               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.4.2016.
            COM(2016) 190 final
            2016/0100(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               U Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001
                  1
                navode se treće zemlje čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica država članica i zemlje čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva. Uredba (EZ) br. 539/2001 primjenjuje se u svim državama članicama, osim Irske i Ujedinjene Kraljevine.

               Uredbom (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća
                  2
                izmijenjena je Uredba (EZ) br. 539/2001 tako što je 19 zemalja premješteno u Prilog II. u kojem se navodi popis trećih zemalja čiji su državljani izuzeti od obveze posjedovanja vize. Tih je 19 zemalja sljedeće: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbija, Maršalovi Otoci, Mikronezija, Nauru, Palau, Peru, Sveta Lucija, Sveti Vincent i Grenadini, Samoa, Salomonovi Otoci, Timor-Leste, Tonga, Trinidad i Tobago, Tuvalu, Ujedinjeni Arapski Emirati i Vanuatu. Uz upućivanja na svaku od tih zemalja u Prilogu II. navedena je sljedeća bilješka: „izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje se od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Europskom unijom”.

               Uredba (EU) br. 509/2014 donesena je 20. svibnja 2014. te je stupila na snagu 9. lipnja 2014. U srpnju 2014. Komisija je dostavila Vijeću preporuku da je ovlasti za početak pregovora o sporazumima o ukidanju viza sa svakom od sljedećih 17 zemalja: Dominikom, Grenadom, Kiribatijem, Maršalovim Otocima, Mikronezijom, Nauruom, Palauom, Svetom Lucijom, Svetim Vincentom i Grenadinima, Samoom, Salomonovim Otocima, Timor-Lesteom, Tongom, Trinidadom i Tobagom, Tuvaluom, Ujedinjenim Arapskim Emiratima i Vanuatuom
                  3
               . Vijeće je 9. listopada 2014. Komisiji dostavilo pregovaračke smjernice.

               Prvi sporazumi o ukidanju viza potpisani su 6. svibnja 2015. (Ujedinjeni Arapski Emirati), 26. svibnja 2015. (Timor-Leste) i 28. svibnja 2015. (Dominika, Grenada, Samoa, Sveta Lucija, Sveti Vincent i Grenadini, Trinidad i Tobago te Vanuatu) i privremeno se primjenjuju od datuma potpisivanja do njihova stupanja na snagu. Vijeće je odobrilo potpisivanje drugog niza sporazuma o ukidanju viza s Tongom (potpisan 20. studenoga 2015.), Kolumbijom (potpisan 2. prosinca 2015.), Kiribatijem (datum potpisivanja treba odrediti) i Palauom (potpisan 7. prosinca 2015.). Ta se četiri sporazuma privremeno primjenjuju od sljedećeg dana od dana potpisivanja do njihova stupanja na snagu.

               Pregovori s Tuvaluom započeli su 19. studenoga 2014. Tijekom tog sastanka mogao se revidirati cijeli tekst nacrta i daljnjim razgovorima postignut je dogovor o svim aspektima. Glavni su pregovarači parafirali sporazum 8. listopada 2015. u Bruxellesu. Države članice obaviještene su tijekom sastanka Radne skupine za vize u okviru Vijeća koji je održan 26. listopada 2015.

               2.PRAVNA OSNOVA

               Sa strane Unije, pravna je osnova sporazuma članak 77. stavak 2. točka (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u vezi s njegovim člankom 218.

               Priloženi prijedlog pravni je instrument za sklapanje sporazuma. Vijeće će odlučiti kvalificiranom većinom nakon što sporazum u ime Unije potpiše osoba koju je imenovalo predsjedništvo Vijeća te nakon dobivanja suglasnosti Europskog parlamenta u skladu s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom točkom (a) UFEU-a.

               3.ISHOD PREGOVORA

               Komisija smatra da su ciljevi koje je Vijeće postavilo u svojim pregovaračkim smjernicama postignuti i da je nacrt sporazuma o ukidanju viza prihvatljiv za Uniju.

               Njegov konačan sadržaj može se sažeti kako slijedi:

               Svrha

               Sporazumom se građanima Europske unije i državljanima Tuvalua omogućava boravak bez vize na državnom području druge ugovorne stranke od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.

               Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema svim građanima EU-a, u sporazum je uključena odredba prema kojoj Tuvalu može suspendirati primjenu sporazuma ili ga otkazati samo u odnosu na sve države članice Europske unije te da i Unija može suspendirati primjenu sporazuma ili ga otkazati samo u odnosu na sve države članice.

               Posebni položaj Ujedinjene Kraljevine i Irske prikazan je u preambuli.

               Područje primjene

               Ukidanjem viza obuhvaćene su sve kategorije osoba (nositelji običnih, diplomatskih, službenih i posebnih putovnica) čija svrha putovanja ne uključuje obavljanje plaćene aktivnosti. Svaka država članica i Tuvalu mogu za tu kategoriju uvesti obvezu posjedovanja vize za državljane druge stranke u skladu s primjenjivim pravom Unije ili nacionalnim pravom. Kako bi se osigurala usklađena provedba, sporazumu je priložena zajednička izjava o tumačenju kategorije osoba koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti.

               Trajanje boravka

               Sporazumom se građanima Europske unije i državljanima Tuvalua omogućava boravak bez vize na državnom području druge ugovorne stranke od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Zajednička izjava o tumačenju tog razdoblja od 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana priložena je sporazumu.

               Sporazumom se uzima u obzir položaj država članica koje još ne primjenjuju u cijelosti schengensku pravnu stečevinu. Sve dok nisu dio schengenskog prostora bez unutarnjih granica, ukidanjem viza državljani Tuvalua stječu pravo boravka od 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana na području svake od tih država članica (trenutačno su to Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska), neovisno o razdoblju izračunatom za cijeli schengenski prostor.

               Teritorijalna primjena

               Sporazum sadržava odredbe o njegovoj teritorijalnoj primjeni: u slučaju Francuske i Nizozemske, ukidanjem viza državljani Tuvalua imali bi pravo na boravak samo na europskim područjima tih država članica.

               Izjave

               Osim prethodno spomenutih zajedničkih izjava, sporazumu su priložene još dvije zajedničke izjave:

               –o pridruživanju Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine,

               –o potpunom širenju informacija o sadržaju i posljedicama sporazuma o ukidanju viza i povezanim pitanjima, kao što su uvjeti ulaska.

               4.ZAKLJUČAK

               Imajući na umu prethodno navedene rezultate, Komisija predlaže Vijeću da, nakon što dobije suglasnost Europskog parlamenta, odobri Sporazum između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak.

               2016/0100 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točku (a), u vezi s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom točkom (a) v.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Komisija je u ime Europske unije pregovarala o sporazumu s Tuvaluom o ukidanju viza za kratkotrajni boravak (dalje u tekstu „Sporazum”).

               (2)U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/[…] Sporazum je potpisan i privremeno se primjenjuje od […].

               (3)Sporazumom se osniva Zajednički odbor stručnjaka za upravljanje Sporazumom. Uniju u Zajedničkom odboru treba predstavljati Komisija, kojoj bi trebali pomagati predstavnici država članica.

               (4)Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ
                  5
               ; Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća, niti se na nju primjenjuje.

               (5)Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ
                  6
               ; Irska stoga ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća, niti se na nju primjenjuje,

               (6)Sporazum bi trebalo odobriti,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Sporazum između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak odobrava se u ime Unije.

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća u ime Unije šalje obavijest predviđenu člankom 8. stavkom 1. Sporazuma
                  7
               .

               Članak 3.

               Komisija, uz pomoć predstavnika država članica, predstavlja Uniju u Zajedničkom odboru stručnjaka koji je osnovan na temelju članka 6. Sporazuma.

               Članak 4.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Uredba Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 81, 21.3.2001., str. 1.

                     (2)
                  Uredba (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 149, 20.5.2014., str. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Suglasnost dobivena […]

                     (5)
                  Odluka Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (SL L 131, 1.6.2000., str. 43.)

                     (6)
                  Odluka Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u provedbi nekih odredbi schengenske pravne stečevine (SL L 64, 7.3.2002., str. 20.).

                     (7)
                  Datum stupanja na snagu Sporazuma objavit će Glavno tajništvo Vijeća u Službenom listu Europske unije.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.4.2016.
            COM(2016) 190 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak

               PRILOG

               Prijedlogu odluke Vijeća

               o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak

               SPORAZUM

               između Europske unije i Tuvalua o ukidanju viza za kratkotrajni boravak

               EUROPSKA UNIJA, dalje u tekstu „Unija” ili „EU”, i

               TUVALU,

               dalje u tekstu zajednički „ugovorne stranke”,

               S CILJEM daljnjeg razvoja prijateljskih odnosa između ugovornih stranaka i u želji olakšanja putovanja osiguranjem ulaska i kratkotrajnog boravka bez viza za svoje građane,

               UZIMAJUĆI U OBZIR Uredbu (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva
                  1
               , među ostalim, premještanjem 19 trećih zemalja, uključujući Tuvalu, na popis trećih zemalja čiji su državljani izuzeti od obveze posjedovanja vize za kratkotrajni boravak u državama članicama,

               IMAJUĆI NA UMU da se u članku 1. Uredbe (EU) br. 509/2014 navodi da se za tih 19 zemalja izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Unijom,

               ŽELEĆI zaštititi načelo jednakog postupanja prema svim građanima EU-a,

               VODEĆI RAČUNA o tome da osobe koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti tijekom svojeg kratkotrajnog boravka nisu obuhvaćene ovim Sporazumom pa se stoga na tu kategoriju nastavljaju primjenjivati odgovarajuća pravila prava Unije i nacionalnog prava država članica te nacionalnog prava Tuvalua o obvezi posjedovanja vize ili o izuzeću od te obveze i o pristupu zapošljavanju,

               UZIMAJUĆI U OBZIR Protokol o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde i Protokol o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Europske unije, koji su priloženi Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te potvrđujući da se odredbe ovog Sporazuma ne primjenjuju na Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku,

               SPORAZUMJELI SU SE KAKO SLIJEDI:

               ČLANAK 1.

               Svrha

               Ovim Sporazumom predviđa se izuzeće od obveze posjedovanja vize za građane Unije i državljane Tuvalua kada putuju na državno područje druge ugovorne stranke na razdoblje od najviše 90 dana unutar bilo kojeg razdoblja od 180 dana.

               ČLANAK 2.

               Definicije

               Za potrebe ovog Sporazuma:

               (a)
                     „država članica” znači bilo koja država članica Unije, osim Ujedinjene Kraljevine i Irske;

               (b)
                     „građanin Unije” znači državljanin države članice kako je definirana u točki (a);

               (c)
                     „državljanin Tuvalua“ znači svaka osoba koja ima državljanstvo Tuvalua;

               (d)
                     „schengenski prostor“ znači prostor bez unutarnjih granica koji se sastoji od državnih područja država članica iz točke (a) koje primjenjuju schengensku pravnu stečevinu u cijelosti.

