				|

		52014PC0043

			Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o strukturnim mjerama kojima se poboljšava otpornost kreditnih institucija EU-a /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Od početka financijske krize Europska
unija („Unija”) i njezine države članice aktivno rade na temeljitoj
reformi propisa u području financijskog sektora i nadzora nad njime.
Unija je u području bankarstva pokrenula
određeni broj reformi radi uspostave sigurnijeg, stabilnijeg,
transparentnijeg i odgovornijeg financijskog sustava, koji je povoljan za
gospodarstvo i za cijelo društvo. No bankarski sektor Unije i dalje je golem u
apsolutnim (42,9 bilijuna EUR) i relativnim vrijednostima (približno 350 %
BDP-a Unije).  Pojedinačna veličina najvećih banaka Unije u
pogledu imovine približno je jednaka iznosu BDP-a njihove matične države.
Te su banke i dalje prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje,  prevelike
su za spašavanje i presložene za rješavanje.
U tom je kontekstu u studenome 2011.
povjerenik Barnier najavio osnivanje stručne skupine na visokoj razini
(HLEG), čija je zadaća ocijeniti potrebu strukturne reforme
bankarskog sektora Unije i kojom predsjeda guverner finske središnje banke
Erkki Liikanen[1].
Izvješće je objavljeno u listopadu 2012., a u njemu se navodi da je
restrukturiranje banaka potrebno kako bi se nadopunile postojeće reforme i
preporučuje se obvezno razdvajanje trgovanja za vlastiti račun i
ostalih visokorizičnih djelatnosti trgovanja u zaseban pravni subjekt
unutar bankarske grupe. Razdvajanje bi bilo obvezno samo za one banke u kojima
djelatnosti koje se razdvajaju čine značajan udio poslovanja banke.[2] Europski parlament
donio je velikom većinom 3. srpnja 2013. izvješće na vlastitu
inicijativu naslovljeno „Reformiranje strukture bankarskog sektora EU-a”[3],u kojem se pozdravljaju
mjere strukturnih reformi na razini Unije kako bi se riješili problemi banaka
„koje su prevelike da bi dopustilo njihovo propadanje”[4].
Riječ je o prijedlogu koji je
ključan dio odgovora EU-a na rješavanje problema povezanih s bankama koje
su prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje.  Cilj mu je spriječiti
da se ostvare preostali neupravljani rizici u bankarskom sustavu Unije. Njime
će se ukloniti umjetno povećanje bilanci banaka, osobito
špekulativnih djelatnosti, čime će se smanjiti rizik od toga da
porezni obveznici moraju snositi troškove spašavanja posrnulih banaka kao i
troškovi i složenost bilo kojeg postupka rješavanja kada to bude potrebno. Ovim
se prijedlogom značajno nadopunjuje i Direktiva o uspostavi okvira za
oporavak i rješavanje kreditnih institucija i investicijskih društava („BRRD”).[5]
Strukturna reforma dosad nije bila dio plana o
međunarodnoj reformi koji su usuglasile članice skupine G20. No u
okviru nekih nacionalnih zakonodavstava donesene su ili predložene mjere
rješavanja prethodno navedenih problema. Neke države članice
(Njemačka, Francuska, Ujedinjena Kraljevina i Belgija) pokrenule su
zadnjih godina inicijative o reformi.  Sjedinjenje Države nedavno su donijele
tzv. „Volckerovo pravilo”, kojim se bankama zabranjuje trgovanje za vlastiti
račun. Nadalje, međunarodne organizacije zahtijevaju globalnu
raspravu o strukturama banaka i poslovnim modelima.  Uzimajući u obzir
rastući broj inicijativa o reformama u tom području te kako bi se
spriječilo preklapanje ili neusklađenost mjera koje utječu na
međunarodno aktivne banke, u okviru nedavnog sastanka na vrhu čelnici
skupine G20 zatražili su od odbora za financijsku stabilnost ocjenu
prekograničnih usklađenosti i utjecaja strukturne reforme bankarskog
sustava na svjetsku financijsku stabilnost. Ovim se prijedlogom uzimaju osobito
u obzir i sve izraženija međunarodna nastojanja usklađivanja te se
priznaje da je potrebno spriječiti mogućnosti regulatornih arbitraža.
Ovaj prijedlog izravno je povezan s
prijedlogom o rješavanju još jedne mogućnosti širenja financijske zaraze –
to jest, povezanost sudionika na tržištu, uključujući sistemske
banke, u okviru transakcija financiranja vrijednosnih papira. U Zelenoj knjizi
o usporednom bankarskom sustavu koju je Komisija objavila 19. ožujka 2012.[6] utvrđuje se da bi
se zbog strožeg reguliranja banaka znatan dio bankarskih djelatnosti mogao
izdvojiti iz okvira tradicionalnog bankarskog sustava i usmjeriti prema
usporednom bankarskom sustavu, koji se definira kao sustav kreditnog
posredovanja koji obuhvaća subjekte i djelatnosti izvan redovnog
bankarskog sustava[7].
EP je donio 20. studenoga 2012. rezoluciju o usporednom bankarskom sustavu[8], u kojoj se naglašava
da je potrebno osigurati veću transparentnost u strukturi i djelatnostima
financijskih institucija te nadzornim tijelima omogućiti uvid u razinu
djelatnosti usporednog bankarskog sustava, kao što su ugovori o ponovnoj kupnji
imovine i pozajmljivanje vrijednosnih papira. Komisija je u svojoj Komunikaciji
o usporednom bankarskom sustavu[9]
od 4. rujna 2013. naglasila da će jačanje transparentnosti
transakcija financiranja vrijednosnih papira, kao što su ugovori o ponovnoj
kupnji imovine, kreditiranje vrijednosnih papira, druge slične transakcije
i rehipotekiranje, biti ključno za nadzor rizika u vezi s povezanošću
s usporednim sustavom, prekomjernim zaduživanjem i procikličkim
ponašanjem.
U preostalom dijelu ovog objašnjenja iznosi se
postojeći prijedlog o strukturnom razdvajanju kreditnih institucija.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENE UČINKA
U nekoliko navrata provedeno je savjetovanje s
dionicima. Stručna skupina na visokoj razini susrela se tijekom svojeg
mandata s raznim dionicima te je održala javno savjetovanje u kojem su
sudjelovale banke, poslovni klijenti, malim ulagatelji i njihova udruženja.[10] U listopadu 2012.
Komisija je održala i savjetovanje sa zainteresiranim stranama.[11] O strukturnoj reformi
banaka i potrebi usklađenog djelovanja na razini Uniji raspravljalo se i s
državama članicama.
Tijekom pripreme ocjene učinka Komisija
je u proljeće 2013. održala dodatno javno savjetovanje sa zainteresiranim
stranama u okviru kojeg je zatražila od banaka da prikažu učinak
različitih vrsta mogućnosti strukturne reforme.[12] 500 odgovora
zaprimljenih u okviru savjetovanja ukazalo je na podjelu između banaka s
jedne strane te klijenata i nebankarskih financijskih subjekata s druge strane.
Banke su u velikoj mjeri bile protiv strukturnog razdvajanja, dok su ga ostali
većinom podržali. Stajališta ostalih kategorija bila su pretežito
uravnotežena.
Radna skupina službi osnovana je u ožujku
2013., a čine je predstavnici iz glavnih uprava COMP, ECFIN, EMPL, ENTR,
JUST, MARKT, SG, SJ, TAXUD i JRC. Skupina se sastala u ožujku, travnju i rujnu
2013. te podržala rad na ocjeni učinka.
Nacrt ocjene učinka dostavljen je Odboru
Komisije za ocjenu učinka 19. rujna 2013. te se o njemu raspravljalo 16.
listopada 2013. Odbor za ocjenu učinka objavio je 18. listopada 2013.
svoje preporuke o poboljšanju ocjene učinka. Glavne preporuke bile su
sljedeće: i. poboljšati opis problema i temeljnog scenarija, ii. bolje
opisati i objasniti mogućnosti reforme, iii. bolje ocijeniti učinke i
bolje dokazati učinkovitost preuzetih mogućnosti reforme, iv. bolje
prikazati stajališta dionika i v. dodati glosar. Službe Komisije dostavile su
18. prosinca 2013. revidiranu ocjenu učinka, čemu je priložen i
zaseban dokument u kojem se Odboru za ocjenu učinka objašnjava način
ugradnje preporuka. Odbor za procjenu učinka izdao je 15. siječnja
2013. pozitivno mišljenje, a istodobno je preporučio daljnja poboljšanja,
zahtijevajući osobito bolju analizu objašnjenja predloženih mjera,
alternativnih mogućnosti reforme, učinka i stajališta dionika u
odnosu na mjere transparentnosti koje su uvedene tek u ponovno dostavljenoj
konačnoj verziji ocjene učinka. Odbor je preporučio i daljnje
jačanje mogućnosti strukturne reforme, ocjene učinka i
učinkovitosti preuzetih mogućnosti reforme.  U konačnoj verziji
ocjene učinka znatno se produbila analiza mjera reforme transparentnosti
te su se podrobnije razradile ostale dvije preporuke Odbora za ocjenu
učinka.
U pogledu troškova i koristi ovog prijedloga,
ocjena učinka u kontekstu ovog prijedloga uključivala je kvalitativnu
analizu i kvantitativno modeliranje. U ocjeni učinka zaključeno je da
su implicitne subvencije znatne, iako one ovise o veličini banke i razini
povezanosti banke. Uzimajući u obzir očite koristi raznolikosti
bakarskih modela u Europi, ovim se prijedlogom želi osigurati osjetljiva
ravnoteža između sprječavanja sistemskog rizika i financiranja
održivog gospodarskog rasta.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
3.1.        Pravna osnova i
supsidijarnost
Pravnu
osnovu ove Uredbe čini članak 114. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju
Europske unije (UFEU), kojim se dopušta donošenje mjera za usklađivanje
nacionalnih odredaba u cilju uspostave i dobrog funkcioniranja unutarnjeg
tržišta.
Ujednačenim
propisima o strukturi banka poboljšat će se financijska stabilnost unutar
Unije, unaprijediti integracija financijskih tržišta, olakšati propisno
rješavanje i oporavak grupa, poboljšati prekogranično pružanje usluga i
olakšati poslovni nastan u drugim državama članicama, smanjiti narušavanje
tržišnog natjecanja i spriječiti regulatorna arbitraža.
Neke
su države članice predložile ili donijele mjere strukturne reforme
nacionalnih bankarskih sustava. Zbog neujednačenih nacionalnih propisa
čiji ciljevi nisu usklađeni s mehanizmima predviđenima ovom
Uredbom niti su im istovjetni, povećavaju se mogućnosti narušavanja
kretanja kapitala i odluka o ulaganjima. Ako se ne donese pristup na razini
Unije, banke će morati svoju strukturu i djelatnosti prilagoditi
nacionalnim okvirima, čime će postati složenije te će se
povećati rascjepkanost.
Zbog
neujednačenih nacionalnih propisa oslabila bi i nastojanja u vezi s
donošenjem jedinstvenih propisa primjenjivih na unutarnjem tržištu i uspostavom
učinkovite bankarske unije jer bi se njima ograničila djelotvornost
jedinstvenog nadzornog mehanizma (SSM)[13] i budućeg jedinstvenog
mehanizma rješavanja (SRM).[14]
Neujednačenim propisima otežalo bi se i upravljanje prekograničnim
institucijama te bi ono bilo i skuplje.
Usklađivanjem na razini Unije
predviđenim ovom Uredbom može se osigurati da se na bankarske grupe Unije,
od kojih mnoge posluju u nekoliko država članica, primjenjuje
zajednički okvir strukturnih zahtjeva, čime se osiguravaju
ujednačeni uvjeti, smanjuje regulatorna složenost, izbjegavaju neopravdani
troškovi, promiče daljnja integracija tržišta Unije te se pridonosi
ukidanju mogućnosti regulatorne arbitraže
U skladu s ciljevima doprinosa
funkcioniranju unutarnjeg tržišta, država članica koja je prethodno
donijela propise kojima se kreditnim institucijama koje primaju depozite od
građana i malih i srednjih poduzeća zabranjuje bavljenje
djelatnošću trgovanja ulaganjima u svojstvu nalogodavca i držanje imovine
za trgovanje od Komisije može zatražiti da kreditnoj instituciji na koju se
primjenjuje nacionalno zakonodavstvo usklađeno s odredbama poglavlja III.
(razdvajanje određenih djelatnosti trgovanja) odobri odstupanje od
odredaba utvrđenih tim poglavljem. Time bi se državama članicama koje
su već počele primjenjivati istovrijedne mjere omogućilo da izbjegnu
skupo usklađivanje postojećih, djelotvornih odredaba s ovim
odredbama.  Kako bi se osiguralo da se nacionalnim propisima ne ugrozi cilj
funkcioniranja unutarnjeg tržišta, ciljevi nacionalnih propisa moraju biti isti
kao ciljevi utvrđeni ovim prijedlogom. Nacionalnim pravnim, nadzornim i
provedbenim okvirom mora se osigurati da kreditne institucije poštuju pravno
obvezujuće zahtjeve koji su usklađeni s ovim prijedlogom.
U ovom se prijedlogu uzimaju u obzir
brzo rastuća financijska tržišta i financijske inovacije, kao i razvoj
regulatornih i nadzornih okvira u Uniji. Kako bi se osigurao učinkovit i
dosljedan  nadzor i razvoj jedinstvenih propisa u bankarskom sektoru, ovim se
prijedlogom predviđa važna uloga za Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo
(EBA). Nadležna tijela savjetovat će se s EBA-om prilikom donošenja
određenih odluka kako je utvrđeno ovim prijedlogom, a EBA će
pripremiti nacrt regulatornih i provedbenih tehničkih standarda te će
izvješća dostaviti Komisiji. To je osobito važno u situacijama opisanima u
člancima 9., 10., 13. i 21.
3.2.        Proporcionalnost
Na temelju načela proporcionalnosti
utvrđenog člankom 5. UEU-u sadržaj i oblik djelovanja Unije ne bi
trebao prijeći ono što je potrebno za ostvarivanje ciljeva Ugovora.
Prijedlogom Uredbe velikim kreditnim
institucijama Unije i bankarskim grupama zabranjuje se obavljanje trgovanja za
vlastiti račun i određenih povezanih djelatnosti.
Razdvajanje vlasništva mogao bi biti
najučinkovitiji način strukturne reforme u pogledu ostvarenja
posebnih ciljeva lakšeg rješavanja i ograničenja moralnog hazarda, sukoba
interesa i loše raspodjele kapitala i sredstava. Moguće koristi zabrane
trgovanja za vlastiti račun bile bi osobito važne u pogledu smanjivanja
rizika, složenosti, međusobne povezanosti i sukoba interesa. No u pogledu
izazova povezanih s otežanim razlikovanjem trgovanja za vlastiti račun i
sličnih djelatnosti trgovanja, osobito održavanja tržišta, uskom
definicijom djelatnosti na koje se primjenjuje zabrana naglašava se
proporcionalnost mjere. Opravdano je isključivanje manjih banaka iz
područja primjene zabrane zbog toga što bi takva zabrana mogla imati
nerazmjerne učinke na te banke u slučaju da ih se prisili da prodaju
dijelove svojih portfelja.
Na temelju predložene Uredbe od nadležnih
tijela zahtijeva se i da provedu sustavnu reviziju ostalih određenih
djelatnosti – prije svega održavanja tržišta, ulaganja u
sekuritizaciju/sponzoriranje sekuritizacije i trgovanja određenim
izvedenicama. Riječ je o djelatnostima za koje se smatra da postoji veliki
rizik od trgovanja za vlastiti račun unatoč zabrani, što bi moglo
prouzročiti rizike za stabilnost temeljne kreditne institucije i
financijskog sustava Unije.  Nadležno tijelo ovlašteno je zatražiti
razdvajanje. Ovlast zahtijevanja razdvajanja ne uvodi se kao bjanko-mjera,
već nadležno tijelo može donijeti vlastitu odluku korištenjem skupa
usklađenih parametara. Nadležno tijelo obvezno je izvršiti razdvajanje
samo u određenim okolnostima kada rizici premašuju razine utvrđene
korištenjem usklađenih parametara. Taj se pristup smatra razmjernim jer se
razdvajanje uvodi samo uz određene uvjete te nakon temeljite revizije
učinka tih djelatnosti na profil rizika i postupanje temeljne kreditne
institucije.
Predložena Uredba namijenjena je velikim
kreditnim institucijama i bankarskim grupama. Budući da je glavna svrha
prijedloga riješiti preostale sistemske rizike u financijskom sustavu Unije,
primjena mjera iz prijedloga na sve kreditne institucije bila bi nerazmjerna te
bi mogla uzrokovati neopravdane troškove, osobito za manje kreditne
institucije.
Kreditne institucije koje su izvan pragova
utvrđenih predloženom Uredbom ne podliježu predviđenim strukturnim
mjerama. To znači da države članice ili nadležna tijela mogu
odlučiti da se slične mjere primjenjuju i na manje kreditne
institucije.
Predloženom Uredbom poštuju se temeljna prava
i uzimaju u obzir načela priznata Poveljom Europske unije o temeljnim
pravima, posebno pravo na zaštitu osobnih podataka, slobodu poslovanja, pravo
na djelotvorna pravna sredstva i pošteno suđenje, a njezina provedba mora
biti u skladu s tim pravima i načelima.
3.3.        Detaljno objašnjenje
prijedloga
U ovom odjeljku opisuju se glavne
značajke ove uredbe.
3.3.1.     Ciljevi i predmet strukturnog
razdvajanja
Cilj je predložene Uredbe poboljšati
financijsku stabilnost Unije strukturnom reformom velikih banaka i time
nadopuniti financijske regulatorne reforme koje se već provode na razini
Unije. Člankom 1. utvrđuju se svrha i ciljevi reforme.
Člankom 2. utvrđuje se predmet, a to
je utvrđivanje pravila o strukturnim promjenama banaka koje su prevelike
da bi se dopustilo njihovo propadanje.
3.3.2.     Područje primjene
U članku 3. navodi se da se predložena
Uredba primjenjuje na banke koje ispunjuju određene kriterije i premašuju
određene pragove:
(1)
zahtjevi se primjenjuju na banke za koje se smatra
da imaju globalnu sistemsku značajnost.
(2)
zahtjevi se primjenjuju na banke koje premašuju
određene pragove u razdoblju od tri uzastopne godine: (a) vrijednost
ukupne imovine banke veća je od 30 milijardi eura[15] i (b) vrijednost
ukupne imovine i obveza za trgovanje banke premašuje 70 milijardi eura ili
10 posto ukupne imovine.
U člancima 22. i 23. navode se daljnje
pojedinosti o načinima izračuna za djelatnosti trgovanja (kako bi
nadležna tijela mogla obaviti preispitivanje na temelju kojeg se može provesti
razdvajanje od kreditne institucije). Budući da je strukturna reforma
banaka usmjerena na bankarske djelatnosti, člankom 23. stavkom 2.
utvrđuje se da se u slučaju financijskih konglomerata djelatnosti
društava za osiguranje i nefinancijskih društava ne smiju uključivati u
izračun.
Predložena Uredba primjenjivat će se na
kreditne institucije Unije i njihova matična društva iz EU-a, njihova
društva kćeri i podružnice, uključujući i one u trećim
zemljama. Primjenjivat će se i na podružnice i društva kćeri  banaka
s poslovnim nastanom u trećim zemljama, a koje se nalaze u EU-u. Takva
primjena na širem prostornom području opravdana je radi osiguravanja
ujednačenih uvjeta i sprječavanja prijenosa djelatnosti izvan Unije u
cilju izbjegavanja tih zahtjeva. No inozemna društva kćeri banaka iz Unije
i podružnice u EU-u inozemnih banaka mogli bi se izuzeti od primjene pravila
ako se na njih primjenjuju istovjetna pravila o razdvajanju (članci 4. i
27.). Člankom 4. stavkom 2. predviđa se još jedno moguće
izuzeće: nadzorna tijela ovlaštena su izuzeće od razdvajanja
primijeniti na inozemna društva kćeri grupa s neovisnom, geografski
decentraliziranom strukturom čija se strategija rješavanja temelji na
pristupu u kojem rješavanje provodi više nadležnih tijela.
Primjenom zahtjeva za razdvajanje na cijelu
globalnu grupu društava, neovisno o geografskom sjedištu, ukida se
mogućnost izbjegavanja propisa o razdvajanju prijenosom određenih
djelatnosti izvan Unije. Osim toga, istovjetnim okvirom u trećim zemljama
kojim se nadopunjuje šira prostorna primjena smanjuju se mogući
izvanteritorijalni problemi u pogledu nadležnosti trećih zemalja.
Nametanjem obveze inozemnim bankama da razdvoje svoje djelatnosti u Uniji osiguravaju
se ujednačeni uvjeti na unutarnjem tržištu te se time rizik narušavanja
poštenog tržišnog natjecanja svodi na minimum.
3.3.3.     Zabrana trgovanja za vlastiti
račun (poglavlje II.)
Člankom 6. stavkom 1. predložene Uredbe
predviđa se da se kreditna institucija i subjekti iz iste grupe  ne smiju
baviti trgovanjem za vlastiti račun financijskim instrumentima i robom.
Iako dosljedni podatci na razini Unije u pogledu posebnih bankarskih
djelatnosti nisu dostupni u dostatnoj mjeri, raspoloživim dokazima potvrđuje
se da trgovanje za vlastiti račun čini ograničeni dio bilance
banaka.[16]
No na temelju istih dokaza očito je da je udjel te vrste trgovanja bio
znatan prije krize te da se u nedostatku regulatorne intervencije ne može
isključiti njegov ponovni rast u budućnosti.
Teško je definirati trgovanje za vlastiti
račun i razlikovati ga od održavanja tržišta.  Na temelju članka 5.
stavka 4., kojim se usko definira trgovanje za vlastiti račun, zabranile
bi se djelatnosti ureda, jedinica ili odjela za trgovanje odnosno
pojedinačnih operatera za trgovanje koji se posebno bave zauzimanjem
pozicija za stjecanje dobiti za vlastiti račun i bez povezanosti s
poslovanjem s klijentima ili za potrebe zaštite subjekta od rizika.
Člankom 6. stavkom 2. objašnjava se da se
zabrana ne primjenjuje ako kreditne institucije na koje se primjenjuje
predložena Uredba, kako je definirano člancima 3. i 4., imaju posebne
strukture koje obavljaju poslove kupnje i prodaje instrumenata za održavanje
tržišta za potrebe upravljanja gotovinom. Izuzeće od zabrane primjenjuje
se i na trgovanje državnim obveznicama iz Unije (članak 6. stavak 2.
točka (a)) radi sprječavanja negativnih posljedica na tim
ključnim tržištima. To izuzeće odraz je izuzeća za trgovanje
državnim obveznicama koje je predviđeno u vezi s ocjenjivanjem djelatnosti
(članak 8. stavak 2.).
