a határidő maximum 6 naptári nappal meghosszabbítható. Amennyiben a meghosszabbított határidőn belül nem érkezik válasz, az átadást elfogadottnak kell tekinteni.
   (4)   A visszafogadási kérelem elutasítását indokolni kell.
   (5)   Amennyiben a kérelmet elfogadták, illetve adott esetben a (2) bekezdésben meghatározott határidő lejártát követően, az érintett személyt késedelem nélkül, de legfeljebb három hónapon belül át kell adni. A megkereső állam kérelmére ez a határidő a jogi vagy gyakorlati akadályok megszüntetésére fordított idővel meghosszabbítható.
   11. cikk
   Az átadás részletes szabályai és szállítási módok
   (1)   Egy személy átadását megelőzően Montenegró és az érintett tagállam illetékes hatóságai írásban előre rögzítik az átadás időpontját, a belépés helyét, az esetleges kíséretet és az átadásra vonatkozó egyéb szükséges információt.
   (2)   A szállítás történhet levegőben, tengeri úton vagy szárazföldön. A légi úton történő visszaadatás nem korlátozható kizárólag Montenegró vagy a tagállamok nemzeti légitársaságaira, és menetrend szerinti vagy charterjáratokon egyaránt történhet. A kísérettel való visszaadatás esetén a kíséret nem korlátozható a megkereső állam arra felhatalmazott személyeire, feltév, hogy ezek a személyek vagy Montenegróból, vagy valamely tagállamból származnak.
   12. cikk
   Téves visszafogadás
   A megkereső állam visszafogad bármely, a megkeresett állam által visszafogadott személyt, amennyiben az érintett személy átadását követő 3 hónapon belül bizonyítást nyer, hogy a megállapodás 2–5. cikkében meghatározott feltételek nem teljesültek.
   Ilyen esetekben a megállapodás eljárási rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni és rendelkezésre kell bocsátani minden, a visszafogadandó személy jelenlegi személyazonosságára és állampolgárságára vonatkozó rendelkezésére álló információt is.
   IV. SZAKASZ
   AZ ÁTSZÁLLÍTÁS LEBONYOLÍTÁSA
   13. cikk
   Alapelvek
   (1)   A tagállamok és Montenegró harmadik országok állampolgárainak és hontalan személyeknek az átszállítását azokra az esetekre korlátozzák, amikor e személyek nem adhatók át közvetlenül a célállamnak.
   (2)   Valamely tagállam kérelmére Montenegró lehetővé teszi az átszállítást harmadik országok állampolgárainak vagy hontalan személyeknek, valamint Montenegró kérelmére egy adott tagállam engedélyezi az átszállítást harmadik országok állampolgárainak vagy hontalan személyeknek, ha a lehetséges egyéb tranzitállamokban való odautazás és a célállam általi visszafogadás biztosított.
   (3)   Montenegró vagy valamely tagállam az alábbi esetekben utasíthatja az átszállítást:

               a)

               ha fennáll annak a veszélye, hogy a harmadik ország állampolgára vagy a hontalan személy a célállamban vagy egy tranzitállamban kínzásnak, embertelen vagy megalázó bánásmódnak, büntetésnek vagy halálbüntetésnek, faji, vallási, nemzetiségi vagy egy adott társadalmi csoporthoz való hovatartozása vagy politikai meggyőződése miatt üldöztetésnek van kitéve; vagy

               b)

               ha a harmadik ország állampolgárát vagy a hontalan személyt a megkeresett államban vagy egy másik tranzitállamban büntetőeljárás vagy büntetés végrehajtása alá vetik; vagy

               c)

               a megkeresett állam közegészségügyi, belbiztonsági, közrendi vagy egyéb, nemzeti érdekei miatt.

