               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 22.5.2018.
            COM(2018) 270 final
            2018/0126(NLE)
            Prijedlog
            PREPORUKE VIJEĆA
            o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja diploma visokog i višeg sekundarnog obrazovanja te ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu
            {SWD(2018) 170 final}

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Cilj je predložene preporuke Vijeća osigurati da se svakom studentu, naučniku ili učeniku koji prođe neku vrstu školovanja u inozemstvu, bilo za stjecanje kvalifikacije ili u okviru mobilnosti u svrhu učenja, to razdoblje automatski prizna u svrhu daljnjeg školovanja. Time se ne dovodi u pitanje pravo ustanove za obrazovanje i osposobljavanje da odlučuje o prijemu kandidata.

               Taj je cilj temeljni element nastojanja da se do 2025. uspostavi europski prostor obrazovanja, odnosno „Europa u kojoj granice ne koče učenje, studiranje i istraživanje. Kontinent na kojem je boravak u drugoj državi članici radi studija, učenja ili rada postao standard, kao što je standard i da ljudi osim materinskog govore još dva jezika; kontinent čiji stanovnici imaju snažan osjećaj europskog identiteta, svjesni su europske kulturne baštine i njezine raznolikosti”. Naša je ambicija državama članicama omogućiti da intenziviraju i ubrzaju međusobnu suradnju u tim različitim područjima te ujedno potaknuti druge zemlje koje nisu članice EU-a da se uključe u taj proces. Nadalje, europski prostor obrazovanja temeljit će se na konceptu cjeloživotnog učenja te će obuhvaćati sve dobne skupine, sve oblike učenja i sve sektore obrazovanja i osposobljavanja.

               Nakon prihvaćanja ove preporuke Vijeća države članice bit će pozvane da najprije preuzmu političku obvezu u pogledu automatskog priznavanja. Zatim će ih se pozvati da primijene postupan tehnički pristup kako bi se izgradilo povjerenje u sustave obrazovanja i osposobljavanja drugih zemalja. Pritom se uzima u obzir situacija u različitim sektorima obrazovanja i osposobljavanja, s obzirom na to da su postupci i alati za priznavanje razvijeniji u visokom obrazovanju nego u srednjoškolskom obrazovanju. Prijedlogom se utvrđuju uvjeti koji moraju biti ispunjeni da bi automatsko priznavanje postalo stvarnost te alati EU-a koji državama članicama i njihovim ustanovama za obrazovanje i osposobljavanje mogu pomoći u ostvarenju tog cilja.

               Mobilnost u svrhu učenja služi za stjecanje kompetencija i iskustava koji su ključni za aktivno sudjelovanje u društvu i na tržištu rada. Njome se ujedno potiče mobilnost radne snage, što može poboljšati životni standard te povećati otpornost pojedinaca i gospodarstava. U nedavnoj evaluaciji programa Erasmus+ sredinom programskog razdoblja
                  1
                izvješćuje se o pozitivnom utjecaju mobilnosti na samopouzdanje i neovisnost učenika i studenata, socijalni kapital i prijelaz na zapošljavanje. S obzirom na to da globalizacija sve dublje zahvaća i obrazovanje i zapošljavanje, neophodno je da učenici i studenti mogu što bolje iskoristiti sve mogućnosti za učenje bilo gdje u EU-u. Međutim, činjenica da ne postoji automatsko priznavanje kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu koči mobilnost.

               Do danas je jedini pravni tekst u tom području Konvencija o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju u području Europe (Lisabonska konvencija o priznavanju)
                  2
               , koju su izradili Vijeće Europe i UNESCO i koja je donesena 1997. Otada su je ratificirale 53 zemlje
                  3
               . Odnosi se na srednjoškolske i visokoškolske kvalifikacije. Uzajamno priznavanje visokoškolskih kvalifikacija unutar Europskog prostora visokog obrazovanja jedan od temeljnih ciljeva Bolonjskog procesa
                  4
                uspostavljenog 1998., u kojem sudjeluje 48 zemalja, uključujući sve države članice. U Priopćenju iz Bukurešta iz 2012. ministri su se obvezali na dugoročni cilj automatskog priznavanja. Međutim, usprkos ponovnoj potvrdi te obveze u Priopćenju iz Erevana
                  5
                iz 2015., u kojem su se ministri obvezali da će osigurati da se „kvalifikacije […] automatski priznaju na istoj razini kao odgovarajuće nacionalne kvalifikacije”, konkretan napredak i dalje je spor ili nepostojeći.

               U visokom obrazovanju još uvijek postoji prevelik broj slučajeva u kojima složeni, skupi i dugotrajni postupci priznavanja koče slobodno kretanje učenika i studenata. U nekim slučajevima ti postupci mogu trajati nekoliko mjeseci i biti vrlo skupi
                  6
               , a nedosljednost i nedostatak transparentnosti povećavaju poteškoće s kojima se učenici i studenti suočavaju. Jedan od razloga za takvo stanje jest činjenica da su odluke o priznavanju često prepuštene visokom učilištu na koje se učenik ili student prijavljuje zato što se praksa razlikuje od jedne ustanove do druge, a kriteriji su neujednačeni.

               Kad je riječ o općem srednjoškolskom obrazovanju, postupci uzajamnog priznavanja kvalifikacija višeg sekundarnog obrazovanja i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu nedovoljno su razvijeni. Osobe s kvalifikacijama koje omogućuju pristup visokom obrazovanju u jednoj državi članici često nisu sigurne bi li imale pristup visokom obrazovanju u drugoj državi članici. Nadalje, iako kraća razdoblja školovanja u inozemstvu ne uzrokuju probleme s priznavanjem, i dalje postoji nesigurnost kod razdoblja od tri mjeseca do jedne godine. To negativno utječe na mobilnost u svrhu učenja kad je riječ o osobama koje započinju visoko obrazovanje
                  7
               , ali i na razini srednjoškolskog obrazovanja. Nadalje, s obzirom na to da je u sljedećoj generaciji programa Erasmus+ predviđeno širenje mobilnosti na učenike srednjih škola, pitanja priznavanja na toj razini postat će još važnija.

               Priznavanje mobilnosti pojedinca u višem sekundarnom strukovnom obrazovanju i osposobljavanju bolje je razvijeno. Postoje alati s pomoću kojih se takvim učenicima u njihovim matičnim ustanovama priznaju ishodi učenja. S druge strane, učenici koji po završetku višeg sekundarnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja imaju pristup visokom obrazovanju u svojoj zemlji nisu sigurni hoće li taj pristup imati i u drugim državama članicama s obzirom na to da se nacionalne prakse razlikuju. Očigledno je da ta nesigurnost u pogledu pristupa negativno utječe na mobilnost u svrhu učenja.

               Međutim, pojedine skupine država članica ostvarile su znatan napredak sklopivši sporazume o automatskom priznavanju. Jedan je primjer Odluka o automatskom priznavanju zemalja Beneluksa
                  8
                potpisana 25. siječnja 2018., kojom su obuhvaćene sve visokoškolske kvalifikacije – od kratkih stručnih studija do doktorata. Sličan sporazum postoji među nordijskim zemljama
                  9
               , a sljedeći bi trebao biti potpisan 2018. među baltičkim zemljama
                  10
               . Oba obuhvaćaju kvalifikacije višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuju pristup visokom obrazovanju. Usto, neke države članice, primjerice Austrija i Italija, automatski priznaju ishode razdoblja školovanja u bilo kojoj zemlji tijekom srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja.

               Pozitivan primjer suradnje država članica u pogledu priznavanja višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuje pristup visokom obrazovanju jest europska matura (bakalaureat), svjedodžba koju izdaju Europske škole
                  11
               . Učenici koji polože europsku maturu imaju jednaka prava i pogodnosti kao i ostali koji steknu neku drugu svjedodžbu o završetku srednjoškolskog obrazovanja u svojim zemljama, uključujući pravo da zatraže prijam na bilo koje visoko učilište u bilo kojoj državi članici pod istim uvjetima kao i državljani tih država s jednakovrijednim kvalifikacijama.

               Dodana vrijednost ovog Prijedloga preporuke Vijeća jest nastojanje da ti primjeri posluže kao uzor za širenje automatskog priznavanja u svim državama članicama. Preporukom će se državama članicama i njihovim organizacijama za obrazovanje i osposobljavanje pružiti potpora u provedbi, ne dovodeći u pitanje njihovu nadležnost za vlastiti sustav obrazovanja i osposobljavanja. Taj važan korak prema stvaranju europskog prostora obrazovanja može biti inspiracija za napredak u drugim forumima, primjerice u zemljopisno širem Europskom prostoru visokog obrazovanja.

               Za svrhe ove preporuke Vijeća automatsko priznavanje kvalifikacija treba tumačiti kao pravo nositelja kvalifikacije izdane u jednoj državi članici da ga se uzme u obzir za upis u program obrazovanja ili osposobljavanja u bilo kojoj drugoj državi članici, a da pritom ne mora prolaziti kroz poseban postupak priznavanja. Automatsko priznavanje ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu znači pravo da se ishodi razdoblja školovanja u jednoj državi članici priznaju u bilo kojoj drugoj državi članici ako su ti ishodi na odgovarajući način dokumentirani. Pojmovnik izraza koji se upotrebljavaju u ovom dokumentu nalazi se u prilogu.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

               Prijedlog preporuke Vijeća o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja diploma visokog i višeg sekundarnog obrazovanja te ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu bio je jedan od ključnih elemenata u doprinosu Europske komisije sastanku na vrhu u Göteborgu 17. studenoga 2017.: Komunikacija „Obrazovanjem i kulturom jačati europski identitet”
                  12
               . Usko je povezana s ambicijom stvaranja europskog prostora obrazovanja do 2025., koju je Europsko vijeće podržalo u zaključcima od 14. prosinca 2017.
                  13
                u kojima se poziva na nastavak rada u cilju „promicanja suradnje država članica u vezi s uzajamnim priznavanjem diploma visokih učilišta i svjedodžbi o završetku školovanja na razini sekundarnog obrazovanja”.