Iako bi se načelno zabrana trgovanja za
vlastiti račun mogla primjenjivati na sve banke, predlaže se primjena
zabrane samo na banke iz članka 3. Kako bi se banke spriječilo da
izbjegnu zabranu npr. vlasništvom ili ulaganjima u fondovima za omeđivanje
rizika, člankom 6. stavkom 1. točkom (b) utvrđuje se da se
bankama koje podliježu zabrani trgovanja za vlastiti račun zabranjuje i
ulaganje u fondove za omeđivanje rizika ili imanje udjela u tim fondovima
(ili certifikate /izvedenice povezane s njima)  ili u subjektima koji se bave
trgovanjem za vlastiti račun ili sponzoriranjem fondova za omeđivanje
rizika. Izuzeće od zabrane primjenjuje se na zatvorene fondove koji ne
koriste financijsku pologu – prvenstveno fondove vlasničkih ulaganja u
društva koja ne kotiraju na burzi, fondove poduzetničkog kapitala i
fondove za socijalno poduzetništvo – zbog njihove uloge u potpori financiranju
realnog gospodarstva (članak 6. stavak 3.). Kreditne institucije na koje
se primjenjuje te zabrane i dalje će moći pružati bankarske usluge/f
skrbničke usluge čuvanja vrijednosnih papira fondovima za
omeđivanje rizika.
3.3.4.     Moguće razdvajanje
određenih djelatnosti trgovanja (poglavlje III.)
Banke se bave ostalim djelatnostima trgovanja i
ulaganja, uključujući održavanje tržišta, pozajmljivanje fondovima
poduzetničkog kapitala i fondovima vlasničkih ulaganja, ulaganje u
rizične sekuritizacije i njihovo sponzoriranje, prodaja izvedenica i
trgovanje njima itd. Bankarske grupe moći će se i dalje baviti tim
ostalim djelatnostima ovisno o procjeni nadležnog tijela koje će imati
obvezu preispitivanja djelatnosti trgovanja  te će imati ovlasti (kao i
obvezu u određenim okolnostima) razdvojiti podskup djelatnosti (održavanje
tržišta, rizične sekuritizacije, složene izvedenice) ako se premaše
pragovi određenih parametara.   Time se izbjegava rizik od toga da bi
banke mogle izbjeći zabranu iz članka 6. na način da se bave
skrivenim trgovanjem za vlastiti račun i da nezabranjene djelatnosti
trgovanja postanu preznačajne ili da imaju preveliki dio duga. U skladu s
temeljnim načelom predložene Uredbe „subjekti koji primaju depozite”
unutar bankarske grupe mogu se baviti tim djelatnostima samo ako nadležno
tijelo ne odluči da se te djelatnosti trebaju obavljati u okviru drugog
subjekta za trgovanje.
3.3.4.1.  Opseg djelatnosti koje
podliježu razdvajanju
U članku 8. općenito se definiraju
djelatnosti trgovanja kao one djelatnosti koje nisu npr. primanje depozita
prihvatljivih za osiguranje depozita, pozajmljivanje, usluge platnog prometa u
poslovanju s malim klijentima i niz drugih djelatnosti. Na temelju članka
8. stavka 2. izuzeće od obveze preispitivanja i razdvajanja primjenjuje se
na državne obveznice iz Unije.  To je izuzeće u skladu s aktualnom primjenom
nultih pondera rizika na temelju Uredbe i Direktive o kapitalnim zahtjevima[17] (CRR/CRDIV). Ipak, u
članku 8. stavku 3. navodi se da Komisija delegiranim aktima može
izuzeće primjenjivati i na državne obveznice izvan Unije ako se ispune
određeni uvjeti.
3.3.4.2.  Obveza preispitivanja
djelatnosti
Na temelju predložene Uredbe nadležno tijelo
obvezno je preispitati djelatnosti trgovanja banaka koje premašuju pragove,
uključujući osobito tri djelatnosti koje su posebno povezane s
trgovanjem za vlastiti račun te su stoga podložne skrivenom trgovanju za
vlastiti račun (održavanje tržišta) ili su imale ključnu ulogu
tijekom financijske krize (npr. ulaganje u rizične sekuritizacije i
njihovo sponzoriranje te trgovanje izvedenicama osim onima koje su dopuštene za
potrebe razboritog upravljanja rizikom). Nadležna tijela ocijenit će te
djelatnosti na temelju određenih parametara koji će se uskladiti
korištenjem podataka nadzornih tijela. Parametri se odnose na relativnu
veličinu, financijsku polugu, složenost, profitabilnost, povezani tržišni
rizik kao i međusobnu povezanost (članak 9. stavak 2.)  Kako bi se
osiguralo dosljedno mjerenje i primjena tih parametara, na temelju članka
9. stavka 1. EBA-i je povjereno sastavljanje obvezujućih provedbenih
tehničkih standarda koje donosi Komisija.
3.3.4.3.  Ovlasti za razdvajanje
U članku 10. stavku 1. navodi se da
nadležna tijela mogu zahtijevati razdvajanje ako se utvrdi da su djelatnosti
trgovanja banaka (održavanje tržišta, ulaganja u rizične sekuritizacije i
njihovo sponzoriranje te trgovanje određenim izvedenicama) i povezani
rizici premašili određene pragove te ispunjuju određene uvjete
povezane s parametrima. Ako banka nadležnim tijelima dokaže da se tim
djelatnostima ne ugrožava financijska stabilnost Unije, uzimajući u obzir
ciljeve predložene Uredbe, nadležno tijelo može odlučiti da neće
zahtijevati razdvajanje.
U članku 10. stavku 2. navodi se da
nadležno tijelo može, uzimajući u obzir ciljeve predložene Uredbe,
zatražiti razdvajanje određene djelatnosti trgovanja ako smatra da se
dotičnom djelatnošću ugrožava financijska stabilnost banke ili
Unije.
Nadležno tijelo savjetuje se s EBA-om prije
donošenja odluka iz članka 10. i o svojoj konačnoj odluci
obavješćuje EBA-u.
Na temelju članka 10. stavka 5. Komisija
je ovlaštena donijeti delegirani akt kojim se određuju razina parametara
koja se ne smije premašiti i uvjeti za primjenu razdvajanja,
uključujući broj parametara čije se razine moraju premašiti.
Nadalje, Komisija je ovlaštena odrediti za koju se vrstu sekuritizacije smatra
da ne predstavlja rizik financijskoj stabilnosti u skladu s popisom kriterija
te je stoga temeljna kreditna institucija može provoditi.
3.3.4.4.  Upravljanje vlastitim rizicima
banaka (upravljanje riznicom)
Ako se ostvari daljnje razdvajanje, člankom
11. stavkom 1. utvrđuje se da banka koja prima depozite može i dalje
upravljati vlastitim rizicima. No upravljanje riznicom može dovesti do
trgovanja za vlastiti račun, a kako upravljanje likvidnošću
uključuje zauzimanje određenih špekulativnih pozicija, na to se
trebaju primjenjivati određene zaštitne mjere.
3.3.4.5.  Pružanje usluga upravljanja
rizicima klijentima
Člankom 12. utvrđuje se da temeljna
kreditna institucija i dalje može prodavati određene proizvode upravljanja
rizicima (npr. izvedenice) nefinancijskim, nebankarskim klijentima. No zbog
prodaje izvedenica klijentima banka je izložena većim rizicima, zbog
čega njezino rješavanje može biti složenije te stoga podliježe
različitim razinama zaštitnih mjera i kontrole. Kako bi se riješili ti rizici,
utvrđeno je da temeljna kreditna institucija može kamatne, valutne,
kreditne i robne izvedenice te izvedenice iz emisijskih kvota prihvatljive za
poravnanje preko druge ugovorne strane, prodati svojim nefinancijskim
klijentima, društvima za osiguranje i institucijama za strukovno mirovinsko
osiguranje, ali samo radi zaštite od kamatnog rizika, valutnog rizika,
kreditnog rizika, robnog rizika i rizika od emisijskih kvota i ako pozicijski
rizik koji iz toga proizlazi ne premašuje određene pragove.   Priznavanjem
određenih izvedenica potiču su banke da standardiziraju te izvedenice
te je ono u skladu s ciljevima politike iz Uredbe o strukturi europskog tržišta
(„EMIR”).[18]

3.3.4.6.  Pravila o razdvajanju
djelatnosti trgovanja
Ako nadležna tijela zahtijevaju razdvajanje
prethodno navedenih djelatnosti trgovanja i ako te djelatnosti ostanu unutar
bakarske grupe, te se djelatnosti trebaju prenijeti na zaseban pravni subjekt
(„subjekt za trgovanje”). Radi osiguravanja djelotvornog razdvajanja potrebno
je ograničiti pravnu, ekonomsku, upravljačku i operativnu povezanost
tog subjekta s ostatkom grupe. U članku 13. stavku 3. navodi se da se u
slučaju razdvajanja grupa mora organizirati u obliku homogenih
funkcionalnih podgrupa s temeljnom kreditnom institucijom s jedne strane i
ostalim subjektima za trgovanje s druge strane. Člankom 13. stavcima 5. do
13. predložene Uredbe utvrđuju se uvjeti koji se primjenjuju na jasno
razdvajanje u pogledu pravne, ekonomske, upravljačke i operativne
povezanosti. Nakon razdvajanja bonitetni zahtjevi iz tih članaka trebali
bi se primjenjivati na pojedine podgrupe na pojedinačnoj ili
potkonsolidiranoj osnovi.
Nadalje, člankom 13. stavkom 11.
predviđaju se odstupanja od CRR-a u smislu odstupanja od određenih
zahtjeva kako bi se osiguralo da se bonitetni zahtjevi (regulatorni kapital,
likvidnost i objava) primjenjuju na pojedine podgrupe na potkonsolidiranoj
osnovi. Grupe koje su priznate kao uzajamne institucije, zadruge, štedne
institucije ili slično bave se rizičnim djelatnostima trgovanja i
stoga podliježu zahtjevima iz ovog prijedloga. No te institucije imaju vrlo
specifičnu vlasničku i ekonomsku strukturu te imaju važnu ulogu u
financiranju lokalnog i regionalnog gospodarstva. Zbog primjene pravila o
razdvajanju mogle bi biti potrebne dalekosežne promjene u strukturnoj
organizaciji tih subjekata. To bi moglo biti nerazmjerno u odnosu na koristi
ako bi zbog toga ti subjekti morali potpuno promijeniti svoj korporativni
identitet. Stoga nadležno tijelo može odlučiti da temeljna kreditna institucija
koja ispunjuje zahtjeve utvrđene člankom 49. stavkom 3. točkama
(a) ili (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 može imati instrumente kapitala ili
glasačka prava u subjektu za trgovanje ako nadležno tijelo smatra da je
imanje tih instrumenata kapitala ili glasačkih prava neophodno za
funkcioniranje grupe i da je temeljna kreditna institucija poduzela dostatne
mjere kako bi primjereno ublažila odgovarajuće rizike.
Važan dio ekonomskog razdvajanja temeljne
kreditne institucije i subjekta za trgovanje odnosi se na ograničenja
velikih izloženosti. U skladu s time propisuju se pravila u člancima 14.
do 17. Ta se pravila odnose na unutargrupne i izvangrupne, pojedinačne i
ukupne velike izloženosti.
3.3.4.7.  Plan za razdvajanje
Prije samog razdvajanja djelatnosti trgovanja
dotične banke obvezne su nadležnim tijelima dostaviti plan za razdvajanje.
Člankom 18. predviđa se da nadležno tijelo treba odobriti taj plan te
po potrebi može zatražiti izmjene tog plana ili donijeti vlastiti plan za
razdvajanje u slučaju nedjelovanja dotične banke.
3.3.4.8.  Suradnja između nadležnih
tijela i mjerodavnih tijela za rješavanje
BRRD-om se predviđa da nadležna tijela za
rješavanje mogu, u okviru planiranja rješavanja, od banaka zatražiti provedbu
strukturnih promjena (npr. njihove pravne i organizacijske strukture) ako
nadležno tijelo smatra da je potrebno riješiti prepreke djelotvornom
rješavanju. Iako se predloženom Uredbom utvrđuje širi niz ciljeva koji su
izvan okvira rješavanja, potrebno je osigurati da se odgovarajuća nadležna
tijela međusobno povežu.  Na temelju članka 19., ako nadležno tijelo
odluči zatražiti razdvajanje, ono mora obavijestiti nadležna tijela za
rješavanje (članak 19. stavak 1.) i uzeti u obzir sve postojeće ili
prethodne procjene rješivosti koje provode nadležna tijela za rješavanje u
skladu s člancima 13. i 13.a BRRD-a. Prilikom procjene rješivosti
institucije nadležno tijelo za rješavanje mora uzeti u obzir objavu odluke o
razdvajanju koju je donijelo nadležno tijelo.
3.3.4.9.  Djelatnosti  koje su zabranjene
subjektu za trgovanje
Člankom 20. predviđa se da subjekt
za trgovanje ne smije obavljati određene djelatnosti trgovanja. To se
odnosi na primanje depozita prihvatljivih za zaštitu na temelju sustava
osiguranja depozita i pružanje usluga platnog prometa u poslovanju s malim
klijentima, kako je definirano Direktivom o uslugama platnog prometa[19].
3.3.4.10.           Odstupanje
Iako se predloženom Uredbom utvrđuju
jedinstvena pravila o svrsi, ciljevima i instrumentima strukturne reforme
banaka na unutarnjem tržištu. člankom 21. predviđa se moguće
odstupanje od zahtjeva za razdvajanje iz poglavlja III. za kreditne institucije
na koje se primjenjuje nacionalno zakonodavstvo koje ima istovjetan učinak
kao i odredbe poglavlja III. ovog prijedloga. Komisija to odstupanje odobrava
na zahtjev predmetne države članice nakon što je država članica
primila pozitivo mišljenje od nadležnog tijela za nadzor banke za koju je
odstupanje zatraženo. Kako bi se odstupanje odobrilo, nacionalni primarni
propisi trebali su se donijeti prije 29. siječnja 2014. i trebaju
ispunjivati uvjete utvrđene člankom 21. stavkom 1. To znači da
cilj nacionalnih propisa, njihovo područje primjene i odredbe koje se
odnose na pravno, ekonomsko i upravljačko razdvajanje subjekta koji prima
depozite moraju biti slične onima u predloženoj Uredbi.
3.3.5.     Usklađenost: subjekti i
nadležna tijela (poglavlje V.)
Većina banaka na koje se primjenjuje
članak 3. posluje u nekoliko država preko svojih podružnica i društava
kćeri. Njih nadziru različita nadležna tijela matične zemlje
(matično društvo, društva kćeri u različitim državama
članicama) i zemlje domaćina (podružnice). Kako bi se osigurala
djelotvorna i učinkovita provedba strukturne reforme na razini grupe,
člankom 26. utvrđuje se da konačnu odluku o strukturnom razdvajanju
donosi glavno nadzorno tijelo nadležno za cijelu konsolidiranu grupu.
Riječ je o pristupu koji je odabran i u okviru nekih prijedloga
nacionalnih reformi. Prije donošenja odluka glavno nadzorno tijelo trebalo bi
se savjetovati s nadzornim tijelom iz zemlje domaćina u kojoj se nalaze
važna društva kćeri iz grupe.
3.3.6.     Odnosi s trećim zemljama
(poglavlje VI.)
Člankom 27.
predviđa se donošenje delegiranih akata kako bi se strukturne reforme u
trećim zemljama priznale kao istovjetne ako se ispune određeni
uvjeti.
3.3.7.     Administrativne sankcije i
mjere (poglavlje VII.)
 Poglavlje VII. odražava
postojeće horizontalne politike  u vezi sa sankcijama i mjerama u sektoru
financijskih usluga. U poglavlju se definira zajednički pristup glavnim
kršenjima predložene Uredbe te se utvrđuju administrativne sankcije i
mjere koje nadležna tijela mogu primijeniti u slučaju glavnih kršenja
propisa.
3.3.8.     Izvješćivanje i
preispitivanje (poglavlje VIII.)
Donošenje ovog prijedloga bit će prvo u
nizu propisa o strukturnom razdvajanju koje se primjenjuje na banke na razini
Unije. Stoga je važno ocijeniti jesu li prethodno navedeni propisi djelotvorni
i učinkoviti za ostvarivanje glavnog cilja i pojedinačnih ciljeva
strukturne reforme. U tu svrhu u zadnjem poglavlju navode se područja u
kojima će Komisija preispitati okvir u općenitim i pojedinačnim
pitanjima (članak 34.). Primjerice, u okviru preispitivanja naglasak
će biti na primjeni pragova, primjeni i djelotvornosti zabrane predviđene
člankom 6., opsegu djelatnosti koje podliježu preispitivanju te
primjerenosti i primjeni parametara.
3.3.9.     Vremenski okvir
U nastavku se navode ključni datumi za
donošenje i provedbu ključnih odredaba ovog prijedloga ako EP i
Vijeće donesu konačni tekst do lipnja 2015.:
·
Komisija do 1. siječnja 2016. donosi
delegirane akte za provedbu ključnih odredaba;
·
popis banaka na koje primjenjuje prijedlog i
odgovarajuća odstupanja objavljuje se 1. srpnja 2016., a nakon toga
objavljuje se jedanput godišnje;
·
zabrana trgovanja za vlastiti račun stupa na
snagu 1. siječnja 2017.;
·
odredbe o razdvajanju djelatnosti trgovanja od
kreditnih institucija stupaju na snagu 1. srpnja 2018.
4.           Posljedice za proračun:
Financijski utjecaj prijedloga i njegov
utjecaj na proračun navedeni su u zakonodavnom financijskom izvještaju
priloženom uz prijedlog.
2014/0020 (COD)
Prijedlog
UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o strukturnim mjerama kojima se poboljšava
otpornost kreditnih institucija EU-a
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
gospodarskog i socijalnog odbora[20],
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke[21],
nakon savjetovanja s Europskim nadzornikom za
zaštitu podataka[22],
djelujući u skladu s redovnim
zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Financijski sustav Unije
obuhvaća preko 8 000 banaka različitih veličina,
korporativnih struktura i poslovnih modela, a neke od njih posluju u okviru
velikih bankarskih grupa koje se bave sveobuhvatnim nizom djelatnosti.  Te se
grupe sastoje od složene mreže pravnih subjekata i unutargrupnih odnosa.
Međusobno su čvrsto povezane na temelju međubankarskog
zaduživanja i pozajmljivanja te tržišta izvedenica. Učinak mogućeg
propadanja tih velikih banaka može imati teške i dalekosežne posljedice.
(2)       Financijska kriza dokaz je
međusobne povezanosti banaka Unije i s time povezanog rizika za
financijski sustav. Rješavanje je dosad bilo problematično te je
uključivalo cijele bankarske grupe, a ne samo neodržive dijelove, te se
znatno temeljilo na javnoj potpori.
(3)       Od početka financijske
krize Europska unija i njezine države članice aktivno rade na temeljitoj
reformi propisa u području bankarskog sektora i nadzora nad bankama,
uključujući uspostavu prvih mjera prema stvaranju bankarske unije.
Zbog dalekosežnosti financijske krize i potrebe da se osigura rješavanje svih
banaka, bilo je potrebno ocijeniti jesu li potrebne dodatne mjere kako bi se
dodatno smanjili vjerojatnost i učinak propadanja najvećih i
najsloženijih banaka. U tu svrhu uspostavljena je stručna skupina na
visokoj razini (HLEG), kojom predsjeda Erkki Liikanen. HLEG je za najveće
i najsloženije banke preporučio obvezno razdvajanje trgovanja za vlastiti
račun i ostalih visokorizičnih djelatnosti trgovanja u zaseban pravni
subjekt unutar bankarske grupe.
(4)       Postojećim planovima o
regulatornoj reformi bankarskog sustava znatno će se povećati
otpornost pojedinačnih banaka i bankarskog sektora u cjelini. No među
najvećim i najsloženijim bankarskim grupama u Uniji neke su i dalje
prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje, prevelike su za spašavanje i
presložene za upravljanje, nadzor i rješavanje. Strukturna reforma stoga je
važna nadopuna ostalim regulatornim inicijativama i mjerama jer se njome
omogućuje izravnije rješavanje unutargrupne složenosti, unutargrupnih
subvencija i prekomjerno preuzimanje rizika. Neke države članice donijele
su mjere za uvođenje strukturne reforme u svoje bankarske sustave ili
razmatraju njihovo donošenje.
(5)       Europski parlament zatražio
je od Komisije 3. srpnja 2013. da osigura pristup strukturnoj reformi europskog
bankarskog sustava utemeljen na načelima.
(6)       Pravnu osnovu ove Uredbe
čini članak 114. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije
(UFEU), kojim se dopušta donošenje mjera za usklađivanje nacionalnih
odredaba u cilju uspostave i dobrog funkcioniranja unutarnjeg tržišta.
(7)       Zbog neujednačenih
nacionalnih zakonodavstava čiji ciljevi nisu usklađeni s mehanizmima
predviđenima ovom Uredbom niti su im istovjetni, povećavaju se
mogućnosti negativnog utjecaja na odluke sudionika na tržištu u pogledu kretanja
kapitala, a zbog neusklađenih propisa i prakse mogu se znatno
povećati troškovi poslovanja kreditnih institucija koje posluju
prekogranično te se time može uzrokovati manje učinkovita raspodjela
sredstava i kapitala u odnosu na situaciju u kojoj se na kretanje kapitala
primjenjuju slični i usklađeni propisi. Zbog istih će razloga
različiti i neusklađeni propisi imati negativan utjecaj na odluke
sudionika na tržištu u pogledu mjesta i načina pružanja
prekograničnih financijskih usluga. Različitim i neusklađenim
propisima može se nehotično poticati geografska arbitraža.   Kretanje
kapitala i pružanje prekograničnih usluga ključni su elementi
pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta Unije. Ako se ne donese pristup na
razini Unije, kreditne institucije morat će svoju strukturu i djelatnosti
prilagoditi nacionalnim okvirima, čime će postati složenije te
će se povećati rascjepkanost unutarnjeg tržišta.
(8)       Zbog neujednačenih
nacionalnih propisa slabe i nastojanja u vezi s donošenjem jedinstvenih propisa
primjenjivih na unutarnjem tržištu. Time bi se ograničila i djelotvornost
jedinstvenog nadzornog mehanizma[23]
(SSM) jer bi Europska središnja banka (ESB) morala primijeniti različite i
neusklađene propise na kreditne institucije koje nadzire, čime bi se
povećali troškovi nadzora i složenost. Neujednačenim propisima
otežava se i upravljanje prekograničnim kreditnim institucijama te je ono
time i skuplje, osobito u pogledu osiguravanja sukladnosti s različitim i
mogućim neusklađenim propisima.  Jedinstvenim mehanizmom rješavanja[24] (SRM) trebale bi se
riješiti kreditne institucije na koje se primjenjuju potencijalno
različiti nacionalni zahtjevi u vezi s njihovim organizacijskim i
operativnim strukturama.