         (4)   Montenegró vagy valamely tagállam bármilyen kibocsátott engedélyt visszavonhat, ha időközben olyan, a (3) bekezdésben említett körülmények merülnek fel vagy látnak napvilágot, amelyek az átszállítás lebonyolítását akadályozzák, vagy ha a lehetséges tranzitállamokba való odautazás vagy a célállam általi visszafogadás már nem biztosított. Ebben az esetben a megkereső állam szükség esetén köteles haladéktalanul visszafogadni a harmadik ország állampolgárát vagy a hontalan személyt.
   14. cikk
   Az átszállítási eljárás
   (1)   Az átszállítás iránti kérelmet írásban kell benyújtani a megkeresett állam illetékes hatóságaihoz, és annak a következő adatokat kell tartalmaznia:

               a)

               az átszállítás típusa (légi, tengeri vagy szárazföldi), a lehetséges további tranzitállamok és a tervezett végső célország;

               b)

               az érintett személy adatait (pl. név, utónév, leánykori név, egyéb használt/ismert nevek vagy felvett nevek, születési dátum, nem és – amennyiben lehetséges – születési hely, állampolgárság, nyelv, az úti okmány típusa és száma);

               c)

               a belépés tervezett helyét, az átadás időpontját és a kíséret esetleges igénybevételét;

               d)

               nyilatkozatot arra vonatkozóan, hogy a megkereső állam úgy véli, teljesülnek a 13. cikk (2) bekezdése szerinti feltételek, és nem ismertek okok a 13. cikk (3) bekezdése alapján való elutasításra.

         Az átszállítási kérelmekhez használandó közös formanyomtatvány e megállapodás 7. mellékletét képezi.
   (2)   A megkeresett állam 5 naptári napon belül, írásban tájékoztatja a visszafogadás szerinti megkereső államot, megerősítve a belépés helyét és a visszafogadás tervezett időpontját, vagy tájékoztatja a megkereső államot a visszafogadás elutasításáról, valamint annak okairól.
   (3)   Amennyiben az átszállítás lebonyolítása légi úton történik, a visszafogadandó személy és annak esetleges kísérete mentesül a reptéri tranzitvízum megszerzésének kötelezettsége alól.
   (4)   A megkeresett állam illetékes hatóságai a kölcsönös konzultációkra is figyelemmel segítséget nyújtanak az átszállítás lebonyolításában, különösen az érintett személyek megfigyelése révén, valamint az e célt szolgáló megfelelő feltételek megteremtésével.
   V. SZAKASZ
   KÖLTSÉGEK
   15. cikk
   A szállítás és az átszállítás költségei
   Az illetékes hatóságok azon jogának sérelme nélkül, hogy a visszafogadással kapcsolatos költségeket behajtsák a visszafogadandó személytől vagy harmadik felektől, az e megállapodás szerinti visszafogadással és átszállítással kapcsolatos valamennyi – a célállam határáig felmerülő – szállítási költséget a megkereső állam viseli.
   VI. SZAKASZ
   ADATVÉDELEM ÉS ÉRINTHETETLENSÉGI ZÁRADÉK
   16. cikk
   Adatvédelem
   A személyes adatok közlésére csak abban az esetben kerül sor, ha – az esettől függően – ez Montenegró vagy valamely tagállam illetékes hatóságai számára e megállapodás végrehajtása érdekében szükséges. A személyes adatok feldolgozását és kezelését valamely konkrét esetben Montenegró nemzeti jogának, illetve ha az adatkezelő valamely tagállam illetékes hatósága, a 95/46/EK irányelv (2) rendelkezéseinek és az adott tagállamnak az ezen irányelv értelmében elfogadott nemzeti jogszabályainak megfelelően kell elvégezni. Emellett a következő elvek érvényesek:

               a)

               a személyes adatokat tisztességesen és törvényesen kell feldolgozni;

               b)

               a személyes adatok gyűjtését e megállapodás végrehajtásának meghatározott, egyértelmű és törvényes céljából kell végezni, és az adatokat ezen túlmenően sem az adatközlő hatóság, sem az azokat átvevő hatóság nem dolgozhatja fel az e céllal össze nem egyeztethető módon;

               c)

               a személyes adatok gyűjtésük és/vagy további feldolgozásuk célja szempontjából megfelelőek, szükségesek és nem túlzott mértékűek kell legyenek; a közölt személyi adatok ennek megfelelően csak a következőkre vonatkozhatnak:

                           —

                           az átadandó személy adatai (családi név, utónév, bármilyen korábbi név, egyéb használt/ismert nevek vagy felvett nevek, nem, családi állapot, születési hely és idő, jelenlegi és korábbi állampolgárság),

                           —

                           útlevél, személyazonosító igazolvány vagy járművezetői engedély (száma, érvényességi ideje, a kiállítás napja, kiállító hatóság, a kiállítás helye),

                           —

                           útmegszakítások és útvonalak,

                           —

                           az átadandó személy személyazonosságának megállapításához vagy az e megállapodás szerinti visszafogadási követelmények megvizsgálásához szükséges egyéb információk;

               d)

               a személyes adatoknak pontosaknak kell lenniük, és azokat szükség esetén frissíteni kell;

               e)

               a személyes adatokat olyan formában kell tárolni, amely az érintettek azonosítását csak az adatok gyűjtése vagy további feldolgozása célja érdekében szükséges ideig teszi lehetővé;

               f)

               mind az adatközlő, mind pedig az adatokat átvevő hatóság megtesz minden ésszerű intézkedést a személyes adatok szükség szerinti helyesbítésének, törlésének vagy zárolásának biztosítására, ha a feldolgozás nem felel meg e cikk rendelkezéseinek, különösen mert azok az adatok nem felelnek meg a feldolgozás céljának, e vonatkozásban nem kielégítőek vagy nem pontosak, vagy túllépik az e cél eléréséhez szükséges kereteket. Ebbe beletartozik a másik Félnek a helyesbítésekről, törlésekről és zárolásokról történő értesítése is;

               g)

               az adatokat átvevő hatóság kérésre tájékoztatja az adatközlő hatóságot a közölt adatok felhasználásáról és annak eredményéről;

               h)

               a személyes adatok kizárólag az illetékes hatóságnak adhatók át. Az egyéb szervekhez történő továbbításhoz az adatközlő hatóság előzetes beleegyezése szükséges.

               i)

               az adatközlő hatóság és az adatokat átvevő hatóság köteles írásos nyilvántartást vezetni az adatok átadásáról és átvételéről.

         17. cikk
   Érinthetetlenségi záradék
   (1)   E megállapodás nem sérti a Közösség, a tagállamok, illetve Montenegró azon jogait, kötelezettségeit és hatásköreit, amelyek a nemzetközi jogból és különösen az alábbiakból fakadnak:

               —

               a menekültek jogállásáról szóló 1951. július 28-i egyezmény, melyet a menekültek jogállásáról szóló, 1967. január 31-i jegyzőkönyv módosított,

               —

               nemzetközi egyezmények, melyek szerint az állam felelős a menedékjog iránti kérelmek feldolgozásáért,

               —

               az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-i európai egyezmény,

               —

               a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni, 1984. december 10-i egyezmény,

               —

               a kiadatásról és átszállításról szóló nemzetközi szerződések,

               —

               külföldi állampolgárok visszafogadásáról szóló többoldalú nemzetközi egyezmények és megállapodások.

         (2)   E megállapodás rendelkezései nem akadályozzák valamely személy egyéb hivatalos vagy nem hivatalos egyezmény alapján történő visszaszállításának.
   VII. SZAKASZ
   VÉGREHAJTÁS ÉS ALKALMAZÁS
   18. cikk
   Visszafogadási vegyes bizottság
   (1)   A Szerződő Felek kölcsönösen segítik egymást e megállapodás alkalmazásában és értelmezésében. E célból a Felek visszafogadási vegyes bizottságot (a továbbiakban: a bizottság) hoznak létre, amely különösen az alábbi feladatokat látja el:

               a)

               e megállapodás alkalmazásának figyelemmel kísérése;

               b)

               határoz ennek a megállapodásnak az egységes alkalmazásához szükséges végrehajtási rendelkezésekről;

               c)

               rendszeres információcserét folytat az egyes tagállamok és Montenegró által a 19. cikk szerint elkészített végrehajtási jegyzőkönyvről;

               d)

               javaslatokat tesz e megállapodás és mellékleteinek módosításaira.