               Rad na automatskom uzajamnom priznavanju unapređuje i aktivnosti u prioritetnom području „transparentnost i priznavanje vještina i kvalifikacija radi olakšavanja mobilnosti u svrhu učenja te mobilnosti radne snage” kako je utvrđeno u Zajedničkom izvješću Vijeća i Komisije za 2015. godinu o provedbi strateškog okvira za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja
                  14
               .

               U okviru politike Europske unije za obrazovanje i osposobljavanje više dokumenata može poslužiti kao temelj za rad na automatskom uzajamnom priznavanju kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu, među ostalim:

               (a)Preporuka Vijeća od 22. svibnja 2017. o Europskome kvalifikacijskom okviru za cjeloživotno učenje, čiji je cilj poboljšati transparentnost, usporedivost i prenosivost kvalifikacija. Tom je Preporukom uspostavljen zajednički referentni okvir od osam razina kvalifikacija iskazanih u obliku ishoda učenja s pripadajućim razinama koje odražavaju složenost. One služe kao tumač razlika između različitih sustava kvalifikacija i njihovih razina. Države članice razvile su ili razvijaju nacionalne kvalifikacijske okvire na temelju ishoda učenja te ih povezuju s Europskim kvalifikacijskim okvirom;

               (b)Odluka o Europassu
                  15
                o zajedničkom okviru za pružanje boljih usluga za vještine i kvalifikacije čiji je cilj uspostava sveobuhvatnog i interoperabilnog okvira alata i informacija, osobito za potrebe mobilnosti u transnacionalnom zapošljavanju i učenju;

               (c)Prijedlog Preporuke Vijeća o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje
                  16
                od 17. siječnja 2018. kojim se ažurira Preporuka Europskog parlamenta i Vijeća o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje
                  17
                iz prosinca 2006. U njoj se preporučuje podupiranje i daljnji razvoj procjene i vrednovanja ključnih kompetencija, čime će se pojedincima omogućiti priznavanje kompetencija te stjecanje punih ili, ako je to primjenjivo, dijela kvalifikacija;

               (d)Preporuka Vijeća o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja
                  18
                iz prosinca 2012. kojom se države članice pozivaju da uspostave mehanizme za vrednovanje neformalnog i informalnog učenja do 2018.;

               (e)Postupci osiguravanja kvalitete s pomoću kojih visokoškolski sustavi država članica mogu pokazati kvalitetu i povećati transparentnost, što doprinosi izgradnji međusobnog povjerenja i boljem priznavanju njihovih kvalifikacija, programa i ostalih sadržaja. U skladu s Preporukom Europskog parlamenta i Vijeća od 15. veljače 2006. o nastavku europske suradnje u osiguravanju kvalitete u visokom obrazovanju
                  19
                Komisija i države članice podupiru suradnju između visokih učilišta, agencija za osiguravanje kvalitete i akreditaciju, nadležnih tijela i drugih tijela koja djeluju u tom području. Dva su temelja za povjerenje i priznavanje: zajednički skup standarda i smjernica za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja, razvijen u okviru Bolonjskog procesa, te Europski registar za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju
                  20
                s pouzdanim informacijama o agencijama za osiguravanje kvalitete koje su dokazale da u znatnoj mjeri poštuju te standarde i smjernice;

               (f)Europski referentni okvir za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju
                  21
               , donesen 2009., koji je podloga za unaprjeđenje mehanizama za osiguravanje kvalitete u programima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Njime se povećava transparentnost, a zatim i povjerenje u sustave strukovnog obrazovanja i osposobljavanja država članica;

               (g)Preporuka Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o Europskom sustavu kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje
                  22
               , s pomoću kojeg se olakšava priznavanje ishoda učenja u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, među ostalim instrumentima kao što su sporazumi o učenju i memorandumi o razumijevanju.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

               Prijedlogom se podupire bolje priznavanje kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja bilo gdje u Europskoj uniji te tako povećava pristup prilikama za mobilnost u području obrazovanja, osposobljavanja i zapošljavanja; stoga će Prijedlog doprinijeti ostvarenju prioriteta Komisije, odnosno poticanju zapošljavanja i rasta
                  23
               .

               Prijedlog je u skladu s Rimskom deklaracijom
                  24
               , u kojoj se poziva na „Uniju u kojoj se mladima pruža najbolje obrazovanje i osposobljavanje te u kojoj oni mogu studirati i pronaći posao diljem kontinenta”.

               Prijedlogom će se nadalje doprinijeti prvom načelu europskog stupa socijalnih prava
                  25
               , u kojem se navodi da „[s]vi imaju pravo na kvalitetno i uključivo obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje kako bi održali i stekli vještine s pomoću kojih mogu u cijelosti sudjelovati u društvu i uspješno se kretati na tržištu rada”.

               Prijedlog je u skladu sa smjernicom br. 7. iz Smjernica za zapošljavanje iz 2018.
                  26
                u kojoj se navodi: „[t]rebalo bi promicati mobilnost učenika i radnika kako bi se poboljšale vještine nužne za zapošljavanje i kako bi se iskoristio puni potencijal europskog tržišta rada. Trebalo bi ukloniti prepreke mobilnosti u obrazovanju i osposobljavanju […] i u priznavanju kvalifikacija.”

               U skladu je s komunikacijama Komisije „Novi program vještina za Europu”
                  27
                i „Akcijski plan za integraciju državljana trećih zemalja”
                  28
                u kojima se prepoznaje potreba za daljnjim mjerama za olakšavanje priznavanja vještina i kvalifikacija državljana trećih zemalja koji borave u EU-u te njihove mobilnosti u svrhu učenja. U skladu je i s preinačenom direktivom o studentima i istraživačima
                  29
               , kojoj je cilj olakšati mobilnost unutar EU-a za istraživače i studente iz trećih zemalja.

               Prijedlog je u skladu s Komunikacijom Komisije „Poticanje rasta i kohezije u graničnima regijama EU”
                  30
               , u kojoj se države članice potiču da ozbiljno razmotre veću koordinaciju, veće uzajamno priznavanje i bliskije usklađivanje sa svim susjedima.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

               Inicijativa je u skladu s člancima 165. i 166. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. U članku 165. navodi se da Unija doprinosi razvoju kvalitetnog obrazovanja poticanjem suradnje među državama članicama te, ako je to potrebno, podupiranjem i dopunjavanjem njihovih aktivnosti, pri čemu u potpunosti poštuje odgovornost država članica za nastavni sadržaj i ustroj obrazovnih sustava. Posebno, u članku 165. stavku 2. izričito se poziva na djelovanje Unije kojem je cilj „poticanje mobilnosti studenata i nastavnika, između ostalog, poticanjem akademskog priznavanja istovrijednosti diploma i trajanja studija”.

               U članku 166. navodi se da Unija provodi politiku strukovnog osposobljavanja koja podupire i dopunjuje djelovanje država članica, pri čemu u cijelosti poštuje odgovornost država članica za sadržaj i ustroj strukovnog osposobljavanja.

               U okviru inicijative ne predlaže se proširenje regulatorne ovlasti EU-a niti se predlažu dodatne obveze za države članice. Države članice će, u skladu s nacionalnim okolnostima, odlučiti kako će provesti preporuku Vijeća.

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

               Cilj je predložene preporuke rješavanje suštinski transnacionalnog pitanja. Za njegovo je ostvarenje potrebna daljnja suradnja država članica jer ga one same ne mogu dostatno ostvariti te se on može bolje ostvariti na razini Unije.

                  Iako Lisabonska konvencija o priznavanju i obveze preuzete u okviru Bolonjskog procesa pružaju okvir za automatsko uzajamno priznavanje, a postoje i regionalni sporazumi među manjim skupinama država članica, zapreke i dalje onemogućuju potpuno automatsko priznavanje diljem Unije.

               •Proporcionalnost

                  Prijedlogom je predviđen postupni pristup za postizanje automatskog uzajamnog priznavanja među državama članicama. Predložena preporuka ne prelazi granice onoga što je nužno za ostvarivanje njezinih ciljeva s obzirom na to da je neobvezujući instrument prema kojemu svaka država članica sama odlučuje o mjerama koje će poduzimati za ostvarenje automatskog uzajamnog priznavanja.

               •Odabir instrumenta

               Kako bi se pridonijelo ostvarenju ciljeva iz članaka 165. i 166. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tim se Ugovorom utvrđuje da Vijeće donosi preporuke na prijedlog Komisije.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Ex post evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

               Nije primjenjivo.

               •Savjetovanja s dionicima

               Kako bi se osiguralo da dionici na koje se prijedlog najviše odnosi mogu iznijeti svoje stavove i stručno mišljenje te kako bi se popunila baza dokaza Komisije, Komisija je provela ciljano internetsko savjetovanje s državama članicama i dionicima
                  31
               . Stiglo je gotovo 1 000 odgovora od pojedinaca i organizacija koji djeluju u području priznavanja, obrazovanja i istraživanja diljem Europe i šire.

               Na temelju odgovora može se zaključiti da su glavne prepreke za postizanje potpunog automatskog priznavanja sljedeće: nedostatak transparentnosti te različita pravila i postupci; nedostatna usporedivost ishoda učenja; dugotrajni i složeni administrativni postupci te problemi s jezikom i prevođenjem. U savjetovanju je potvrđeno da potrebni alati EU-a i okvir za priznavanje već postoje, ali je potrebna daljnja potpora za njihovu potpunu provedbu te izgradnja većeg povjerenja u cijelom europskom prostoru obrazovanja. Sudionici savjetovanja zalagali su se za djelovanje na razini EU-a i na nacionalnoj razini. Nadalje, podržali su ideju da Vijeće donese ambicioznu preporuku.