(9)       Usklađivanjem na razini
Unije može se, na temelju zajedničkog okvira strukturnih zahtjeva,
osigurati reguliranje bankarskih grupa Unije, od kojih mnoge posluju u nekoliko
država članica, i tako izbjeći narušavanje tržišnog natjecanja,
smanjiti regulatorna složenost, izbjeći neopravdani troškovi usklađivanja
za prekogranične djelatnosti, promicati daljnja integracija tržišta Unije
i spriječiti mogućnosti regulatorne arbitraže.
(10)     U skladu s ciljevima
jačanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta, trebalo bi biti moguće
odobriti kreditnoj instituciji odstupanje od odredaba o razdvajanju
određenih djelatnosti trgovanja ako je država članica prije 29.
siječnja 2014. donijela propise u okviru primarnog zakonodavstva
(uključujući i nakon toga donošenje u okviru sekundarnog
zakonodavstva) kojima se kreditnim institucijama, koje primaju depozite od
građana i malih i srednjih poduzeća, zabranjuje trgovanje ulaganjima
u svojstvu nalogodavca i držanje imovine za trgovanje. Države članice
stoga bi trebale imati pravo podnijeti Komisiji zahtjev o odobrenju odstupanja
od odredaba o razdvajanju određenih djelatnosti trgovanja za kreditnu
instituciju na koju se primjenjuje nacionalno zakonodavstvo usklađeno s
tim odredbama. Time bi se državama članicama koje su već donijele
propise u okviru primarnog zakonodavstva, a čiji su učinci istovjetni
ovoj Uredbi te su s njome usklađeni, omogućilo da ne moraju
usklađivati svoje postojeće djelotvorne odredbe s odredbama ove
Uredbe. Kako bi se osiguralo da se nacionalnim propisima te popratnim
provedbenim mjerama ne ugrozi cilj funkcioniranja unutarnjeg tržišta,
nacionalnim zakonodavstvom i povezanim nadzornim i provedbenim okvirom mora se
osigurati da kreditne institucije koje primaju depozite od građana i malih
i srednjih poduzeća poštuju pravno obvezujuće zahtjeve koji su
istovjetni odredbama predviđenima ovom Uredbom te su s njima
usklađeni. Nadležno tijelo koje nadzire kreditnu instituciju na koju se
primjenjuje predmetno nacionalno zakonodavstvo trebalo bi biti nadležno za
donošenje mišljenja koje se prilaže uz zahtjev za odstupanje.
(11)     U skladu s člankom 4.
stavkom 1. točkom i. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013[25] ESB je ovlašten
provoditi nadzorne zadaće u odnosu na strukturne promjene koje se
zahtijevaju od kreditnih institucija radi sprječavanja financijskog stresa
ili propadanja ako su te zadaće nadzornih tijela izričito propisane
zakonodavstvom Unije.
(12)     Ovom se Uredbom namjerava
smanjiti prekomjerno preuzimanje rizika i brzi rast bilanci, otežano
rješavanje, otežani nadzor, sukob interesa, narušavanje tržišnog natjecanja i
loša raspodjela kapitala. Njome se institucije koje obavljaju djelatnosti koje
zaslužuju javnu zaštitu nastoje zaštititi od gubitaka uzrokovanih drugim
djelatnostima. Potrebnim propisima trebalo bi se stoga osigurati da se banke
ponovno usredotoče na svoju temelju ulogu, tj. da pomažu realnom
gospodarstvu te da se izbjegava prekomjerno usmjerivanje kapitala banaka u
trgovanju nauštrb pozajmljivanja nefinancijskom gospodarstvu.
(13)     Ova će se Uredba
primjenjivati samo na kreditne institucije i grupe čije djelatnosti trgovanja
dosežu pragove utvrđene Uredbom. To je u skladu s izričitim naglaskom
na određeni podskup najvećih i najsloženijih kreditnih institucija i
grupa koje su unatoč drugim zakonodavnim aktima i dalje prevelike da bi se
dopustilo njihovo propadanje, prevelike su za spašavanje i presložene za
upravljanje, nadzor i rješavanje. Stoga bi se odredbe ove Uredbe trebale
primjenjivati samo na one kreditne institucije i grupe u Uniji za koje se
smatra da imaju globalnu sistemsku značajnost ili premašuju određene
relativne i apsolutne računovodstvene pragove u pogledu trgovanja ili
apsolutne veličine. Države članice ili nadležna tijela mogu
odlučiti da se slične mjere primjenjuju i na manje kreditne
institucije.
(14)     Ova Uredba trebala bi se
primjenjivati na širem prostornom području kako se ne bi narušilo tržišno
natjecanje i kako bi se spriječilo izbjegavanje propisa. No izuzeće
bi se trebalo primjenjivati ako podružnice matičnih društava iz EU-a u
trećim zemljama ili podružnice iz EU-a kreditnih institucija s poslovnim
nastanom u trećim zemljama na koje se primjenjuje ova Uredba podliježu
mjerama za koje Komisija smatra da imaju istovrijedan učinak kao i one
predviđene ovom Uredbom. Nadležna tijela trebala bi moći primijeniti
izuzeće i na inozemne podružnice grupa čije je matično društvo
iz EU-a ako su one neovisne i ako bi njihovo propadanje ograničeno
utjecalo na grupu u cjelini.
(15)     Kreditnim institucijama i
subjektima koji pripadaju istoj grupi trebalo bi zabraniti kupnju i prodaju
financijskih instrumenata i robe za vlastiti račun jer ta djelatnost ima
ograničenu ili nikakvu dodanu vrijednost za javno dobro te je implicitno
rizična.
(16)     Trgovanje za vlastiti
račun teško je razlikovati od održavanja tržišta. Kako bi se prevladala ta
poteškoća, zabrana trgovanja za vlastiti račun trebala bi se
ograničiti na urede, jedinice ili odjele za trgovanje odnosno
pojedinačne operatere za trgovanje koji se posebno bave trgovanjem za
vlastiti račun. Banke ne bi smjele izbjegavati zabranu na način da
obavljaju ili koriste ulaganja u nebankarske subjekte koji se bave trgovanjem
za vlastiti račun.
(17)     Kako bi subjekti koji
podliježu zabrani trgovanja za vlastiti račun mogli i dalje pridonositi
financiranju gospodarstva, trebalo bi im se omogućiti ulaganje u zatvoreni
popis fondova. Iscrpan popis trebao bi sadržavati zatvorene alternativne
investicijske fondove koji ne koriste financijsku polugu, europske fondove
poduzetničkog kapitala, europske fondove za socijalno poduzetništvo i
europske fondove za dugoročna ulaganja. Kako bi se osiguralo da se tim
fondovima ne ugrozi održivost i financijsko zdravlje kreditnih institucija koje
u njih ulažu, ključno je da zatvorenim alternativnim investicijskim
fondovima koji ne koriste financijsku polugu, a u koja kreditne institucije i dalje
mogu ulagati, upravljaju upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji
imaju odobrenje za rad i koje se nadzire u skladu s odgovarajućim
odredbama Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća[26] te da ti alternativni
investicijski fondovi imaju poslovni nastan u Uniji, a ako nemaju poslovni
nastan u Uniji, da se njima trguje u Uniji u skladu s pravilima te Direktive.
(18)     Subjektima na koje se
primjenjuje zabrana trgovanja za vlastiti račun trebalo bi se dopustiti
korištenje vlastitog kapitala za ulaganja u okviru upravljanja gotovinom.
Upravljanje gotovinom trebala bi biti djelatnost čiji je cilj
očuvanje vrijednosti vlastitog kapitala dok bi se kreditni rizik trebao
rasporediti među višestrukim drugim ugovornim stranama te maksimizirati
likvidnost vlastitog kapitala. Pri upravljanju gotovinom subjektima na koje se
primjenjuju zabrana trgovanja za vlastiti račun cilj ne bi smio biti
ostvarivanje prinosa koji je veći od cijena na tržištu novca, pri
čemu se kao referentna vrijednost koristi stopa prinosa tromjesečne
visokokvalitetne državne obveznice.
(19)     Novčani ekvivalenti
znače instrumenti kojima se uobičajeno trguje na tržištima novca, kao
što su trezorski zapisi i municipalne obveznice, certifikati o depozitu,
komercijalni zapisi, bankovni akcepti, kratkoročne obveznice ili jedinice
ili dionice reguliranih novčanih fondova. Kako bi se zabranila kratka
prodaja, kreditna institucija trebala bi imati novčane ekvivalente prije
nego što može prodavati tu imovinu.
(20)     Politikama primitaka kojima se
potiče prekomjerno preuzimanje rizika može se ugroziti dobro i djelotvorno
upravljanje rizicima banaka. Nadopunjavanjem mjerodavnog zakonodavstva Unije u
ovom području odredbama o primitcima trebalo bi se spriječiti
izbjegavanje zabrane trgovanja za vlastiti račun. Slično tomu,
trebale bi se spriječiti sve preostale ili skrivene djelatnosti trgovanja
za vlastiti račun u okviru njihova razboritog upravljanja rizicima.
(21)     Upravljačko tijelo
subjekta na koje se primjenjuje zabrana trgovanja za vlastiti račun
trebalo bi osigurati usklađenost s tom zabranom.
(22)     Osim trgovanjem za vlastiti
račun velike kreditne institucije bave se mnogim drugim djelatnostima
trgovanja, kao što su održavanje tržišta, izdavanje, ulaganja u rizične
sekuritizacije i njihovo sponzoriranje ili strukturiranje, organizacija ili
obavljanje složenih transakcija izvedenicama. Te djelatnosti trgovanja
često su povezane s poslovanjem s klijentima, no ipak mogu biti uzrok
zabrinutosti.  No uzimajući u obzir korisnu narav tih djelatnosti, na njih
se ne bi trebala primjenjivati izravna zabrana. Te bi djelatnosti trebale
podlijegati ex post ocjeni koju provodi nadležno tijelo te bi se po
potrebi na njih trebao primjenjivati zahtjev o razdvajanju od ostalih
djelatnosti grupe.
(23)     Ako prilikom ocjene
djelatnosti trgovanja nadležno tijelo zaključi da su se tim djelatnostima
premašili određeni parametri u pogledu relativne veličine,
financijske poluge, složenosti, profitabilnosti, povezanog tržišnog rizika i
međusobne povezanosti, ono treba zatražiti njihovo razdvajanje od temeljne
kreditne institucije, osim ako temeljna kreditna institucija može dokazati
nadležnom tijelu da te djelatnosti trgovanja nisu prijetnja financijskoj
stabilnosti temeljne kreditne institucije ili financijskom sustavu Unije u
cjelini, uzimajući u obzir ciljeve utvrđene ovom Uredbom.
(24)     Poseban problem odnosi se na
održavanje tržišta. Rješivost banke može biti onemogućena zbog pozicija
trgovanja i inventara vrijednosnih papira unutar velike bankarske grupe jer se
u okviru procesa rješavanja pozicije trgovanja tretiraju jednako bez obzira na
to proizlaze li iz održavanja tržišta na temelju poslovanja s klijentima ili iz
špekulacija. Nadalje, održavatelji tržišta povezani su s ostalim velikim
bankarskim grupama. Održavatelji tržišta mogu biti izloženi znatnom riziku
druge ugovorne strane, a konkretno funkcioniranje održavanja tržišta može se
razlikovati u odnosu na različite financijske instrumente i tržišne
modele. Stoga se tim djelatnostima treba posvetiti posebna pažnja tijekom
ocjene koju provodi nadzorno tijelo.
(25)     Zbog određenih
djelatnosti koje uključuju sekuritizaciju, kreditnim institucijama
omogućena je brza akumulacija rizika, koncentracija  rizika unutar
zaduženog sektora, znatan rast oslanjanja na kratkoročni dug među
financijskim posrednicima te bolja povezanost financijskih posrednika. Osim ako
se sekuritizacijom ispunjuju minimalni kriteriji na temelju kojih se može
smatrati visokokvalitetnom, kreditne institucije i dalje imaju značajan
likvidnosni rizik. Nadalje, ulaganjima u rizične sekuritizirane proizvode
može se prouzročiti međusobna povezanost financijskih institucija,
čime se sprječava propisno i brzo rješavanje. Zbog toga je potrebno
tim djelatnostima posvetiti posebnu pozornost tijekom ocjene koju provodi
nadzorno tijelo.
(26)     Kako bi se osiguralo
djelotvorno razdvajanje u pogledu pravne, ekonomske, upravljačke i
operativne povezanosti, temeljne kreditne institucije i subjekti za trgovanje
trebali bi poštovati pravila o kapitalu, likvidnosti i velikim izloženostima na
osnovi funkcionalne podgrupe. Trebali bi imati snažno neovisno upravljanje i
zasebna upravljačka tijela.
(27)     Grupe koje su priznate kao
uzajamne institucije, zadruge, štedne institucije ili slično imaju posebnu
vlasničku i ekonomsku strukturu. Zbog primjene pravila o razdvajanju mogle
bi biti potrebne dalekosežne promjene u strukturnoj organizaciji tih subjekata,
a troškovi toga mogli bi biti nerazmjerni koristima. Ovisno u kojoj se mjeri
Uredba primjenjuje na te grupe, nadležno tijelo može odlučiti da temeljna
kreditna institucija koja ispunjuje zahtjeve utvrđene člankom 49.
stavkom 3. točkama (a) ili (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 može imati
instrumente kapitala ili glasačka prava u subjektu za trgovanje ako
nadležno tijelo smatra da je imanje tih instrumenata kapitala ili
glasačkih prava neophodno za funkcioniranje grupe i da je temeljna
kreditna institucija  poduzela dostatne mjere
kako bi primjereno ublažila odgovarajuće rizike.
(28)     Cilj je ograničenja
velikih izloženosti zaštititi kreditne institucije od rizika gubitka zbog
prevelike koncentracije na jednog klijenta ili grupu povezanih osoba. Primjena
tih ograničenja među razdvojenim dijelovima unutar kreditne
institucije ili grupe te između temeljne kreditne institucije i vanjskih
subjekata koji obavljaju djelatnosti trgovanja sastavni je dio ove Uredbe.
Neovisno o ograničenjima pojedinačnih izloženosti, ukupne velike
izloženosti ipak i dalje mogu biti znatne. Stoga bi se ograničenja
pojedinačnih izloženosti trebala dopuniti i ograničenjima ukupnih
velikih izloženosti. Kako bi se ograničila primjena okvira javne zaštite
na djelatnosti koje podliježu razdvajanju i kako bi se jasno razlikovale
djelatnosti subjekta za trgovanje od onih temeljne kreditne institucije,
subjektima za trgovanje trebalo bi se zabraniti primanje depozita prihvatljivih
za osiguranje depozita. Zabranom se ne bi smjela spriječiti razmjena
kolaterala koja se izričito odnosi na njihove djelatnosti trgovanja. Kako
se ipak ne bi onemogućio dodatan izvor kredita, subjektu za trgovanje
trebala bi se omogućiti dodjela kredita svim klijentima. Budući da je
moguće da subjekt za trgovanje mora pružati usluge platnog prometa u
poslovanju s velikim klijentima, poravnanja i namire, on ne bi smio sudjelovati
u pružanju usluga platnog prometa u poslovanju s malim klijentima.
(29)     Neovisno o razdvajanju
temeljna kreditna institucija i dalje bi trebala upravljati vlastitim rizikom.
Stoga bi trebalo dopustiti određene djelatnosti trgovanja u onoj mjeri u
kojoj im je cilj razborito upravljanje kapitalom, likvidnošću i
financiranjem temeljne kreditne institucije i u mjeri u kojoj ne ugrožavaju
financijsku stabilnost. Temeljna kreditna institucija trebala bi moći
svojim klijentima pružati određene usluge potrebnog upravljanja rizicima.
No to bi se trebalo provesti a da se pritom temeljna kreditna institucija ne
izlaže nepotrebnom riziku i da se ne uzrokuju problemi njezinoj financijskoj
stabilnosti. Za djelatnosti zaštite koje su prihvatljive za potrebe razboritog
upravljanja vlastitim rizikom te za pružanje usluga upravljanja rizicima
klijentima može se, ali i ne mora, smatrati da ispunjuju računovodstvene
uvjete zaštite od rizika na temelju Međunarodnih standarda financijskog
izvještavanja.
(30)     Kako bi se poboljšala
djelotvornost postupka odlučivanja predviđenog ovom Uredbom i
osigurala najveća moguća razina usklađenosti mjera uvedenih na
temelju ove Uredbe, Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 Europskog parlamenta
i Vijeća, Direktive [BRRD] i Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i
Vijeća[27],
nadležna tijela i mjerodavna tijela za rješavanje trebaju blisko
surađivati u svim okolnostima izvršavajući ovlasti koje su im
dodijeljene na temelju mjerodavnog zakonodavstva Unije.  Obveza suradnje
trebala bi postojati u svim fazama postupka u kojem nadležno tijelo donosi
konačnu odluku o uvođenju strukturnih mjera.
(31)     Razdvajanje ima značajan
učinak na pravnu, organizacijsku i operativnu strukturu bankarske grupe.
Kako bi se osiguralo djelotvorno i učinkovito razdvajanje i
spriječilo da razdvajanje grupa prati geografske granice, odluke o
razdvajanju treba donijeti konsolidirajuće nadzorno tijelo na razini
grupe, po potrebi nakon savjetovanja s nadležnim tijelima značajnih
društava kći iz bankarske grupe.
(32)     Radi promicanja
transparentnosti i pravne sigurnosti u korist svih sudionika na tržištu,
Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) trebalo bi na svojoj internetskoj
stranici objaviti i ažurirati popis kreditnih institucija i grupa na koje se
primjenjuju zahtjevi u vezi sa zabranom trgovanja za vlastiti račun i
razdvajanje određenih djelatnosti trgovanja.
(33)     U mjeri u kojoj objava
informacija koje se odnose na bonitetni nadzor i za potrebe Uredbe
uključuju obradu osobnih podataka, ti podatci trebaju biti u potpunosti
zaštićeni pravnim ovkirom Unije. Nadležno tijelo smije čuvati osobne
podatke samo tijekom potrebnog razdoblja u skladu s mjerodavnim pravilima o
zaštiti podataka[28].
(34)     Razdvajanje uključuje
promjene u pravnoj, organizacijskoj i operativnoj strukturi predmetnih
bankarskih grupa, što uzrokuje troškove. Kako bi se spriječilo da se rizik
preuzimanja troškova prenese na klijente te kako bi se kreditnim institucijama
osiguralo vrijeme potrebno za propisno izvršenje odluke o razdvajanju,
razdvajanje se ne bi smjelo provoditi odmah nakon stupanja na snagu Uredbe,
već bi se trebalo primjenjivati od [OP treba unijeti točan datum 18
mjeseci nakon dana objave Uredbe].
(35)     Sve investicijske usluge ili
djelatnosti, odnosno dio tih usluga ili djelatnosti, koje pružaju
različiti subjekti navedeni u ovoj Uredbi u okviru redovite djelatnosti
ili poslovanja na profesionalnoj osnovi trebaju se, zbog strukturnih promjena
nametnutih velikim, složenim i povezanim kreditnim institucijama, pružati u
skladu s odredbama Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[29]. Ako se ovom Uredbom
predviđaju daljnja ograničenja tim subjektima u pogledu pružanja
investicijskih usluga u odnosu na ona definirana Direktivom 2004/39/EZ,
prednost imaju odredbe ove Uredbe. Pružanje tih investicijskih usluga ili djelatnosti
podliježe prethodnom odobrenju u skladu s odredbama Direktive 2004/39/EZ, uz
iznimku kreditnih institucija koje su dobile odobrenje za rad na temelju
Direktive 2013/36/EU.
(36)     Komisija treba surađivati
s tijelima trećih zemalja u pronalaženju obostrano povoljnih rješenja kako
bi se osigurala dosljednost odredaba ove Uredbe i zahtjeva koje utvrde
treće zemlje. U tom smislu Komisija bi trebala utvrditi da je pravni okvir
treće zemlje istovrijedan ovoj Uredbi, kao i pravni, nadzorni i provedbeni
okviri.
(37)     Kako bi se osiguralo da
subjekti na koje se primjenjuje ova Uredba  poštuju obveze koje proizlaze iz
ove Uredbe i da podliježu sličnom tretmanu u cijelom EU-u, potrebno je
osigurati administrativne sankcije i mjere koje su učinkovite, razmjerne i
odvraćajuće. Stoga bi se administrativnim sankcijama i mjerama
utvrđenima ovom Uredbom trebali zadovoljiti određeni temeljni
zahtjevi koji se odnose na primatelje, kriterije koji se trebaju uzeti u obzir
kada se primjenjuje sankcija ili mjera, objavljivanje sankcija ili mjera,
ključne ovlasti sankcioniranja i razinu administrativnih novčanih
kazni.
(38)     Kako bi se odredili zahtjevi
utvrđeni ovom Uredbom, potrebno je Komisiji dodijeliti ovlasti za
donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi sa sljedećim
elementima koji nisu ključni: proširivanje popisa državnih obveznica koje
se ne smiju zabraniti na temelju članka 6. i koje nadležna tijela ne
trebaju preispitati  ili razmatrati za razdvajanje; određivanje
odgovarajućih pragova i uvjeta u kojima nadležno tijelo pretpostavlja da
se određene djelatnosti trgovanja moraju razdvojiti; proširivanje popisa
instrumenata koje su dopušteni za upravljanje vlastitim rizikom kreditnih
institucija; proširivanje popisa instrumenata u vezi s kojima kreditna institucija
može obaviti transakcije radi upravljanja rizicima klijenata;
izračunavanje praga iznad kojeg se izvedenice ne smiju prodavati niti
iskazati u bilanci temeljne kreditne institucije; velike izloženosti i razina
priznavanja tehnika ublažavanja kreditnog rizika; izmjene sastavnih dijelova
pojma „djelatnosti trgovanja” korištenog za utvrđivanje uvjeta primjene
poglavlja II. i poglavlja III. ove Uredbe; određivanje vrsta
sekuritizacija koje nisu prijetnja financijskoj stabilnosti temeljne kreditne
institucije ili financijskom sustavu Unije; kriteriji za ocjenu istovjetnosti
pravnih i nadzornih okvira treće zemlje. Posebno je važno da Komisija
tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja,
uključujući i ona na razini stručnjaka. Komisija pri pripremi i
sastavljanju delegiranih akata treba osigurati istodobno, pravodobno i
odgovarajuće dostavljanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i
Vijeću.
(39)     Kako bi se osigurali
usklađeni uvjeti za provedbu ove Uredbe, osobito u pogledu odredaba utvrđenih
člancima 21. i 27., potrebno je provedbene ovlasti
dodijeliti Komisiji.
(40)     Tehničkim kriterijima u
financijskim uslugama trebalo bi se deponentima, ulagačima i
potrošačima diljem Unije osigurati dosljedno usklađivanje i
odgovarajuća zaštita. Budući da je EBA visokospecijalizirano
stručno tijelo, učinkovito je i primjereno da joj se dodijeli
zadaća izrade nacrta regulatornih tehničkih i provedbenih standarda
koji ne uključuju odluke o politikama. EBA bi trebala pri sastavljanju
nacrta tehničkih standarda osigurati učinkovite administrativne i
izvještajne postupke.