         (2)   E bizottság határozatai a Szerződő Felekre nézve kötelezőek.
   (3)   A bizottság a Közösség és Montenegró képviselőiből áll; a Közösséget a Bizottság képviseli.
   (4)   A bizottság szükség esetén valamely Szerződő Fél kérelmére ülésezik.
   (5)   A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.
   19. cikk
   Végrehajtási jegyzőkönyvek
   (1)   Valamely tagállam vagy Montenegró kérésére, Montenegró vagy valamely tagállam végrehajtási jegyzőkönyvet készít, mely a következőkre vonatkozó szabályokat tartalmazza:

               a)

               az illetékes hatóságok kijelölése, határátkelőhelyek és a kapcsolattartó pontok meghatározása;

               b)

               a kísérettel történő átadás, beleértve a harmadik ország állampolgárainak és a hontalanoknak a kísérettel történő átszállítását is;

               c)

               az e megállapodás 1–5. mellékleteiben felsoroltakon kívüli eszközök és dokumentumok.

         (2)   Az (1) bekezdésben említett végrehajtási jegyzőkönyvek csak a 18. cikkben említett visszafogadási bizottság értesítését követően lépnek hatályba.
   (3)   Montenegró beleegyezik abba, hogy egy adott tagállammal készített végrehajtási jegyzőkönyv rendelkezéseit bármely más tagállammal való kapcsolatai során – ez utóbbi kérelmére – is alkalmazza, figyelemmel annak alkalmazásának gyakorlati megvalósíthatóságára.
   20. cikk
   A tagállamokkal kötött kétoldalú visszafogadási megállapodásokhoz vagy egyezményekhez való viszony
   E megállapodás rendelkezései elsőbbséget élveznek az egyes tagállamok és Montenegró között a 19. cikk alapján létrejött, az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló kétoldalú megállapodásokkal vagy egyezményekkel szemben, amennyiben ez utóbbiak nem egyeztethetők össze e megállapodás rendelkezéseivel.
   VIII. SZAKASZ
   ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
   21. cikk
   Területi hatály
   (1)   A (2) bekezdésre is figyelemmel ez a megállapodás azon a területen alkalmazandó, ahol az Európai Közösséget létrehozó szerződést alkalmazni kell, valamint Montenegró területén.
   (2)   E megállapodás a Dán Királyság területén nem alkalmazandó.
   22. cikk
   Hatálybalépés, időtartam és megszűnés
   (1)   Ezt a megállapodást a Szerződő Feleknek belső rendelkezéseikkel összhangban megerősítik vagy jóváhagyják.
   (2)   Ez a megállapodás a Szerződő Feleknek az (1) bekezdésben említett eljárások befejezéséről szóló kölcsönös értesítésének napját követő második hónap első napján lép hatályba.
   (3)   A megállapodás határozatlan időre szól.
   (4)   Minden egyes Szerződő Fél a másik Szerződő Fél értesítésével és a 18. cikkben említett bizottsággal folytatott konzultációt követően teljes egészében vagy részben, átmenetileg felfüggesztheti e megállapodás végrehajtását a harmadik országok állampolgárai és a hontalan személyek tekintetében a biztonság, a közrend vagy a közegészségügy védelmével kapcsolatos okokból. A felfüggesztés az ilyen értesítés napját követő második napon lép életbe.
   (5)   E megállapodást bármely Szerződő Fél a másik Szerződő Fél hivatalos értesítésével felmondhatja. E megállapodás az ilyen értesítés keltétől számított hat hónap elteltével hatályát veszti.
   23. cikk
   Mellékletek
   Az 1–7. mellékletek e megállapodás szerves részét képezik.

      Kelt Brüsszelben, a kétezer-hetedik év szeptember havának tizennyolcadik napján, két példányban a Felek valamennyi hivatalos nyelvén, melyek mindegyike egyenértékűen hiteles szöveg.