               ČLANAK 3.

               Područje primjene

               1.
                     Građani Unije koji imaju valjanu običnu, diplomatsku, službenu ili posebnu putovnicu, koju je izdala neka od država članica, mogu bez vize ući na državno područje Tuvalua i na njemu boraviti tijekom razdoblja boravka kako je definirano u članku 4. stavku 1.

               Državljani Tuvalua koji imaju valjanu običnu, diplomatsku, službenu ili posebnu putovnicu, koju je izdao Tuvalu, mogu bez vize ući na državno područje država članica i na njemu boraviti tijekom razdoblja boravka kako je definirano u članku 4. stavku 2.

               2.
                     Stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se na osobe koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti.

               Za tu kategoriju osoba svaka država članica može zasebno uvesti obvezu posjedovanja vize za državljane Tuvalua ili je može ukinuti u skladu s člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 539/2001
                  2
               .

               Tuvalu može za tu kategoriju osoba donijeti odluku o obvezi posjedovanja vize ili o njezinu ukidanju za državljane svake države članice zasebno u skladu sa svojim nacionalnim pravom.

               3.
                     Izuzeće od obveze posjedovanja vize predviđeno ovim Sporazumom primjenjuje se ne dovodeći u pitanje propise ugovornih stranaka u vezi s uvjetima za ulazak i kratkotrajni boravak. Države članice i Tuvalu zadržavaju pravo odbiti ulazak i kratkotrajni boravak na svojim državnim područjima ako nije ispunjen jedan od tih uvjeta ili više njih.

               4.
                     Izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje se bez obzira na vrstu prijevoza kojim se koristi za prelazak granica ugovornih stranaka.

               5.
                     Pitanja koja nisu obuhvaćena ovim Sporazumom uređena su pravom Unije, nacionalnim pravom država članica i nacionalnim pravom Tuvalua.

               ČLANAK 4.

               Trajanje boravka

               1.
                     Građani Unije mogu boraviti na državnom području Tuvalua najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.

               2.
                     Državljani Tuvalua mogu boraviti na državnom području država članica koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. To razdoblje izračunava se neovisno o bilo kojem boravku u državi članici koja još ne primjenjuje u cijelosti schengensku pravnu stečevinu.

               Državljani Tuvalua mogu boraviti najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana na državnom području svake države članice koja još ne primjenjuje u cijelosti schengensku pravnu stečevinu, neovisno o razdoblju boravka izračunanom za državno područje država članica koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu.

               3.
                     Ovim se Sporazumom ne utječe na mogućnost Tuvalua i država članica da produlje razdoblje boravka na više od 90 dana u skladu sa svojim nacionalnim pravom i pravom Unije.

               ČLANAK 5.

               Teritorijalna primjena

               1.
                     U pogledu Francuske Republike ovaj Sporazum primjenjuje se samo na europsko područje Francuske Republike.

               2.
                     U pogledu Kraljevine Nizozemske ovaj Sporazum primjenjuje se samo na europsko područje Kraljevine Nizozemske.

               ČLANAK 6.

               Zajednički odbor za upravljanje Sporazumom

               1.
                     Ugovorne stranke osnivaju Zajednički odbor stručnjaka (dalje u tekstu „Odbor”) koji se sastoji od predstavnika Unije i predstavnika Tuvalua. Uniju predstavlja Europska komisija.

               2.
                     Odbor, među ostalim, ima sljedeće zadatke:

               (a)
                     nadzor provedbe ovog Sporazuma;

               (b)
                     predlaganje izmjena ili dopuna ovom Sporazumu;

               (c)
                     rješavanje sporova koji proizlaze iz tumačenja ili primjene ovog Sporazuma.

               3.
                     Odbor se sastaje prema potrebi, na zahtjev jedne od ugovornih stranaka.

               4.
                     Odbor donosi svoj poslovnik.

               ČLANAK 7.

               Povezanost ovog Sporazuma s postojećim bilateralnim sporazumima o ukidanju viza
                  između država članica i Tuvalua

               Ovaj Sporazum ima prednost pred svim bilateralnim sporazumima ili dogovorima sklopljenima između pojedinih država članica i Tuvalua u mjeri u kojoj se njima uređuju pitanja koja su obuhvaćena područjem primjene ovog Sporazuma.

               ČLANAK 8.

               Završne odredbe

               1.
                     Ugovorne stranke ratificiraju ili odobravaju ovaj Sporazum u skladu sa svojim unutarnjim postupcima te Sporazum stupa na snagu prvog dana drugog mjeseca nakon kasnijeg od dva datuma na koji su ugovorne stranke jedna drugu obavijestile da su prethodno navedeni postupci završeni.

               Ovaj se Sporazum primjenjuje privremeno od sljedećeg dana od dana njegova potpisivanja.

               2.
                     Ovaj se Sporazum sklapa na neodređeno vrijeme, osim ako se otkaže u skladu sa stavkom 5.

               3.
                     Ovaj se Sporazum može izmijeniti pisanim sporazumom ugovornih stranaka. Izmjene stupaju na snagu nakon što ugovorne stranke obavijeste jedna drugu o okončanju unutarnjih postupaka potrebnih u tu svrhu.

               4.
                     Svaka ugovorna stranka može u cijelosti ili djelomično suspendirati ovaj Sporazum, posebno zbog razloga javnog poretka, zaštite nacionalne sigurnosti ili zaštite javnog zdravlja, nezakonite imigracije ili nakon ponovnog uvođenja obveze posjedovanja vize od strane neke od ugovornih stranaka. Odluka o suspenziji priopćuje se drugoj ugovornoj stranci najkasnije dva mjeseca prije njezina planiranog stupanja na snagu. Ugovorna stranka koja je suspendirala primjenu ovog Sporazuma odmah obavješćuje drugu ugovornu stranku ako prestanu postojati razlozi za tu suspenziju te ukida tu suspenziju.

               5.
                     Svaka ugovorna stranka može otkazati ovaj Sporazum pisanom obaviješću drugoj ugovornoj stranci. Ovaj Sporazum prestaje važiti 90 dana od dana takve obavijesti.

               6.
                     Tuvalu može suspendirati ili otkazati ovaj Sporazum samo u odnosu na sve države članice.

               7.
                     Unija može suspendirati ili otkazati ovaj Sporazum samo u odnosu na sve svoje države članice.

               Sastavljeno u po dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.

               ZAJEDNIČKA IZJAVA O ISLANDU, NORVEŠKOJ, ŠVICARSKOJ
                  I LIHTENŠTAJNU

               Ugovorne stranke primaju na znanje bliski odnos između Europske unije i Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna, posebno na temelju sporazumâ od 18. svibnja 1999. i 26. listopada 2004. o pridruživanju navedenih zemalja provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine.

               U takvim je okolnostima poželjno da tijela Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna, s jedne strane, i Tuvalua, s druge strane, bez odgode sklope bilateralne sporazume o ukidanju viza za kratkotrajni boravak pod sličnim uvjetima kao u ovom Sporazumu.

               ZAJEDNIČKA IZJAVA O TUMAČENJU KATEGORIJE OSOBA KOJE PUTUJU U SVRHU OBAVLJANJA PLAĆENE AKTIVNOSTI
                  U SKLADU S ČLANKOM 3. STAVKOM 2. OVOG SPORAZUMA

               Želeći osigurati zajedničko tumačenje, ugovorne stranke suglasne su da, za potrebe ovog Sporazuma, kategorija osoba koje obavljaju plaćenu aktivnost obuhvaća osobe koje ulaze na područje druge ugovorne stranke u svrhu obavljanja plaćenog zanimanja ili plaćene aktivnosti kao zaposlenik ili pružatelj usluga.

               Ta kategorija ne bi trebala obuhvaćati:

               –
                     poslovne ljude, tj. osobe koje putuju za potrebe poslovanja (a nisu zaposlene u zemlji druge ugovorne stranke),

               –
                     sportaše ili umjetnike koji obavljaju aktivnost na ad hoc osnovi,

               –
                     novinare koje su poslali mediji iz njihove zemlje boravišta i

               –
                     pripravnike u poduzećima.

               Provedbu ove izjave nadzire Zajednički odbor prema svojim nadležnostima na temelju članka 6. ovog Sporazuma te on može predložiti izmjene ako to na temelju iskustava ugovornih stranaka smatra potrebnim.

               ZAJEDNIČKA IZJAVA O TUMAČENJU RAZDOBLJA OD 90 DANA
                  U BILO KOJEM RAZDOBLJU OD 180 DANA IZ ČLANKA 4. OVOG SPORAZUMA

               Ugovorne stranke suglasne su da razdoblje od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana, kako je predviđeno u članku 4. ovog Sporazuma, znači neprekidni posjet ili nekoliko uzastopnih posjeta čije ukupno trajanje ne premašuje 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.

               Pojam „bilo koji” podrazumijeva primjenu pomičnog referentnog razdoblja od 180 dana, promatrajući unatrag u odnosu na svaki dan boravka prethodno razdoblje od 180 dana, kako bi se provjerilo poštuje li se i dalje zahtjev boravka od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Među ostalim, to znači da se u slučaju odsutnosti u neprekinutom razdoblju od 90 dana dozvoljava novi boravak u trajanju do 90 dana.

               ZAJEDNIČKA IZJAVA O OBAVJEŠĆIVANJU GRAĐANA
                  O SPORAZUMU O UKIDANJU VIZA

               Prepoznajući važnost transparentnosti za građane Europske unije i državljane Tuvalua, ugovorne stranke suglasne su osigurati potpuno širenje informacija o sadržaju i posljedicama sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize i povezanim pitanjima, kao što su uvjeti ulaska.

               _________________

                     (1)
                  SL L 149, 20.5.2014., str. 67.

                     (2)
                  Uredba Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva (SL L 81, 21.3.2001., str. 1.)


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 18.1.2016.
            COM(2016) 3 final
            2016/0008(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na sedmom sastanku međudržavnog pregovaračkog odbora o živi i na prvom sastanku Konferencije stranaka Minamatske konvencije o živi s obzirom na privremeno i potom konačno donošenje smjernica iz njezina članka 8. stavaka 8. i 9.

               Obrazloženje

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               Europska unija (EU) i 26 država članica potpisale su Minamatsku konvenciju o živi (dalje u tekstu: „Konvencija”)
                  1
                o kojoj se pregovaralo pod pokroviteljstvom Programa UN-a za zaštitu okoliša (UNEP) te koja je donesena u listopadu 2013. na Konferenciji opunomoćenika u Kumamotu, Japan
                  2
               .