(41)     Komisija bi trebala donijeti
regulatorne tehničke standarde koje je sastavila EBA u pogledu
metodologije za dosljedno mjerenje i primjenu parametara koji se odnose na
izračun praga iznad kojeg je potrebno primijeniti razdvajanje djelatnosti
trgovanja na temelju delegiranih akata u skladu s člankom 290. UFEU-a i u
skladu s člancima 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog
parlamenta i Vijeća[30].
Komisija i EBA trebaju osigurati da te standarde mogu primijeniti sve predmetne
institucije na način koji je razmjeran vrsti, opsegu i složenosti tih
institucija i njihovih djelatnosti.
(42)     Komisija bi trebala biti
ovlaštena donositi tehničke standarde koje je sastavila EBA u pogledu
metodologije za izračun djelatnosti trgovanja koje obavljaju kreditne
institucije i grupe, jedinstvenog obrasca za objavu ukupnog iznosa i sastavnih
dijelova djelatnosti trgovanja kreditnih institucija i matičnih društava i
utvrđivanja postupaka i oblika razmjene informacija o sankcijama s EBA-om
na temelju provedbenih akata u skladu s člankom 291. UFEU-a i u skladu s
člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
(43)     U skladu s načelom
proporcionalnosti radi ostvarivanja cilja sprječavanja sistemskog rizika,
financijskog stresa ili propadanja velikih, složenih i povezanih kreditnih
institucija, potrebno je i primjereno utvrditi pravila o zabrani trgovanja za
vlastiti račun i razdvajanja određenih djelatnosti trgovanja. Ovom
Uredbom ne prelazi se ono što je potrebno za ostvarivanje ciljeva u skladu s
člankom 5. stavkom 4. Ugovora o Europskoj uniji.
(44)     Na temelju članka 16.
Povelje o temeljnim pravima Europske unije (Povelja) priznaje se sloboda
poslovanja u skladu sa zakonodavstvom Unije i nacionalnim propisima i praksom.
Svaka osoba unutar Unije ima pravo započeti poslovanje ili ga nastaviti a
da pritom nije izložena diskriminaciji ili nepotrebnim ograničenjima. U
skladu s člankom 17. vlasništvo dionica zaštićeno je kao vlasništvo.
Dioničari imaju pravo posjedovati vlasništvo, koristiti ga ili njime
raspolagati te pravo da ih se ne smije lišiti vlasništva protivno njihovoj
volji. Zabrana trgovanja za vlastiti račun i razdvajanje određenih
djelatnosti trgovanja predviđenih ovom Uredbom mogu utjecati na slobodu
poslovanja i na vlasnička prava dioničara koji se u takvoj situaciji
ne mogu slobodno raspolagati svojim vlasništvom.
(45)     Ograničenja slobode
poslovanja i prava dioničara trebaju biti u skladu s člankom 52.
Povelje. Uplitanje u ta prava ne smije biti nerazmjerno. Stoga se zabrana ili
razdvajanje djelatnosti trgovanja trebaju zahtijevati samo ako je to u javnom
interesu radi promicanja dobrog funkcioniranja bankarskog tržišta Unije i
financijske stabilnosti. Dotičnim dioničarima ne bi se smjelo onemogućiti
korištenje ostalih prava, kao što su pravo na učinkovit pravni lijek i
pravično suđenje.
(46)     Ovom se Uredbom poštuju
temeljna prava i uzimaju u obzir načela priznata Poveljom, osobito pravo
na privatni i obiteljski život, pravo na zaštitu osobnih podataka, sloboda
poslovanja, pravo na učinkovit pravni lijek i pošteno suđenje i pravo
na obranu i načelo  ne bis in idem. Ova Uredba mora se
primjenjivati u skladu s tim pravima i načelima.
(47)     Budući da će
subjektima na koje se primjenjuje zabrana trgovanja za vlastiti račun biti
potrebno dosta vremena za provedbu zabrane, ovom Uredbom predviđa se da se
zabrana primjenjuje [OP treba unijeti točan datum 18 mjeseci nakon
objave Uredbe]. Slično tomu, postupci predviđeni ovom Uredbom koji se
odnose na odredbe o odluci koju donosi nadležno tijelo da se djelatnosti
trgovanja moraju razdvojiti od temeljne kreditne institucije i postupci koji se
primjenjuju na grupu nakon donošenja te odluke složeni su i potrebno je dosta
vremena ne samo za njihovu provedbu već i za odgovornu i održivu provedbu
tih mjera. Stoga je primjereno da se te odredbe primjenjuju [OP treba
unijeti točan datum 36 mjeseci nakon objave ove Uredbe].
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Poglavlje I.
Opće odredbe
Članak 1.
Ciljevi
Cilj je ove Uredbe spriječiti sistemski
rizik, financijski stres ili propadanja velikih, složenih i međusobno
povezanih subjekata u financijskom sustavu, a posebice kreditnih institucija,
te ispuniti sljedeće ciljeve:
(a)
smanjiti prekomjerno preuzimanja rizika unutar
kreditne institucije;
(b)
ukloniti materijalne sukobe interesa među
različitim dijelovima kreditne institucije;
(c)
izbjegavati lošu raspodjelu sredstava i poticati
pozajmljivanje realnom gospodarstvu;
(d)
pridonositi nenarušenim uvjetima tržišnog
natjecanja za sve kreditne institucije na unutarnjem tržištu;
(e)
smanjiti međusobnu povezanost unutar
financijskog sektora koja uzrokuje sistemski rizik;
(f)
olakšati učinkovito upravljanje kreditnom
institucijom te praćenje i nadzor;
(g)
olakšati propisno rješavanje i oporavak grupe.
Članak 2.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju pravila:
(a)
o zabrani trgovanja za vlastiti račun;
(b)
o razdvajanju određenih djelatnosti trgovanja.
Članak 3.
Područje primjene
1.           Ova se Uredba primjenjuje na
sljedeće subjekte:
(a)
svaku kreditnu instituciju ili matično društvo
iz EU-a, uključujući sve podružnice i društva kćeri neovisno o
tome gdje se nalaze, ako je utvrđeno da je riječ o globalno sistemski
važnoj instituciji (GSV institucija) na temelju članka 131. Direktive
2013/36/EU;
(b)
svaki od sljedećih subjekata čija ukupna
imovina u razdoblju od tri uzastopne godine iznosi najmanje 30 milijardi EUR i
čije djelatnosti trgovanja iznose najmanje 70 milijardi EUR ili 10 posto
ukupne imovine:
i.        svaka kreditna institucija s poslovnim
nastanom u Uniji koja nije matično društvo ni društvo kćer, uključujući
sve podružnice neovisno o tome gdje se nalaze;
ii.       matično društvo iz EU-a,
uključujući sve podružnice i društva kćeri neovisno o tome gdje
se nalaze, ako je  jedan od subjekata iz grupe kreditna institucija s poslovnim
nastanom u Uniji;
iii.      podružnice iz EU-a kreditnih
institucija s poslovnim nastanom u trećim zemljama.
Članak 4.
Izuzimanje iz područja primjene
1.           Ova se Uredba ne primjenjuje
na:
(a)
podružnice iz EU-a kreditnih institucija s
poslovnim nastanom u trećim zemljama ako one podliježu pravnom okviru koji
se smatra istovjetnim u skladu s člankom 27. stavkom 1.;
(b)
društva kćeri matičnih društava iz EU-a s
poslovnim nastanom u trećim zemljama ako one podliježu pravnom okviru koji
se smatra istovjetnim u skladu s člankom 27. stavkom 1.;
(c)
subjekti iz članak 2. stavka 5. točaka 2.
do 23. Direktive 2013/36/EU.
2.           Osim stavka 1. točke (b)
nadležno tijelo može od zahtjeva iz poglavlja 3. izuzeti društva kćeri
matičnih društava iz EU-a s poslovnim nastanom u trećim zemljama   u kojima ne postoje propisi koji se smatraju
istovrijednima člancima 10. do 16. i članku 20. ako je nadležno
tijelo sigurno:
(a)
da postoji strategija rješavanja koja je usuglašena
između tijela za rješavanje na razini grupe u Uniji i tijela treće
zemlje domaćina;
(b)
da se strategijom rješavanja za društvo kćer
matičnog društva iz EU-a s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ne
utječe negativno na financijsku stabilnost države članice ili
članica u kojima matično društvo iz EU-a i ostali subjekti iz grupe
imaju poslovni nastan.
Članak 5.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se
sljedeće definicije:
1.           „kreditna institucija”
znači kreditna institucija kako je definirana člankom 4. stavkom 1.
točkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća[31];
2.           „grupa” znači matično
društvo i njegova društva kćeri;
3.           „rješavanje” znači
rješavanje kako je definirano člankom 2. stavkom 1. Direktive [BRRD];
4.           „trgovanje za vlastiti
račun” znači korištenje vlastitog kapitala ili posuđenog novca
za zauzimanje pozicija u bilo kojoj vrsti transakcije radi kupnje, prodaje
odnosno stjecanja ili ustupanja bilo kojeg financijskog instrumenta ili robe
isključivo za potrebe stjecanja dobiti za vlastiti račun i bez
povezanosti sa stvarnim ili predviđenim poslovanjem s klijentima, ili za
potrebe zaštite subjekta od rizika zbog stvarnog ili predviđenog
poslovanja s  klijentima, što obavljaju uredi, jedinice ili odjeli za trgovanje
odnosno pojedinačni operateri za trgovanje, čiji je poseban zadatak
zauzimati pozicije i stjecati dobit, uključujući i posredstvom
internetskih platformi namijenjenih trgovanju za vlastiti račun;
5.           „matično društvo iz
EU-a” znači matično društvo u državi članici koje nije društvo
kći nekog drugog društva unutar neke države članice;
6.           „društvo kći” znači
društvo kći kako je definirano člankom 2.  točkom 10. Uredbe
(EU) br. 34/2013 Europskog parlamenta i Vijeća[32];
7.           „nadležno tijelo” znači
nadležno tijelo kako je definirano člankom 4. stavkom 1. točkom 40.
Uredbe (EU) br. 575/2013, uključujući ESB u skladu s Uredbom Vijeća
(EU) br. 1024/2013;
8.           „institucija” znači
institucija kako je definirana člankom 4. stavkom 1. točkom 3. Uredbe
(EU) br. 575/2013;
9.           „matično društvo”
znači matično društvo kako je definirano člankom 2. točkom
9. Direktive 2013/34/EU, uključujući instituciju, financijski
holding, mješoviti financijski holding i mješoviti holding;
10.         „financijski instrumenti”
znače financijski instrumenti kako su definirani u odjeljku C Priloga I.
Direktivi 2004/39/EZ;
11.         „upravljačko tijelo”
znači upravljačko tijelo kako je definirano člankom 3. stavkom
1. točkom 7. Direktive 2013/36/EU ili istovjetno tijelo ako predmetni
subjekt nije institucija;
12.         „održavanje tržišta”
znači obvezu financijske institucije o osiguravanju tržišne likvidnosti na
redovitoj i stalnoj osnovi objavom istovremenih ponuda u odnosu na
određeni financijski instrument, ili kao dio uobičajenog poslovanja,
izvršavanjem naloga klijenata ili kao odgovor na zahtjeve klijenata za
trgovanje, ali u oba slučaja bez izloženosti materijalnom tržišnom
riziku;
13.         „sponzor” znači sponzor
kako je definiran člankom 4. stavkom 1. točkom 14. Uredbe (EU) br.
575/2013;
14.         „sekuritizacija” znači
sekuritizacija kako je definirana člankom 4. stavkom 1. točkom 61.
Uredbe (EU) br. 575/2013;
15.         „trgovanje izvedenicama”
znači kupnja ili prodaja izvedenica;
16.         „temeljna kreditna
institucija” znači kreditna institucija koja najmanje prima depozite
prihvatljive na temelju sustava osiguranja depozita u skladu s Direktivom
94/19/EZ[33];
17.         „roba” znači roba kako je
definirana člankom 2. točkom 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 1287/2006[34];
18.         „subjekt iz grupe” znači
pravni subjekt koji je dio grupe;
19.         „financijski subjekt”
znači subjekt koji pripada jednoj od sljedećih kategorija:
–
subjekt financijskog sektora kako je definiran
člankom 4. stavkom 1. točkom 27. Uredbe (EU) br. 575/2013;
–
zatvoreni alternativni financijski fondovi (AIF)
koji ne koriste financijsku polugu kako je definirano Direktivom 2011/61/EU,
ako ti AIF-ovi imaju poslovni nastan u Uniji, ili ako nemaju poslovni nastan u
Uniji, da se njima trguje u Uniji na temelju članka 35. ili 40. Direktive
2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća[35],
kvalificirani fondovi poduzetničkog kapitala kako su definirani
člankom 3. točkom (b) Uredbe  (EU) br. 345/2013 Europskog parlamenta
i Vijeća[36],
kvalificirani fondovi za socijalno poduzetništvo kako su definirani
člankom 3. točkom (b) Uredbe (EU) br. 346/2013[37]  i AIF-ovi s odobrenjem za rad kao europski fondovi za
dugoročna ulaganja (ELTIF) u skladu s Uredbom (EU) br. [XXX/XXXX][38]];
–
UCITS kako je definiran člankom 1. stavkom 2.
Direktive 2009/65/EZ[39];
–
sekuritizacijski subjekt posebne namjene kako je
definiran člankom 4. stavkom 1. točkom 66. Uredbe (EU) br. 575/2013;
20.         „malo i srednje poduzeće”
znači poduzeće koje zapošljava manje od 250 zaposlenika, a čiji
godišnji promet ne premašuje 50 milijuna EUR i/ili čija  godišnja bilanca
ukupno ne premašuje 43 milijuna EUR;
21.         „trgovanje ulaganjima u
svojstvu nalogodavca ” znači kupnja, prodaja, upis ili provedba ponude
odnosno prodaje uz obvezu otkupa vrijednosnih papira ili ulaganja temeljenih na
ugovorima u svojstvu nalogodavca;
22.         „konsolidirajuće nadzorno
tijelo” znači tijelo nadležno za provedbu nadzora matičnog društva iz
EU-a i njegovih društva kćeri na konsolidiranoj osnovi kako je definirano
člankom 4. stavkom 1. točkom 48. Uredbe (EU) br. 575/2013.
Poglavlje II.
Zabranjene djelatnosti
Članak 6.
Zabrana određenih djelatnosti
trgovanja
1.           Subjekti iz članka 3. ne
smiju:
(a)
trgovati za vlastiti račun;
(b)
vlastitim kapitalom ili posuđenim novcem te za
isključivu svrhu stjecanja dobiti za vlastiti račun:
i.        stjecati ili zadržati udjele ili
dionice u alternativnim investicijskim fondovima  kako je definirano
člankom 4. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2011/61/EU;
ii.       ulagati u izvedenice, certifikate,
indekse ili bilo koje druge financijske instrumente čija je
učinkovitost povezana s dionicama ili udjelima u alternativnim
investicijskim fondovima;
iii.      imati udjele ili dionice u subjektu
koji se bavi trgovanjem za vlastiti račun ili koji stječe udjele ili
dionice u alternativnim investicijskim fondovima.
2.           Zabrana iz stavka 1.
točke (a) ne primjenjuje se na:
(a)
financijske instrumente koje izdaju središnje vlade
država članica ili subjekti iz članka 117. točke 2. i
članka 118. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
situaciju u kojoj subjekt iz članka 3.
ispunjuje sve sljedeće kriterije:
i.        on koristi vlastiti kapital kao dio
postupaka upravljanja gotovinom;
ii.       on isključivo drži, kupuje,
prodaje ili na drugačiji način stječe ili ustupa novčanu
imovinu ili novčane ekvivalente. Novčani ekvivalenti moraju biti
visoko likvidna ulaganja koja se drže u osnovnoj valuti vlastitog kapitala,
koji se jednostavno mogu konvertirati u poznati iznos gotovine, koji podliježe
neznačajnom riziku promjene vrijednosti, čije dospijeće ne
premašuje 397 dana i kojima se osigurava prinos čija stopa nije veća
od stope prinosa tromjesečne visokokvalitetne državne obveznice.
3.           Ograničenja
utvrđena stavkom 1. točkom (b) ne primjenjuju se na zatvorene
alternativne investicijske fondove koji ne koriste financijsku polugu kako je
definirano Direktivom 2011/61/EU, ako ti AIF-ovi imaju poslovni nastan u Uniji,
ili ako nemaju poslovni nastan u Uniji, da se njima trguje u Uniji na temelju
članaka 35. ili 40. Direktive 2011/61/EU, kvalificirane fondove
poduzetničkog kapitala kako su definirani člankom 3. točkom (b)
Uredbe (EU) br. 345/2013, kvalificirane fondove za socijalno poduzetništvo kako
su definirani člankom 3. točkom (b) Uredbe (EU) br. 346/2013 i
AIF-ove s odobrenjem za rad kao europski fondovi za dugoročna ulaganja
(ELTIF) u skladu s Uredbom (EU) br. [XXX/XXXX]
4.           Upravljačko tijelo
svakog subjekta iz članka 3. osigurava ispunjenje zahtjeva utvrđenih
u stavku 1.
5.           Zahtjevi iz stavaka 1. do 4.
primjenjuju se od [OP treba unijeti točan datum, 18 mjeseci nakon
objave Uredbe].
6.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 36. kako bi se od zabrane iz
stavka 1. točke (a) izuzeli:
(a)
financijski instrumenti osim onih iz stavka 2.
točke (a) koje izdaju vlade trećih zemalja u kojima se primjenjuje
nadzorni i pravni okvir koji je barem istovjetan onome koji se primjenjuje u
Uniji, a čije se izloženosti ponderiraju ponderom rizika 0 % u skladu
s člankom 115. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
financijski instrumenti koje izdaju regionalne
vlade država članica, a čije se izloženosti ponderiraju ponderom
rizika 0 % u skladu s člankom 115. Uredbe (EU) br. 575/2013;
Članak 7.
Pravila o primitcima
Ne dovodeći u pitanje pravila o
primitcima utvrđenima u Direktivi 2013/36/EU, politika primitaka subjekata
iz članka 3. donosi se i primjenjuje tako da se njome izravno ili
neizravno ne potiču ili nagrađuju djelatnosti zabranjene člankom
6. stavkom 1., a koje provodi bilo koji član osoblja.
Poglavlje III.
Razdvajanje određenih djelatnosti trgovanja
Članak 8.
Opseg djelatnosti
1.           Za potrebe ovog poglavlja
djelatnosti trgovanja uključuju djelatnosti osim sljedećih:
(a)
primanje depozita prihvatljivih na temelju sustava
osiguranja depozita u skladu s Direktivom 94/19/EZ Europskog parlamenta i
Vijeća[40];
(b)
pozajmljivanje uključujući
potrošačke kredite, ugovore o kreditu koji se odnose na nepokretnu
imovinu, otkup potraživanja s regresom ili bez njega, financiranje
komercijalnih transakcija (uključujući forfeiting);
(c)
financijski najam;
(d)
usluge platnog prometa kako su definirane
člankom 4. stavkom 3. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i
Vijeća[41];
(e)
izdavanje i upravljanje ostalim platnim
instrumentima, npr. putničkim čekovima i bankovnim mjenicama, ako ta
djelatnost nije obuhvaćena točkom (d);
(f)
poslovi posredovanja pri sklapanju poslova na
novčanom tržištu, čuvanje i upravljanje vrijednosnim papirima;
(g)
usluge prikupljanja podataka o kreditnoj
sposobnosti klijenata;
(h)
usluge iznajmljivanja sefova;
(i)
izdavanje elektroničkog novca.
2.           Zahtjevi iz ovog poglavlja ne
primjenjuju se na kupnju ili prodaju financijskih instrumenata koje izdaju
središnje vlade država članica ili subjekti iz članka 117. točke
2. i članka 118. Uredbe (EU) br. 575/2013.
3.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 35. kako bi primijenila
izuzeće na financijske instrumente:
(a)
osim onih iz stavka 2. koje izdaju vlade
trećih zemalja, u kojima se  primjenjuje nadzorni i pravni okvir koji je
barem istovjetan onome koji se primjenjuje u Uniji, a čije se izloženosti
ponderiraju ponderom rizika 0 % u skladu s člankom 115. Uredbe (EU)
br. 575/2013;
(b)
koje izdaju regionalne vlade država članica, a
čije se izloženosti ponderiraju ponderom rizika 0 % u skladu s
člankom 115. Uredbe (EU) br. 575/2013;
Članak 9.
Obveza preispitivanja djelatnosti
1.           Nadležno tijelo ocjenjuje
djelatnosti trgovanja uključujući osobito: održavanje tržišta,
ulaganja u sekuritizaciju i u svojstvu sponzora za sekuritizaciju te trgovanje
izvedenicama osim izvedenicama dopuštenima na temelju članaka 11. i 12. za
sljedeće subjekte:
(a)
temeljna kreditna institucija s poslovnim nastanom
u Uniji koja nije matično društvo ni društvo kćer,
uključujući sve podružnice neovisno o tome gdje se nalaze;
(b)
matično društvo iz EU-a, uključujući
sve podružnice i društva kćeri neovisno o tome gdje su nalaze, ako je
jedan od subjekata iz grupe temeljna kreditna institucija s poslovnim nastanom
u Uniji;
(c)
podružnice iz EU-a kreditnih institucija s
poslovnim nastanom u trećim zemljama.
2.           Prilikom ocjenjivanja
utvrđenog stavkom 1. nadležno tijelo koristi sljedeće parametre:
(a)
relativna veličina imovine za trgovanje, koja
se mjeri omjerom imovine za trgovanje i ukupne imovine;
(b)
financijska poluga imovine za trgovanje, koja se
mjeri omjerom imovine za trgovanje i osnovnog kapitala;
(c)
relativna važnost kreditnog rizika druge ugovorne
strane, koja se mjeri omjerom fer vrijednost izvedenica i ukupne imovine za
trgovanje;
(d)
relativna složenost izvedenica za trgovanje, koja
se mjeri omjerom imovine po izvedenicama za trgovanje razine 2 i 3 i izvedenica
za trgovanje i robe za trgovanje;
(e)
relativna profitabilnost imovine za trgovanje, koja
se mjeri omjerom prihoda od trgovanja i ukupnih neto prihoda;
(f)
relativna važnost tržišnog rizika, koja se mjeri
tako da se izračuna razlika između imovine i obveza za trgovanje u
apsolutnoj vrijednosti te se podijeli s jednostavnim prosjekom imovine za
trgovanje i obveza za trgovanje;
(g)
međusobna povezanost, koja se mjeri
metodologijom iz članka 131. stavka 18. Direktive 2013/36/EU;
(h)
kreditni i likvidnosni rizik koji proizlazi iz
obveza i jamstava koje osigurava temeljna kreditna institucija.
3.           Nadležno tijelo mora završiti
svoju ocjenu do [OP – treba unijeti 18 mjeseci od dana objave Uredbe], a
nakon toga redovito provodi ocjene barem jedanput godišnje.