         За Европейската общност
         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         Az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunitá Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Pentru Comunitatea Europeană
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         För Europeiska gemenskapen
         Za Evropsku Zajednicu

         За Република Черна гора
         Por la República de Montenegro
         Za Republiku Ċerná Hora
         For Republikken Montenegro
         Für die Republik Montenegro
         Montenegro Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατία του Μαυροβουνίου
         For the Republic of Montenegro
         Pour la République du Monténégro
         Per la Repubblica del Montenegro
         Melnkalnes Republikas vārdā
         Juodkalnijos Respublikos vardu
         A Montenegrói Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika ta' Montenegro
         Voor de Republiek Montenegro
         W imieniu Republiki Czarnogóry
         Pela República do Montenegro
         Pentru Republica Muntenegru
         Za Čiernohorskú republiku
         Za Republiko Črno goro
         Montenegron tasavallan puolesta
         För Republiken Montenegro
         Za Republiku Crnu Goru

      (1)  Az 1994. november 30-i tanácsi ajánlásban megadott űrlapnak megfelelően.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 95/46/EK irányelve (1995. október 24.) a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).
   1. MELLÉKLET
   AZON OKMÁNYOK JEGYZÉKE, AMELYEK BEMUTATÁSA AZ ÁLLAMPOLGÁRSÁG BIZONYÍTÉKÁNAK TEKINTHETŐ
   (2. CIKK (1) BEKEZDÉS, 4. CIKK (1) BEKEZDÉS ÉS 8. CIKK (1) BEKEZDÉS)
   A megkeresett állam a tagállamok egyike:

               —

               bármilyen útlevél (nemzeti útlevelek, diplomata-útlevelek, szolgálati útlevelek, csoportos útlevelek és ideiglenes útlevelek, beleértve a kiskorúak útleveleit is),

               —

               bármilyen személyazonosító igazolvány (beleértve az ideiglenes igazolványokat is),

               —

               katonakönyvek és katonai személyazonosító igazolványok,

               —

               tengerész szolgálati könyvek és hajóparancsnoki szolgálati igazolványok.

         A megkeresett állam Montenegró:

               —

               a Montenegrói Köztársaság Belügyminisztériuma által 1997. június 15-e után kiadott úti okmányok (nemzeti útlevelek és csoportos útlevelek – „kék útlevelek”) és a Montenegrói Köztársaság Külügyminisztériuma által kiadott úti okmányok (diplomata-útlevelek és szolgálati útlevelek), valamint az úti okmányokról szóló új törvény szerint kiadásra kerülő úti okmányok,

               —

               a Montenegrói Köztársaság Belügyminisztériuma által 1994. május 1-je után kiadott személyazonosító igazolványok, valamint a személyazonossági igazolványokról szóló új törvény szerint kiadásra kerülő személyazonossági igazolványok,

               —

               a montenegrói hadsereg katonakönyvei és katonai személyazonosító igazolványai,

               —

               tengerész szolgálati könyvek és hajóparancsnoki szolgálati igazolványok.

         2. MELLÉKLET
   AZON OKMÁNYOK JEGYZÉKE, AMELYEK BEMUTATÁSA AZ ÁLLAMPOLGÁRSÁG MEGGYŐZŐ BIZONYÍTÉKÁNAK MINÖSÜL
   (2. CIKK (1) BEKEZDÉS, 4. CIKK (1) BEKEZDÉS ÉS 8. CIKK (2) BEKEZDÉS)
   A megkeresett állam vagy a tagállamok egyike, vagy Montenegró:

               —

               a megállapodás 1. mellékletében felsorolt bármely dokumentum fénymásolata,

               —

               járművezetői engedélyek vagy azok fénymásolatai,

               —

               születési anyakönyvi kivonat vagy annak fénymásolata,

               —

               a megkeresett állam hatóságai által kiadott bármely egyéb okmány, amely segíthet az érintett személy állampolgárságának megállapításában,

               —

               az állampolgárságot igazoló bizonyítványok és egyéb hivatalos okmányok, amelyek megemlítik vagy jelzik az állampolgárságot.

         A megkeresett állam Montenegró:

               —

               a Montenegrói Köztársaság Belügyminisztériuma által 1997. június 15-e előtt kiadott útlevelek („piros útlevelek”) és azok fénymásolatai,

               —

               a Montenegrói Köztársaság Belügyminisztériuma által 1994. május 1-je előtt kiadott személyazonosító igazolványok és azok fénymásolatai.