               Ti su rezultati potvrđeni tijekom posebnog sastanka na kojem su dionici i predstavnici država članica ponovno iznijeli potrebu da preporuka Vijeća bude ambiciozna i da se u njoj postavi jasan cilj za postizanje automatskog uzajamnog priznavanja. Nadalje su preporučili da se u preporuci spomenu i alternativni putovi, kao što su priznavanje prethodnog učenja i profesionalnog iskustva, te da se razmotre mehanizmi za pristup kojima će se nastojati ublažiti nepovoljniji socioekonomski položaj. Trebalo bi istražiti i potencijal digitalnih rješenja, kao što su lanci blokova i umjetna inteligencija.

               Nadalje, Komisija je provela nekoliko krugova savjetovanja s mrežom nacionalnih centara za akademsko priznavanje, mrežom tijela za priznavanje u državama članicama, zemljama Europskog gospodarskog prostora i Turskom te s Europskom mrežom nacionalnih informacijskih centara za akademsko priznavanje i mobilnost, što uključuje sve stranke Lisabonske konvencije o priznavanju. Oni su podržali djelovanje Unije u tom području; naglasili su važnost provedbe Lisabonske konvencije o priznavanju i ustrajanja na strukturama Bolonjskog procesa te ključnu ulogu osiguravanja kvalitete u izgradnji povjerenja. Upozorili su i na potrebu stvaranja pouzdane baze podataka o kvalifikacijama, osobito za više sekundarno obrazovanje te strukovno obrazovanje i osposobljavanje. Usto, preporučili su jačanje kapaciteta tijela za priznavanje i proširenje njihove uloge kako bi se obuhvatili i drugi sektori obrazovanja i osposobljavanja.

               Nakon tih savjetovanja uslijedile su daljnje rasprave na sastancima čelnika uprava za visoko obrazovanje i čelnika uprava za škole. S čelnicima uprava za strukovno obrazovanje i osposobljavanje održano je savjetovanje u pisanom obliku.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

               Rezultati nekoliko studija provedenih u kontekstu Bolonjskog procesa i Lisabonske konvencije o priznavanju
                  32
                ukazali su na stalne izazove i nedosljednosti u postupcima priznavanja. Preporučeno je unaprjeđenje postupaka i nacionalnih propisa tamo gdje je potrebno. Predloženo je da se pruži snažnija potpora vrednovateljima kvalifikacija kako bi se smanjilo vrijeme potrebno za odluke o priznavanju i žalbene postupke. Nadalje je predloženo da se dopunska isprava o studiju unaprijedi kako bi sadržavala više podataka o ishodima učenja te da se ispita potencijal za priznavanje na razini sustava u određenim regijama. Većina preporuka koje se odnose na Bolonjski proces dobila je podršku na Ministarskoj konferenciji o Bolonjskom procesu 2015.

               Tijekom prethodnih aktivnosti Komisije u području priznavanja kvalifikacija, u koje su bili uključeni države članice i dionici, pokazala se niska razina osviještenosti o alatima za priznavanje i potreba za „sustavom priznavanja” za sve vrste obrazovanja i osposobljavanja. Zaključeno je da je priznavanje kvalifikacija učenika i studenata u drugoj državi članici i dalje povezano s poteškoćama.

               Europski savez za međukulturno učenje predstavio je 2018. pregled pravnih i drugih nacionalnih odredaba za priznavanje ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu. U njemu je potvrđena ogromna raznolikost pravnih odredaba, ako one postoje, te prakse u državama članicama, što je uzrokovalo nejednake mogućnosti za mobilnost učenika srednjih škola.

               •Procjena učinka

               Budući da su predložene aktivnosti zamišljene kao dopuna inicijativama država članica te s obzirom na njihov dobrovoljni karakter i opseg očekivanih učinaka, nije provedena procjena učinka. Umjesto toga, u Prijedlog su uvršteni rezultati prethodnih studija, savjetovanja s tijelima za priznavanje i ciljanih savjetovanja s državama članicama i dionicima.

               •Primjerenost propisa i pojednostavljivanje

                  Nije primjenjivo.

               •Temeljna prava

               Države članice obvezuju se da će razviti inicijative u skladu s člankom 8.

                  Povelje Europske unije o temeljnim pravima

               , u kojem se navodi da svatko ima pravo na zaštitu osobnih podataka koji se odnose na njega; da se takvi podaci moraju obrađivati pošteno, u utvrđene svrhe i na temelju suglasnosti osobe o kojoj je riječ, ili na nekoj drugoj legitimnoj osnovi utvrđenoj zakonom te da svatko ima pravo na pristup prikupljenim podacima koji se odnose na njega i pravo na njihovo ispravljanje.

               Omogućavanjem poboljšanog priznavanja predložena preporuka Vijeća doprinijet će i realizaciji članka 14. o pravu pristupa obrazovanju i strukovnom obrazovanju i osposobljavanju te članka 15. o pravu na rad.

               Mjere se provode u skladu s pravom EU-a o zaštiti osobnih podataka, posebno Direktivom 95/46/EZ
                  33
               , koja će se 25. svibnja 2018. zamijeniti Uredbom (EU) 2016/679
                  34
                Europskog parlamenta i Vijeća o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (Opća uredba o zaštiti podataka).

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

               Za potporu provedbe obveza utvrđenih u ovom Prijedlogu poticat će se upotreba postojećih izvora financiranja u EU-u, kao što su Erasmus+ ili europski strukturni i investicijski fondovi, ako je to primjereno i u skladu s njihovom pravnom osnovom te njihovim financijskim kapacitetom.

               Neće biti potrebna dodatna proračunska sredstva ni osoblje iz proračuna EU-a.

               Nadalje, ovom se inicijativom ne utječe na pregovore o sljedećem višegodišnjem financijskom okviru i budućim programima.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

               Države članice obvezuju se na podnošenje redovitih izvješća Komisiji o provedbi i evaluaciji mjera iz preporuke Vijeća, s početkom u roku od dvije godine od njezina donošenja, a Komisija Vijeću dostavlja izvješće o cjelokupnoj provedbi preporuke Vijeća u roku od pet godina od njezina donošenja, na temelju nacionalnih izvješća koja države članice izrade četiri godine nakon njezina donošenja.

               Osim toga, napredak će se, uključujući sve izazove, pratiti u okviru rasprava postojećih sektorskih radnih skupina za obrazovanje i osposobljavanje do 2020. koje se bave visokim obrazovanjem, strukovnim obrazovanjem i osposobljavanjem te školama, čime će se osigurati forum za uzajamno učenje i razmjenu dobre prakse. Ne dovodeći u pitanje sporazum s državama članicama o mandatu budućih radnih skupina, Komisija će nastaviti podupirati države članice u provedbi ove preporuke Vijeća nakon 2020.

               •Dokumenti s obrazloženjima (za direktive)

               Nije primjenjivo.

               •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga

               Predloženom se preporukom Vijeća predlaže postupni pristup koji će državama članicama olakšati stvaranje preduvjeta koji će omogućiti automatsko priznavanje u svrhu daljnjeg školovanja. Preporuka se temelji na mjerama koje su već provedene u visokom obrazovanju, ali ima veće ambicije i više je usmjerena na EU. Odnosi se na visoko obrazovanje, ali i na srednjoškolsko obrazovanje te strukovno obrazovanje i osposobljavanje.

               Točka 1.

               Države članice bit će pozvane obvezati se na postizanje automatskog priznavanja kvalifikacija stečenih u inozemstvu ili ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu na istoj osnovi kao i nacionalne kvalifikacije ili razdoblja školovanja.

               Točke 2.–4.

               U visokom obrazovanju države članice pozivaju se da stvore potrebne preduvjete za izgradnju povjerenja u sustave obrazovanja i osposobljavanja drugih država članica. Nadalje, trebale bi se obvezati na razvoj nacionalnih smjernica kojima će se poticati provedba i uporaba instrumenata za transparentnost na visokim učilištima.

               Točke 5.–6.

               U srednjoškolskom obrazovanju i osposobljavanju države članice pozivaju se da stvore potrebne preduvjete za izgradnju povjerenja u sustave obrazovanja i osposobljavanja drugih država članica. Trebale bi izraditi nacionalne smjernice, promicati uporabu kriterija transparentnosti i alata za transparentnost, razmjenjivati informacije o sustavima osiguranja kvalitete u školskom obrazovanju te razviti dodatne instrumente za osiguranje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju.

               Točka 7.

               Države članice pozivaju se da jačaju kapacitete nacionalnih centara za akademsko priznavanje i vrednovatelja kvalifikacija.

               Točka 8.

               S obzirom na to da je vrlo važno poboljšati pristup prilikama za mobilnost u svrhu učenja i za nedovoljno zastupljene skupine, države članice pozivaju se da razmotre dobru praksu u pogledu priznavanja prethodnog obrazovanja i propusnosti između različitih sektora obrazovanja i osposobljavanja.

               Točke 9.–10.

               Države članice pozivaju se da unaprijede bazu dokaza prikupljanjem i širenjem podataka o slučajevima priznavanja te da izvješćuju Komisiju o napretku u provedbi ove preporuke Vijeća.

               Točke 11.-19.

               Komisija će pružati potporu državama članicama u provedbi ove preporuke Vijeća putem:

               ·uzajamnog učenja i razmjene dobre prakse;

               ·ciljane potpore ako je to potrebno;

               ·pristupačnog internetskog informacijskog servisa koji pruža informacije o kvalifikacijama višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuju pristup visokom obrazovanju;

               ·sinergija među alatima EU-a za postizanje transparentnosti kako bi se poboljšale suradnja i mobilnost između sektora obrazovanja i osposobljavanja;

               ·istraživanja potencijala digitalnih tehnologija, uključujući lance blokova, za olakšavanje automatskog priznavanja;

               ·razmatranja proširivanja djelokruga nacionalnih informacijskih centara za akademsko priznavanje;

               ·EU-ovih instrumenata financiranja i

               ·izvješćivanja o napretku u provedbi preporuke Vijeća.