4.           EBA izrađuje nacrt regulatornih
tehničkih standarda kojima se određuje način mjerenja parametara
te se po potrebi određuju pojedinosti parametara iz stavka 2. i njihova
mjerenja korištenjem podataka nadzornih tijela. Nacrt regulatornih
tehničkih standarda sadržava i metodologiju koja nadležnom tijelu
omogućuje dosljedno mjerenje parametara i njihovu primjenu.
EBA Komisiji dostavlja taj nacrt regulatornih
tehničkih standarda do [OP – treba unijeti 1 mjesec od dana objave
Uredbe].
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje regulatornih
tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima 10. do 14.
Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 10.
Ovlast nadležnog tijela da zatraži da
temeljna kreditna institucija ne obavlja određene djelatnosti
1.           U slučaju da na temelju
procjene iz članka 9. stavka 1. nadležno tijelo zaključi da su
ispunjena ograničenja i uvjeti u vezi s parametrima iz članka 9.
stavka 2. točaka (a) do (h) i opisani u delegiranom aktu iz stavka 5. te
stoga smatra da, uzimajući u obzir ciljeve iz članka 1., postoji prijetnja
financijskoj stabilnosti temeljne kreditne institucije ili financijskom sustavu
Unije u cjelini, najkasnije dva mjeseca nakon završetka ocjene ono pokreće
postupak kojim se donosi odluka kako je navedeno u stavku 3. drugom podstavku.
2.           U slučaju da
ograničenja i uvjeti iz stavka 1. nisu ispunjeni, nadležno tijelo može
pokrenuti postupak kojim se donosi odluka kako je navedeno u stavku 3.
trećem podstavku ako na temelju ocjene iz članka 9. stavka 1.
zaključi da bilo koja djelatnost trgovanja koju obavlja temeljna kreditna
institucija, osim trgovanja izvedenicama osim onih dopuštenih na temelju
članaka 11. i 12., prijeti financijskoj stabilnosti temeljne kreditne
institucije ili financijskom sustavu Unije u cjelini uzimajući u obzir
ciljeve iz članka 1.
3.           Nadležno tijelo
obavješćuje temeljnu kreditnu instituciju o svojim zaključcima iz
stavka 1. ili 2. te omogućuje temeljnoj kreditnoj instituciji da se
pismeno očituje u roku od dva mjeseca od datuma obavijesti.
Osim ako temeljna
kreditna institucija dokaže, u roku navedenom u prvom podstavku i na način
prihvatljiv nadležnom tijelu, da su  razlozi na kojima se temelji
zaključci neopravdani, nadležno tijelo donosi odluku upućenu
temeljnoj kreditnoj instituciji u kojoj se od nje zahtijeva da ne obavlja
djelatnosti trgovanja navedene u tim zaključcima. Nadležno tijelo navodi
razloge svoje odluke te je javno objavljuje.
Za potrebe stavka
1., u slučaju da nadležno tijelo odluči temeljnoj kreditnoj
instituciji dopustiti obavljanje tih djelatnosti trgovanja, ono navodi razloge
te odluke te je javno objavljuje.
Za potrebe stavka
2., u slučaju da nadležno tijelo odluči temeljnoj kreditnoj
instituciji dopustiti obavljanje djelatnosti trgovanja, nadležno tijelo o tome
donosi odluku upućenu temeljnoj kreditnoj instituciji.
Prije donošenja
odluke iz ovog stavka, nadležno tijelo savjetuje se s EBA-om o razlozima na
kojima se temelji predviđena odluka i o mogućem učinku te odluke
na financijsku stabilnost Unije i funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Nadležno tijelo
o svojoj konačnoj odluci obavješćuje i EBA-u.
Nadležno tijelo
donosi svoju konačnu odluku u roku od dva mjeseca nakon što je primilo
pismeno očitovanje iz prvog podstavka.
4.           Nadležno tijelo svakih pet
godina preispituje odluke iz stavka 3. drugog podstavka.
5.           Komisija [OP treba unijeti
točan datum šest mjeseci od objave Uredbe] donosi delegirane akte u
skladu s člankom 35. kako bi:
(a)
u pogledu parametara odredila sljedeće:
(a)
relevantnu granicu svakog parametra iz članka
9. stavka 1. točaka (a) do (h) iznad koje se razina rizika predmetne
djelatnosti trgovanja smatra pojedinačno značajnom;
(ii)
uvjete, uključujući broj parametara za
koje je potrebno da premaše relevantnu granicu te u kojim kombinacijama, kako
bi nadležno tijelo pokrenulo postupak iz članka 10. stavka 1.
(iii)
Utvrđivanje uvjeta iz točki ii.
uključuje razinu ukupnog značajnog rizika predmetne djelatnosti
trgovanja koja je rezultat toga da je nekoliko parametara premašilo relevantnu
granicu iz točke i.;
(b)
odredila vrstu sekuritizacije koja nije prijetnja
financijskoj stabilnosti temeljne kreditne institucije ili financijskom sustavu
Unije u cjelini u odnosu na sljedeće:
i.        strukturna obilježja, kao što su
promjena ugrađenog dospijeća i jednostavnost strukture;
ii.       kvaliteta odnosne imovine i srodnih
obilježja kolaterala;
iii.      obilježja kotacije i transparentnosti
sekuritizacije i njezine odnosne imovine;
iv.      stabilnost i kvaliteta postupaka
pružanja usluge provedbe ponude odnosno prodaje financijskih instrumenata uz
obvezu otkupa.
Članak 11.
Razborito upravljanje vlastitim rizikom
1.           Temeljna kreditna institucija
na koju se primjenjuje odluka iz članka 10. stavka 3. može obavljati
djelatnosti trgovanja u mjeri u kojoj je svrha ograničena isključivo
na razborito upravljanje kapitalom, likvidnošću i financiranjem.
U okviru razboritog
upravljanja kapitalom, likvidnošću i financiranjem temeljna kreditna
institucija može koristiti samo kamatne izvedenice, valutne izvedenice i
kreditne izvedenice prihvatljive za poravnanje središnje druge ugovorne strane
za zaštitu od ukupnog bilančnog rizika. Temeljna kreditna institucija
dokazuje nadležnom nadzornom tijelu da je djelatnost zaštite od rizika
namijenjena smanjenju određenih i odredivih rizika pojedinačnih ili
ukupnih pozicija temeljne kreditne institucije ta da se njome oni očito
smanjuju ili znatno ublažuju.
2.           Ne dovodeći u pitanje
pravila o primitcima utvrđena u Direktivi 2013/36/EU, politikom primitaka
koja se primjenjuje na osoblje temeljne kreditne institucije koje obavlja
djelatnosti zaštite od rizika:
(a)
namjeravaju se spriječiti preostale ili
skrivene djelatnosti trgovanja za vlastiti račun, bilo da se prikazuju kao
upravljanje rizicima bilo drugačije;
(b)
odražavaju se legitimni ciljevi zaštite temeljne
kreditne institucije u cjelini te se osigurava da dodjela primitaka izravno ne
ovisi o dobiti ostvarenoj tim djelatnostima, već da se u obzir uzme
cjelovita učinkovitost djelatnosti u smanjenju ili ublažavanju rizika.
Upravljačko
tijelo osigurava da je politika primitaka temeljne kreditne institucije
usklađena s odredbama iz prvog podstavka, djelujući na temelju
savjeta odbora za rizike, ako je takav odbor osnovan u skladu s člankom
76. stavkom 3. Direktive 2013/36/EU.
3.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 35. ove Uredbe kako bi se
financijski instrumenti iz stavka 1. nadopunili dodavanjem ostalih financijskih
instrumenata, uključujući ostale vrste izvedenica, osobito one na
koje se primjenjuju obveze utvrđene člankom 11. Uredbe (EU) br.
648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[42],
kako bi se u obzir uzeli financijski instrumenti koji imaju isti učinak na
financijsku stabilnost kao oni navedeni u stavku 1. za potrebe razboritog
upravljanja kapitalom, likvidnošću i financiranjem.
Članak 12.
Pružanje usluga upravljanja rizicima
klijentima
1.           Temeljna kreditna institucija
na koju se primjenjuje odluka iz članka 10. stavka 3. može prodati kamatne
izvedenice, valutne izvedenice, kreditne izvedenice, izvedenice iz emisijskih
kvota i robne izvedenice prihvatljive za poravnanje druge ugovorne strane i
emisijske kvote svojim nefinancijskim klijentima, financijskim subjektima iz
članka 5. točke 19. druge i treće alineje, društvima za
osiguranje i institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje ako su ispunjeni
sljedeći uvjeti:
(a)
isključiva svrha prodaje zaštita je od
kamatnog rizika, valutnog rizika, kreditnog rizika, robnog rizika ili rizika od
emisijskih kvota;
(b)
kapitalni zahtjevi temeljne kreditne institucije za
pozicijski rizik koji proizlazi iz izvedenica i emisijskih kvota ne premašuju
udio u njezinim ukupnim kapitalnim zahtjevima za rizik koji će se odrediti
u delegiranom aktu Komisije u skladu sa stavkom 2.
Ako zahtjev iz
točke (b) nije ispunjen, temeljna kreditna institucija ne smije prodati
izvedenice i emisijske kvote niti ih smije iskazati u bilanci.
2.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 35. kako bi:
(a)
dopustila da se ostali financijski instrumenti osim
onih navedenih u stavku 1., a osobito oni na koje se primjenjuju obveze
utvrđene člankom 11. Uredbe (EU) br. 648/2012,  prodaju vrstama
klijenata navedenih u stavku 1. ovog članka za potrebe zaštite od rizika;
(b)
odredila udio kapitalnih zahtjeva temeljne kreditne
institucije iznad kojih se izvedenice i emisijske kvote iz stavka 1. ovog
članka ne smiju prodati niti iskazati u bilanci temeljne kreditne
institucije.
Članak 13.
Pravila o zasebnim subjektima iz grupe
1.           Ako nadležno tijelo donese
odluku u skladu s člankom 10. stavkom 3. da temeljna kreditna institucija
ne smije obavljati određene djelatnosti trgovanja i ako je temeljna
kreditna institucija dio grupe, djelatnosti trgovanja koje se moraju razdvojiti
može obavljati samo subjekt iz grupe koji je pravno, ekonomski i operativno
zaseban („subjekt za trgovanje”) u odnosu na temeljnu kreditnu instituciju.
2.           Ako je subjekt iz članak
9. stavka 1. na vlastitu inicijativu odlučio  djelatnosti trgovanja
obuhvaćene člankom 9. razdvojiti od temeljne kreditne institucije te
mu je odobren plan za razdvajanje u skladu s postupkom iz članka 18., na
zasebne subjekte primjenjuju se zahtjevi utvrđeni u stavcima 3. do 13.
ovog članka, člancima 14. do 17. i članku 20.
3.           Matično društvo iz EU-a
osigurava da je struktura grupe koja uključuje temeljne kreditne
institucije i subjekte za trgovanje takva da se na potkonsolidiranoj osnovi
uspostavljaju dvije zasebne podgrupe, pri čemu samo jedna od njih sadržava
temeljne kreditne institucije.
4.           Matično društvo iz EU-a
temeljne kreditne institucije osigurava u potrebnoj mjeri da temeljna kreditna
institucija može i dalje obavljati svoje djelatnosti u slučaju
insolventnosti subjekta za trgovanje.
5.           Temeljna kreditna institucija
ne smije imati instrumente kapitala u subjektu za trgovanje niti u njemu smije
imati glasačka prava.
Neovisno o prvom podstavku nadležno tijelo može
odlučiti da temeljna kreditna institucija koja ispunjuje zahtjeve
utvrđene člankom 49. stavkom 3. točkama (a) ili (b) Uredbe (EU)
br. 575/2013 može imati instrumente kapitala ili glasačka prava u subjektu
za trgovanje ako nadležno tijelo smatra da je imanje tih instrumenata kapitala
ili glasačkih prava neophodno za funkcioniranje grupe i da je temeljna
kreditna institucija poduzela dostatne mjere kako bi primjereno ublažila
odgovarajuće rizike.
Temeljna kreditna institucija, koja nije ni
središnja ni regionalna kreditna institucija, ne smije ni u kojem slučaju
izravno imati instrumente kapitala ili glasačka prava u bilo kojem
subjektu za trgovanje.
Prije donošenja odluke u skladu s ovim stavkom
nadležno tijelo savjetuje se s EBA-om.
Nadležno tijelo o svojoj odluci obavješćuje
EBA-u. EBA objavljuje popis institucija na koje se ovaj stavak primjenjuje.
6.           Temeljna kreditna institucija
i subjekt za trgovanje izdaju vlastiti dužnički instrument na
pojedinačnoj i potkonsolidiranoj osnovi pod uvjetom da je to u skladu s planom
za rješavanje koji su usuglasila odgovarajuća nadležna tijela za
rješavanje u skladu s Direktivom [BRRD].
7.           Svi ugovori i ostale
transakcije koje međusobno sklope temeljna kreditna institucija i subjekt
za trgovanje trebaju biti povoljni temeljnoj kreditnoj instituciji kao i
usporedivi ugovori i transakcije koje uključuju ili koje se sklapaju sa
subjektima koji ne pripadaju istoj podgrupi.
8.           Većinu članova
upravljačkog tijela temeljne kreditne institucije i većinu
članova upravljačkog tijela subjekta za trgovanje ne smiju
činiti osobe koje su članovi upravljačkog tijela drugog
subjekta. Svi članovi upravljačkog tijela bilo kojeg subjekta ne
smiju obavljati izvršne dužnosti u oba subjekta osim dužnosnika za upravljanje
rizikom iz matičnog društva.
9.           Upravljačko tijelo
temeljne kreditne institucije, subjekta za trgovanje i njihovih matičnih
društava obvezno je provoditi ciljeve razdvajanja.
10.         U skladu s mjerodavnim
nacionalnim zakonodavstvom ime ili oznake subjekta za trgovanje i temeljne
kreditne institucije trebaju biti takvi da javnost može lako utvrditi tko je
subjekt za trgovanje, a tko temeljna kreditna institucija.
11.         Strukturno razdvojene
institucije poštuju obveze utvrđene u drugom, trećem i četvrtom
dijelu te šestom, sedmom i osmom dijelu Uredbe (EU) br. 575/2013 te u glavi
VII. Direktive 2013/36/EU na potkonsolidiranoj osnovi u skladu sa stavkom 3.
ovog članka.
12.         Odstupajući od
članka 6. stavka 1. i članka 7. Uredbe (EU) br. 275/2013, obveze
utvrđene u drugom, trećem i četvrtom dijelu i dijelu osmom te
Uredbe primjenjuju se na potkonsolidiranoj osnovi u skladu sa stavkom 3. ovog
članka.
13.         Odstupajući od
članka 6. stavka 4. i članka 8. Uredbe (EU) br. 275/2013, obveze
utvrđene u dijelu šestom te Uredbe primjenjuju se na potkonsolidiranoj
osnovi u skladu sa stavkom 3. ovog članka.
Članak 14.
Ograničenja unutargrupnih velikih
izloženosti
1.           Za potrebe izračuna
ograničenja unutargrupnih velikih izloženosti iz stavka 2. svi subjekti
koji pripadaju istoj podgrupi u skladu s člankom 13. stavkom 3. smatraju
se jednom osobom ili jednom grupom povezanih osoba u smislu članka 4.
stavka 1. točke 39. Uredbe (EU) br. 575/2013.
2.           Kada se uvedu mjere u skladu
s ovim poglavljem, unutargrupna izloženost temeljne kreditne institucije prema
subjektu koji ne pripada istoj podgrupi kao i temeljna kreditna institucija ne
smije prelaziti 25 % njezina priznatog kapitala. Ograničenje
unutargrupne izloženosti primjenjuje se na potkonsolidiranoj osnovi te nakon
uzimanja u obzir učinka tehnika ublažavanja kreditnog rizika i
izuzeća u skladu s člancima 399. do 403. Uredbe (EU) br. 575/2013 i
člankom 16. ove Uredbe.
Članak 15.
Ograničenja izvangrupnih velikih
izloženosti
1.           Osim odredaba članka
395. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 kada  se uvedu mjere u skladu s ovim
poglavljem ove Uredbe, izloženosti temeljne kreditne institucije ne smiju
uključivati sljedeće:
(a)
veliku izloženost prema financijskom subjektu koja
premašuje 25 % priznatog kapitala temeljne kreditne institucije.
Ograničenje izloženosti primjenjuje se na pojedinačnoj i
potkonsolidiranoj osnovi te nakon uzimanja u obzir učinka tehnika
ublažavanja kreditnog rizika i izuzeća u skladu s člancima 399. do
403. Uredbe (EU) br. 575/2013 i člankom 16. ove Uredbe.
(b)
velike izloženosti prema financijskim subjektima koje
ukupno premašuju 200 % priznatog kapitala temeljne kreditne institucije.
To ograničenje izloženosti primjenjuje se na pojedinačnoj i
potkonsolidiranoj osnovi te nakon uzimanja u obzir učinka tehnika
ublažavanja kreditnog rizika i izuzeća u skladu s člancima 399. do
403. Uredbe (EU) br. 575/2013 i člankom 16. ove Uredbe.
2.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 35. kako bi uskladila razinu
ograničenja izvangrupne ukupne velike izloženosti utvrđenu u stavku
1. točki (b), u skladu s mjerom u kojoj je u obzir uzeto ublažavanje
kreditnog rizika
Članak 16.
Tehnike ublažavanja kreditnog rizika
Osim odredaba članaka 399. do 403. Uredbe
(EU) br. 575/2013., nakon što se uvedu mjere u skladu s ovim poglavljem ove
Uredbe, ograničenje u vezi s priznavanjem tehnika ublažavanja rizika
primjenjuju se na izračun vrijednosti izloženosti radi usklađivanja s
ograničenjima velikih izloženosti kako je navedeno u člancima 14. i
15. ove Uredbe.
Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u
skladu s člankom 35. kako bi utvrdila u kojoj se mjeri priznaju tehnike
ublažavanja kreditnog rizika uključujući vrste i ograničenja
prihvatljive kreditne zaštite za potrebe prvog podstavaka kako bi se osiguralo
da se ne ugroze tehnike ublažavanja rizika u slučaju pojave rizika te kako
bi se time osigurala učinkovita uspostava kreditne zaštite.
Članak 17.
Odstupanja od prijelaznih odredaba za
velike izloženosti
Iznimno od primjene članka 493. stavka 3.
Uredbe (EU) br. 575/2013, odstupanja predviđena tim stavkom ne primjenjuju
se na izloženosti temeljnih kreditnih institucija na koje su se primijenile
strukturne mjere u skladu s ovom Uredbom.
Članak 18.
Plan za razdvajanje
1.           Ako nadležno tijelo donese
odluku u skladu s člankom 10. stavkom 3. da temeljna kreditna institucija
ne smije obavljati određene djelatnosti trgovanja, temeljna kreditna
institucija, ili po potrebi njezino matično društvo iz EU-a, nadležnom
tijelu dostavljaju plan za razdvajanje u roku od 6 mjeseci od datuma donošenja
odluke iz članka 10. stavka 3. drugog podstavka.
Slično tome, ako je subjekt iz članka 9.
stavka 1. odlučio od temeljne kreditne institucije razdvojiti djelatnosti
trgovanja obuhvaćene obvezom preispitivanja djelatnosti iz članka 9.,
on na početku razdoblja ocjene iz članka 9. dostavlja plan u kojem
navodi pojedinosti razdvajanja. Plan sadržava barem informacije koje su
potrebne na temelju stavka 2. točaka (a) i (b) ovog članka.
2.           U planu za razdvajanje
detaljno se opisuje način provedbe razdvajanja.
Plan sadržava barem
sljedeće:
(a)
opis imovine i djelatnosti koje će se
razdvojiti od temeljne kreditne institucije;
(b)
pojedinosti o primjeni pravila iz članka 13.;
(c)
vremenski okvir razdvajanja.
3.           Nadležno tijelo ocjenjuje
planove iz stavaka 1. i 2. te u roku od šest mjeseci od podnošenja plana donosi
odluku kojom se plan za razdvajanje odobrava ili se zahtijevaju njegove
izmjene.
4.           Ako nadležno tijelo zahtijeva
izmjene u planu za razdvajanje, u roku od tri mjeseca od zahtjeva nadležnog
tijela temeljna kreditna institucija, ili po potrebi njezino matično
društvo iz EU-a, dostavljaju novi plan za razdvajanje s potrebnim izmjenama.
5.           U roku od mjesec dana od
podnošenja novog plana nadležno tijelo donosi odluku o odobrenju ili odbijanju
plana. U slučaju odbijanja plana, nadležno tijelo u roku od mjesec dana od
odbijanja plana donosi odluku o utvrđivanju plana za razdvajanje u koji se
uključuju potrebne izmjene.
6.           Ako temeljna kreditna
institucija, ili po potrebi njezino matično društvo iz EU-a, ne dostave
novi plan za razdvajanje kako se zahtijeva na temelju stavka 1., nadležno
tijelo donosi odluku o utvrđivanju plana za razdvajanje najkasnije tri
mjeseca nakon isteka roka iz stavka 1.
7.           Ako temeljna institucija, ili
po potrebi njezino matično društvo iz EU-a, ne dostave novi plan za razdvajanje
s izmjenama koje je zatražilo nadležno tijelo, nadležno tijelo donosi odluku o
utvrđivanju plana za razdvajanje najkasnije mjesec dana nakon isteka roka
iz stavka 4. prvog podstavka.
8.           Temeljna kreditna
institucija, ili po potrebi njezino matično društvo iz EU-a, obvezni su
dokazati nadležnom tijelu da je odobreni plan proveden.
9.           Upravljačko tijelo
kreditne institucije ili matičnog društva iz EU-a osigurava da se plan za
razdvajanje provodi u skladu s odobrenjem nadležnog tijela.
Članak 19.
Suradnja između nadležnih tijela i
mjerodavnih tijela za rješavanje
1.           Prije nego što donese odluku
iz članka 10. stavka 3., nadležno tijelo obavješćuje mjerodavno
tijelo za rješavanje imenovano u skladu s člankom 3. Direktive [BRRD].
2.           Prilikom provedbe ocjene u
skladu s člankom 9. i kada od temeljne kreditne institucije zahtijeva da
ne obavlja određene djelatnosti u skladu s člankom 10., nadležno
tijelo uzima u obzir sve postojeće ili prethodne procjene rješivosti koje
provodi mjerodavno tijelo za rješavanje u skladu s člankom 13. i
člankom 13. točkom (a) Direktive [BRRD].
3.           Nadležno tijelo surađuje
s mjerodavnim tijelom za rješavanje i razmjenjuje bitne informacije koje se
smatraju potrebnima za obavljanje njegovih dužnosti.
4.           Nadležno tijelo osigurava da
su mjere uvedene u skladu s ovim poglavljem usklađene s mjerama koje se
izriču u skladu s člankom 13. točkom (b) Uredbe (EU) br.
1024/2013, člankom 8. stavkom 9. Uredbe (EU) br. [SRM], člankom 13. i
člankom 13. točkom (a), člankom 14. i člankom 15. Direktive
[BRRD] i člankom 104. Direktive 2013/36/EU.