         3. MELLÉKLET
   AZON OKMÁNYOK KÖZÖS JEGYZÉKE, AMELYEK A HARMADIK ORSZÁGOK ÁLLAMPOLGÁRAINAK ÉS A HONTALAN SZEMÉLYEK VISSZAFOGADÁSÁRA VONATKOZÓ FELTÉTELEK BIZONYÍTÉKÁNAK TEKINTHETŐK
   (3. CIKK (1) BEKEZDÉS, 5. CIKK (1) BEKEZDÉS ÉS 9. CIKK (1) BEKEZDÉS)

               —

               Az érintett személy úti okmányában található, a határátlépést igazoló pecsét vagy hasonló bejegyzés, illetve a határátlépés egyéb bizonyítéka (pl. fényképes bizonyíték),

               —

               légi járatokra, vonatra, távolsági autóbuszra vagy hajóra szóló névvel ellátott jegyek és/vagy utaslisták, amelyek bizonyítékul szolgálnak az érintett személy jelenlétére vagy útvonalára a megkeresett állam területén,

               —

               különösen a határőrizeti szervek, illetve más tanúk által tett olyan hivatalos nyilatkozatok, amelyek igazolhatják az érintett személy határátlépését,

               —

               az érintett személy bírósági vagy államigazgatási eljárás keretében tett hivatalos nyilatkozata, amely bizonyítékul szolgál az érintett személy jelenlétére vagy útvonalára a megkeresett állam területén.

         4. MELLÉKLET
   AZON OKMÁNYOK KÖZÖS JEGYZÉKE, AMELYEK A HARMADIK ORSZÁGOK ÁLLAMPOLGÁRAINAK ÉS A HONTALAN SZEMÉLYEK VISSZAFOGADÁSÁRA VONATKOZÓ FELTÉTELEK MEGGYŐZŐ BIZONYÍTÉKÁNAK TEKINTHETŐK
   (3. CIKK (1) BEKEZDÉS, 5. CIKK (1) BEKEZDÉS ÉS 9. CIKK (2) BEKEZDÉS)

               —

               Annak a helynek, illetve azoknak a körülményeknek a megkereső állam megfelelő hatóságai általi leírása, ahol, illetve amelyek között az érintett személyt a megkereső állam területén feltartóztatták,

               —

               valamely személy személyazonosságára és/vagy tartózkodására vonatkozó, nemzetközi szervezet által szolgáltatott adatok (pl. UNHCR),

               —

               családtagok, útitársak stb. jelentései/igazolásai stb.,

               —

               dokumentumok, igazolások vagy bármilyen számla (pl. szállodai számlák, orvosi/fogorvosi kezelésre megbeszélt időpontok, közintézmények/magánintézmények belépőkártyái, gépjárműbérleti megállapodás, hitelkártyával való fizetés nyugtája stb.), amely egyértelműen bizonyítja, hogy az érintett személy a megkeresett állam területén tartózkodott,

               —

               információ arra vonatkozólag, hogy az érintett személy egy kurír vagy utazási iroda szolgáltatásait vette igénybe.

         5. MELLÉKLET
   AZON OKMÁNYOK JEGYZÉKE, AMELYEK JUGOSZLÁVIA SZOCIALISTA SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG VOLT ÁLLAMPOLGÁRAINAK VISSZAFOGADÁSÁRA VONATKOZÓ FELTÉTELEK MEGGYŐZŐ BIZONYÍTÉKÁNAK TEKINTHETŐK
   (3. CIKK (3) BEKEZDÉS, 9. CIKK (4) BEKEZDÉS ÉS 9. CIKK (5) BEKEZDÉS)
   5a. melléklet (bizonyítéknak tekintett dokumentumok)

               —

               a volt Jugoszlávia Szocialista Szövetségi Köztársaság által kiadott születési anyakönyvi kivonatok és azok fénymásolatai,

               —

               nyilvános dokumentumok, beleértve a Montenegró, a volt Jugoszlávia Szövetségi Köztársaság, a volt Szerbia és Montenegró Államközösség vagy a volt Jugoszlávia Szocialista Szövetségi Köztársaság által kiadott személyazonossági igazolványokat és azok fénymásolatait, melyek tartalmazzák a születés helyét és/vagy az állandó tartózkodás helyét a 3. cikk (3) bekezdésének megfelelően).