               2018/0126 (NLE)

               Prijedlog

               PREPORUKE VIJEĆA

               o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja diploma visokog i višeg sekundarnog obrazovanja te ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 165. i 166.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Mobilnost u svrhu učenja služi za stjecanje znanja, vještina, kompetencija i iskustava, uključujući osobne i socijalne kompetencije te kulturnu svijest, koji su ključni za aktivno sudjelovanje u društvu i na tržištu rada te za promicanje europskog identiteta.

               (2)U Komunikaciji „Obrazovanjem i kulturom jačati europski identitet”
                  35
                Europska komisija iznosi viziju stvaranja europskog prostora obrazovanja do 2025. u kojem granice neće biti prepreka učenju, studiranju i istraživanju, a to će se među ostalim ostvariti uklanjanjem prepreka za priznavanje kvalifikacija na školskoj i visokoškolskoj razini.

               (3)U zaključcima Europskog vijeća od 14. prosinca 2017. pozivaju se države članice, Vijeće i Komisija da u skladu sa svojim nadležnostima nastave s radom u cilju „promicanja suradnje država članica u vezi s uzajamnim priznavanjem diploma visokih učilišta i svjedodžbi o završetku školovanja na razini sekundarnog obrazovanja”
                  36
               .

               (4)Konvencijom o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju u području Europe iz 1997. (Lisabonska konvencija o priznavanju), koju su izradili Vijeće Europe i UNESCO, osiguran je pravni okvir za priznavanje kvalifikacija visokog i višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuju pristup visokom obrazovanju.

               (5)Ministri obrazovanja u Europskom prostoru visokog obrazovanja obvezali su se na dugoročni cilj automatskog priznavanja usporedivih akademskih diploma u Priopćenju iz Bukurešta iz 2012. Skupina Pathfinder za automatsko priznavanje postigla je određen napredak, ali je ostvarenje cilja još vrlo daleko.

               (6)Ministri nadležni za strukovno obrazovanje i osposobljavanje u državama članicama obvezali su se 2002. na Kopenhaški proces, kojim se jača suradnja u promicanju priznavanja kvalifikacija i kompetencija.

               (7)Osiguravanje kvalitete ima ključnu ulogu u povećanju transparentnosti, što pomaže u izgradnji međusobnog povjerenja. Stoga je važno daljnji rad temeljiti na rezultatima ostvarenima u kontekstu Europskih standarda i smjernica za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja te Europskog referentnog okvira za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju.

               (8)Kako bi se olakšalo priznavanje ishoda učenja u nacionalnom zakonodavstvu, uključujući u okviru mobilnosti, potrebno je nastaviti rad na provedbi Europskog sustava prikupljanja i prenošenja bodova i Europskog sustava kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje.

               (9)Cilj je Preporuke Vijeća od 22. svibnja 2017. o Europskome kvalifikacijskom okviru za cjeloživotno učenje
                  37
                poboljšati transparentnost, usporedivost i prenosivost kvalifikacija te tako olakšati njihovo priznavanje.

               (10)U Rezoluciji od 20. travnja 2012. o modernizaciji europskoga sustava visokog obrazovanja Europski parlament poziva na ulaganje dodatnih napora EU-a i država članica kako bi se osiguralo djelotvornije priznavanje i usklađivanje visokoškolskih kvalifikacija
                  38
               .

               (11)U kontekstu sve intenzivnije globalizacije bitno je da učenici i studenti mogu na najbolji način iskoristiti sve mogućnosti za učenje bilo gdje u Europi. Da bi se to ostvarilo, kvalifikacija koju je dodijelilo nadležno tijelo u jednoj državi članici trebala bi vrijediti u svim ostalim državama članicama za potrebe pristupa daljnjim aktivnostima učenja. Time su obuhvaćeni i državljani trećih zemalja koji su stekli kvalifikaciju u jednoj državi članici i sele se u drugu državu članicu. Međutim, činjenica da ne postoji automatsko priznavanje kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu koči mobilnost. Kad je riječ o automatskom priznavanju, samo se pristupom na razini Unije može osigurati potrebna jasnoća i dosljednost kako bi se prevladale preostale prepreke.

               (12)U visokom je obrazovanju postupak priznavanja često previše složen ili preskup, a prevelik broj mobilnih studenata ne ostvari potpuno priznavanje uspješno postignutih ishoda učenja. Međutim, nekoliko je država članica pokrenulo inicijative za napredovanje prema automatskom priznavanju, među ostalim potpisivanjem regionalnih sporazuma. Te inicijative mogu poslužiti kao model za stvaranje sustava na razini Unije.

               (13)Na razini srednjoškolskog obrazovanja osobe s kvalifikacijama koje omogućuju pristup visokom obrazovanju u jednoj državi članici često nisu sigurne bi li imale pristup visokom obrazovanju u drugoj državi članici. Primjerice, neke države članice ne priznaju kvalifikacije koje omogućuju pristup visokom obrazovanju ako je riječ o srednjoškolskim kvalifikacijama u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju iz drugih država članica. Nadalje, iako kraća razdoblja školovanja u inozemstvu uglavnom ne uzrokuju probleme s priznavanjem, i dalje postoji nesigurnost kod razdoblja od tri mjeseca do jedne godine.

               (14)Postupnim će se pristupom državama članicama olakšati stvaranje preduvjeta koji će omogućiti automatsko priznavanje. Taj će se pristup temeljiti na postojećim alatima za visoko obrazovanje, odnosno strukovno obrazovanje i osposobljavanje, ali će se poboljšati njihova uporaba te postupno povećavati razina ambicije. U pogledu općeg srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja pokrenut će se proces suradnje kojega je cilj izgradnja potrebne razine povjerenja među različitim sustavima obrazovanja i osposobljavanja država članica. Ovom se Preporukom dopunjuju inicijative država članica, a preuzimanje obveza dobrovoljno je.

               (15)Ovom se Preporukom ne dovodi u pitanje sustav uzajamnog priznavanja stručnih kvalifikacija i usklađenih minimalnih uvjeta osposobljavanja za određene profesije u skladu s Direktivom 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o priznavanju stručnih kvalifikacija
                  39
                kako je izmijenjena Direktivom 2013/55/EU
                  40
               .

               OVIME PREPORUČUJE DRŽAVAMA ČLANICAMA DA

               u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i zakonodavstvom Europske unije, dostupnim sredstvima i nacionalnim okolnostima te u bliskoj suradnji sa svim relevantnim dionicima:

               Ključno načelo

               1.poduzmu korake neophodne da se do 2025. ostvari automatsko priznavanje kvalifikacija visokog i višeg sekundarnog obrazovanja
                  41
               , kao i priznavanje ishoda postignutih tijekom razdoblja školovanja tako da se, bez obveze posebnog postupka priznavanja, postigne sljedeće:

               (a)kvalifikacija na razini visokog obrazovanja stečena u jednoj državi članici automatski se priznaje u drugim državama članicama u svrhu odobravanja pristupa daljnjem studiju, čime se ne dovodi u pitanje pravo visokog učilišta da utvrdi posebne uvjete za upis u određene programe;

               (b)kvalifikacija na razini višeg sekundarnog obrazovanja koja omogućuje pristup visokom obrazovanju u jednoj državi članici automatski se priznaje u drugim državama članicama u svrhu odobravanja pristupa visokom obrazovanju, čime se ne dovodi u pitanje pravo visokog učilišta da utvrdi posebne uvjete za upis u određene programe;

               (c)ishodi razdoblja školovanja u inozemstvu na razini visokog obrazovanja u jednoj državi članici automatski se i u cijelosti priznaju u drugim državama članicama, bilo na temelju ugovora o učenju i prijepisa ocjena ili na temelju ishoda učenja za module pohađane u inozemstvu kako su opisani u katalogu kolegija, u skladu s Europskim sustavom prijenosa i prikupljanja bodova; i

               (d)ishodi razdoblja školovanja u inozemstvu u trajanju do jedne godine tijekom srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja u jednoj državi članici priznaju se u cijelosti u svim drugim državama članicama, a pritom se od učenika ne traži da ponovi godinu programa u matičnoj zemlji, pod uvjetom da su stečene kompetencije uglavnom u skladu s kompetencijama definiranima u nacionalnom kurikulumu;

               Visoko obrazovanje

               2.uvažavajući važnost jačanja transparentnosti i izgradnje povjerenja u sustave visokog obrazovanja drugih država članica kako bi se postiglo automatsko priznavanje, obvežu se na ispunjavanje sljedećih uvjeta:

               (a)nacionalni kvalifikacijski okviri ili sustavi temelje se na Europskom kvalifikacijskom okviru te su samocertificirani prema kvalifikacijskom okviru Europskoga prostora visokog obrazovanja;

               (b)sustavi visokog obrazovanja organizirani su u skladu sa strukturama Bolonjskog procesa te obuhvaćaju tri razine i, ako je primjenjivo u državi članici, kratke stručne studije; i

               (c)vanjsko osiguravanje kvalitete provode neovisne agencije za osiguravanje kvalitete registrirane u Europskom registru za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju i ono se stoga provodi u skladu sa standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja te europskim pristupom osiguravanju kvalitete zajedničkih programa;

               3.u suradnji s nacionalnim informacijskim centrima za akademsko priznavanje, visokim učilištima, agencijama za osiguravanje kvalitete i ostalim ključnim dionicima razvijaju nacionalne smjernice za potporu visokim učilištima u osmišljavanju i djelotvornoj provedbi sljedećih instrumenata za transparentnost:

               (a)ažuriranog kataloga kolegija koji sadržava opise svih studijskih programa, pojedinačne obrazovne jedinice i tablice s distribucijom ocjena;