               Konvencija je glavni međunarodni pravni okvir kojemu je cilj zaštita ljudskog zdravlja i okoliša od antropogenih emisija i ispuštanja žive i živinih spojeva (dalje u tekstu: „emisije žive”) u zrak, vodu i tlo. Konvencijom je obuhvaćen cijeli životni ciklus žive od primarnog rudarenja žive do odlaganja otpada koji sadržava živu.

               Člankom 8. Konvencije od stranaka se zahtijeva da kontroliraju i, gdje je to moguće, smanje emisije žive u atmosferu iz točkastih izvora koji pripadaju kategorijama navedenima u Prilogu D Konvenciji. U skladu s člankom 8. stavkom 2. točkom (b) Konvencije stranka može, ako tako odluči, regulirati samo dio izvora obuhvaćenih određenom kategorijom sve dok je tim dijelom obuhvaćeno najmanje 75 % emisija iz te kategorije.

               U skladu s člankom 8. stavkom 4. Konvencije stranke propisuju za sve „nove izvore”
                  3
                primjenu najboljih raspoloživih tehnika i najboljih postupaka zaštite okoliša. Za „postojeće izvore” stranke kontroliraju emisije žive u atmosferu s pomoću jedne ili više mjera navedenih u članku 8. stavku 5. Konvencije, uključujući primjenu najboljih raspoloživih tehnika i najboljih postupaka zaštite okoliša, postavljanje kvantificiranog cilja ili utvrđivanje graničnih vrijednosti emisija. Prema članku 8. stavku 7. Konvencije svaka stranka izrađuje i vodi popis emisija žive u atmosferu iz izvora koji su regulirani člankom 8.

               Kako bi se strankama pomoglo u ispunjavanju tih obveza, u članku 8. stavcima 8. i 9. Konvencije propisuje se da Konferencija stranaka Konvencije donosi smjernice o najboljim raspoloživim tehnikama i najboljim postupcima zaštite okoliša, podršci za stranke u provedbi mjera iz članka 8. stavka 5. (posebno u utvrđivanju kvantificiranih ciljeva i postavljanju graničnih vrijednosti emisija), kriterijima koje stranke mogu primjenjivati u skladu s člankom 8. stavkom 2. točkom (b) i metodologiji za izradu popisa emisija.

               U članku 8. stavku 10. (druga rečenica) Konvencije navodi se da stranke uzimaju u obzir smjernice kod primjene članka 8.

               U okviru toga Konferencija opunomoćenika Konvencije osnovala je i ovlastila skupinu tehničkih stručnjaka, kao pomoćno tijelo odgovorno međudržavnom pregovaračkom odboru, da izradi smjernice kako se traži u prethodno spomenutom članku 8. stavcima 8 i 9. Ciljevi koji su postavljeni na Konferenciji trebaju omogućiti Konferenciji stranaka Konvencije da na svojem prvom sastanku odluče o takvim pitanjima te potaknuti brzo međunarodno djelovanje u cilju zaštite ljudskog zdravlja i okoliša od antropogenih emisija žive do stupanja na snagu Konvencije
                  4
               . Dosad je ova stručna skupina izradila četiri dokumenta sa smjernicama, a objavilo ih je tajništvo UNEP-a dana [XX/XX/XXXX]
                  5
                te će oni biti predloženi za privremeno donošenje na sedmom sastanku međudržavnog pregovaračkog odbora (INC.7) koji će se održati od 10. do 15. ožujka 2016. u Jordanu, s tim da se ne očekuju bitne izmjene u razdoblju od privremenog donošenja do službenog i konačnog donošenja na Konferenciji stranaka Konvencije.

               2.REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UTJECAJA

               Članovi stručne skupine sastali su se u četiri navrata od veljače 2014. do rujna 2015. U organizaciji UNEP-a provedeno je javno savjetovanje o nacrtu smjernica u ljeto 2015., a stručna skupina donijela je konačnu verziju tih dokumenata ubrzo nakon svojeg četvrtog sastanka održanog u Stockholmu od 10. do 15. rujna 2015.

               U EU-u je u tijeku prenošenje Konvencije u zakonodavstvo Unije i njezina ratifikacija, ali su obveze koje proizlaze iz prethodno spomenutog članka 8. stavaka 4., 5. i 7. te koje su dopunjene smjernicama iz članka 8. već ugrađene u nekoliko instrumenata EU-a. Tako se Direktivom 2010/75/EU o industrijskim emisijama (IED)
                  6
                nalaže operatorima postrojenja obuhvaćenima člankom 8. Konvencije da poduzmu odgovarajuće mjere radi sprječavanja onečišćenja koje uzrokuju primjerice emisije žive i da se u tu svrhu koriste najboljim raspoloživim tehnikama. U pogledu obveze izrade i vođenja popisa emisija žive i relevantne metodologije koja je pojašnjena u predloženim smjernicama, Uredbom (EZ) br. 166/2006 o Europskom registru ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari (E-PRTR)
                  7
                uspostavlja se takav popis.

               Prema tome, privremeno donošenje dokumenata sa smjernicama i naknadno službeno donošenje na Konferenciji stranaka Konvencije ne bi uzrokovalo dodatne socioekonomske promjene ili posebno utjecalo na zaštitu okoliša u EU-u. Međutim, time bi se potakle treće zemlje na smanjenje emisija žive u atmosferu koje dovode do prekograničnog onečišćenja živom u EU-u i povećavaju kontaminaciju u globalnom prehrambenom lancu.

               3.PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA

               Budući da je zakonodavstvo EU-a usklađeno s četiri predložena dokumenta sa smjernicama, EU ih na sedmom sastanku međudržavnog pregovaračkog odbora treba podržati kako bi bili privremeno doneseni, a s namjerom da se što je prije moguće pokrene njihova primjena te omogući službeno i konačno donošenje tih smjernica na prvom sastanku Konferencije stranaka Konvencije.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

               Predložena odluka nema utjecaja na proračun Unije.

               2016/0008 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na sedmom sastanku međudržavnog pregovaračkog odbora o živi i na prvom sastanku Konferencije stranaka Minamatske konvencije o živi s obzirom na privremeno i potom konačno donošenje smjernica iz njezina članka 8. stavaka 8. i 9.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Europska unija potpisnica je Minamatske konvencije o živi
                  8
                (dalje u tekstu: „Konvencija”).

               (2)Člankom 8. stavkom 4. Konvencije zahtijeva se od stranaka da u novim točkastim izvorima koji pripadaju kategorijama navedenima u Prilogu D osiguraju primjenu najboljih raspoloživih tehnika i najboljih postupaka zaštite okoliša kako bi se kontrolirale i, gdje je to moguće, smanjile emisije žive i živinih spojeva u atmosferu.

               (3)Člankom 8. stavkom 5. Konvencije propisuje se da stranke kontroliraju i, gdje je to moguće, smanjuju emisije žive i živinih spojeva u atmosferu iz postojećih točkastih izvora koji pripadaju kategorijama navedenima u Prilogu D provođenjem jedne ili više sljedećih mjera: primjena najboljih raspoloživih tehnika i najboljih postupaka zaštite okoliša i/ili postavljanje kvantificiranih ciljeva i/ili utvrđivanje graničnih vrijednosti emisija i/ili donošenje strategije za kontrolu ispuštanja više onečišćujućih tvari i/ili donošenje alternativnih mjera.

               (4)Člankom 8. stavkom 7. Konvencije poziva se stranke da izrade i vode popis emisija žive i živinih spojeva u atmosferu.

               (5)Člankom 8. stavkom 8. Konvencije propisano je da Konferencija stranaka Konvencije na svojem prvom sastanku donese smjernice o najboljim raspoloživim tehnikama i najboljim postupcima zaštite okoliša, uzimajući u obzir razliku između novih i postojećih izvora te potrebu smanjenja prijenosa onečišćenja s medija na medij, kao i smjernice o podršci za stranke u provedbi obveza iz članka 8. stavka 5., posebno u utvrđivanju ciljeva i postavljanju graničnih vrijednosti emisija.

               (6)Člankom 8. stavkom 9. Konvencije predviđa se da Konferencija stranaka Konvencije, što je prije moguće, donese smjernice o kriterijima koje stranke mogu razvijati u skladu s člankom 8. stavkom 2. točkom (b) kad kontrolne mjere u pogledu emisija žive i živinih spojeva u atmosferu odluče primijeniti samo na točkaste izvore koji pripadaju određenoj kategoriji navedenoj u Prilogu D, pod uvjetom da je obuhvaćeno najmanje 75 % emisija iz te kategorije, te smjernice o metodologiji za izradu popisa emisija žive i živinih spojeva.

               (7)U drugoj rečenici članka 8. stavka 10. Konvencije navodi se da stranke uzimaju smjernice u obzir kod primjene relevantnih odredbi članka 8. Stoga će takve smjernice imati pravne učinke.

               (8)Četiri predložena dokumenta sa smjernicama izradila je skupina tehničkih stručnjaka koju je osnovala i ovlastila Konferencija opunomoćenika Konvencije u skladu sa završnim aktom te Konferencije, a službeno ih je objavilo tajništvo Programa UN-a za zaštitu okoliša dana [XX/XX/XXXX].

               (9)Međudržavni pregovarački odbor Konvencije trebao bi privremeno donijeti četiri predložena dokumenta sa smjernicama na svojem sedmom sastanku koji će se održati od 10. do 15. ožujka 2016. u Jordanu kako bi se potakla njihova primjena što je prije moguće te omogućilo službeno donošenje tih smjernica na prvom sastanku Konferencije stranaka Konvencije.

               (10)Zakonodavstvo EU-a, uključujući Direktivu 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama
                  9
                i Uredbu (EZ) br. 166/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. siječnja 2006. o uspostavi Europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari i o izmjeni i dopuni direktiva Vijeća 91/689/EEZ i 96/61/EZ
                  10
                u skladu je s odredbama članka 8. Konvencije kako je dopunjeno predloženim smjernicama.

               (11)Predložene smjernice stoga treba podržati,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Europska unija podržat će na sedmom sastanku međudržavnog pregovaračkog odbora o živi privremeno donošenje smjernica iz članka 8. stavaka 8 i 9. Minamatske konvencije o živi koje je izradila skupina tehničkih stručnjaka, koju je u tu svrhu ovlastila Konferencija opunomoćenika Konvencije, te koje je objavilo tajništvo UNEP-a dana [XX/XX/XXXX] kako bi se potaknula njihova što skorija primjena te omogućilo konačno donošenje tih smjernica na prvom sastanku Konferencije stranaka Konvencije. Europska unija podržat će i konačno donošenje koje će uslijediti.

               Predstavnici EU-a mogu se dogovoriti o manjim izmjenama smjernica koje su u skladu s pravnom stečevinom EU-a bez posebne odluke Vijeća.

               Članak 2.