Članak 20.
Djelatnosti koje se zabranjuju subjektu
za trgovanje
Subjekt za trgovanje ne smije:
(a)
primati depozite prihvatljive na temelju sustava
osiguranja depozita u skladu s Direktivom 94/19/EZ, osim ako se navedeni
depozit odnosi na razmjenu kolaterala u vezi s djelatnostima trgovanja;
(b)
pružati usluge platnog prometa kako je definirano
člankom 4. stavkom 3. Direktive 2007/64/EZ povezanima s djelatnostima iz
točke (a), osim ako su navedene usluge platnog prometa pomoćne usluge
i nužno potrebne za razmjenu kolaterala u vezi s djelatnostima trgovanja.
Članak 21.
Odstupanja od zahtjeva iz poglavlja III.
1.           Komisija može, na zahtjev
države članice, odobriti odstupanje od zahtjeva iz ovog poglavlja
kreditnoj instituciji koja prima depozite od građana i malih i srednjih
poduzeća koji podliježu nacionalnom primarnom zakonodavstvu koje je
doneseno prije 29. siječnja 2014. ako je nacionalno zakonodavstvo u skladu
sa sljedećim zahtjevima:
(a)
cilj mu je spriječiti financijski stres,
propadanje i sistemski rizik iz članka 1.;
(b)
njime se kreditnim institucijama koje primaju
prihvatljive depozite od građana i malih i srednjih poduzeća
onemogućuje bavljenje reguliranom djelatnošću trgovanja ulaganjima u
svojstvu nalogodavca i držanje imovine za trgovanje; međutim, u
nacionalnom zakonodavstvu mogu se predvidjeti i ograničene iznimke kojima
se kreditnim institucijama omogućuje primanje depozita od pojedinaca i
malih i srednji poduzeća radi obavljanja djelatnosti ublažavanja rizika za
potrebe razboritog upravljanja kapitalom, likvidnošću i financiranjem te
pružanja ograničenih usluga upravljanja rizikom klijentima;
(c)
ako je kreditna institucija koja prima prihvatljive
depozite od pojedinaca i malih i srednjih poduzeća dio grupe, nacionalnim
zakonodavstvom osigurava se da je kreditna institucija pravno razdvojena od
subjekata iz grupe koji se bave reguliranom djelatnošću trgovanja
ulaganjima u svojstvu nalogodavca ili drže imovinu za trgovanje te se njime
utvrđuje sljedeće:
i.        kreditna institucija koja prima
prihvatljive depozite od građana i malih i srednjih poduzeća može
donositi odluke neovisno o ostalim subjektima iz grupe;
ii.       kreditna institucija koja prima
prihvatljive depozite od građana i malih i srednjih poduzeća ima upravljačko
tijelo koje je neovisno o ostalim subjektima iz grupe i neovisno o samoj
kreditnoj instituciji;
iii.      kreditna institucija koja prima
prihvatljive depozite od građana i malih i srednjih poduzeća
samostalno podliježe kapitalnim i likvidnosnim zahtjevima;
iv.      kreditna institucija koja prima
prihvatljive depozite od građana i malih i srednjih poduzeća ne smije
sklapati ugovore i transakcije s ostalim subjektima iz grupe, osim uz uvjete
slične onima utvrđenima u članku 13. stavku 7.
2.           Država članica koja želi
dobiti odstupanje za kreditnu instituciju na koju se primjenjuje predmetno
nacionalno zakonodavstvo dostavlja Komisiji zahtjev za odstupanje uz koji
prilaže pozitivno mišljenje nadležnog tijela koji nadzire kreditnu instituciju
na koju se odnosi zahtjev za odstupanje. U tom se zahtjevu moraju navesti sve
potrebne informacije za ocjenu nacionalnog zakonodavstva te navesti kreditna
institucija za koju se podnosi zahtjev za odstupanje. Ako Komisija smatra da ne
raspolaže svim potrebnim informacijama, obvezna je stupiti u kontakt s
predmetnom državom članicom u roku od dva mjeseca od primitka zahtjeva te
navesti koje su joj dodatne informacije potrebne.
Nakon što se
Komisiji dostave sve informacije koje su joj potrebne za ocjenu zahtjeva za
odstupanje, ona je obvezna u roku od mjesec dana obavijestiti državu
članicu podnositeljicu zahtjeva da je primila informacije.
U roku od pet
mjeseci nakon objave obavijesti iz drugog podstavka i nakon savjetovanja s
EBA-om o razlozima njezine predviđene odluke te o mogućem učinku
te odluke na financijsku stabilnost Unije i funkcioniranje unutarnjeg tržišta,
Komisija donosi provedbenu odluku o usklađenosti nacionalnog zakonodavstva
s ovim poglavljem i odobravanju odstupanja za kreditnu instituciju navedenu u
zahtjevu iz stavka 1.  Ako Komisija namjerava proglasiti nacionalno
zakonodavstvo neusklađenim i ne odobriti odstupanje, ona mora detaljno
opisati neodobravanje i omogućiti državi članici podnositeljici
zahtjeva da se pismeno očituje u roku od mjesec dana od dana obavijesti o
Komisijinu neodobravanju. Komisija donosi provedbenu odluku o odobrenju ili
odbijanju odstupanja u roku od tri mjeseca od isteka roka za podnošenje.
U slučaju da
se nacionalno zakonodavstvo izmijeni, država članica o izmjenama
obavješćuje Komisiju. Komisija može preispitati provedbenu odluku iz
trećeg podstavka.
Ako se nacionalno
zakonodavstvo koje nije proglašeno neusklađenim s ovim poglavljem više ne
primjenjuje na kreditnu instituciju kojoj je odobreno odstupanje od zahtjeva iz
ovog poglavlja, to se odstupanje ukida u odnosu na dotičnu kreditnu
instituciju.
Komisija o svojim
odlukama obavješćuje EBA-u. EBA objavljuje popis kreditnih institucija
kojima je odobreno odstupanje u skladu s ovom člankom.  Popis se mora
stalno ažurirati.
Poglavlje IV.
Subjekti koji podliježu zahtjevima iz
poglavlja II. i III.
Članak 22.
Pravila o izračunu pragova
1.           Za potrebe članka 3.
točke (b) podtočke ii. izračun pragova temelji se na
konsolidiranim financijskim izvještajima matičnog društva iz EU-a.
2.           Za potrebe članka 3.
točke (b) podtočke iii. izračun pragova temelji se na
djelatnostima koje se obavljaju u Uniji.
3.           U izračun nisu
uključeni imovina i obveze društava za osiguranje i društava za
reosiguranje i ostalih nefinancijskih društava.
4.           Do [OP treba unijeti
točan datum 12 mjeseci nakon objave ove Uredbe] nadležno tijelo
određuje kreditne institucije i grupe na koje se primjenjuje ova Uredba u
skladu s člankom 3. te o njima bez odgode obavještava EBA-u.
Nakon što je
obavijesti nadležno tijelo, EBA bez odgode objavljuje popis iz prvog
podstavka.  Popis se mora stalno ažurirati.
Članak 23.
Izračun djelatnosti trgovanja
1.           Za potrebe članka 3.
djelatnosti trgovanja izračunavaju se kako slijedi u skladu s primjenjivim
računovodstvenim okvirom.
Djelatnosti
trgovanja = (TSA + TSL + DA + DL)/2, pri čemu:
(a)
imovina po vrijednosnim papirima za trgovanje (TSA)
znači imovina koja je dio portfelja kojim se upravlja kao cjelinom i za
koju postoje dokazi o nedavnom stvarnom obrascu kratkoročnog ostvarenja
dobiti, isključujući imovinu po izvedenicama;
(b)
obveze po vrijednosnim papirima za trgovanje (TSL)
znače obveze preuzete s namjerom ponovne kupnje u kratkom roku, koje su
dio portfelja kojim se upravlja kao cjelinom, i za koje postoje dokazi o
nedavnom stvarnom obrascu kratkoročnog ostvarenja dobiti,
isključujući obveze po izvedenicama;
(c)
imovina po izvedenicama (DA) znači izvedenice
s pozitivnim vrijednostima zamjene, a koje nisu određene kao izvedenice
koje se koriste kao instrument zaštite ili ugrađene izvedenice;
(d)
obveze po izvedenicama (DL) znače izvedenice s
negativnim vrijednostima zamjene, a koje nisu određene kao izvedenice koje
se koriste kao instrument zaštite;
2.           U izračun djelatnosti
trgovanja nisu uključeni imovina i obveze društava za osiguranje i
društava za reosiguranje i ostalih nefinancijskih društava.
3.           EBA izrađuje nacrt
provedbenih tehničkih standarda o metodologiji za izračun djelatnosti
trgovanja iz stavka 1. uzimajući u obzir razlike u primjenjivim
računovodstvenim okvirima.
EBA Komisiji
dostavlja taj nacrt regulatornih tehničkih standarda do [OP  treba
unijeti točan datum mjesec dana nakon dana objave Uredbe.]
Komisiji je
dodijeljena ovlast za donošenje provedbenih tehničkih standarda iz prvog
podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
4.           Komisija je ovlaštena
izmijeniti, na temelju delegiranih akata u skladu s člankom 35.,
komponente djelatnosti trgovanja iz točaka (a) do (d) stavka 1. ovog
članka kako bi se u obzir uzele promjene u primjenjivim
računovodstvenim okvirima.
Članak 24.
Dostava informacija o djelatnostima
trgovanja nadležnom tijelu
1.           Subjekti iz članka 3.
nadležnom tijelu dostavljaju, prvi put  [PO treba unijeti datum 9
mjeseci nakon dana objave ove Uredbe], a nakon toga jedanput godišnje,
odgovarajuće informacije o ukupnom iznosu njihovih djelatnosti trgovanja i
njihovih komponenti, kako je predviđeno člankom 23. stavkom 1.
2.           EBA sastavlja nacrt
provedbenih tehničkih standarda kako bi odredila jedinstveni obrazac za
objave iz stavka 1. te upute za primjenu navedenog obrasca.
EBA Komisiji
dostavlja taj nacrt regulatornih tehničkih standarda do [OP treba
unijeti točan datum mjesec dana nakon  objave Uredbe.]
Komisiji je
dodijeljena ovlast za donošenje provedbenih tehničkih standarda iz prvog
podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Poglavlje V.
Usklađenost
Odjeljak 1.
Subjekti
Članak 25.
Obveze subjekata koji podliježu ovoj
Uredbi
1.           Subjekti koji podliježu ovoj
Uredbi dužni su osigurati odgovarajuće mjere na temelju kojih nadležna
tijela mogu dobiti informacije potrebne za ocjenu usklađenosti s Uredbom.
2.           Subjekti koji podliježu ovoj
Uredbi nadležnom tijelu dostavljaju sve potrebne informacije,
uključujući informacije potrebne za ocjenu na temelju parametara iz
članka 9. stavka 2. te za ocjenu usklađenosti s ovom Uredbom. Ti
subjekti osiguravaju da je u okviru njihovih unutarnjih mehanizama kontrole i
administrativnih i računovodstvenih postupaka u svakom trenutku dopušten
nadzor njihove usklađenosti s ovom Uredbom.
3.           Subjekti koji podliježu ovoj
Uredbi bilježe sve transakcije, sustave dokumentiranja i postupke korištene za
potrebe ove Uredbe tako da nadležno tijelo može u svakom trenutku nadzirati
sukladnosti s ovom Uredbom.
Odjeljak 2.
Nadležna tijela
Članak 26.
Ovlasti i
obveze nadležnih tijela
1.           Prilikom provođenja
zadaća koje su im dodijeljene na temelju ove Uredbe, nadležna tijela
izvršavaju ovlasti koje su im dodijeljene u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom
Unije.
2.           Nadležno tijelo nadzire
djelatnosti subjekata na koje se primjenjuje ova Uredba te redovito ocjenjuje i
osigurava sukladnost s ovom Uredbom.
3.           Nadležna tijela ovlaštena su
zatražiti od matičnog društva iz EU-a, koje nije regulirani subjekt ali
ima barem jedno društvo kćer koje je regulirani subjekt, da osigura da
njegova regulirana društva kćeri poštuju odredbe ove Uredbe.
4.           Za potrebe ove Uredbe smatra
se da je konsolidirajuće nadzorno tijelo nadležno za sve subjekte iz grupe
koji pripadaju istoj grupi kao i matično društvo iz EU-a i na koje se
primjenjuje ova Uredba.
Ako društvo
kći matičnog društva iz EU-a ima poslovni nastan u drugoj državi
članici te ga nadzire nadzorno tijelo koje je različito od onoga koje
nadzire matično društvo iz EU-a i ako je društvo kći značajno u
skladu s člankom 6. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1024/2013,
konsolidirajuće nadzorno tijelo savjetuje se s nadležnim tijelom
matične države članice značajnog društva kćeri u pogledu
bilo koje odluke koje mora donijeti na temelju ove Uredbe.
Poglavlje VI.
Odnosi s trećim zemljama
Članak 27.
Istovrijednost pravnog okvira treće
zemlje
1.           Na zahtjev nadležnog tijela
države članice ili treće zemlje, ili na vlastitu inicijativu,
Komisija može donositi provedbene akte u kojima utvrđuje sljedeće:
(a)
pravnim, nadzornim i provedbenim okvirom treće
zemlje osigurava se da kreditne institucije i matična društva u toj
trećoj zemlji poštuju obvezujuće zahtjeve koji su istovjetni
zahtjevima utvrđenima člancima 6., 10 do 16. i člankom 20.;
(b)
pravnim okvirom te treće zemlje predviđa
se djelotvoran istovjetan sustav priznavanja strukturnih mjera predviđenih
nacionalnim zakonodavnim okvirom treće zemlje.
2.           Komisija može izmijeniti ili
povući svoju odluku ako više nisu ispunjeni uvjeti na temelju kojih je
odluka donesena.
3.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 35. ove Uredbe radi
utvrđivanja kriterija za ocjenu istovjetnosti pravnog i nadzornog okvira
treće zemlje s ovom Uredbom.
Komisija donosi
delegirane akte [OP treba unijeti točan datum u roku od 24 mjeseca
od stupanja na snagu ove Uredbe].
4.           EBA sklapa sporazume o
suradnji s relevantnim nadležnim tijelima trećih zemalja čiji se
pravni i nadzorni okviri smatraju istovjetnima ovoj Uredbi u skladu sa stavcima
1. do 3.. Tim se okvirom utvrđuje barem minimalni režim razmjene informacija
između mjerodavnih nadležnih tijela iz dviju teritorijalnih nadležnosti.
Poglavlje VII.
Administrativne sankcije i mjere
Članak 28.
Administrativne sankcije i mjere
1.           Ne dovodeći u pitanje
nadzorne ovlasti nadležnih tijela na temelju članka 26. i prava država
članica da predvide i izriču kaznene sankcije, države članice u
skladu s nacionalnim zakonodavstvom osiguravaju da su nadležna tijela ovlaštena
izricati administrativne sankcije i ostale administrativne mjere u odnosu na
barem sljedeća kršenja:
(a)
kršenje zabrane utvrđene člankom 6.;
(b)
svaka manipulacija informacijama koje se
dostavljaju u skladu s člankom 24. stavkom 1.
Države članice
osiguravaju da su nadležna tijela ovlaštena izricati administrativne sankcije i
mjere kreditnim institucijama i bilo kojem subjektu iz grupe,
uključujući mješoviti holding, društvo za osiguranje ili društvo za
reosiguranje.
Ako se odredbe iz
prvog podstavka primjenjuju na pravne osobe, države članice u slučaju
kršenja osiguravaju da su nadležna tijela ovlaštena primjenjivati sankcije, u
skladu s uvjetima utvrđenima nacionalnim zakonodavstvom, na članove
upravljačkog tijela ili druge osobe koje su na temelju nacionalnog
zakonodavstva odgovorne za kršenje propisa.
2.           Administrativne sankcije i
mjere koje se poduzimaju za potrebe stavka 1. moraju biti učinkovite,
proporcionalne i odvraćajuće.
3.           Ako su države članice
odlučile utvrditi kaznene sankcije za kršenja odredaba iz stavka 1., one
osiguravaju primjenu odgovarajućih mjera tako da nadležno tijelo ima sve
potrebne ovlasti za suradnju  s pravosudnim tijelima u okviru njihove
nadležnosti kako bi dobilo određene informacije povezane s kaznenim
istragama ili postupcima pokrenutima zbog moguće povrede članka 6. i
manipulacija informacijama koje se trebaju dostaviti u skladu s člankom
24. stavkom 1. i kako bi te informacije dostavilo ostalim nadležnim tijelima i
EBA-i  te ispunilo obvezu međusobne suradnje i po potrebi suradnje s
EBA-om za potrebe stavka 1.
Nadležna tijela
mogu surađivati i s nadležnim tijelima drugih država članica radi
lakše provedbe njihovih ovlasti sankcioniranja.
4.           U skladu s nacionalnim
zakonodavstvom države članice dodjeljuju nadležnim tijelima ovlast za
primjenu barem sljedećih administrativnih sankcija i ostalih mjera u
slučaju kršenja iz stavka 1.:
(a)
nalog kojim se zahtijeva da osoba odgovorna za
kršenje prestane s takvim postupanjem i da takvo postupanje ne ponavlja;
(b)
povrat ostvarene dobiti ili izbjegnutih gubitaka
zbog kršenja ako ih je moguće utvrditi;
(c)
javno upozorenje u kojem se navode odgovorna osoba
i narav kršenja;
(d)
povlačenje ili privremeno oduzimanje
odobrenja;
(e)
privremena zabrana obavljanja poslova upravljanja
subjektom iz članka 3. za svaku fizičku osobu koja se smatra
odgovornom;
(f)
u slučaju ponovnog kršenja stalna zabrana
obavljanja poslova upravljanja subjektom iz članka 3. za svaku
fizičku osobu koja se smatra odgovornom;
(g)
najveće administrativne novčane kazne
koje su barem trostruko veće od iznosa ostvarene dobiti ili izbjegnutih
gubitaka zbog kršenja, ako ih je moguće utvrditi;
(h)
u slučaju fizičke osobe, administrativna
novčana kazna u iznosu od najmanje 5 000 000 EUR ili u državama
članicama u kojima euro nije službena valuta, odgovarajuća
protuvrijednost u nacionalnoj valuti na dan stupanja na snagu ove Uredbe;
(i)
u slučaju pravnih osoba, najveće
administrativne novčane kazne koje iznose najmanje 10 posto ukupnog
godišnjeg prometa pravne osobe na temelju posljednjih dostupnih izvještaja koje
je odobrilo upravljačko tijelo; u slučaju da je pravna osoba
matično društvo ili društvo kći matičnog društva koje mora
pripremiti konsolidirane financijske izvještaje u skladu s Direktivom
2013/34/EU, relevantan ukupni godišnji promet znači ukupni godišnji promet
ili odgovarajuća vrsta prihoda na temelju odgovarajućeg
računovodstvenog okvira na temelju posljednjih dostupnih konsolidiranih
izvještaja koje je odobrilo upravljačko tijelo krajnjeg matičnog
društva.
Države članice mogu nadležnim tijelima
dodijeliti i druge ovlasti uz one iz ovog stavka i mogu predvidjeti šire
područje primjene  sankcija i veće razine sankcija od onih koje su
utvrđene u ovom stavku.
5.           Do [OP treba unijeti
točan datum 12 mjeseci nakon stupanja na snagu ove Uredbe] države
članice obavješćuju Komisiju i EBA-u o pravilima koja se odnose na
stavak 1. O daljnjim izmjenama tih pravila moraju bez odgode obavijestiti
Komisiju i EBA-u.
Članak 29.
Izvršenje nadzornih ovlasti i sankcija
1.           Države članice
osiguravaju da nadležna tijela pri utvrđivanju vrste i razine
administrativnih sankcija uzimaju u obzir sve bitne okolnosti,
uključujući po potrebi sljedeće:
(a)
težina i trajanje kršenja;
(b)
razina odgovornosti osobe odgovorne za kršenje;
(c)
financijska snaga osobe odgovorne za kršenje,
uzimajući u obzir čimbenike kao što su ukupni promet u slučaju
pravne osobe ili godišnji prihod u slučaju fizičke osobe;
(d)
važnost ostvarene dobiti ili izbjegnutih gubitaka
osobe odgovorne za kršenje, ako ih je moguće utvrditi;
(e)
razina suradnje osobe odgovorne za kršenje s
nadležnim tijelom, ne dovodeći u pitanje potrebu da se osigura povrat
ostvarene dobiti ili izbjegnutih gubitaka te osobe;
(f)
prethodna kršenja koje je osoba odgovorna za
kršenje počinila;
(g)
mjere koje je osoba odgovorna za kršenje poduzela
kako bi spriječila da se ono ponovi;
(h)
sve moguće sistemske posljedice kršenja.
Članak 30.
Izvješćivanje o kršenju propisa
1.           Nadležno tijelo utvrđuje
djelotvorne mehanizme radi izvješćivanja o stvarnim ili mogućim
kršenjima iz članka 28. stavka 1.
2.           Mehanizmi iz stavka 1.
uključuju barem sljedeće:
(a)
posebne postupke za primitke izvješća o
kršenju propisa i  daljnje postupanje, uključujući uspostavu sigurnih
komunikacijskih kanala za ta izvješća;
(b)
prikladna zaštita osoba koje su zaposlene na
temelju ugovora o radu, a koje prijave kršenja ili su za njih optužena, od
zastrašivanja, diskriminacije ili ostalih vrsta nepoštenog postupanja;
(c)
zaštita osobnih podataka osobe koja prijavi kršenje
i fizičke osobe koja je navodno počinila kršenje,
uključujući zaštitu u pogledu čuvanja povjerljivosti identiteta
u svim fazama postupka, ne dovodeći u pitanje objavu informacija koja je
potrebna na temelju nacionalnog zakonodavstva u okviru istraga ili daljnjih
sudskih postupaka.
3.           Države članice
zahtijevaju od poslodavaca da provode odgovarajuće interne postupke na
temelju kojih zaposlenici mogu prijaviti kršenja iz članka 28. stavka 1.
4.           Države članice mogu
predvidjeti dodjelu financijskih poticaja osobama koje nude ključne
informacije o mogućim kršenjima ove Uredbe u skladu s nacionalnim
zakonodavstvom ako takve osobe nemaju unaprijed definiranu zakonsku ili
ugovornu obvezu prijavljivati takve informacije, ako su informacije nove i ako
se na temelju njih izriču administrativne sankcije ili ostale mjere
uvedene  zbog kršenja ove Uredbe ili kriminalne sankcije.
Članak 31.
Razmjena podataka s EBA-om
1.           Nadležna tijela EBA-i
dostavljaju jedanput godišnje zbirne informacije o svim administrativnim
mjerama i sankcijama izrečenima u skladu s člankom 28. EBA objavljuje
te podatke u godišnjem izvješću.
2.           Ako su države članice
odlučile utvrditi kaznene sankcije za kršenja odredaba iz stavka
članka 28. stavka 1., njihova nadležna tijela EBA-i dostavljaju jedanput
godišnje anonimizirane i zbirne podatke u vezi s poduzetim kaznenim istragama i
izrečenim kaznenim sankcijama. EBA objavljuje te podatke u godišnjem
izvješću.