               (b)dopunskih isprava o studiju za sve osobe s diplomom koje se automatski i besplatno izdaju na jeziku koji je u širokoj uporabi i u digitalnom obliku; i

               (c)transparentnih kriterija za priznavanje koji se dosljedno primjenjuju u svim visokim učilištima;

               4.osiguraju stručnu potporu visokim učilištima u provedbi tih nacionalnih smjernica i prate njihovu provedbu;

               Srednjoškolsko obrazovanje i osposobljavanje

               5.kako bi se ostvarilo automatsko priznavanje kvalifikacija višeg sekundarnog obrazovanja, potaknula transparentnost te izgradilo međusobno povjerenje u sustave srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja:

               (a)osiguravanjem da se nacionalni kvalifikacijski okviri ili sustavi temelje na Europskom kvalifikacijskom okviru;

               (b)razmjenom informacija i promicanjem uzajamnog učenja o sustavima osiguravanja kvalitete u školskom obrazovanju, uz puno uvažavanje različitih nacionalnih pristupa osiguravanju kvalitete; i

               (c)razvojem dodatnih instrumenata za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju u skladu s Europskim referentnim okvirom za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju;

               6.olakšavaju mobilnost i priznavanje ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu tijekom srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja:

               (a)izradom nacionalnih smjernica za ustanove za srednjoškolsko obrazovanje i osposobljavanje o općim načelima i alatima za priznavanje;

               (b)promicanjem upotrebe transparentnih kriterija i alata, kao što su ugovori o učenju koji se temelje na kompetencijama, a sklapaju se između ustanove koja učenika šalje i ustanove primateljice. U strukovnom obrazovanju i osposobljavanju, proširivanjem upotrebe alata EU-a kao što su dokument o mobilnosti Europass, Europski sustav kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, memorandum o razumijevanju i sporazum o učenju te ostali alati dostupni na internetskoj platformi Europass za vještine i kvalifikacije; i

               (c)promicanjem prednosti koje pruža mobilnost među ustanovama za srednjoškolsko obrazovanje i osposobljavanje te učenicima i njihovim obiteljima; promicanjem prednosti koje ostvaruju poslodavci kao domaćini mobilnim učenicima;

               Nacionalni centri za akademsko priznavanje

               7.razvijaju kapacitete nacionalnih centara za akademsko priznavanje i vrednovatelja kvalifikacija, osobito u pogledu širenja informacija, upotrebe internetskih alata radi poboljšanja učinkovitosti i dosljednosti te smanjivanja administrativnog i financijskog opterećenja za korisnike njihovih usluga;

               Propusnost i mobilnost

               8.razmatraju dobru praksu u pogledu priznavanja prethodnog obrazovanja i propusnosti između sektora obrazovanja i osposobljavanja, osobito između strukovnog obrazovanja i osposobljavanja i visokog obrazovanja;

               Baza dokaza

               9.unapređuju bazu dokaza prikupljanjem i širenjem podataka o broju i vrsti slučajeva priznavanja;

               Izvješćivanje i evaluacija

               10.u roku od dvije godine od donošenja ove Preporuke te redovito nakon toga putem postojećih okvira i alata izvješćuju o iskustvima i napretku prema postizanju automatskog međusobnog priznavanja kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu.

               POZDRAVLJA NAMJERU KOMISIJE DA:

               11.promiče uzajamno učenje i razmjenu dobre prakse te suradnju među državama članicama i s dionicima, tijelima za priznavanje i međunarodnim organizacijama. Cilj je te suradnje EU-a osigurati potpunu provedbu instrumenata Bolonjskog procesa za visoko obrazovanje u EU-u te instrumenata Kopenhaškog procesa za strukovno obrazovanje i osposobljavanje;

               12.u području općeg srednjoškolskog obrazovanja zajedno s državama članicama pokrene proces suradnje na razini EU-a kako bi se potaknula bliskija suradnja među državama članicama na razini srednjoškolskog obrazovanja i postigli ciljevi ove Preporuke u pogledu poticanja transparentnosti i izgradnje povjerenja u sustave školskog obrazovanja diljem Unije;

               13.osigura ciljanu potporu ustanovama za obrazovanje i osposobljavanje koje prijave natprosječne probleme s priznavanjem razdoblja školovanja u inozemstvu;

               14.uspostavi pristupačan internetski informacijski servis na razini EU-a koji pruža informacije o kvalifikacijama višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuju pristup visokom obrazovanju, posebno za svaku državu članicu;

               15.razmotri sinergije među alatima EU-a za postizanje transparentnosti
                  42
                i prema potrebi dodatno ih razvije s ciljem poboljšanja suradnje i mobilnosti između sektora obrazovanja i osposobljavanja;

               16.istraži potencijal novih tehnologija, kao što je tehnologija lanca blokova, za olakšavanje automatskog priznavanja;

               17.razmotri, u suradnji s državama članicama i nacionalnim informacijskim centrima za akademsko priznavanje, proširenje njihove uloge kako bi se obuhvatili i drugi sektori obrazovanja i osposobljavanja;

               18.podupre upotrebu europskih izvora financiranja, kao što su Erasmus+ ili europski strukturni i investicijski fondovi, ako je to primjereno i u skladu njihovim financijskim kapacitetom, pravnom osnovom, postupcima odlučivanja i prioritetima za razdoblje 2014.–2020., ne dovodeći u pitanje pregovore o sljedećem višegodišnjem financijskom okviru. Poveća mobilnost učenika u srednjoškolskom obrazovanju i osposobljavanju u okviru Erasmusa+;

               19.podnese izvješće Vijeću o praćenju provedbe ove Preporuke putem postojećih okvira i alata.

               DONIJELO JE OVU PREPORUKU:

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                  https://ec.europa.eu/programmes/erasmus-plus/resources/documents.evaluations_hr

                     (2)

                  https://narodne-novine.nn.hr/clanci/medunarodni/2002_07_9_118.html

                     (3)

                        Uključujući sve države članice osim Grčke.

                     (4)

                  http://www.ehea.info/

                     (5)

                  http://bologna-yerevan2015.ehea.info/files/YerevanCommuniqueFinal.pdf
                  .

                     (6)

                        Making Integration Work, Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj, 2017.:
                  http://www.oecd.org/migration/making-integration-work-humanitarian-migrants-9789264251236-en.htm

                     (7)

                        Podrazumijevaju se kratki stručni studiji i preddiplomski studiji.

                     (8)

                        Belgija, Luksemburg, Nizozemska.

                     (9)

                        Danska, Finska, Island, Norveška i Švedska.

                     (10)

                        Estonija, Latvija, Litva.

                     (11)

                        Europskim školama zajednički upravljaju sve države članice i EU u skladu s Konvencijom o Statutu Europskih škola (Službeni list L 212, 17.8.1994., str. 3.–14.)

                     (12)

                        COM(2017) 673 final: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?qid=1526287176647&uri=CELEX:52017DC0673R(01)

                     (13)

                        EUCO 19/1/17 REV 1:
                  http://www.consilium.europa.eu/media/32206/14-final-conclusions-rev1-hr.pdf

                     (14)

                        2015/C 417/04:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?uri=celex:52015XG1215%2802%29

                     (15)

                        Odluku je Europski parlament donio 14. ožujka 2018., a države članice 12. travnja 2018.

                     (16)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/HTML/?uri=CELEX:52018DC0024&qid=1524839887934&from=EN

                     (17)

                        2006/962/EZ:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=celex%3A32006H0962

                     (18)

                        2012/C 398/01:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32012H1222(01)

                     (19)

                        2006/143/EZ:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=celex%3A32006H0143

                     (20)

                        Ukupno se 18 država članica koristi uslugama agencija za osiguravanje kvalitete koje su registrirane u Europskom registru za osiguravanje kvalitete.

                     (21)

                        2009/C 155/01:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=uriserv:OJ.C_.2009.155.01.0001.01.ENG

                     (22)

                        2009/C 155/02:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=OJ%3AC%3A2009%3A155%3ATOC

                     (23)

                  https://ec.europa.eu/commission/priorities/jobs-growth-and-investment_hr
                  .

                     (24)

                  http://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2017/03/25/rome-declaration/

                     (25)

                  https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_hr

                     (26)

                        COM(2017) 677 final:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?qid=1525359049689&uri=CELEX:52017PC0677

                     (27)

                        COM(2016) 381 final:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016DC0381&qid=1525786292017&from=EN

                     (28)

                        COM(2016) 377 final:
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016DC0377&qid=1525786459002&from=EN

                     (29)

                        Direktiva (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair (preinaka):
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?uri=CELEX:32016L0801

                     (30)

                        COM(2017) 534 final:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:52017DC0534&qid=1525353692128&from=EN

                     (31)

                        Rezultati savjetovanja izneseni su u pratećem Radnom dokumentu službi Komisije.

                     (32)

                        Izvješća o provedbi Bolonjskog procesa iz 2015. i 2018. koje tek predstoji, izvješće skupine Pathfinder u okviru Europskog prostora visokog obrazovanja o automatskom priznavanju iz 2015. i izvješće o praćenju utjecaja Lisabonske konvencije o priznavanju iz 2016.

                     (33)

                  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:31995L0046:hr:HTML

                     (34)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?uri=uriserv:OJ.L_.2016.119.01.0001.01.HRV

                     (35)

                        COM(2017) 673 final:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?uri=COM%3A2017%3A673%3AFIN

                     (36)

                        EUCO 19/1/17 REV 1:
                  http://www.consilium.europa.eu/media/32206/14-final-conclusions-rev1-hr.pdf

                     (37)

                        2017/C 189/03:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/?uri=CELEX%3A32017H0615%2801%29

                     (38)

                        P7_TA(2012)0139:
                  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P7-TA-2012-139

                     (39)

                        SL L 255, 30.9.2005., str. 22:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:32005L0036&from=EN

                     (40)

                        Direktiva (EU) 2013/55 Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive 2005/36/EZ o priznavanju stručnih kvalifikacija i Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta („Uredba IMI”) SL L 354, 28.12.2013., str. 132.:
                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:32013L0055&from=EN

                     (41)

                        Za potrebe ove Preporuke Vijeća kvalifikacije višeg sekundarnog obrazovanja obuhvaćaju 4. razinu, a kvalifikacije visokog obrazovanja razine od 5. do 8. Europskog kvalifikacijskog okvira.