               Odluke Konferencije stranaka Minamatske konvencije o živi kojima se donose smjernice objavljuju se u Službenom listu Europske unije.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Ovjereni primjerak Minamatske konvencije o živi, dostupan na:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (2)
                  Europska unija i 21 država članica potpisale su Minamatsku konvenciju 10. listopada 2013., Hrvatska, Cipar, Latvija i Poljska 24. rujna 2014., a Malta 8. listopada 2014. Iako Estonija i Portugal nisu potpisali Konvenciju, obećali su je ratificirati.

                     (3)
                  „Novi izvor” je takav izvor čija je izgradnja ili značajna izmjena započela najmanje godinu dana nakon datuma stupanja na snagu ove Konvencije za dotičnu stranku.

                     (4)
                  UNEP(DTIE)/Hg/CONF/4, Rezolucija 1., stavak 10.

                     (5)
                  Tekstovi četiriju dokumenata sa smjernicama koje je izradila stručna skupina koju je ovlastila Konferencija opunomoćenika, a objavilo tajništvo UNEP-a dana [XX/XX/XXXX] dostupni su na […].

                     (6)
                  Direktiva 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama, SL L 334, 17.12.2010., str. 17.

                     (7)
                  Uredba (EZ) br. 166/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. siječnja 2006. o uspostavi Europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari i o izmjeni i dopuni direktiva Vijeća 91/689/EEZ i 96/61/EZ, SL L 33, 4.2.2006., str. 1.

                     (8)
                  Ovjerena kopija Minamatske konvencije o živi dostupna na:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (9)
                  SL L 334, 17.12.2000., str. 17.

                     (10)
                  Uredba (EZ) br. 166/2006 o uspostavi Europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari i o izmjeni i dopuni direktiva Vijeća 91/689/EEZ i 96/61/EZ, SL L 33, 4.2.2006., str. 1.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 22.9.2016.
            COM(2016) 617 final
            2016/0296(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba donijeti u Međunarodnoj pomorskoj organizaciji (IMO) na 70. i 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša u pogledu odobrenja i donošenja izmjena Priloga VI. Međunarodnoj konvenciji o sprečavanju onečišćenja s brodova (Konvencija MARPOL) povezano s određivanjem Baltičkog mora i Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida (NECA) i stupanjem tog određivanja na snagu

               OBRAZLOŽENJE

               1.
                     KONTEKST PRIJEDLOGA

               Ovaj Prijedlog Komisije odnosi se na utvrđivanje stajališta Unije na 70. i 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša (MEPC) Međunarodne pomorske organizacije (IMO) u pogledu odobrenja i donošenja izmjena Priloga VI. Međunarodnoj konvenciji o sprečavanju onečišćenja s brodova (Konvencija MARPOL) povezano s određivanjem Baltičkog mora i Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida (NECA) i stupanjem tog određivanja na snagu.

               Kako bi se spriječile, smanjile i kontrolirale emisije dušikova oksida (NOx) s brodova, u Prilogu VI. Konvenciji MARPOL predviđa se mogućnost određivanja područja kontrole emisija dušikova oksida na zahtjev stranaka koje imaju zajednički interes za određeno morsko područje. Zahtjev za određenje mora se podnijeti IMO-u koji treba razmotriti, odobriti i donijeti potrebne izmjene Priloga VI. Konvenciji MARPOL kako bi predloženo određenje određenog morskog područja kao područja kontrole emisija dušikova oksida moglo stupiti na snagu i proizvoditi učinke. Sve države članice EU-a osim Austrije i Mađarske ratificirale su Prilog VI. Konvenciji MARPOL.

               Prva područja kontrole emisija dušikova oksida koja su određena u područjima sjevernoameričkih mora i područjima Sjedinjenih Američkih Država u Karipskom moru počela su proizvoditi učinke 1. siječnja 2016. Pri plovidbi po tim morskim područjima motor instaliran u brod koji je izgrađen nakon tog datuma morat će biti usklađen s takozvanim zahtjevima Tier III. iz Priloga VI. Konvenciji MARPOL.

               Najčešće dostupne tehnologije za smanjenje emisija kojima bi se omogućila usklađenost sa zahtjevima Tier III. su sustavi za povrat ispušnih plinova (EGR), sustavi za selektivnu katalitičku redukciju (SCR) ili motori koji (djelomično) upotrebljavaju ukapljeni prirodni plin (UPP).

               Očekujući znatne koristi za okoliš i zdravlje, te potaknute sjevernoameričkim primjerom, sve priobalne države Baltičkog mora i Sjevernog mora zajedno su odlučile IMO-u predložiti određivanje obaju mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida kako bi se s vremenom znatno smanjila ukupna količina emisija NOx s brodova.

               Emisije NOx s brodova u Baltičkom moru i Sjevernom moru znatno doprinose onečišćenju zraka, posebno u velikim priobalnim gradovima, stvaranjem lebdećih čestica, stvaranjem ozona pri tlu i doprinosima koncentracijama dušikova oksida (NO2), a sve to ima štetne učinke na zdravlje ljudi. Unos dušika u morski i kopneni okoliš atmosferskim taloženjem također doprinosi eutrofikaciji mora i kopna.

               Eutrofikacija je ozbiljan problem u Baltičkom moru. Emisije NOx s brodova doprinose ukupnom unosu dušika u morski okoliš atmosferskim taloženjem, čime se pogoršava problem eutrofikacije Baltičkog mora. Primjenom odredaba Tier III. proizašlih iz određenja Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida mogla bi se smanjiti eutrofikacija u nekoliko područja Baltičkog mora do nekih 20 – 30 %.

               Bez mjera kontrole emisije NOx iz pomorskog prometa po Sjevernom moru 2030. činit će od 7 % do 24 % srednjih godišnjih koncentracija NOx izmjerenih u zraku u priobalnim državama Sjevernog mora. Pomorski promet doprinosi taloženju dušika u državama Sjevernog mora u rasponu od 2 % do 5 %. Očekuje se da će se određenjem Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida ti doprinosi emisija iz pomorskog prometa po Sjevernom moru smanjiti za otprilike trećinu.

               2.
                     DOSADAŠNJI RAZVOJ DOGAĐANJA

               Nakon što su priobalne države Baltičkog mora i Sjevernog mora iskazale sklonost paralelnom, sinkroniziranom postupku određenja i Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida, razrađen je plan u kojem su određene etape za postizanje tog istovremenog određenja obaju mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida i za istovremeno stupanje na snagu tih određenja.

               Planom
                  1
                se predviđa podnošenje obaju zahtjeva za određenje IMO-u u srpnju 2016. kako bi ih Odbor za zaštitu morskog okoliša odobrio na 70. sastanku (listopad 2016.) te donio na 71. sastanku (proljeće 2017.). Predloženi datum za stupanje na snagu obaju područja kontrole emisija dušikova oksida je 1. siječnja 2021. kako bi subjekti imali dovoljno vremena da se pripreme i prilagode.

               Nakon sveobuhvatnih pripremnih radnji u pogledu navođenja učinaka i koristi obaju određenja kao područja kontrole emisija dušikova oksida, nacrti zahtjeva za određenje razmotreni su na tehničkim radionicama održanima u Rusiji i Danskoj u svibnju 2016. (Konačni) nacrti zahtjeva za određenje proslijeđeni su i Radnoj skupini Vijeća za pomorski promet 19. svibnja 2016. i 29. lipnja 2016.

               U skladu s planom na 50. sastanku voditelja izaslanstava HELCOM-a koji se održao u Estoniji 15. – 16. lipnja 2016. podržano je da dotične priobalne države 1. srpnja 2016. IMO-u podnesu zahtjev za određenje područja kontrole emisija dušikova oksida. Nakon pristanka HELCOM-a države Sjevernog mora mogle su paralelno podnijeti svoje zahtjeve za određenje kako bi se pridržavale vremenskog rasporeda za IMO-ovo istovremeno odobrenje i donošenje kako je određeno u zajedničkom planu.

               3.
                     IZMJENE PRILOGA VI. KONVENCIJI MARPOL

               U skladu s kriterijima i postupkom iz odredbe 13.6. i Dodatka III. Prilogu VI. Konvenciji MARPOL u pogledu predlaganja da se određeno morsko područje odredi kao područje kontrole emisija dušikova oksida, u zahtjevu priobalnih država Baltičkog mora i Sjevernog mora navode se potrebne izmjene odredbe 13. stavaka 5.1., 5.2. i 5.3. kojima bi se Sjeverno more i Baltičko more pridodali već određenim područjima kontrole emisija dušikova oksida, odnosno područjima sjevernoameričkih mora i područjima Sjedinjenih Američkih Država u Karipskom moru, pritom precizirajući da će određenje Sjevernog mora i Karipskog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida stupiti na snagu 1. siječnja 2021.

               Nakon što su države Sjevernog mora i Baltičkog mora 1. srpnja 2016. IMO-u podnijele predložene izmjene, očekuje se da će se na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša (zakazanoj za razdoblje od 24. do 28. listopada 2016.) razmotriti i odobriti predložene izmjene nakon čega se očekuje da će se izmjene podnijeti na donošenje na 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša (zakazanoj za proljeće 2017.).

               Kad ih Odbor odobri i donese, izmjene odredbe 13. Priloga VI. Konvenciji MARPOL, kako je navedeno, bit će upućene na odobravanje ugovornim strankama Priloga VI. Konvenciji MARPOL.

               4.
                     MJERODAVNO ZAKONODAVSTVO EU-a I NADLEŽNOST EU-a

               Određenje područja kontrole emisija dušikova oksida u vodama EU-a znatno bi doprinijelo postizanju ciljeva određenih politikom Unije za okoliš kojoj je cilj očuvanje, zaštita i poboljšanje kvalitete morskog okoliša te zaštita zdravlja ljudi poboljšanjem kvalitete zraka. U Komisijinoj procjeni učinka priloženoj paketu mjera za čisti zrak iz 2013.
                  2
                primjećuje se da iako bi za sve odluke o konkretnim mjerama Unije kojima se uređuju emisije NOx iz pomorskog prometa trebalo obaviti zasebnu, usmjereniju analizu, pomorski promet pokazuje očit potencijal za isplativo smanjenje emisija NOx što bi doprinijelo poboljšanju kvalitete pomorskog okoliša i zraka.