3.           Ako je nadležno tijelo javno
objavilo administrativne sankcije, novčane sankcije i ostale mjere, kao i
kaznene sankcije, o tome mora istovremeno obavijestiti EBA-u.
4.           EBA sastavlja nacrt
provedbenih tehničkih standarda kako bi se utvrdili postupci i oblici
razmjene informacija iz stavaka 1. i 2.
EBA Komisiji dostavlja taj nacrt regulatornih
tehničkih standarda do [OP treba unijeti točan datum 12
mjeseci nakon dana objave Uredbe.]
Komisiji je dodijeljena ovlast za donošenje
provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom
15. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 32.
Objava odluka
1.           U skladu s trećim
podstavkom nadležno tijelo na svojoj internetskoj stranici objavljuje svaku
odluku o izricanju administrativne sankcije ili druge mjere u pogledu kršenja
članka 6. i zbog manipulacija financijskog izvještavanja iz članka
28. stavka 1. odmah nakon što o toj odluci obavijesti osobu na koju se odluka
odnosi.
U objavljenim
informacijama na temelju prvog podstavka navode se barem vrsta i narav kršenja
i identitet osobe na koju se odluka odnosi.
Prvi i drugi
podstavak ne primjenjuju se na odluke kojima se izriču mjere u okviru
istrage.
Ako nadzorno tijelo
smatra, na temelju ocjene na pojedinačnoj osnovi, da bi objava identiteta
pravne osobe na koju se odluka odnosi ili osobnih podataka fizičke osobe
mogla biti nerazmjerna, ili ako bi se tom objavom ugrozila postojeća
istraga ili stabilnost financijskih tržišta ili postojeće istrage, ono je
obvezno učiniti jedno od sljedećeg:
(a)
odgoditi objavu odluke sve do prestanka postojanja
razloga za tu odgodu;
(b)
anonimno objaviti odluku na način koji je u
skladu s nacionalnim zakonodavstvom ako se tom objavom osigurava djelotvorna
zaštita dotičnih osobnih podataka i po potrebi odgoditi objavu
odgovarajućih podataka u razumnom roku ako je predvidivo da će
razlozi za anonimnu objavu prestati postojati u tom razdoblju;
(c)
ne objaviti odluku u slučaju da nadležno
tijelo smatra da je objava u skladu s točkom (a) ili (b) nedostatna kako
bi se osiguralo:
i.        neugrožavanje stabilnosti financijskih
tržišta;
ii.       razmjernost objave takvih odluka u
odnosu na mjere koje se smatraju mjerama blaže naravi.
2.           Ako odluka podliježe
podnošenju žalbe nacionalnom pravosudnom, administrativnom ili nekom drugom
tijelu, nadležno tijelo odmah na svojoj internetskoj stranici objavljuje te
informacije i daljnje informacije o ishodu takve žalbe. Objavljuje se i odluka
o poništenju odluke na koju se žalba odnosi.
3.           Nadležno tijelo osigurava da
odluka objavljena u skladu s ovim člankom bude dostupna na njegovoj
službenoj internetskoj stranici najmanje pet godina od objave. Osobni podatci
iz tih odluka  pohranjuju se na službenoj internetskoj stranici nadležnog
tijela tijekom razdoblja koje je potrebno u skladu s primjenjivim propisima o
zaštiti podataka.
Poglavlje VIII.
Izvješća i preispitivanje
Članak 33.
EBA-ina izvješća
EBA u
suradnji s ESMA-om priprema sljedeća izvješća i dostavlja ih Komisiji
u roku od [OP treba unijeti točan datum, 12 mjeseci nakon objave
Uredbe.]:
(a)
izvješće o mogućem ograničenju
parametara iz točaka (a) do (h) članka 9. stavka 2. i vrstama
sekuritizacije koje prema mišljenju EBA-e ne predstavljaju prijetnju
financijskoj situaciji temeljne kreditne institucije ili financijskog sustava
Unije;
(b)
izvješće o tome trebaju li se uključiti
druge vrste izvedenica i druge vrste financijskih instrumenata osim onih
navedenih u članku 11. stavku 1. za potrebe razboritog upravljanja
vlastitim rizikom temeljne kreditne institucije;
(c)
izvješće o tome može li se dopustiti prodaja
klijentima drugih financijskih instrumenata namijenjenih zaštiti od rizika i
udjelu kapitalnih zahtjeva iznad kojih se izvedenice ne smiju prodavati kako je
navedeno u članku 12. stavku 2. točki (b).
Članak 34.
Preispitivanje
Komisija
redovito prati učinak pravila utvrđenih ovom Uredbom u pogledu
ostvarenja ciljeva iz članka 1. te na stabilnost financijskog sustava
Unije u cjelini, uzimajući u obzir razvoj strukture tržišta, kao i razvoj
i djelatnosti subjekata reguliranih ovom Uredbom te podnosi odgovarajuće
prijedloge. U okviru preispitivanja naglasak je osobito na primjeni pragova iz
članka 3., primjeni i djelotvornosti zabrane predviđene člankom
6., opsegu djelatnosti iz članka 8. i primjerenosti parametara
utvrđenih člankom 9. Do 1. siječnja 2020. i na redovitoj osnovi
nakon toga Komisija dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću, nakon što je
u obzir uzela mišljenje nadležnih tijela, izvješće o prethodno navedenim
pitanjima, kojemu po potrebi prilaže zakonodavni prijedlog.
Poglavlje IX.
Završne odredbe
Članak 35.
Provedba delegiranih ovlasti
1.           Ovlasti za donošenje
delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji u skladu s uvjetima utvrđenima u
ovom članku.
2.           Ovlast donošenja delegiranih
akata iz članka 6. stavka 6., članka 8. stavka 3., članka 10.
stavka 5., članka 11. stavka 3., članka 12. stavka 2., članka
15. stavka 2., članka 16. drugog podstavka, članka 23. stavka 4. i
članka 27. stavka 3. dodjeljuje se Komisiji na neodređeno razdoblje
počevši od datuma iz članka 38.
3.           Europski parlament ili
Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka
6. stavka 6., članka 8. stavka 3., članka 10. stavka 5., članka
11. stavka 3., članka 12. stavka 2., članka 15. stavka 2.,
članka 16. drugog podstavka,  članka 23. stavka 4. i članka 27.
stavka 3.  Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj
navedeno. Ona proizvodi učinke sljedećeg dana od dana svoje objave u Službenom
listu Europske unije  ili na neki kasniji datum koji je naveden u
odluci. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na
snazi.
4.           Čim donese delegirani
akt, Komisija o njemu istodobno obavješćuje Europski parlament i
Vijeće.
5.           Delegirani akt donesen u
skladu s člankom 6. stavkom 6, člankom 8. stavkom 3., člankom
10. stavkom 5., člankom 11. stavkom 3., člankom 12. stavkom 2.,
člankom 15. stavkom 2., člankom 16. drugim podstavkom, člankom
23. stavkom 4. i člankom 27. stavkom 3. stupa na snagu samo ako Europski
parlament ili Vijeće na njega ne ulože nikakav prigovor u roku od dva
mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću, odnosno
ako prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijeste
Komisiju da neće uložiti prigovore. Ovaj se rok produžuje za 2 mjeseca na
inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 36.
Stupanje na snagu i datum primjene
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od
dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od datuma stupanja na snagu,
osim članka 6. koji se primjenjuje [OP treba unijeti točan datum, 18
mjeseci nakon objave Uredbe] i članaka 13. do 18. i članka 20. koji
se primjenjuju [OP treba unijeti točan datum, 36 mjeseci nakon
objave ove Uredbe].
Ova je Uredba u
cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama
članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu
Za Europski parlament                                  Za
Vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
ZAKONODAVNI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ
1.           OKVIR PRIJEDLOGA/INICIJATIVE

              1.1.    Naslov prijedloga/inicijative
              1.2.    Odgovarajuće područje/područja
politike u strukturi ABM/ABB
              1.3.    Vrsta prijedloga/inicijative
              1.4.    Cilj (ciljevi)
              1.5.    Osnova prijedloga/inicijative
              1.6.    Trajanje i financijski utjecaj
              1.7.    Predviđeni načini upravljanja
2.           MJERE UPRAVLJANJA
              2.1.    Pravila nadzora i izvješćivanja
              2.2.    Sustav upravljanja i kontrole
              2.3.    Mjere za sprečavanje prijevare i nepravilnosti
3.           PROCIJENJENI FINANCIJSKI
UTJECAJ PRIJEDLOGA/INICIJATIVE
              3.1.    Naslov/naslovi višegodišnjeg financijskog okvira i
proračunska linija/linije rashoda na koje se prijedlog/inicijativa odnosi
              3.2.    Procijenjeni utjecaj na rashode

              3.2.1. Sažetak
procijenjenog utjecaja na rashode
              3.2.2. Procijenjeni utjecaj
na odobrena sredstva za poslovanje
              3.2.3. Procijenjeni utjecaj
na odobrena sredstva administrativne prirode
              3.2.4. Usklađenost s
tekućim višegodišnjim financijskim okvirom
              3.2.5. Doprinos trećih
osoba
              3.3.    Procijenjeni utjecaj na prihode
ZAKONODAVNI
FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ
1.           OKVIR PRIJEDLOGA/INICIJATIVE

1.1.        Naslov prijedloga/inicijative

Uredba Europskog parlamenta i Vijeća o
strukturnim mjerama kojima se poboljšava otpornost banaka EU-a
1.2.        Odgovarajuće
područje/područja politike u strukturi ABM/ABB[43]
Unutarnje tržište – Financijska tržišta
1.3.        Vrsta prijedloga/inicijative
ý Prijedlog/inicijativa odnosi se na novo djelovanje
1.4.        Cilj (ciljevi)
1.4.1.     Višegodišnji strateški
cilj/ciljevi Komisije na koje se odnosi prijedlog/inicijativa
Pridonijeti smanjenju rizika za financijsku
stabilnost i obnoviti povjerenje ulagača i ostalih tržišnih sudionika u
financijska tržišta
1.4.2.     Posebni cilj/ciljevi i
odgovarajuća aktivnost/aktivnosti u okviru strukture ABM/ABB
Na temelju prethodno navedenih općih
ciljeva, cilj je uredbe spriječiti sistemski rizik, financijski stres ili
propadanje velikih, složenih i povezanih banaka te ostvariti sljedeće
ciljeve:
·
smanjiti prekomjerno preuzimanja rizika unutar
kreditne institucije
·
ukloniti materijalne sukobe interesa među
različitim dijelovima kreditne institucije
·
izbjegavati lošu raspodjelu sredstava i poticati
pozajmljivanje realnom gospodarstvu
·
osigurati nenarušene uvjete tržišnog natjecanja za
sve institucije na unutarnjem tržištu
·
smanjiti međusobnu povezanost unutar
financijskog sektora što uzrokuje sistemski rizik
·
olakšati učinkovito upravljanje kreditnom
institucijom te praćenje i nadzor i
·
olakšati propisno rješavanje i oporavak grupe.
1.4.3.     Očekivani
rezultat/rezultati i utjecaj
Navesti učinke
koje bi prijedlog/inicijativa trebali imati na ciljane korisnike/skupine.
Smanjenje prekomjernog preuzimanja rizika
unutar kreditne institucije;
Smanjenje materijalnih sukoba interesa
među različitim dijelovima kreditne institucije;
Smanjena loša raspodjela sredstava i veće
pozajmljivanje realnom gospodarstvu;
Manje narušavanje tržišnog natjecanja na
unutarnjem tržištu;
Smanjena međusobna povezanost unutar
financijskog sektora;
Učinkovitije upravljanje kreditnom
institucijom te njezino praćenje i nadzor;
Bolje rješavanje i oporavak najvećih i
najsloženijih bankarskih grupa.
1.4.4.     Pokazatelji rezultata i
utjecaja
Navesti pokazatelje
koji omogućuju praćenje provedbe prijedloga/inicijative.
Pokazatelji bitni za ocjenu prijedloga mogu
biti sljedeći:
·
broj i veličina banaka na koje se primjenjuju
zahtjevi o strukturnom razdvajanju
·
dodjeljivanje djelatnosti subjektu za primanje
depozita ili subjektu za trgovanje
·
obujam transakcija, marže ili likvidnost na
predmetnim tržištima
·
razvoj tržišnih udjela banaka na koje se
primjenjuje strukturno razdvajanje
·
tržišna koncentracija djelatnosti na koje se
primjenjuje strukturno razdvajanje
·
novi tržišni sudionici u djelatnostima na koje se
primjenjuje strukturno razdvajanje
·
razvoj profitabilnosti banaka na koje se
primjenjuje strukturno razdvajanje
·
mjerenje razine implicitnih javnih subvencija
·
mjerenje prednosti banaka koje su prevelike da bi
se dopustilo njihovo propadanje u pogledu financiranja troškova
·
mjerenje djelatnosti trgovanja i djelatnosti
kreditiranja banaka koje su prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje.
1.5.        Osnova prijedloga/inicijative

1.5.1.     Zahtjev/zahtjevi koje je
potrebno kratkoročno ili dugoročno ispuniti
Od početka financijske krize Europska
unija (EU) i njezine države članice aktivno rade na temeljitoj reformi
propisa u području bankarskog sektora i nadzora nad bankama.
Unija je u području bankarstva pokrenula
određeni broj reformi kako bi povećala otpornost banaka i smanjila
učinak mogućeg propadanja banaka u cilju uspostave sigurnijeg,
stabilnijeg, transparentnijeg i odgovornijeg financijskog sustava, koji je
povoljan za gospodarstvo i za cijelo društvo (vidi novu Uredbu i Direktivu o
kapitalnim zahtjevima (CRR/CRDIV) i prijedlog Direktive o oporavku i rješavanju
banaka (BRRD).
No bankarski sektor Unije i pojedinačne
banke i dalje su golemi u apsolutnim i relativnim vrijednostima. Najveće
banke bilježe veliku aktivnost u pogledu složenih djelatnosti trgovanja i
prekograničnih djelatnosti posredstvom velikog broja pravnih subjekata.
Nekoliko država članica EU-a kao i neke
treće zemlje provode ili planiraju provedbu strukturne reforme svojih
bankarskih sektora kako bi se riješili problemi najvećih i najsloženijh
financijskih institucija.  Međunarodne institucije, kao što su skupina
G20, Odbor za financijsku stabilnost, Banka za međunarodne namire,
Međunarodni monetarni fond i Organizacija za gospodarsku suradnju i
razvoj, naglasile su ulogu tih reformi u pogledu npr. rješivosti te su
zatražile sveobuhvatnu i globalnu raspravu o poslovnim modelima banaka.
1.5.2.     Dodana vrijednost sudjelovanja
EU-a
Uzimajući u obzir te razvoje, opravdano
je djelovanje na razini EU-a. Iako se nacionalnim reformama u načelu teži
istom cilju, one se razlikuje u pojedinostima. Time će se narušiti odluke
o uspostavi poslovnog nastana jer banke koje su prevelike da bi se dopustilo
njihovo propadanje mogu djelatnosti prenijeti ili smjestiti u drugu državu
članicu. Zajednički odgovor EU-a bio bi stoga djelotvorniji.
Ujednačena pravila osobito su važna za bankarsku uniju radi olakšavanja
nadzornih zadaća SSM-a i rješavanja u okviru SRM-a.
1.5.3.     Pouke iz prijašnjih
sličnih iskustava
Nije dostupno
1.5.4.     Usklađenost i moguća
sinergija s ostalim odgovarajućim instrumentima
EU je već pokrenuo određeni broj reformi
radi povećanja otpornosti banaka i smanjenja mogućnosti i učinka
propadanja banaka. Te reforme sadrže mjere jačanja solventnosti banaka
(kapitalni i likvidnosni zahtjevi u okviru akata CRR/CRDIV), mjere jačanja
rješivosti banaka (prijedlog BRRD-a),  mjere za bolje osiguranje depozita
(revizija Direktive o sustavu osiguranja depozita, DGS), mjere poboljšanja
transparentnosti i rješavanja rizika izvedenica i poboljšanja tržišnih
infrastruktura (Uredba o infrastrukturi europskog tržišta, EMIR) i srodne revizije
Direktive o tržištima financijskih instrumenata, MiFID). Kako bi se prekinuo
negativan lanac povezanosti državnih i bankarskih rizika i obnovilo povjerenje
u euro i bankarski sustav, Europska komisija zatražila je daljnji razvoj
bankarske unije, uključujući jedinstvena pravila koja će se
primjenjivati na sve banke u cijelom EU-u.  U to su uključeni jedinstveni
nadzorni mehanizam (SSM) i jedinstveni mehanizam rješavanja (SRM), koji će
biti obvezni za sve članice europodručja, a u njima će
dobrovoljno moći sudjelovati i ostale države članice.
Unatoč tom širokom programu reformi
potrebne su dodatne mjere za smanjivanje mogućnosti i učinka banaka
koje su prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje. Te se mjere podupiru
na svjetskoj razini, što su dokazale izjave čelnika i ministara skupine
G20.
U pogledu učinka propadanja, provedbom
BRRD-a osigurat će se propisno rješavanje normalnih banaka EU-a, čime
će se znatno smanjiti učinak propadanja takvih banaka na javne
financije.  Bit će teško provesti ovlasti za rješavanje u slučaju
banaka koje su prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje zbog njihovih
velikih, složenih i integriranih bilanci i korporativnih struktura. Iako se
tako smanjuju moguće potrebe javne potpore, ona i dalje nije potpuno isključena
ako se ovlasti ne primjenjuju u potpunosti na svim razinama. Učinak
propadanja velike i složene banke i dalje može biti znatan. Time se mogu
objasniti percepcije tržišta o postojanju implicitnih subvencija te je potrebno
daljnje objašnjenje u pogledu mogućih dodatnih strukturnih mjera.
Strukturnom reformom osigurao bi se veći broj mogućnosti dostupnih
nadležnim tijelima prilikom rješavanja problema posrnulih bankarskih grupa.
Jačanjem vjerodostojnosti propisnog rješavanja poboljšat će se ex
ante tržišna disciplina i bilanca banaka. Strukturnim reformama mogla bi se
povećati i djelotvornost novih ovlasti dodijeljenih na temelju BRRD-a za
banke koje su prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje jer bi se
nadležna tijela bavila zasebnim, odvojenim i jednostavnijim bilancama. Time bi
praćenje i ocjenjivanje različitih subjekata iz bankarske grupe bilo
jednostavnije te bi se proširio opseg mogućnosti dostupnih tijelima za
rješavanje. Dodatne mjere za banke koje su prevelike da bi se dopustilo njihovo
propadanje bile bi u skladu s načelom proporcionalnosti BRRD-a.
1.6.        Trajanje i financijski
utjecaj
ý Prijedlog/inicijativa neograničenog trajanja
Stupanje na snagu i početak primjene
predviđaju se za 2015./2017., provedba usklađenosti sa zabranom
trgovanja za vlastiti račun predviđa se od 1. siječnja 2017., a
mogućih zahtjevi o razdvajanju od srpnja 2018.
1.7.        Predviđena metoda/metode
upravljanja[44]
Iz proračuna za 2014.
¨ Izravno upravljanje od strane Komisije
–
¨ njezinih odjela, uključujući njezino osoblje u delegacijama
Unije;
–
¨  od strane izvršnih agencija;
¨ Podijeljeno upravljanje s državama članicama
ý Neizravno upravljanje  delegiranjem zadaća provedbe na:
–
¨ treće zemlje ili tijela koje su one odredile;
–
¨ međunarodne organizacije i njihove agencije (navesti);
–
¨EIB i Europski investicijski fond;
–
¨tijela na koja se upućuje u članku 208. i članku 209.
Financijske uredbe;
–
¨ javno-pravna tijela;
–
¨ tijela uređena privatnim pravom koja pružaju javne usluge u mjeri
u kojoj daju odgovarajuća financijska jamstva
–
¨ tijela uređena privatnim pravom države članice kojima je
povjerena provedba javno-privatnog partnerstva i koja daju odgovarajuća
financijska jamstva
–
¨ osobe kojima je povjerena provedba određenih aktivnosti u ZVSP-u
u skladu s glavom V. UEU-a i koje su navedene u odgovarajućem temeljnom
aktu.
–       Ako je označeno više načina
upravljanja, pojedinosti navesti u odjeljku „Napomene”.
Napomene
EBA je regulatorna agencija koja djeluje pod
nadzorom Komisije.
2.           MJERE UPRAVLJANJA
2.1.        Pravila nadzora i izvješćivanja

Prijedlogom se predviđa da bi Komisija
trebala redovito preispitivati učinkovitost predloženih mjera.
2.2.        Sustav upravljanja i kontrole

2.2.1.     Utvrđeni rizik/rizici
U vezi s pravnim, gospodarskim,
učinkovitim i djelotvornim korištenjem odobrenih sredstava koje proizlazi
iz prijedloga, očekuje se da prijedlog neće donijeti nove rizike koji
trenutačno ne bi bili obuhvaćeni postojećim okvirom unutarnje
kontrole EBA-e.
2.2.2.     Informacije o uspostavi
sustava unutarnje kontrole
nije dostupno
2.2.3.     Troškovi i koristi kontrola i
procjena očekivane razine rizika od pogreške
nije dostupno
2.3.        Mjere za sprečavanje
prijevare i nepravilnosti
Za potrebe suzbijanja prijevare, korupcije i
svih drugih nezakonitih radnji, odredbe Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog
parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o istragama koje provodi Europski
ured za borbu protiv prijevara (OLAF) primjenjuju se na EBA-u bez
ograničenja.
EBA pristupa Međuinstitucijskom sporazumu
od 25. svibnja 1999. između Europskog parlamenta, Vijeća Europske
unije i Komisije Europskih zajednica o unutarnjim istragama Europskog ureda za
borbu protiv prijevara (OLAF) te odmah donosi odgovarajuće odredbe za
cjelokupno osoblje EBA-e.
Odlukama o financiranju te sporazumima i
provedbenim instrumentima koji iz njih proizlaze izričito se određuje
da Revizorski sud i OLAF mogu, po potrebi, provesti provjere na licu mjesta
korisnika novčanih sredstava koja je isplatila EBA kao i osoblja
odgovornog za njihovu dodjelu.
Člancima 64. i 65. Uredbe o osnivanju
EBA-e utvrđuju se odredbe o provedbi i kontroli proračuna EBA-e i
primjenjiva financijska pravila.
3.           PROCIJENJENI FINANCIJSKI
UTJECAJ PRIJEDLOGA/INICIJATIVE
3.1.        Naslov/naslovi višegodišnjeg
financijskog okvira i proračunska linija/linije rashoda na koje se
prijedlog/inicijativa odnosi
·      Postojeće proračunske linije
Prema redoslijedu
naslova višegodišnjeg financijskog okvira i proračunskih linija.