                     (42)

                        Kao što su dopunska isprava o studiju, Europski sustav prikupljanja i prenošenja bodova, Europski sustav kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, Europski kvalifikacijski okvir i Europass.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles,22.5.2018.
            COM(2018) 270 final
            PRILOG

            Preporuci Vijeća
            o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja diploma visokog i višeg sekundarnog obrazovanja te ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu
            {SWD(2018) 170 final}

               PRILOG
                  POJMOVNIK

                  Automatsko priznavanje kvalifikacija: pravo nositelja kvalifikacije izdane u jednoj državi članici da ga se uzme u obzir za upis u program obrazovanja ili osposobljavanja u bilo kojoj drugoj državi članici, a da pritom ne mora prolaziti kroz poseban postupak priznavanja. Time se ne dovodi u pitanje pravo ustanove visokog obrazovanja da utvrdi posebne uvjete za upis u određene programe.

               Automatsko priznavanje ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu: pravo da se ishodi razdoblja školovanja priznaju kako slijedi: na razini visokog obrazovanja priznaju se na temelju ugovora o učenju i prijepisa ocjena ili na temelju ishoda učenja za module pohađane u inozemstvu kako su opisani u katalogu kolegija, u skladu s Europskim sustavom prijenosa i prikupljanja bodova (ECTS); na srednjoškolskoj razini, ishodi razdoblja školovanja u inozemstvu u jednoj državi članici priznaju se u cijelosti u matičnoj zemlji, pod uvjetom da su stečene kompetencije u skladu s kompetencijama definiranima u nacionalnom kurikulumu.

               Lanac blokova: način na koji se informacije mogu bilježiti i dijeliti unutar neke zajednice. Svaki član zajednice održava vlastitu kopiju informacija. Unosi su trajni, transparentni i pretraživi. Svako ažuriranje je novi „blok” koji se dodaje na kraj „lanca”.

               Dopunska isprava uz svjedodžbu: dokument s opisom znanja i vještina koje su stekli nositelji svjedodžbe strukovnog osposobljavanja; sadržava dodatne informacije pored onih uključenih u službenu svjedodžbu i/ili prijepis ocjena i stoga je lako razumljiv, osobito poslodavcima ili ustanovama u inozemstvu.

               Katalog kolegija: u Vodiču za korisnike ECTS-a (2015.) definira se ovako: „[k]atalog kolegija uključuje detaljne, korisniku razumljive i aktualne informacije o okruženju za učenje na visokom učilištu (opće informacije o visokom učilištu, podršci studentima, kao i akademske informacije o programima i njihovim pojedinačnim sastavnicama), koje trebaju biti dostupne studentima prije početka i tijekom njihova studiranja kako bi im se omogućilo da naprave dobar odabir i najučinkovitije iskoriste svoje vrijeme. Katalog kolegija potrebno je objaviti na mrežnim stranicama visokog učilišta, navodeći nazive kolegija na nacionalnome (ili regionalnome, ako je relevantno) i na engleskom jeziku, tako da svim zainteresiranim stranama bude lako dostupan. Visoko učilište može slobodno odlučiti o formatu kataloga, kao i o redoslijedu informacija. Potrebno ga je objaviti dovoljno vremena unaprijed da bi budući studenti mogli napraviti svoj odabir”.

               Nadležno tijelo: pojedinac ili organizacija koji ima zakonski delegirane ili prenesene ovlasti ili nadležnost za obavljanje određene funkcije.

               Vrednovatelj kvalifikacija: osoba koja odlučuje o priznavanju kvalifikacija.

               Dopunska isprava o studiju: dokument koji se pridružuje diplomi u visokom obrazovanju, a sadržava detaljan opis ishoda učenja koje je nositelj diplome postigao, te vrste, razine, konteksta, sadržaja i statusa pojedinih sastavnica studijskih programa.

               Europski pristup osiguravanju kvalitete zajedničkih programa: podržali su ga ministri obrazovanja u Europskom prostoru visokog obrazovanja 2015., a cilj mu je unaprijediti osiguravanje kvalitete zajedničkih programa utvrđivanjem standarda i uklanjanjem prepreka njihovu priznavanju.

               Europski sustav kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje (ECVET): tehnički okvir za prijenos, priznavanje, i, ako je prikladno, prikupljanje ishoda učenja pojedinaca u svrhu stjecanja kvalifikacije. Europski sustav kredita za strukovno obrazovanje i osposobljavanje temelji se na opisu kvalifikacija u jedinicama ishoda učenja, na postupcima prijenosa, priznavanja i prikupljanja te na nizu dopunskih dokumenata kao što su memorandumi o razumijevanju i sporazumi o učenju.

               Europski sustav prikupljanja i prenošenja bodova (ECTS): u Vodiču za korisnike ECTS-a (2015.) definira se ovako: „[s]ustav usmjeren na polaznika namijenjen prikupljanju i prijenosu bodova, utemeljen na načelu transparentnosti procesa učenja, poučavanja i vrednovanja. Cilj mu je olakšati planiranje, provedbu i evaluaciju studijskih programa i mobilnosti studenata priznavanjem postignuća u učenju, kvalifikacija i razdoblja učenja”.

               Kvalifikacijski okvir Europskog prostora visokog obrazovanja (EHEA QF): opći okvir kvalifikacija u Europskom prostoru visokog obrazovanja u koji je uključeno 48 zemalja. Sastoji se od tri razine (preddiplomski, diplomski, doktorski studij), uključujući, u nacionalnim kontekstima, djelomične kvalifikacije, generičke deskriptore za svaku razinu na temelju ishoda učenja i kompetencija te raspone bodova na prvoj i drugoj razini.

               Europski registar za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju (EQAR): registar agencija za osiguranje kvalitete u kojem su evidentirane agencije koje su dokazale da u znatnoj mjeri poštuju zajednički skup načela za osiguranje kvalitete u Europi. Ta su načela utvrđena u Standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja (ESG).

               Europski sustav osiguravanja kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (EQAVET): iskustvena zajednica u kojoj države članice, socijalni partneri i Europska komisija zajednički razvijaju i unaprjeđuju osiguranje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju.

               Europski kvalifikacijski okvir (EQF): alat za pretvorbu koji olakšava komunikaciju i usporedbu među kvalifikacijskim sustavima u Europi. Temelji se na osam europskih referentnih razina koje su opisane u odnosu na ishode učenja: znanja, vještine i kompetencije. Na taj se način svi nacionalni kvalifikacijski sustavi, nacionalni kvalifikacijski okviri i kvalifikacije u Europi mogu povezati s razinama Europskog kvalifikacijskog okvira. Učenici i studenti, osobe s diplomom, pružatelji obrazovanja i poslodavci mogu upotrijebiti te razine za bolje razumijevanje i uspoređivanje kvalifikacija dodijeljenih u različitim zemljama te u okviru različitih sustava obrazovanja i osposobljavanja.

               Ugovor o učenju: u Vodiču za korisnike ECTS-a (2015.) definira se ovako: „[f]ormalan ugovor triju strana uključenih u mobilnost – studenta, matičnoga visokog učilišta i inozemnoga visokog učilišta ili organizacije/poslovne organizacije – kojim se olakšava organizacija i priznavanje mobilnosti koja omogućava provođenje razdoblja studija u inozemstvu. Ugovor potpisuju tri strane prije početka razdoblja mobilnosti, a njegova je namjena dati studentu potvrdu da će bodovi koje uspješno stekne tijekom razdoblja mobilnosti biti priznati”.

               Ishodi učenja: navodi o tome što pojedinac zna, razumije i može učiniti po završenom procesu učenja, a definiraju se u odnosu na znanja, vještine i kompetencije.

               Nacionalni kvalifikacijski okvir: instrument za klasificiranje kvalifikacija prema skupini kriterija povezanih s postignutom razinom učenja, kojemu je cilj integrirati i koordinirati nacionalne podsustave kvalifikacija i unaprijediti transparentnost, pristup stjecanju, prohodnost i kvalitetu kvalifikacija te ih uskladiti s potrebama tržišta rada i civilnog društva.

               Kvalifikacija: u Vodiču za korisnike ECTS-a (2015.) definira se ovako: „[s]vaki akademski stupanj, diploma ili druga javna isprava izdana od strane ovlaštene pravne osobe kojom se potvrđuje uspješan završetak akreditiranoga studijskog programa”.

               Priznavanje prethodnog učenja: priznavanje ishoda učenja stečenih u razdoblju koje je prethodilo traženju priznavanja, bilo formalnim obrazovanjem ili neformalnim i informalnim učenjem.

               Standardi i smjernice za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja (ESG): skup standarda i smjernica za unutarnje i vanjsko osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, razvijen u okviru Bolonjskog procesa. Ti standardi daju smjernice koje pokrivaju područja ključna za pružanje kvalitetnog visokog obrazovanja. Standarde i smjernice za osiguravanje kvalitete u Europskom prostoru visokog obrazovanja potrebno je sagledati u širem kontekstu koji uključuje kvalifikacijske okvire, Europski sustav prikupljanja i prenošenja bodova i dopunsku ispravu o studiju, koji također pridonose promicanju transparentnosti i međusobnog povjerenja u Europskom prostoru visokog obrazovanja.