               Okvirnom direktivom o pomorskoj strategiji
                  3
                zahtijeva se od država članica da poduzmu potrebne mjere za postizanje ili održavanje „dobrog stanja okoliša” u morskom okolišu do 2020. Dobro stanje okoliša znači „takvo stanje okoliša morskih voda u kojem su očuvani ekološki raznoliki i dinamični oceani i mora koji su čisti, zdravi i produktivni u svojim prirodnim uvjetima, a uporaba morskog okoliša na održivoj je razini, čime se čuva potencijal za uporabu i aktivnosti za sadašnje i buduće generacije” (članak 3. stavak 5. Okvirne direktive o pomorskoj strategiji). Za određivanje dobrog stanja okoliša potrebno je, među ostalim, smanjiti eutrofikaciju koju su prouzročili ljudi, posebno njezine štetne učinke, kao što su gubitak bioraznolikosti, propadanje ekosustava, štetno cvjetanje algi i nedostatak kisika u vodi pri dnu (riječ je o učincima velikih razmjera, pogotovo u Baltičkom moru). Smanjenje unosa dušika iz pomorskog prometa primjenom zahtjeva Tier III. nakon što se Sjeverno more i Baltičko more odrede područjima kontrole emisija dušikova oksida pomoći će državama članicama EU-a koje imaju izlaz na ta mora da postignu „dobro stanje okoliša” u skladu s Okvirnom direktivom o pomorskoj strategiji.

               Direktivom o kvaliteti zraka
                  4
                određuju se, među ostalim, granične vrijednosti za NO2 s ciljem izbjegavanja, sprečavanja ili smanjenja štetnih učinaka na zdravlje ljudi i/ili okoliš uslijed onečišćenja zraka. Srednja godišnja granična vrijednost koncentracije NO2 je 40 μg/m3.. Pogotovo u priobalnim državama Sjevernog mora ta se najveća koncentracija premašuje u raznim regijama i područjima. Emisije iz pomorskog prometa mogu znatno povećati probleme s lokalnom kvalitetom zraka u Europi, pogotovo ako se uzme u obzir da je u Sjevernom moru 89 % emisija s brodova unutar 50 nautičkih milja od obale
                  5
               .

               U Direktivi o kvaliteti zraka prepoznaje se da je za postizanje ciljeva iz te Direktive posebno važno boriti se protiv emisija onečišćujućih tvari na njihovu izvoru, osobito mjerama kojima bi se ograničile ispušne emisije motora raznih mobilnih i stacionarnih izvora s pomoću normi kvalitete za motore ili goriva.

               Unija je donijela razne zakonske akte kojima se uređuju emisije s pomoću normi za motore za razne vrste cestovnog prometa (automobile, kamione i kombije s pomoću normi za emisije Euro
                  6
               ) i izvore izvancestovnih pokretnih strojeva (plovila za plovidbu na unutarnjim plovnim putovima i lokomotive s pomoću Direktive o izvancestovnim pokretnim strojevima
                  7
               ). Emisije sumpora iz pomorskog prometa u europskim vodama uređuju se s pomoću direktive kojom se određuju zahtjevi u pogledu sadržaja sumpora u gorivu za brodove
                  8
               . Tom se direktivom u pravo Unije također prenosi određenje i Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija sumpora u okviru Priloga VI. Konvenciji MARPOL. Stupanje na snagu zahtjeva u pogledu niskih razina sumpora u gorivu dana 1. siječnja 2015. u dvama kontrolnim područjima emisija sumpora dovelo je do smanjene koncentracije sumpora u priobalnim regijama.

               Iako emisije NOx iz međunarodnog pomorskog prometa zakonodavstvom Unije nisu uređene na izvoru, uočeno je da morski promet znatno doprinosi ukupnim količinama tih emisija, a i koncentraciji i taloženju u Uniji, te bi te emisije trebalo smanjiti
                  9
               . S obzirom na to da će određenje Baltičkog mora i Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida potaknuti smanjenja emisija iz međunarodnog pomorskog prometa, što se i želi postići zakonodavstvom Unije, zahtjeve za određenje podnesene IMO-u trebalo bi poduprijeti.

               S obzirom na poveznice između predloženih izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određenju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida i s obzirom na ciljeve i zahtjeve određene raznim instrumentima zakonodavstva Unije čiji je cilj doprinijeti očuvanju, zaštiti i poboljšanju kvalitete morskog okoliša i zdravlja ljudi poboljšanom kvalitetom zraka, odobrenje i donošenje izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL mogli bi odrediti budući razvoj zakonodavstva EU-a u tom području.

               5.
                     ZAKLJUČAK

               Odredbe članka 218. stavka 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije primjenjuju se i na izmjene Priloga VI. Konvenciji MARPOL koje donosi IMO te se stoga zahtijeva donošenje Odluke Vijeća o stajalištu koje u ime Europske unije treba donijeti kako bi se izmjene Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određenju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida odobrile na 70. sjednici i donijele na 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša.

               2016/0296 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba donijeti u Međunarodnoj pomorskoj organizaciji (IMO) na 70. i 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša u pogledu odobrenja i donošenja izmjena Priloga VI. Međunarodnoj konvenciji o sprečavanju onečišćenja s brodova (Konvencija MARPOL) povezano s određivanjem Baltičkog mora i Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida (NECA) i stupanjem tog određivanja na snagu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1., u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Kako bi se spriječile, smanjile i kontrolirale emisije dušikova oksida (NOx) s brodova, u Prilogu VI. Međunarodnoj konvenciji o sprečavanju onečišćenja s brodova (Konvencija MARPOL) predviđa se mogućnost određivanja područja kontrole emisija NOx (NECA) na zahtjev stranaka koje imaju zajednički interes za određeno morsko područje.

               (2)Međunarodna pomorska organizacija (IMO) treba razmotriti, odobriti i donijeti potrebne izmjene Priloga VI. Konvenciji MARPOL kako bi predloženo određenje određenog morskog područja kao područja kontrole emisija dušikova oksida moglo stupiti na snagu i proizvoditi učinke.

               (3)Stranke Priloga VI. Konvenciji MARPOL s pomorskim granicama na Sjevernom moru i Baltičkom moru zajedno su odlučile pripremiti dva prijedloga za određivanje dotičnih područja kao područja kontrole emisija dušikova oksida koje stupa na snagu od 1. siječnja 2021.

               (4)Komisija za zaštitu morskog okoliša Baltičkog mora (ili Helsinška komisija, skraćeno HELCOM) u okviru Helsinške konvencije o zaštiti morskog okoliša Baltičkog mora obavila je pripremne radnje u pogledu podnošenja zahtjeva za određivanje Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida. Voditelji izaslanstava HELCOM-a dogovorili su se na sastanku 16. lipnja 2016. o podnošenju prijedloga za određivanje Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida na razmatranje na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije.

               (5)Priobalne države Sjevernog mora na ministarskoj razini poduzele su pripremne radnje u pogledu podnošenja zahtjeva za određivanje Sjevernog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida.

               (6)Radna skupina Vijeća za pomorski promet obaviještena je 19. svibnja 2016. i 29. lipnja 2016. o (konačnim) nacrtima prijedloga u kojima se zahtijeva da se određivanje Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida podnese na razmatranje Međunarodnoj pomorskoj organizaciji na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša.

               (7)Odobrenje izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određivanju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida očekuje se na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša, a donošenje se očekuje na 71. sjednici koja će se održati u svibnju 2017.

               (8)Odobrenje i donošenje predloženih izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određivanju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida koje obavlja Odbor za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije proizvodili bi pravne učinke u smislu članka 218. stavka 9. UFEU-a.

               (9)Sedmim programom djelovanja Unije za okoliš
                  10
                potvrđuje se dugoročni cilj Unije za politiku u području kvalitete zraka radi postizanja razina kvalitete zraka koje nemaju za posljedicu znatne negativne utjecaje na ljudsko zdravlje i okoliš te rizike za njih i u tu se svrhu Programom zahtijeva potpuna sukladnost s važećim zakonodavstvom Unije u području kvalitete zraka te strateškim ciljevima i djelovanjima nakon 2020., zahtijeva se pojačan napor na područjima na kojima su stanovnici i ekosustavi izloženi visokim razinama tvari koje onečišćuju zrak te smanjenje razina i taloženja tvari koje onečišćuju zrak dovodeći do kiselosti i eutrofikacije, a i razine onečišćivanja zraka ozonom ispod kritičnih opterećenja i razina.

               (10)Ukupno 19 od 28 država članica zabilježilo je 2013. da su premašene godišnje granične vrijednosti za dušikov dioksid (NO2) utvrđene u Direktivi 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  11
                u jednoj ili više mjernih postaja. U 28 država članica EU-a 9 % gradskog stanovništva živi u područjima u kojima su godišnja granična vrijednost za EU i smjernice Svjetske zdravstvene organizacije u pogledu kvalitete zraka za NO2 premašene 2013
                  12
               .

               (11)Poznato je da emisije s brodova utječu na zdravlje ljudi, ekosustave i kvalitetu zraka u Uniji, što je posljedica emisija koje stvaraju brodovi, kao što su dušikovi oksidi (NOx), sumporni oksidi (SOx), metan (CH4), lebdeće čestice (PM) i crni ugljik (BC).

               (12)Prema procjeni učinka priloženoj paketu mjera za čisti zrak iz prosinca 2013.
                  13
                utvrđeno je znatno smanjenje emisija sumpora iz pomorskog prometa nakon revizije Direktive o sadržaju sumpora u brodskim gorivima
                  14
               , dok će emisije lebdećih čestica i NOx koje se odnose na motore plovila i dalje utjecati na razine kvalitete zraka u Uniji. Emisije NOx iz međunarodnog pomorskog prometa po europskim vodama mogle bi biti jednake onima iz kopnenih izvora u Uniji do 2020. pa nadalje
                  15
               .

               (13)Postupno smanjenje onečišćenja zraka u Uniji nadograđuje se na smanjenja ostvarena zakonodavstvom o onečišćenju zraka na izvoru konkretnim tvarima kojim se određuju granične vrijednosti emisija (NOx), među ostalim s pomoću normi za gorivo i motore za razne stacionarne i mobilne izvore emisija.

               (14)Iako je Unija odredila norme za brodska goriva, a i obveze u pogledu praćenja emisija, izvješćivanja i provjera s ciljem zaštite i poboljšanja kvalitete okoliša i zdravlja ljudi od emisija SOx i CO2 u zrak iz pomorskog prometa, trenutačno ne postoji zakonodavstvo EU-a o konkretnim izvorima koje se odnosi na emisije NOx iz međunarodnog pomorskog prometa.

               (15)U Komunikaciji Program Čisti zrak za Europu
                  16
                iz 2013. naglašava se da će emisije iz brodarskog prijevoza nastaviti utjecati na kvalitetu zraka na kopnu, tako da bi smanjenja iz tog sektora bila troškovno učinkovita. U njoj se napominje i da uzimajući u obzir međunarodnu narav brodarskog prijevoza u načelu prednost treba dati razvoju politike na međunarodnoj razini, primjerice određivanjem područja nadzora emisija NOx i provedbom emisijskih standarda za NOx koje je IMO već prihvatio. Prema priloženoj procjeni učinka postoji jasan potencijal da se pomorskim prometom na isplativ način ostvari smanjenje emisija NOx. Određivanje područja kontrole emisija dušikova oksida u morskim područjima EU-a dovelo bi do znatnih prednosti za okoliš i zdravlje.