         5b. melléklet (meggyőző bizonyítéknak tekintett dokumentumok)

               —

               egyéb dokumentumok vagy bizonyítványok vagy azok fénymásolatai, melyek tartalmazzák a születés helyét és/vagy az állandó tartózkodási helyet Montenegró területén,

               —

               az érintett személy bírósági vagy államigazgatási eljárás keretében tett hivatalos nyilatkozata.

         6. MELLÉKLET

   7. MELLÉKLET

   EGYÜTTES NYILATKOZAT A 2. CIKK (4) BEKEZDÉSÉRŐL ÉS A 4. CIKK (4) BEKEZDÉSÉRŐL
   A Montenegrói Köztársaság tagállamokban működő diplomáciai és konzuli képviseleteinek létrehozásáig a 2. cikk (4) bekezdésben említett úti okmányokat a Szerb Köztársaság diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala állítja ki, összhangban a Montenegrói Köztársaság és a Szerb Köztársaság közötti egyetértési nyilatkozat 6. cikkével, vagy a Montenegrót képviselő más államok diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala állítja ki.
   Ha a megkeresett tagállam nem rendelkezik a Montenegrói Köztársaságban diplomáciai képviselettel vagy konzuli hivatallal, az úti okmányt a 4. cikk (4) bekezdése szerint a megkeresett tagállamot képviselő tagállam diplomáciai képviselete vagy konzuli hivatala állítja ki. Az úti okmányt a megkeresett tagállam nevében állítják ki, előzetes engedélyével.
   EGYÜTTES NYILATKOZAT A 3. ÉS 5. CIKKRŐL
   A Felek törekednek arra, hogy származási országukban visszaszállítanak minden olyan, harmadik ország állampolgárságával rendelkező személyt, aki nem vagy már nem felel meg a belépés vagy tartózkodás az adott területen hatályos feltételeinek.
   EGYÜTTES NYILATKOZAT A 3. CIKK (1) BEKEZDÉSRŐL
   A Felek elfogadják, hogy egy személy Montenegró területéről e rendelkezések értelmében „közvetlenül lépett be” a megkereső állam területére, amennyiben légi, szárazföldi vagy tengeri úton anélkül érkezett, hogy eközben egy harmadik ország területére lépett volna be. Egy harmadik országnak kizárólag a repülőgép-forgalmi tranzitterületén való tartózkodás nem minősül belépésnek.
   EGYÜTTES NYILATKOZAT DÁNIÁRA VONATKOZÓAN
   A Szerződő Felek tudomásul veszik, hogy a jelen megállapodás nem vonatkozik a Dán Királyság területére, sem pedig a Dán Királyság állampolgáraira. Ilyen körülmények között indokolt, hogy Montenegró és Dánia e megállapodással azonos feltételekkel visszafogadási megállapodást kössön egymással.
   EGYÜTTES NYILATKOZAT IZLANDRA ÉS NORVÉGIÁRA VONATKOZÓAN
   A Szerződő Felek tudomásul veszik az Európai Közösség, valamint Izland és Norvégia között fennálló szoros kapcsolatot, különös tekintettel az említett országoknak a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és továbbfejlesztéséhez történő társulásáról szóló, 1999. május 18-i megállapodására. Ilyen körülmények között indokolt, hogy Montenegró e megállapodással azonos feltételekkel visszafogadási megállapodást kössön Izlanddal és Norvégiával.
   EGYÜTTES NYILATKOZAT SVÁJCRA VONATKOZÓAN
   A Szerződő Felek tudomásul veszik, hogy az Európai Unió, az Európai Közösség és Svájc megállapodást írt alá Svájcnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról. E társulási megállapodás hatálybalépésétől kezdve helyénvaló, hogy Montenegró visszafogadási megállapodást kössön Svájccal az e megállapodásban meghatározott feltételekkel.