               Prijepis ocjena: u Vodiču za korisnike ECTS-a (2015.) definira se ovako: „[a]žuran zapis o napretku studenata u studiranju: sastavnice studijskih programa koje su polazili, broj bodova koje su stekli u okviru Europskog sustava prikupljanja i prenošenja bodova i ocjene koje su im dodijeljene. Riječ je o ključnom dokumentu za evidentiranje napretka i priznavanje postignuća u učenju, uključujući razdoblje koje student provede u mobilnosti. Većina visokih učilišta prijepise ocjena izvodi iz vlastitih baza podataka”.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 25.6.2020.
            COM(2020) 287 final
            2020/0134(NLE)
            Prijedlog
            PREPORUKE VIJEĆA
            o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Čelnici država ili vlada država članica EU-a naglasili su 10. ožujka 2020. potrebu za zajedničkim europskim pristupom u pogledu pandemije bolesti COVID-19. Komisija je 16. ožujka 2020. donijela Komunikaciju
                  1
                kojom se preporučuje privremeno ograničenje neobveznih putovanja iz trećih zemalja u područje EU+
                  2
               . Čelnici EU-a dogovorili su 17. ožujka 2020. koordinirano djelovanje na vanjskim granicama na temelju preporuke Komisije. Otada su sve države članice EU-a (osim Irske) i države pridružene schengenskom području (dalje u tekstu „države članice”) donijele nacionalne odluke o provedbi ograničenja putovanja
                  3
               .

               Komisija je 8. travnja 2020.
                  4
                i 8. svibnja 2020.
                  5
                donijela dvije dodatne komunikacije. U drugoj je Komisija pozvala države članice da produlje ograničenje putovanja do 15. lipnja 2020.

               Na sastanku 5. lipnja 2020. ministri unutarnjih poslova raspravljali su o tome koliko bi dugo trebalo primjenjivati ograničenja ulaska u EU za državljane trećih zemalja te o kriterijima i mjerama koji bi se trebali primjenjivati nakon što se odluči postupno ukidati navedena ograničenja za pojedine treće zemlje. U skladu sa „Zajedničkim europskim planom za ukidanje mjera ograničavanja širenja bolesti COVID-19”
                  6
                od 15. travnja postignut je konsenzus o potrebi da se prvo ukinu kontrole na unutarnjim granicama, a zatim primijeni jedinstveni pristup postupnom ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU. Komisija je pozvana da na temelju jasnih kriterija predloži koordinirane daljnje korake.

               Komisija je 11. lipnja 2020. donijela Komunikaciju
                  7
                u kojoj se preporučuje produljenje ograničenja putovanja do 30. lipnja 2020. i utvrđuje pristup za postupno ukidanje ograničenja neobveznih putovanja u EU od 1. srpnja 2020. Cilj je ovog prijedloga da se taj pristup provede u obliku preporuke Vijeća.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

               Ovom se preporukom nastoji osigurati provedba postojećih odredbi u ovom području politike, konkretno obavljanje kontrola osoba i učinkovito praćenje prelaska vanjskih granica.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ova je preporuka u skladu s drugim politikama Unije, uključujući politike vanjskih odnosa i javnog zdravlja.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno njegov članak 292. druga rečenica i članak 77. stavak 2. točka (b)

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

                  Člankom 292. UFEU-a Vijeću se omogućuje da donosi preporuke. U skladu s drugom rečenicom te odredbe Vijeće odlučuje na prijedlog Komisije u svim slučajevima kada se Ugovorima predviđa da Vijeće donosi akte na prijedlog Komisije.

                  To se primjenjuje u ovoj situaciji jer je za dosljedan pristup na vanjskim granicama potrebno zajedničko rješenje. U članku 77. stavku 1. točki (b) UFEU-a navedeno je da Unija razvija politiku čiji je cilj obavljati kontrolu osoba i učinkovit nadzor prelaska vanjskih granica. Člankom 77. stavkom 2. točkom (b) UFEU-a predviđene su mjere za kontrolu osoba koje prelaze vanjske granice. Mjere na temelju članka 77. stavka 2. UFEU-a donose Europski parlament i Vijeće, odlučujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom. U skladu s člankom 289. stavkom 1. UFEU-a redovni zakonodavni postupak odvija se na prijedlog Komisije.

               •Proporcionalnost

                  Ovim se prijedlogom uzimaju u obzir razvoj epidemiološke situacije i svi dostupni relevantni dokazi. Tijela država članica i zemalja pridruženih Schengenu i dalje su odgovorna za provedbu predložene Preporuke Vijeća. Stoga je prijedlog prikladan za postizanje željenog cilja i ne prelazi ono što je potrebno i razmjerno.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINAKA

               •Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva

                  Nije primjenjivo.

               •Savjetovanja s dionicima i procjena učinka

                  Ovim se prijedlogom uzimaju u obzir rasprave koje su se odvijale s državama članicama od prvih privremenih ograničenja. Iako se prijedlogom uzimaju u obzir razvoj epidemiološke situacije i svi dostupni relevantni dokazi, procjena učinka nije provedena.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Nema ga.

               2020/0134 (NLE)

               Prijedlog

               PREPORUKE VIJEĆA

               o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292. drugu rečenicu i članak 77. stavak 2. točku (b),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Čelnici država ili vlada država članica Europske unije naglasili su 10. ožujka 2020. potrebu za zajedničkim europskim pristupom u pogledu bolesti COVID-19.

               (2)Komisija je 16. ožujka 2020. donijela Komunikaciju
                  8
                kojom je preporučila privremeno ograničenje neobveznih putovanja iz trećih zemalja u područje EU+
                  9
                u razdoblju od mjesec dana. Čelnici država ili vlada država članica EU-a 17. ožujka 2020. postigli su dogovor o provedbi privremenog ograničenja neobveznih putovanja. Ograničenje su uvele i četiri države pridružene schengenskom području.

               (3)Komisija je 8. travnja 2020.
                  10
                i 8. svibnja 2020.
                  11
                donijela dvije dodatne komunikacije, a u objema je preporučila produljenje ograničenja neobveznih putovanja za mjesec dana. Sve države članice schengenskog područja i četiri države pridružene schengenskom području (dalje u tekstu „države članice”) odlučile su provesti ta produljenja, a posljednje do 15. lipnja 2020.

               (4)Predsjednica Europske komisije i predsjednik Europskog vijeća 15. travnja 2020. predstavili su „Zajednički europski plan za ukidanje mjera ograničavanja širenja bolesti COVID-19”
                  12
               . U njemu je predviđen pristup u dvije faze prema kojem bi kontrole na unutarnjim granicama trebalo ukinuti na koordiniran način. Zatim bi se postupno ukidala privremena ograničenja na vanjskim granicama te osobama koje nemaju boravište u EU-u dopustila neobvezna putovanja u EU.

               (5)Savjetovanja s državama članicama potvrdila su potrebu za daljnjim kratkim produljenjem postojećih ograničenja na vanjskim granicama i jedinstvenim pristupom njihovu postupnom ukidanju.

               (6)Komisija je 11. lipnja 2020. donijela Komunikaciju
                  13
                u kojoj je preporučeno produljenje ograničenja neobveznih putovanja u EU do 30. lipnja 2020. i utvrđen pristup za postupno ukidanje ograničenja neobveznih putovanja u EU od 1. srpnja 2020. Sve države članice primijenile su daljnje produljenje do 30. lipnja.

               (7)Otada su države članice vodile rasprave o kriterijima i metodologiji koje trebaju primjenjivati.

               (8)Ovom se Preporukom ne dovodi u pitanje odgovornost država članica da nastave primjenjivati članak 6. Zakonika o schengenskim granicama
                  14
                kojim se utvrđuju uvjeti ulaska državljana trećih zemalja. Konkretno, države članice odgovorne su u svakom pojedinačnom slučaju procijeniti treba li se državljanina treće zemlje smatrati prijetnjom javnom zdravlju. U tom kontekstu države članice trebale bi osigurati da tijela graničnog nadzora blisko surađuju s prijevoznicima.

               (9)Nadzor državne granice nije samo u interesu države članice na čijim se vanjskim granicama on provodi, nego i u interesu svih država članica koje su ukinule nadzor unutarnjih granica. Države članice trebale bi stoga osigurati koordiniranu provedbu mjera na vanjskim granicama kako se ne bi dovelo u pitanje funkcioniranje schengenskog područja.

               (10)Pri odlučivanju o mogućem ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU trebalo bi uzeti u obzir epidemiološku situaciju u EU-u, tj. prosječan broj oboljelih od bolesti COVID-19 tijekom posljednjih 14 dana na 100 000 stanovnika. U EU-u je trenutačni prosjek 16 oboljelih.

               (11)Međunarodni zdravstveni propisi (2005.) (IHR) koje je 23. svibnja 2005. donijela 58. skupština Svjetske zdravstvene organizacije pojačali su usklađivanje između država članica Svjetske zdravstvene organizacije (WHO) koja uključuje sve države članice Unije u području pripravnosti i odgovora na hitne situacije od međunarodnog značaja koje se odnose na javno zdravlje. IHR-ovim okvirom za praćenje utvrđuju se ključni javnozdravstveni kapaciteti koje države stranke WHO-a moraju održavati. Podaci koje države u skladu s tim okvirom redovito dostavljaju mogu se objediniti u ukupnu ocjenu kao pokazatelj ukupnog kapaciteta za odgovor.

               (12)Djelotvornost odluka o ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU ovisi o njihovoj ujednačenoj provedbi u državama članicama na svim vanjskim granicama Unije. Njihova je obveza na temelju Ugovora osigurati koordinaciju kako se ne bi ugrozilo funkcioniranje schengenskog područja. Restriktivnijim pristupom ne bi se ugrozilo funkcioniranje schengenskog područja, ali za manje restriktivni pristup od onog koordiniranog na razini schengenskog područja takva opasnost postoji. Stoga države članice ne bi smjele jednostrano donositi odluke o ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU za treće zemlje prije ujednačene odluke ostalih država članica o ukidanju ograničenja putovanja za te treće zemlje.