               (16)U Direktivi 2001/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  17
                predviđa se da se Komisija i države članice, prema potrebi, ne dovodeći u pitanje članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, bave bilateralnom i multilateralnom suradnjom s trećim zemljama i relevantnim organizacijama, kao što je Međunarodna pomorska organizacija (IMO) s ciljem poboljšanja osnove za olakšavanje smanjenja emisija.

               (17)Iz navedenoga je jasno da odobrenje i donošenje izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL može oblikovati budući razvoj zakonodavstva EU-a u tom području.

               (18)Trebalo bi donijeti odluku Vijeća na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a kako bi se odredilo stajalište Unije u vezi s donošenjem tih izmjena.

               (19)Države članice trebale bi poduprijeti donošenje predloženih izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određivanju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša (listopad 2016.) te njihovu naknadnom odobrenju na 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša (proljeće 2017.).

               (20)Unija nije ni članica Međunarodne pomorske organizacije ni ugovorna stranka Konvencije MARPOL. Stoga je potrebno da Vijeće ovlasti države članice da izraze stajalište Unije i svoje prihvaćanje obveza u skladu s tim izmjenama,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.Na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije stajalište je Unije da se podupre odobrenje izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određivanju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida.

               2.To stajalište vrijedi i na svim drugim sastancima Odbora za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije ako se izmjene ne odobre na 70. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša.

               Članak 2.

               1.Na 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije stajalište je Unije da se slaže s donošenjem izmjena Priloga VI. Konvenciji MARPOL o određivanju Sjevernog mora i Baltičkog mora kao područja kontrole emisija dušikova oksida.

               2.To stajalište vrijedi i na svim drugim sastancima Odbora za zaštitu morskog okoliša Međunarodne pomorske organizacije ako se izmjene ne donesu na 71. sjednici Odbora za zaštitu morskog okoliša.

               Članak 3.

               1.Države članice, koje su članice IMO-a, izražavaju stajalište Unije kako je navedeno u člancima 1. i 2., djelujući zajedno u interesu Unije.

               2.Predstavnici Unije mogu se dogovoriti o manjim promjenama u pogledu izmjena iz članaka 1. i 2. te ih podržati bez dodatne odluke Vijeća.

               Članak 4.

               Države članice ovime su ovlaštene izraziti svoje prihvaćanje obveza, u interesu Unije, u skladu s izmjenama iz članaka 1. i 2.

               Članak 5.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Vidjeti i: https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf

                     (2)
                  Vidjeti:

                     http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm

                     (3)
                  Direktiva 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o uspostavljanju okvira za djelovanje Zajednice u području politike morskog okoliša (Okvirna direktiva o pomorskoj strategiji), SL L 164, 25.6.2008., str. 19.

                     (4)
                  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, SL L 152, 11.6.2008., str. 1.

                     (5)
                  Europska agencija za okoliš (EEA), Tehničko izvješće br. 4/2013, Utjecaj međunarodnog pomorskog prometa na    kvalitetu zraka i ubrzavanje klimatskih promjena – 14.3.2013., str. 38.

                     (6)
                  Npr. Uredba (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila, SL L 171, 29.6.2007., str. 1. ili Uredba (EZ) br. 595/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o homologaciji motornih vozila i motora s obzirom na emisije iz teških vozila (Euro VI) i o pristupu informacijama za popravak i održavanje vozila

                     (7)
                  Direktiva 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1997. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve, SL L 59, 27.2.1998., str. 1.

                     (8)
                  Direktiva (EU) br. 2016/802 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o smanjenju sadržaja sumpora u određenim tekućim gorivima, SL L 132, 21.5.2016., str. 58.

                     (9)
                  Direktiva 2001/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2001. o nacionalnim gornjim granicama emisije za određene onečišćujuće tvari, SL L 309, 27.11.2001., str. 22.

                     (10)
                  Odluka (EU) br. 1386/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2013. o Općem programu djelovanja Unije za okoliš do 2020. „Živjeti dobro unutar granica našeg planeta”, SL L 354, 28.12.2013., str. 171.

                     (11)
                  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, SL L 152, 11.6.2008., str. 1.

                     (12)
                  Europska agencija za okoliš (EEA), Izvješće br. 5/2015, Kvaliteta zraka u Europi – izvješće iz 2015., 30.11.2015., str. 30., str. 40.

                     (13)
                  Radni dokument službi Komisije br. 531/2013, Procjena učinka priložena Komunikaciji Komisije Program Čisti zrak za Europu, Prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o ograničenju emisija određenih onečišćujućih tvari u zrak iz srednjih uređaja za loženje, Prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o smanjenju nacionalnih emisija određenih atmosferskih onečišćujućih tvari i izmjeni Direktive 2003/35/EZ, Prijedlogu odluke Vijeća o prihvaćanju izmjene Protokola iz 1999. o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju iz 1979. o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka.

                     (14)
                  Direktiva (EU) br. 2016/802 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o smanjenju sadržaja sumpora u određenim tekućim gorivima (kodificirani tekst), SL L 132, 21.5.2016., str. 58.

                     (15)
                  Europska agencija za okoliš (EEA), Tehničko izvješće br. 4/2013, Utjecaj međunarodnog pomorskog prometa na kvalitetu zraka i ubrzavanje klimatskih promjena – 14.3.2013.

                     (16)

                        COM(2013/0918) final

                     (17)
                  Direktiva 2001/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2001. o nacionalnimgornjim granicama emisije za određene onečišćujuće tvari, SL L 309, 27.11.2001., str. 22.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 27.7.2017.
            COM(2017) 386 final
            2017/0165(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o sklapanju, u ime Europske unije, Konvencije Vijeća Europe o manipulaciji sportskim natjecanjima s obzirom na pitanja povezana s materijalnim kaznenim pravom i pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               Namještanje rezultata sportskih natjecanja općenito se smatra jednom od najvećih prijetnji za sport danas. Namještanjem rezultata potkopava se vrijednosti sporta – integritet, fair-play i poštovanje prema drugima.  Postoji opasnost da zbog toga navijači i ljubitelji sporta izgube interes za organizirani sport. Nadalje, u namještanje rezultata često su upletene organizirane kriminalne mreže aktivne na globalnoj razini.  Riječ je o problemu koji je sada postao prioritet za tijela javne vlasti, sportski pokret i tijela za provedbu zakona u cijelom svijetu.  Kako bi se odgovorilo na te izazove, Vijeće Europe je tijekom ljeta 2012. pozvalo stranke Europske kulturne konvencije da započnu pregovore u cilju donošenja Konvencije Vijeća Europe protiv manipulacije rezultatima sportskih natjecanja.  Pregovori su započeli u listopadu 2012. kada je održan prvi sastanak radne skupine Vijeća Europe.

               Komisija je 13. studenoga 2012. donijela „preporuku za odluku Vijeća kojom se Komisija ovlašćuje da sudjeluje, u ime Unije, u pregovorima o međunarodnoj konvenciji Vijeća Europe za suzbijanje manipulacije rezultatima sportskih natjecanja”
                  1
               .  Preporuka Komisije proslijeđena je radnoj skupini Vijeća za sport 15. studenoga 2012.  Nakon rasprave u radnoj skupini Vijeća, Vijeće je razdvojilo nacrt Odluke Vijeća u dvije odluke jer je dodalo materijalne pravne osnove, uključujući pravnu osnovu koja proizlazi iz dijela 3. glave V. UFEU-a
                  2
               .  Vijeće je 10. lipnja 2013. donijelo jednu odluku o pitanjima koja se odnose na klađenje i sport
                  3
               .  Druga odluka koju je Vijeće donijelo 23. rujna 2013. odnosi se na pitanja povezana sa suradnjom u kaznenim stvarima i policijskom suradnjom
                  4
               .

               Zamjenici ministara Vijeća Europe 9. srpnja 2014. donijeli su Konvenciju o manipulaciji sportskim natjecanjima
                  5
               .  Konvencija je poslana na potpisivanje 18. rujna 2014. na ministarsku konferenciju Vijeća Europe na kojoj su sudjelovali ministri koji imaju sport u svojim resorima. Prema njezinu članku 32. stavku 1., Konvenciju može potpisati Europska unija.  Od tada je više stranaka potpisalo Konvenciju, uključujući mnoge države članice
                  6
               .

               Komisija je 2. ožujka 2015. Vijeću iznijela svoje prijedloge za odluke Vijeća o potpisivanju Konvencije u ime Unije: i. prijedlog odluke Vijeća o potpisivanju Konvencije, u ime Unije, s obzirom na pitanja povezana s materijalnim kaznenim pravom i pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima {COM(2015) 86} na temelju članka 82. stavka 1. i članka 83. stavka 1. UFEU-a; ii. prijedlog odluke Vijeća o potpisivanju Konvencije, u ime Unije, s obzirom na pitanja koja nisu povezana s materijalnim kaznenim pravom i pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima {COM(2015) 84} na temelju članaka 114. i 165. UFEU-a. Obrazloženje tih prijedloga Komisije sadržavalo je detaljnu analizu nadležnosti Konvencije. O prijedlozima Komisije posljednji se put raspravljalo 11. i 20. studenoga 2015. na sastancima Corepera. Tom je prilikom Predsjedništvo zaključilo da neće nastaviti s postupkom u predmetu dok ne dobije suglasnost svih delegacija.

               S obzirom na navedeno Unija još nije potpisala Konvenciju. Potpisivanje ove Konvencije trebalo bi biti dio nastojanja Komisije da sudjeluje u borbi protiv namještanja rezultata, zajedno s drugim instrumentima kao što je buduća inicijativa Komisije o namještanju rezultata povezanim s klađenjem, u skladu s Komunikacijom Komisije iz 2012. o internetskim igrama na sreću
                  7
               , radom stručne skupine EU-a o namještanju rezultata i pripremnim djelovanjima i projektima posvećenim problemu namještanja rezultata
                  8
               .

               Ovaj se prijedlog odnosi na pravni instrument kojim se sklapa Sporazum.

               2. SPORAZUM

               U skladu s člankom 1. Konvencije, njezina je svrha „suzbijanje manipulacije sportskim natjecanjima radi zaštite integriteta sporta i sportske etike u skladu s načelom neovisnosti sporta”.  U tu svrhu, krajnji cilj Konvencije je „zaštita integriteta sporta i sportske etike”.  To se postiže nizom mjera čiji je cilj prevencija, otkrivanje i kažnjavanje manipulacije sportskim natjecanjima.  U tu svrhu, Konvencijom se također potiče na međunarodnu suradnju i uspostavlja mehanizam praćenja kako bi se osiguralo postupanje prema odredbama utvrđenima u Konvenciji.