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || Proračunska linija || Vrsta rashoda || Doprinos
   || Dif./nedif. ([45])   || zemalja EFTA-e[46]   || zemalja kandidatkinja[47]   || trećih zemalja || u smislu članka 21. stavka 2. točke (b) Financijske uredbe
 1.a || 12.0302 Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA)   || DIF. || DA || DA || NE || NE
·      Zatražene nove proračunske linije
3.2.        Procijenjeni utjecaj na rashode

Ova zakonodavna inicijativa imat će
sljedeći utjecaj na rashode:
·
zapošljavanje dvaju novih privremenih zaposlenika u
EBA-i (2 privremena zaposlenika od siječnja 2016) – vidi u Prilogu
pojedinosti o njihovoj ulozi i izračunu troškova (od čega će EU
financirati 40 %, a države članice 60 %).
·
Nove zadaće obavljat će se s pomoću
ljudskih resursa dostupnih na temelju godišnjeg postupka raspodjele
proračunskih sredstava zbog proračunskih ograničenja koja se
primjenjuju na sva tijela EU-a i u skladu s financijskim programiranjem za
agencije. Resursi koji su potrebni agenciji za nove zadaće bit će
usklađeni s kadrovskim i financijskim programiranjem za EBA-u, kako je
navedeno u nedavnoj Komunikaciji Europskom parlamentu i Vijeću – o programiranju
kadrovskih i financijskih resursa za decentralizirane agencije u razdoblju
2014. – 2020. (COM(2013)519).
3.2.1.     Sažetak procijenjenog utjecaja
na rashode
milijuna EUR (do tri decimalna mjesta)
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira   || Broj || 1.a pametan i uključiv rast – Gospodarska, socijalna i teritorijalna kohezija
 Glavna uprava: MARKT ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || UKUPNO
  Odobrena sredstva za poslovanje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0302. Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) || Preuzete obveze || (1) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Plaćanja || (2) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Odobrena sredstva administrativne prirode koja se financiraju iz omotnice za posebne programe[48]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Broj proračunske linije ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva za Glavnu upravu MARKT || Preuzete obveze || =1+1a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Plaćanja || =2+2a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
  UKUPNA odobrena sredstva za poslovanje || Preuzete obveze || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  UKUPNA odobrena sredstva administrativne naravi koja se financiraju iz omotnice za posebne programe || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva za NASLOV 1.a višegodišnjeg financijskog okvira || Preuzete obveze || =4+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Plaćanja || =5+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Plaćanja || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || 5 || „Administrativni rashodi”
milijuna EUR (do tri decimalna mjesta)
   ||   ||   || Godina N || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Unijeti onoliko godina koliko je potrebno za prikaz trajanja učinka (vidi točku 1.6.) || UKUPNO
 Glavna uprava: ||
  Ljudski resursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ostali administrativni rashodi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNO GLAVNA UPRAVA <…….> || Odobrena sredstva ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva za NASLOV 5 višegodišnjeg financijskog okvira || (Ukupno obveze = ukupno plaćanja) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
milijuna EUR (do tri decimalna mjesta)
   ||   ||   || Godina N[49]   || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Unijeti onoliko godina koliko je potrebno za prikaz trajanja učinka (vidi točku 1.6.) || UKUPNO
 UKUPNA odobrena sredstva iz NASLOVA 1 – 5 višegodišnjeg financijskog okvira || Preuzete obveze ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.2.     Procijenjeni utjecaj na
odobrena sredstva za poslovanje
–
¨  Za prijedlog/inicijativu nije potrebno korištenje odobrenih sredstava
za poslovanje
–
ý  Za prijedlog/inicijativu potrebno je korištenje odobrenih sredstava
za poslovanje, kako je objašnjeno u nastavku:
Odobrena sredstva za preuzimanje obveza u milijunima
EUR (do tri decimalna mjesta)
 Navesti ciljeve i rezultate   ò ||   ||   || Godina N || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Unijeti onoliko godina koliko je potrebno za prikaz trajanja učinka (vidi točku 1.6.) || UKUPNO
 REZULTATI
 Vrsta[50]   || Prosječni trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Broj || Trošak || Ukupni broj || Ukupan trošak
 POSEBNI CILJ br. 1.[51] ...   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj za posebni cilj br. 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 POSEBNI CILJ br. 2. ... ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj za posebni cilj br. 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNI TROŠAK ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.3.     Procijenjeni utjecaj na
odobrena sredstva administrativne prirode
3.2.3.1.  Sažetak
–
ý  Za prijedlog/inicijativu nije potrebno korištenje odobrenih sredstava
administrativne prirode
–
¨  Za prijedlog/inicijativu potrebno je korištenje odobrenih sredstava
administrativne prirode, kako je objašnjeno u nastavku:
milijuna EUR (do tri
decimalna mjesta)
   || Godina N[52]   || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Unijeti onoliko godina koliko je potrebno za prikaz trajanja učinka (vidi točku 1.6.) || UKUPNO
 NASLOV 5 višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ljudski resursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ostali administrativni rashodi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj za NASLOV 5 višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Izvan NASLOVA 5[53] višegodišnjeg financijskog okvira   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ljudski resursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ostali rashodi administrativne prirode ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj izvan NASLOVA 5 višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNO ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Potrebna odobrena sredstva
za ljudske resurse pokrit će se odobrenim sredstvima glavne uprave koja su
već dodijeljena za upravljanje djelovanjem i/ili su preraspoređena
unutar glavne uprave te, po potrebi, bilo kojim dodatnim sredstvima koja se
mogu dodijeliti nadležnoj glavnoj upravi u okviru godišnjeg postupka dodjele
sredstava uzimajući u obzir proračunska ograničenja.
3.2.3.2.   Procijenjene potrebe u
pogledu ljudskih resursa
–
ý  Za prijedlog/inicijativu nije potrebno korištenje ljudskih resursa.
–
¨  Za prijedlog/inicijativu potrebno je korištenje ljudskih resursa,
kako je objašnjeno u nastavku:
Procjenu navesti u ekvivalentima punog radnog
vremena
 ||   || Godina N || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Unijeti onoliko godina koliko je potrebno za prikaz trajanja učinka (vidi točku 1.6.)
 ||  Plan radnih mjesta (dužnosnici i privremeno osoblje) ||   ||
 || XX 01 01 01 (sjedišta i predstavništva Komisije) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 01 02 (delegacije) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (neizravno istraživanje) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (izravno istraživanje) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Vanjsko osoblje (u ekvivalentima punog radnog vremena: EPRV)[54]   ||
 || XX 01 02 01 (UO, UNS, UsO, iz „opće omotnice”) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (UD, LD, UNS, INT i JED u delegacijama) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 gg[55]   || - u sjedištima   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || - u delegacijama ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (UO, UNS, UsO – neizravno istraživanje) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (UO, UsO, UNS – izravno istraživanje) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Ostale proračunske linije (navesti) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || UKUPNO ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX je dotično
područje politike ili proračunska glava.
Potrebe za ljudskim
resursima pokrit će se osobljem iz glavne uprave koje je već
dodijeljeno za upravljanje djelovanjem i/ili je preraspoređeno unutar
glavne uprave te, po potrebi, bilo kojim dodatnim sredstvima koja se mogu
dodijeliti nadležnoj glavnoj upravi u okviru godišnjeg postupka dodjele sredstava
uzimajući u obzir proračunska ograničenja.
Opis zadaća:
 Dužnosnici i privremeno osoblje ||
 Vanjsko osoblje ||
3.2.4.     Usklađenost s
tekućim višegodišnjim financijskim okvirom
–
ý  Prijedlog/inicijativa u skladu je s postojećim višegodišnjim
financijskim okvirom.
–
Resursi potrebni EBA-i za nove zadaće bit
će usklađeni s višegodišnjim financijskim okvirom za razdoblje 2014.
– 2020. te kadrovskim i financijskim programiranjem za EBA-u, kako je navedeno
u nedavnoj Komunikaciji Europskom parlamentu i Vijeću – o programiranju
kadrovskih i financijskih resursa za decentralizirane agencije u razdoblju
2014. – 2020. (COM(2013)519).
–
¨  Prijedlog/inicijativa uključuje reprogramiranje
odgovarajućeg naslova višegodišnjeg financijskog okvira.
Objasniti o kakvom je reprogramiranju riječ te
navesti odgovarajuće proračunske linije i iznose.
–
¨  Za prijedlog/inicijativu potrebna je primjena instrumenta za
financijsku fleksibilnost ili revizija višegodišnjeg financijskog okvira.[56].
Objasniti što je potrebno te navesti odgovarajuće
proračunske linije i iznose.
3.2.5.     Doprinos trećih osoba
–
Prijedlogom/inicijativom predviđa se
sufinanciranje prema sljedećoj procjeni:
Odobrena sredstva u milijunima EUR (do 3 decimalna
mjesta)
   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || Ukupno
 Države članice || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 UKUPNA sredstva sufinanciranja || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
3.3.        Procijenjeni utjecaj na
prihode
–
¨  Prijedlog/inicijativa nema financijski učinak na prihode
–
¨  Prijedlog/inicijativa ima sljedeći financijski učinak:
¨         na vlastita sredstva
¨         na razne prihode
milijuna EUR (do tri decimalna mjesta)
 Proračunska linija u okviru prihoda: || Odobrena sredstva dostupna za tekuću proračunsku godinu || Učinak prijedloga/inicijative[57]
 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020.
 Članak…………. ||   || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
Za razne namjenske
prihode navesti odgovarajuću proračunsku liniju/linije u okviru
rashoda.
Navesti metodu
izračuna utjecaja na prihode.
Prilog o strukturnim mjerama kojima se
poboljšava otpornost kreditnih institucija EU-a
Procjena za EBA-u
Prijedlogom
Komisije previđa se da EBA izradi četiri delegirana akta i šest
tehničkih standarda kojima bi se trebalo osigurati da se visoko
tehničke odredbe dosljedno provode unutar EU-a.
Komisija
bi trebala donijeti regulatorne tehničke standarde koje je sastavila EBA u
pogledu metodologije za dosljedno mjerenje i primjenu parametara koji se odnose
na izračun praga iznad kojeg je potrebno primijeniti razdvajanje
djelatnosti trgovanja.  Komisija i EBA trebaju osigurati da te standarde mogu
primijeniti sve predmetne institucije na način koji je razmjeran vrsti,
opsegu i složenosti tih institucija i njihovih djelatnosti. Nadalje, Komisija
bi trebala donijeti provedbene tehničke standarde koje je sastavila EBA u
pogledu metodologije za izračun djelatnosti trgovanja koje obavljaju
kreditne institucije i matična društva, jedinstvenog obrasca za objavu
ukupnog iznosa i sastavnih dijelova djelatnosti trgovanja kreditnih institucija
i matičnih društava. Za predviđeno djelovanje potrebni su dvostrani i
višestrani sastanci sa zainteresiranim stranama, analize i ocjene
mogućnosti te izrada savjetodavnih dokumenata, javno savjetovanje sa
zainteresiranim stranama, osnivanje stalnih stručnih skupina koje
čine predstavnici nadzornih tijela iz država članica i upravljanje
tim skupinama, osnivanje ad hoc stručnih skupina,  analiza odgovora
na savjetovanja, izrada analize troškova i koristi i izrada zakonodavnih
tekstova.
Predviđa
se da će Uredba stupiti na snagu krajem 2015. Stoga su dodatni resursi za
EBA-u potrebni tek od 2016. Bit će potrebna dva privremena djelatnika za
dugoročno obavljanje potrebnih poslova.
Delegirani akti Komisije:
·
parametri: oborive činjenične razine,
broj
·
pružanje proizvoda upravljanja rizicima: prag iznad
kojeg subjekt za trgovanje mora pružati proizvode upravljanja rizicima
·
pravila o razdvajanju – velike izloženosti:
prihvatljive tehnike ublažavanja kreditnog rizika
·
prostorno područje primjene: kriteriji
istovjetnosti
Tehnički standardi Komisije:
·
zabrana trgovanja za vlastiti račun –
metodologija izračuna djelatnosti trgovanja za potrebe općeg praga
·
zabrana trgovanja za vlastiti račun –
jedinstveni obrazac za objavu djelatnosti trgovanja
·
razdvajanje – parametri: dosljedno mjerenje i
primjena
·
pojedinosti o obvezi izvješćivanja i stupanje
na snagu
·
registracija trgovinskih repozitorija
·
nadležna tijela s pravom pristupa podatcima
trgovinskih repozitorija
Pretpostavka o dodatnim resursima:
·
Na dva dodatna radna mjesta trebali bi se zaposliti
privremeni djelatnici funkcijske skupine i razreda AD7.
·
Prosječni troškovi plaća za
različite kategorije djelatnika temelje se na uputama Glavne uprave za
proračun;
·
Koeficijent ispravka plaće za London je 1,344.
·
Troškovi službenih putovanja procjenjuju se na
10 000 EUR.
·
Troškovi povezani sa zapošljavanjem (putovanje,
hotel, liječnički pregledi, naknade za nastanjenje i druge naknade,
troškovi selidbe itd.) procjenjuju se na 12 700 EUR.
Metoda izračuna povećanja potrebnih
proračunskih sredstava za sljedeće tri godine detaljnije je prikazana
u sljedećoj tablici. U izračunu se u obzir uzima činjenica da se
proračunom Unije pokriva 40 % troškova.
 Vrsta troška || Izračun || Iznos (u tisućama)
 2016. || 2017. || 2018. || Ukupno
 Rashodi za osoblje ||   ||   ||   ||   ||
 11 plaća i naknada || =2 x 132 x1.344 || 355 || 355 || 355 || 1 064
 Rashodi za zapošljavanje 12 osoba || =2 x 13 || 25 ||   ||   || 25
 Troškovi za službena putovanja 13 osoba || =2 x 10 || 20 || 20 || 20 || 60
 Ukupno: Rashodi za osoblje ||   || 400 || 375 || 375 || 1 150
   ||   ||   ||   ||   ||
 Od čega doprinos Zajednice (40 %) ||   || 160 || 150 || 150 || 460
 Od čega doprinos države članice (60 %) ||   || 240 || 225 || 225 || 690
[1]               Pojedinosti o zadaći i popisu članova dostupne
su na http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/mandate_en.pdf
[2]               Ostale preporuke stručne skupine na visokoj razini
uključuju sljedeće: razdvajanje dodatnih djelatnosti može ovisiti o
planu za oporavak i rješavanje; korištenje sanacije vlastitim sredstvima kao
instrumenta za rješavanje; preispitivanje kapitalnih zahtjeva o imovini za
trgovanje i kredita za nekretnine  i mjere kojima je cilj jačanje
upravljanja i nadzora banaka kako bi se ojačala kontrola banaka i tržišna
disciplina.
[3]               Europski parlament (McCarthy 2013.), Reformiranje strukture
bankarskog sektora EU-a, 2013/2021 (INI)
[4]               Prevelike da bi se dopustilo njihovo propadanje
znači prevažne da bi propale, prepovezane da bi propale i presložene da bi
propale. Vidi i Europska komisija (2013b).
[5]               Direktiva xx/xxxx/EU Europskog parlamenta i Vijeća
o uspostavi okvira za oporavak i rješavanje kreditnih institucija i
investicijskih društava te o izmjeni direktiva Vijeća 77/91/EEZ i
82/891/EZ, direktiva 2001/27/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ
i 2011/35/EZ i Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (OJ
L--xxx,
[6]               COM(2012.) 102 završna verzija,
http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/shadow/green-paper_en.pdf
[7]           Ta definicija
proizlazi iz izvješća Odbora za financijsku stabilnost od 27. listopada o
jačanju nadzora i reguliranju usporednog bankarskog sustava,
http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_111027a.pdf
[8]               P7_TA(2012)0427,
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0427&language=EN
[9]               Komunikacija Komisije Vijeću i Europskom parlamentu
o usporednom bankarskom sustavu – Rješavanje novih izvora rizika u financijskom
sektoru, COM(2013.), 614 završna verzija
[10]             Savjetovanje koje je provela stručna skupina na
visokoj razini o strukturi bankarskog sektora EU-a, svibanj/lipanj 2012. http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/banking_sector_en.htm.
HLEG je primio 83 odgovora, od čega su većina bili odgovori banaka i
ostalih financijskih institucija, zatim malih ulagatelja i njihovih udruženja
te naposljetku poslovnih klijenata.
[11]             Savjetovanje o preporukama koje je HLEG izdao o strukturi
bankarskog sustava EU-a, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/hleg-banking_en.htm.
Bankarski sektor autor je gotovo polovice od 89 odgovora.
[12]             Savjetovanje koje je provela Komisija o strukturnoj
reformi bankarskog sektora, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/banking-structural-reform/index_en.htm.
Službe Komisije primile su više od 500 odgovora. Odgovore su dostavile banke i
druge financijske institucije, poslovni klijenti, ulagači, javna nadležna
tijela, udruženja potrošača i pojedinci – 439 odgovora od pojedinaca i 11
odgovora od udruženja.
[13]             Uspostavljen na temelju Uredbe Vijeća (EU) br.
1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj
središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija
(SL L 287, 29.10.2013, str. 63.).
[14]             Uspostavljen na temelju donošenja [SRM].
[15]             Riječ je o pragu za „značajne institucije” iz
Uredbe (EU9 br. 1024/2013.
[16]             Vidi Prilog 6. procjeni učinka.
[17]             Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i
Vijeća o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska
društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012, SL L 176, 27.6.2013., str.1.
Direktiva 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća o pristupanju
djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim
institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ i
stavljaju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ (SL L 176,
27.6.2013., str. 338.).
[18]             Uredba (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 4. srpnja 2012. (SL L 201, 27.7.2012., str. 1.)
[19]             Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 13.
studenog 2007. o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu (SL L 319,
5.12.2007., str. 1.–36.).
[20]             SL C , , str. .
[21]             SL C […], […], str. […].
[22]             SL C […], […], str. […].
[23]             Uspostavljen na temelju Uredbe Vijeća (EU) br.
1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj
središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija
(SL L 287, 29.10.2013, str. 63.).
[24]             Uspostavljen [SRM-om].
[25]             Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada
2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s
politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL L 287, 29.10.2013, str.
63.).
[26]             Direktiva
2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2013.
                o
upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva
2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU)
br. 1095/2010
[27]             Direktiva 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i
bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni
Direktive 2002/87/EZ te stavljaju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ
(SL L 176, 27.6.2013., str. 338.)
[28]             Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća
od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u
institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L
8, 12.1.2001., str. 1.)
[29]             Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva
Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i
Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ  (SL L
145, 30.4.2004., str.1).
[30]             Uredba (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i
Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju europskog nadzornog tijela
(Europskog nadzornog tijela za bankarstvo), kojom se izmjenjuje Odluka br.
716/2009/EZ i stavlja izvan snage Odluka Komisije 2009/78/EZ (SL L 331,
15.12.2010., str. 12).
[31]             Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i
Vijeća od 26. lipnja 2013
o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva
i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL L 176, 27.6.2013., str.  1.)
[32]             Direktiva 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
26. lipnja 2013. o godišnjim financijskim izvještajima,
konsolidiranim financijskim izvještajima i vezanim izvješćima za
određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog
parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća
78/660/EEZ i 83/349/EEZ, SL L 182, 29.6.2013., str. 19.
[33]          Direktiva
94/19/EZ Vijeća i Europskog parlamenta o sustavima osiguranja depozita, SL
L 135, 31.5.1994., str. 0005. do 0014.
[34]             Uredba Komisije (EZ) br. 1287/2006 od 10. kolovoza
2006. o provedbi Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi
s obvezom vođenja evidencija investicijskih društava, izvještavanjem o
transakcijama, transparentnosti tržišta, uvrštavanjem financijskih instrumenata
za trgovanje i određenim pojmovima za potrebe navedene Direktive
(SL L  241, 2.9.2006., str. 1.)
[35]             Direktiva 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i
izmjenama direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i
(EU) br. 1095/2010 (SL L 174, 1.7.2011., str. 1.).
[36]             Uredba (EU) 345/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od
17. travnja 2013. o europskim fondovima poduzetničkog kapitala (SL L 115,
25.4.2013., str. 1.)
[37]          Uredba (EZ)
br. 346/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2013. o
europskim fondovima za socijalno poduzetništvo (SL L 115, 25.4.2013.,
str. 18).
[38]             Uredba (EU) xxx/xxxx Europskog parlamenta i Vijeća o
europskim fondovima za dugoročna ulaganja, SL L xx/xx.
[39]             Direktiva 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na
subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (SL
L302, 17.11.2009., str.32).
[40]             Direktiva 94/19/EZ Vijeća i Europskog parlamenta o
sustavima osiguranja depozita (SL L 135, 31.5.1994., str. 0005. do 0014.)
[41]             Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
13. studenog 2007. o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu (SL L 319,
5.12.2007., str. 1.).
[42]             Uredba (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 4. srpnja 2012
o OTC
izvedenicama, središnjoj drugoj ugovornoj strani i trgovinskom repozitoriju.
[43]             ABM: activity-based Management (upravljanje po
djelatnostima) t – ABB: activity-based budgeting. (priprema proračuna na
temelju djelatnosti)
[44]             Pojedinosti o načinima upravljanja i upućivanja
na Financijsku uredbu mogu se naći na internetskoj stranici BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[45]             Dif. = diferencirana odobrena sredstva / nedif. =
nediferencirana odobrena sredstva.
[46]             EFTA: Europsko udruženje slobodne trgovine.
[47]             Zemlje kandidatkinje i, ako je primjenjivo, potencijalne
zemlje kandidatkinje sa zapadnog Balkana.
[48]             Tehnička i/ili administrativna pomoć i rashodi
za potporu provedbi programa i/ili djelovanja EU-a (prijašnje linije „BA”),
neizravnih istraživanja, izravnih istraživanja.
[49]             Godina N je godina početka provedbe
prijedloga/inicijative.
[50]             Rezultati se odnose na proizvode i usluge koji se
isporučuju (npr.: broj financiranih studentskih razmjena, kilometri
izgrađenih prometnica itd.).
[51]             Kako je opisano u točki 1.4.2. „Posebni
cilj/ciljevi…”.
[52]             Godina N je godina početka provedbe
prijedloga/inicijative.
[53]             Tehnička i/ili administrativna pomoć i rashodi
za potporu provedbi programa i/ili djelovanja EU-a (prijašnje linije „BA”),
neizravnih istraživanja, izravnih istraživanja.
[54]             UO = ugovorno osoblje; LO = lokalno osoblje; UNS =
upućeni nacionalni stručnjak; UsO = ustupljeno osoblje; MSD = mladi
stručnjaci u delegacijama.
[55]             U okviru gornje granice za vanjsko osoblje iz odobrenih
sredstava za poslovanje (prijašnje linije „BA”).
[56]             Vidi točke 19. i 24. Međuinstitucijskog
sporazuma (za razdoblje 2007. – 2013.).
[57]             Kad je riječ o tradicionalnim vlastitim sredstvima
(carine, pristojbe na šećer), navedeni iznosi moraju biti neto iznosi, to
jest bruto iznosi umanjeni za 25 % na ime troškova naplate.