               (13)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, ova Preporuka utječe na Dansku. S obzirom na to da ova Preporuka predstavlja daljnji razvoj schengenske pravne stečevine, Danska, u skladu s člankom 4. navedenog protokola, u roku od šest mjeseci nakon što Vijeće odluči o ovoj Preporuci odlučuje hoće li je provesti u svojem nacionalnom pravu.

               (14)Ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ
                  15
               ; ova Preporuka stoga ne utječe na Irsku.

               (15)U pogledu Islanda i Norveške ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Vijeća Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o pridruživanju tih država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke Vijeća 1999/437/EZ
                  16
               .

               (16)U pogledu Švicarske ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke 1999/437/EZ
                  17
                u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ
                  18
               .

               (17)U pogledu Lihtenštajna ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke 1999/437/EZ
                  19
                u vezi s člankom 3. Odluke 2011/350/EU
                  20
               .

               (18)Pravni status ove Preporuke, kako se navodi u uvodnim izjavama od 13. do 17., ne dovodi u pitanje potrebu da sve države članice u interesu pravilnog funkcioniranja schengenskog područja odlučuju o ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU na ujednačen način,

               DONIJELO JE OVU PREPORUKU:

               1.Kako bi odredile za koje se treće zemlje aktualno ograničenje neobveznih putovanja u EU treba ukinuti, države članice trebale bi primijeniti metodologiju i kriterije utvrđene u Komunikaciji Komisije od 11. lipnja 2020.
                  21
                o trećoj procjeni primjene privremenog ograničenja neobveznih putovanja u EU. Kriteriji iz te Komunikacije odnose se na epidemiološku situaciju i mjere protiv širenja zaraze, uključujući ograničavanje socijalnih kontakata te gospodarske i socijalne aspekte.

               2.U pogledu epidemiološke situacije, treće zemlje moraju ispunjavati sljedeće kriterije, podložno redovitom preispitivanju:

               –oko 16 ili manje novih slučajeva COVID-a 19 na 100 000 stanovnika tijekom posljednjih 14 dana;

               –jednak ili manji broj novih slučajeva tijekom tog razdoblja u usporedbi s prethodnih 14 dana; i

               –cjelokupni odgovor predmetne zemlje na COVID-19, uzimajući u obzir dostupne informacije o aspektima kao što su testiranje, nadzor, praćenje kontakata, ograničavanje širenja zaraze, liječenje i izvješćivanje; ako podaci o tim aspektima nisu dostupni, države članice mogu upotrijebiti ukupnu prosječnu ocjenu za sve dimenzije koje se mjere u okviru Međunarodnih zdravstvenih propisa (IHR) ako je ona iznad 50. Mogu se uzeti u obzir i informacije koje dostavljaju delegacije EU-a na temelju kontrolnog popisa priloženog Komunikaciji od 11. lipnja 2020.

               3.Pri odlučivanju o tome primjenjuje li se privremeno ograničenje neobveznih putovanja u EU na državljanina treće zemlje, odlučujući čimbenik trebalo bi biti boravište u trećoj zemlji za koju su ukinuta ograničenja neobveznih putovanja (a ne državljanstvo).

               4.Ograničenja putovanja mogu se ukinuti ili ponovno uvesti za svaku treću zemlju u skladu s promjenama uvjeta koji se odnose na epidemiološku situaciju iz stavka 2. Potrebno je brzo odlučivanje, za slučaj da se situacija u trećoj zemlji naglo pogorša.

               5.Međutim, čak i ako se privremena ograničenja putovanja nastave primjenjivati na treću zemlju, trebalo bi dopustiti nužna putovanja za kategorije putnika
                  22
                navedene u Komunikaciji od 16. ožujka 2020.
                  23
               , Komunikaciji od 11. lipnja 2020.
                  24
                i Smjernicama od 30. ožujka 2020.
                  25
                 Države članice mogu uvesti dodatne sigurnosne mjere za te putnike, posebno ako dolaze iz visokorizične regije.

               6.Posebno bi sljedeće kategorije putnika trebalo izuzeti iz ograničenja putovanja, neovisno o svrsi putovanja:

               (a)građani Unije u smislu članka 20. stavka 1. UFEU-a i državljani trećih zemalja koji, na temelju sporazumâ između Unije i njezinih država članica s jedne strane i tih trećih zemalja s druge strane, uživaju jednaka prava na slobodno kretanje kao i građani Unije, te njihovi članovi obitelji
                  26
               ;

               (b)državljani trećih zemalja koji su osobe s dugotrajnim boravištem u skladu s Direktivom o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem
                  27
               , osobe koje imaju pravo boravka na temelju drugih direktiva EU-a ili nacionalnog prava ili imaju nacionalne vize za dugotrajni boravak i njihovi članovi obitelji.

               Međutim, države članice mogu poduzeti odgovarajuće mjere, npr. zahtijevati da takve osobe po povratku iz treće zemlje za koju privremeno ograničenje putovanja nije ukinuto budu u samoizolaciji ili slično, pod uvjetom da isto zahtijevaju i od svojih državljana;

               7.Trebalo bi redovito, za svaku pojedinu zemlju, razmatrati recipročnost, posebno kad je riječ o trećim zemljama u kojima je stopa zaraze niža od prosjeka EU-a.

               8.Spomenute bi korake trebale primjenjivati sve države članice na svim vanjskim granicama. Države članice trebale bi nastojati primjenjivati sve mjere na ujednačen način.

               9.U interesu pravilnog funkcioniranja schengenskog područja, države članice ne bi smjele jednostrano donositi odluke o ukidanju ograničenja neobveznih putovanja u EU za konkretne treće zemlje prije strogo koordinirane odluke zajedno s ostalim državama članicama o ukidanju ograničenja putovanja za te treće zemlje.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        COM(2020) 115, 16. ožujka 2020.

                     (2)

                        „Područje EU+” obuhvaća sve države članice schengenskog područja (uključujući Bugarsku, Hrvatsku, Cipar i Rumunjsku), kao i četiri države pridružene schengenskom području. Uključivat će i Irsku i Ujedinjenu Kraljevinu ako se odluče uskladiti.

                     (3)

                        Ujedinjenu Kraljevinu također se poticalo da primijeni navedeno privremeno ograničenje putovanja, ali nije to učinila. Budući da se do kraja prijelaznog razdoblja s državljanima Ujedinjene Kraljevine treba postupati na isti način kao i s građanima EU-a, oni su izuzeti od ograničenja putovanja.

                     (4)

                        COM(2020) 148, 8. travnja 2020.

                     (5)

                        COM(2020) 222, 8. svibnja 2020.

                     (6)

                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:52020XC0417(06)&from=HR

                     (7)

                        COM(2020) 399, 11. lipnja 2020.

                     (8)

                        COM(2020) 115, 16. ožujka 2020.

                     (9)

                        „Područje EU+” obuhvaća sve države članice schengenskog područja (uključujući Bugarsku, Hrvatsku, Cipar i Rumunjsku), kao i četiri države pridružene schengenskom području. Uključivat će i Irsku i Ujedinjenu Kraljevinu ako se odluče uskladiti.

                     (10)

                        COM(2020) 148, 8. travnja 2020.

                     (11)

                        COM(2020) 222, 8. svibnja 2020.

                     (12)

                  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication_-_a_european_roadmap_to_lifting_coronavirus_containment_measures_0.pdf

                     (13)

                        COM(2020) 399, 11. lipnja 2020.

                     (14)

                        Uredba (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o Zakoniku Unije o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama), SL L 77, 23.3.2016., str. 1.

                     (15)

                        Odluka Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (SL L 64, 7.3.2002., str. 20.).

                     (16)

                        SL L 176, 10.7.1999., str. 36.

                     (17)

                        SL L 53, 27.2.2008., str. 52.

                     (18)

                        Odluka Vijeća 2008/146/EZ od 28. siječnja 2008. o sklapanju, u ime Europske zajednice, Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (SL L 53, 27.2.2008., str. 1.).

                     (19)

                        SL L 160, 18.6.2011., str. 21.

                     (20)

                        Odluka Vijeća 2011/350/EU od 7. ožujka 2011. o sklapanju Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, u vezi s ukidanjem kontrola na unutarnjim granicama i kretanju osoba, u ime Europske unije (SL L 160, 18.6.2011., str. 19.).

                     (21)

                        COM(2020) 399, 11. lipnja 2020.

                     (22)

                        Posebne kategorije putnika koji putuju zbog nužne funkcije ili potrebe:

                     I.zdravstveni djelatnici, istraživači u zdravstvu i djelatnici u skrbi za starije osobe,

                     II.pogranični radnici;

                     III.sezonski radnici u poljoprivredi,

                     IV.osoblje u prometnom sektoru;

                     V.diplomati, osoblje međunarodnih organizacija, vojno osoblje te humanitarni radnici i pripadnici civilne zaštite koji izvršavaju svoje funkcije;

                     VI.putnici u tranzitu;

                     VII.osobe koje putuju zbog nužnih obiteljskih razloga;

                     VIII.osobe kojima je potrebna međunarodna zaštita ili koje putuju iz drugih humanitarnih razloga uz poštovanje načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja;

                     IX.državljani trećih zemalja koji putuju radi studiranja;

                     X.visokokvalificirani državljani trećih zemalja ako je njihov rad nužan iz gospodarske perspektive, a posao se ne može odgoditi ili obavljati u inozemstvu.

                     (23)

                        COM(2020) 115, 16. ožujka 2020.

                     (24)

                        COM(2020) 399, 11. lipnja 2020.

                     (25)

                        C(2020) 2050, 30. ožujka 2020.

                     (26)

                        Kako su definirani u člancima 2. i 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, SL L 158, 30.4.2004., str. 77.

                     (27)

                        Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem, SL L 16, 23.1.2004., str. 44.