               Konvencija tako utjelovljuje višedimenzionalan pristup usmjeren na rješavanje problema manipulacije sportskim natjecanjima.  U skladu s tim, mjere koje je potrebno donijeti različite su prirode i utječu na različita područja prava, a prevladava aspekt prevencije
                  9
               .  Druga područja prava su materijalno kazneno pravo, pravosudna suradnja u kaznenim stvarima, zaštita podataka, kao i pravno uređenje aktivnosti klađenja.

               Većina odredaba o prevenciji nalaze se u poglavljima II. i III. Konvencije
                  10
               , a poglavlje III. sadržava niz odredaba koje za cilj imaju olakšavanje razmjene informacija među svim zainteresiranim stranama.

               Mjerama koje se odnose na usluge klađenja može se utjecati na slobode unutarnjeg tržišta u odnosu na pravo poslovnog nastana i pravo pružanja usluga, u mjeri u kojoj organizator sportskog klađenja obavlja gospodarsku aktivnost.  U pogledu članka 3. stavka 5. točke (a) i članka 11. posebno, definicija „nezakonitog sportskog klađenja” odnosi se na svaku nedopuštenu vrstu sportskog klađenja ili svakog organizatora sportskog klađenja koji se ne smije baviti tom djelatnošću na temelju primjenjivog zakonodavstva u nadležnosti stranke gdje se kockar nalazi.  Pojam „primjenjivo zakonodavstvo” uključuje zakonodavstvo EU-a.  To znači da se sva prava dodijeljena zakonodavstvom Unije također moraju uzeti u obzir i da nacionalno zakonodavstvo država članica mora biti u skladu sa zakonodavstvom EU-a, a posebno s pravilima unutarnjeg tržišta.

               Člancima od 9. do 11. predviđaju se mjere koje bi mogle dovesti do određenog stupnja usklađivanja zakona.  Na primjer, člankom 9. Konvencije predlaže se okvirni popis mjera koje bi odgovarajuća regulatorna tijela za pitanja klađenja mogla primijeniti „po potrebi” u borbi protiv manipulacije sportskim natjecanjima u vezi sa sportskim klađenjem.  Člankom 10. stavkom 1. Konvencije propisuje se da „svaka stranka donosi zakonodavne ili druge mjere koje su potrebne radi sprječavanja sukoba interesa i zlouporabe internih informacija od strane fizičkih ili pravnih osoba koje su uključene u pružanje usluga sportskog klađenja (…)” (naknadno podcrtano).  Člankom 10. stavkom 3. Konvencije nastoji se uspostaviti obvezu izvješćivanja: „svaka stranka donosi zakonodavne ili druge mjere koje su potrebne kako bi obvezala organizatore sportskog klađenja da bez odgode prijave neregularno ili sumnjivo klađenje regulatornom tijelu za klađenje (...)” (naknadno podcrtano).  Konačno, člankom 11. Konvencije o nezakonitom sportskom klađenju strankama se daje još veća sloboda.  On glasi: „svaka stranka razmatra najprikladnija sredstva za borbu protiv organizatora nezakonitog sportskog klađenja i razmatra uvođenje mjera, u skladu s mjerodavnim pravom u odgovarajućem području, poput (…)”.

               To pokazuje da se člankom 9., člankom 10. stavkom 1. i člankom 10. stavkom 3. Konvencije stvara temelj za moguće usklađivanje na temelju članka 114. UFEU-a, u mjeri u kojoj organizator klađenja obavlja gospodarsku aktivnost.  Članak 11., koji sadrži još fleksibilniji tekst, još uvijek uključuje određeni stupanj usklađenosti odredaba koje bi mogle biti obuhvaćene i člankom 114. UFEU-a o uspostavi i funkcioniranju unutarnjeg tržišta.

               Osim toga, članak 11. Konvencije može također utjecati na usluge koje se pružaju iz treće zemlje.  Predmetne mjere, koje se odnose izravno na „pristup” takvim uslugama, bile bi obuhvaćene zajedničkom trgovinskom politikom Unije u skladu s člankom 207. UFEU-a.

               Poglavlje IV. odnosi se na kazneno pravo i suradnju s obzirom na provedbu zakona (članci od 15. do 18.).  Člankom 15. Konvencije ne nameće se opća kažnjivost postupaka manipulacije sportskim natjecanjima, nego samo određenih oblika (kada uključuju korupciju, prisilu ili prijevaru).

               Članak 16. odnosi se na pranje novca.  Na razini Unije to je regulirano Okvirnom odlukom Vijeća 2001/500/PUP,
                  11
                zajedno s Direktivom 2014/42/EU
                  12
               .  Članak 16. stavak 3. Konvencije ulazi u nadležnost EU-a te je obuhvaćen člankom 114. UFEU-a (Direktiva 2005/60/EZ o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma)
                  13
               .  Poglavlje V. koje se odnosi na nadležnost, kazneni postupak i provedbene mjere, kao i poglavlje VI. koje se odnosi na sankcije i mjere, sadržavaju odredbe koje su komplementarne odredbama materijalnog kaznenog prava sadržanima u člancima od 15. do 18. Konvencije.  Članak 19. Konvencije (nadležnost) dodatna je odredba uz utvrđivanje kaznenih odredaba.  Članci 20., 21. i 25. Konvencije (istražne mjere, zaštitne mjere, pljenidba i oduzimanje) odnose se na mjere u kaznenom postupku, koje mogu biti obuhvaćene člankom 82. stavkom 2. UFEU-a (točke (a) i (b)).

               Poglavlje VII. odnosi se na međunarodnu suradnju u sudskim i drugim pitanjima.  Bitno je primijetiti da Konvencija ne sadrži pravni režim kojim bi se zamijenila postojeća pravila, i stoga se njome ne dovode u pitanje instrumenti koji već postoje u području uzajamne pomoći u kaznenim stvarima i izručivanju
                  14
               .  U tom kontekstu, postoji sveobuhvatan skup instrumenata na europskoj razini koji služi olakšavanju pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i koji se može primjenjivati na različite modi operandi namještanja rezultata ili na kriminalizaciju namještanja rezultata kao novog kaznenog djela u pravnom poretku država članica
                  15
               .  To bi obuhvaćao članak 26. Konvencije.

               Zaključci

               Postoje kaznena djela koja trenutačno nisu obuhvaćena člankom 83. stavkom 1. UFEU-a.  Unija je nadležna za ostala, ali je ta nadležnost isključiva samo u dvije odredbe – članku 11. (u mjeri u kojoj se odnosi na usluge iz trećih zemalja i prema njima) te članku 14. o zaštiti podataka (djelomično)
                  16
               .  U ostatku ima podijeljenu ili podupiruću nadležnost.

               3.PRAVNA OSNOVA ZA PRIJEDLOG ODLUKE

               3.1. Materijalna pravna osnova

               Kad je riječ o pravnoj osnovi, ustaljena je sudska praksa da odabir pravne osnove za mjeru EU-a mora počivati na objektivnim čimbenicima koji su podložni sudskom preispitivanju, ti čimbenici uključuju cilj i sadržaj mjere
                  17
               .  Ako se ispitivanjem mjere Europske unije pokaže da ona ima dvostruku svrhu ili dvostruku komponentu i ako se može utvrditi da je jedna od svrha ili komponenti glavna ili prevladavajuća, a druga tek sporedna, mjera se mora temeljiti na jednoj pravnoj osnovi, odnosno onoj koja je potrebna za glavnu ili prevladavajuću svrhu ili komponentu.  Iznimno, ako se utvrdi da mjera ima nekoliko neodvojivo povezanih ciljeva, a da ni jedan od njih nije sekundaran i indirektan u odnosu na drugi, mjere se moraju temeljiti na više odgovarajućih pravnih osnova
                  18
               .

               Materijalne pravne osnove koje ovdje mogu biti od značaja su: članak 16. UFEU-a (zaštita podataka), članak 82. stavak 1. i članak 82. stavak 2. UFEU-a (pravosudna suradnja u kaznenim stvarima), članak 83. stavak 1. UFEU-a (materijalno kazneno pravo), članak 114. UFEU-a (uspostava i funkcioniranje unutarnjeg tržišta), članak 165. UFEU-a (sport) i članak 207. UFEU-a (zajednička trgovinska politika).

               U cjelini, cilj borbe protiv manipulacije sportskim natjecanjima sadržava elemente prevencije i suradnje koji su uglavnom obuhvaćeni člankom 165. UFEU-a te elemente suradnje i usklađivanja koji su obuhvaćeni člankom 114. (za nekaznene odredbe), člankom 207. UFEU-a (u mjeri u kojoj se te odredbe odnose na pristup organizatorima klađenja iz trećih zemalja) te člankom 82. stavkom 1. i člankom 83. UFEU-a (u kaznenim stvarima).

               Kad je riječ o uslugama klađenja, članci 114. i 207. UFEU-a mogu biti relevantni, ovisno o tome jesu li usluge „unutar EU-a” ili ne.  Čini se da je aspekt unutarnjeg tržišta izraženiji u Konvenciji u cjelini, dok je aspekt zajedničke trgovinske politike izgleda prisutan samo u članku 11. Konvencije.  Međutim, čak i ako članak 207. UFEU-a nije naveden i smatra se pomoćnim u pitanjima unutarnjeg tržišta, države članice nisu nadležne u relevantnim pitanjima koja su u području zajedničke trgovinske politike.

               Kad je riječ o zaštiti podataka, ona nije glavni cilj Konvencije i njezine odredbe tu su samo dodatne.  Danas se u mnogim konvencijama Vijeća Europe podsjeća na potrebu poštovanja zaštite podataka, čak i kad takve obveze mogu proizlaziti iz drugih konvencija (kao što je Konvencija br. 108 za zaštitu pojedinaca u vezi s automatskom obradom osobnih podataka), budući da je moguće da u različitim konvencijama ne sudjeluju iste stranke.

               Kao posljedica toga, kako bi EU mogao izvršavati svoje ovlasti u odnosu na Konvenciju u cijelosti (isključujući dijelove za koje nema ovlasti), glavne su pravne osnove članak 82. stavak 1., članak 83. stavak 1., članak 114. i članak 165. UFEU-a.

               Zbog isprepletenosti Konvencije i činjenice da su s njom povezane nadležnosti koje mogu biti u isključivoj nadležnosti EU-a te nadležnosti koje EU nema, nije moguće da Unija i države članice Konvenciju sklope odvojeno.

               3.2. Postupovna pravna osnova

               Člankom 218. stavkom 6. UFEU-a predviđa se da Vijeće na prijedlog pregovarača donosi odluku o sklapanju sporazuma.

               Člankom 218. stavkom 6. točkom (a) UFEU-a predviđa se da Vijeće donosi odluku o sklapanju sporazuma uz prethodnu suglasnost Europskog parlamenta u slučaju „sporazumâ kojima se pokrivaju područja na koja se primjenjuje [ ...] redovni zakonodavni postupak”.

               Kako je prethodno navedeno, Konvencija o manipulaciji sportskim natjecanjima obuhvaća područja na koja se primjenjuje redovni zakonodavni postupak.

               Usto, odluka Vijeća o sklapanju podliježe glasovanju kvalificiranom većinom u skladu s člankom 218. stavkom 8. UFEU-a.

               3.3.
                     Zaključak

               Prava osnova ovog Prijedloga odluke trebali bi biti članak 82. stavak 1. i članak 83. stavak 1. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) UFEU-a.

               2017/0165 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o sklapanju, u ime Europske unije, Konvencije Vijeća Europe o manipulaciji sportskim natjecanjima s obzirom na pitanja povezana s materijalnim kaznenim pravom i pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 82. stavak 1., članak 83. stavak 1. UFEU-a, u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 6. točkom (a),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  19
               ,

               budući da:

               (1)Člankom 15. Konvencije ne nameće se opća kažnjivost postupaka manipulacije sportskim natjecanjima, nego samo određenih oblika (kada uključuju korupciju, prisilu ili prijevaru). Postupci koji predstavljaju manipulaciju sportskim natjecanjima samo su djelomično obuhvaćeni u izričito navedenim područjima kriminaliteta u članku 83. stavku 1. UFEU-a, kada uključuju organizirani kriminal ili prijevare
                  20
               .

               (2)Člankom 16. Konvencije od stranaka se zahtijeva da donose mjere potrebne za proglašavanje kaznenim djelima postupaka koji uključuju pranje novca u slučajevima kad je glavno kazneno djelo koje stvara profit kazneno djelo koje se odnosi na manipulaciju sportskim natjecanjima kao i na pomaganje i poticanje u činjenju takva djela. Okvirnom odlukom Vijeća 2001/500/PUP Unija je utvrdila zajednička pravila. Prema njezinu članku 1. točki (b) države članice poduzimaju potrebne mjere kako ne bi postojale ili se primjenjivale rezerve u pogledu teških kaznenih djela pranja navedenih u članku 6. Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom iz 1990. Stoga se zakonodavstvom Unije utvrđuje definicija kaznenog djela pranja. S obzirom na to da se člankom 16. Konvencije propisuje da bi se pranje prihodâ od manipulacije sportskim natjecanjima trebalo smatrati pranjem novca, izgledno je da će se time utjecati na područje primjene propisâ ili ga se mijenjati.

               (3)Nadležnost u vezi s člancima 17., 18., 22. i 23. Konvencije (u poglavljima IV. i VI.) povezana je s nadležnošću u skladu s člancima 15. i 16. Konvencije.

               (4)Poglavlje V. koje se odnosi na nadležnost, kazneni postupak i provedbene mjere, kao i poglavlje VI. koje se odnosi na sankcije i mjere, sadržavaju odredbe koje su komplementarne odredbama materijalnog kaznenog prava sadržanima u člancima 15. do 18. Konvencije. Članak 19. Konvencije (nadležnost) dodatna je odredba uz utvrđivanje kaznenih odredbi.

               (5)Poglavlje VII. odnosi se na međunarodnu suradnju u sudskim i drugim pitanjima. Bitno je primijetiti da Konvencija ne sadržava pravni režim kojim bi se zamijenila postojeća pravila, i stoga se njome ne dovode u pitanje instrumenti koji već postoje u području uzajamne pomoći u kaznenim stvarima i izručivanju
                  21
               . U tom kontekstu, postoji sveobuhvatan skup instrumenata na europskoj razini koji služi olakšavanju pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i koji se može primjenjivati na različite modi operandi manipulacije sportskim natjecanjima ili na kriminalizaciju manipulacije sportskim natjecanjima kao novog kaznenog djela u pravnom poretku država članica
                  22
               .

               (6)Europska unija promiče Konvenciju Vijeća Europe o manipulaciji sportskim natjecanjima, kao doprinos nastojanjima Europske unije u borbi protiv manipulacije sportskim natjecanjima radi zaštite integriteta sporta i sportske etike u skladu s načelom neovisnosti sporta.

               (7)U skladu s Odlukom Vijeća [……..] od [………] Konvencija Vijeća Europe o manipulaciji sportskim natjecanjima koju je potpisao […] […], podložno njezinu kasnijem sklapanju.

               (8)Odredbe Konvencije koje su u nadležnosti Unije a koje nisu odredbe povezane s materijalnim kaznenim pravom i pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima predmet su zasebne odluke
                  23
                koju Vijeće treba donijeti usporedno s ovom Odlukom.

               (9)Konvenciju bi trebalo odobriti u ime Unije,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Konvencija Vijeća Europe o manipulaciji sportskim natjecanjima sklapa se u ime Unije.

               Tekst Konvencije priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća određuje osobu ovlaštenu u ime Europske unije za polaganje instrumenta o odobrenju, koje je predviđeno člankom 32. Konvencije, kako bi se izrazila suglasnost Europske unije da bude obvezana Konvencijom. Glavno tajništvo Vijeća izdaje za osobu/osobe koju/koje odredi pregovarač Konvencije instrument sa svim potrebnim ovlastima za potpisivanje Konvencije, podložno njezinu sklapanju.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja. Objavljuje se u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  COM(2012) 655 final.

                     (2)
                  Komisija je objavila izjavu za zapisnik Vijeća u kojoj se ne slaže s uvođenjem materijalne pravne osnove, vidjeti dokument Vijeća br. 10509/13.

                     (3)
                  Odluka Vijeća 2013/304/EU od 10. lipnja 2013. o ovlašćivanju Europske komisije da u ime EU-a sudjeluje u pregovorima o međunarodnoj konvenciji Vijeća Europe za suzbijanje manipuliranja sportskim rezultatima, osim o pitanjima koja se odnose na suradnju u kaznenim stvarima i policijsku suradnju, SL L 170, 22.6.2013., str. 62.

                     (4)
                  Odluka Vijeća kojom se ovlašćuje Europska komisija na sudjelovanje, u ime EU-a, u pregovorima o međunarodnoj konvenciji Vijeća Europe za borbu protiv manipuliranja sportskim rezultatima u pitanjima vezanim uz suradnju u kaznenim pitanjima i policijsku suradnju, dokument Vijeća br. 10180/13.

                     (5)
                  Malta je glasovala protiv Konvencije i 11. srpnja 2014. podnijela je zahtjev Sudu Europske unije za mišljenje o Konvenciji u skladu s člankom 218. stavkom 11. UFEU-a (Mišljenje 1/14).

                     (6)
                  AT, BE, BG, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, IT, LT, LU, NL, PL, PT, SI.

                     (7)
                  http://ec.europa.eu/internal_market/gambling/communication/index_en.htm

                     (8)
                  Kao nedavni primjer: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/other-programmes/cooperation-between-public-private/index_en.htm

                     (9)
                  Prevencija je opisana u poglavljima II. i III., kao i u člancima 27. i 28. Konvencije.

                     (10)
                  Vidjeti i članke 27. i 28. Konvencije koji obuhvaćaju opće aspekte suradnje.

                     (11)
                  Okvirna odluka Vijeća 2001/500/PUP o pranju novca, identifikaciji, praćenju, zamrzavanju, pljenidbi i oduzimanju imovine i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima, SL L 182, 5.7.2001., str. 1.

                     (12)
                  Direktiva 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji.

                     (13)
                  Direktivom se utvrđuje okvir za zaštitu dobrog funkcioniranja, integriteta i stabilnosti kreditnih i financijskih institucija te povjerenja u financijski sustav u cjelini, u odnosu na opasnosti koje predstavljaju pranje novca i financiranje terorizma.

                     (14)
                  § 21. izvješća s obrazloženjem.

                     (15)
                  Akt Vijeća od 29. svibnja 2000. o sastavljanju Konvencije o uzajamnoj pomoći u kaznenim stvarima između država članica Europske unije, SL C 197, 12.7.2000., str. 1; Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, SL L 190, 18.7.2002., str. 1.; Okvirna odluka Vijeća 2003/577/PUP o izvršenju odluka o zamrzavanju imovine i osiguranju dokaza u Europskoj uniji, SL L 196, 2.8.2003., str. 45.; Okvirna Odluka Vijeća 2006/783/PUP o primjeni načela međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje; Okvirna odluka Vijeća 2008/978/PUP o Europskom dokaznom nalogu, SL L 350, 30.12.2008.; Okvirna odluka Vijeća 2009/948/PUP o sprečavanju i rješavanju sporova o izvršavanju nadležnosti u kaznenim postupcima, SL L 328, 15.12.2009., str. 42.; Direktiva 2014/41/EU o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima, SL L 130, 1.5.2014., str. 1.; Direktiva 2014/42/EU o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji, SL L 127, 29.4.2014., str. 39.

                     (16)
                  Mjerodavni zakonodavni akti mogu uključivati Direktivu 95/46/EZ o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, 23.11.1995., str. 31.), Uredbu (EZ) 45/2001 o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, 12.1.2001., str. 1.) i Okvirnu odluku Vijeća 2008/977/PUP o zaštiti osobnih podataka obrađenih u okviru policijske i pravosudne suradnje u kaznenim stvarima (SL L 350, 30.12.2008., str. 60.).

                     (17)
                  C-377/12, Europska komisija protiv Vijeća Europske unije, točka 34.

                     (18)
                  Ibid, u točki 34. presude.

                     (19)
                  SL C , , str. .

                     (20)
                  Okvirna odluka Vijeća 2003/568/PUP o borbi protiv korupcije u privatnom sektoru, SL L 192, 31.7.2003., str. 54.

                     (21)
                  § 21. izvješća s obrazloženjem.

                     (22)
                  Akt Vijeća od 29. svibnja 2000. o sastavljanju Konvencije o uzajamnoj pomoći u kaznenim stvarima između država članica Europske unije, SL C 197, 12.7.2000., str. 1; Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, SL L 190, 18.7.2002., str. 1.; Okvirna odluka Vijeća 2003/577/PUP o izvršenju odluka o zamrzavanju imovine i osiguranju dokaza u Europskoj uniji, SL L 196, 2.8.2003., str. 45.; Okvirna Odluka Vijeća 2006/783/PUP o primjeni načela međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje; Okvirna odluka Vijeća 2008/978/PUP o Europskom dokaznom nalogu, SL L 350, 30.12.2008.; Okvirna odluka Vijeća 2009/948/PUP o sprečavanju i rješavanju sporova o izvršavanju nadležnosti u kaznenim postupcima, SL L 328, 15.12.2009., str. 42.; Direktiva 2014/41/EU o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima, SL L 130, 1.5.2014., str. 1.; Direktiva 2014/42/EU o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji, SL L 127, 29.4.2014., str. 39.

                     (23)
                  Odluka Vijeća […..]