               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2018.
            COM(2018) 530 final
            2018/0279(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju Austrije, Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificiralo 98 zemalja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece s pomoću sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Bjelarus je 12. siječnja 1998. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Bjelarusu 1. travnja 1998.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Bjelarusa i 24 države članice EU-a. Samo Austrija, Danska, Luksemburg i Rumunjska još nisu prihvatili pristup Bjelarusa Konvenciji.

                  Uzbekistan je 31. svibnja 1999. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Uzbekistanu 1. kolovoza 1999.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Uzbekistana i 24 države članice EU-a. Samo Austrija, Danska, Luksemburg i Rumunjska još nisu prihvatili pristup Uzbekistana Konvenciji.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, s kojim se savjetovalo na inicijativu Komisije.

                  U Mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije izjavio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla varijabilna geometrija među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Bjelarusa i Uzbekistana donosi se na razini EU-a u obliku Odluke Vijeća. Austrija, Luksemburg i Rumunjska trebali bi stoga u vezi s pristupom Bjelarusa i Uzbekistana dati izjavu o prihvatu u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem Austrije, Luksemburga i Rumunjske Konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Bjelarusa, Uzbekistana i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a) koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću.

                  Jedan je od glavnih ciljeva Uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju oprečnih odluka o tome treba li dijete predati ili ne, izdanih u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do prosinca 2017. već je doneseno 14 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 20 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora i San Marina)
                     1
                   Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju je počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem djelotvornog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj Vodič preveden je na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Budući da se Odluka odnosi na međunarodni sporazum, primjenjiva pravna osnova je članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno s člankom 81. stavkom 3. Vijeće odlučuje jednoglasno, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EZ) br. 2201/2003 i stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća na istu temu i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u području međunarodne otmice djece osiguravanjem da Austrija, Luksemburg i Rumunjska u utvrđenom roku prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nakon savjetovanja s Komisijom o svojoj volji da prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Konvenciji iz 1980. Austrija, Luksemburg i Rumunjska dali su povoljno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 18. travnja 2018. pokazalo se da u ovoj fazi države članice nemaju prigovora na to da Austrija, Luksemburg i Rumunjska prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Konvenciji iz 1980.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Budući da je Konvencija već na snazi u 24 države članice u pogledu Bjelarusa i Uzbekistana, Komisija i stručnjaci država članica smatrali su da stoga nije potrebna posebna procjena situacije u predmetnim trećim zemljama.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 14 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2017., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. U svakom slučaju, posebna procjena situacije u Bjelarusu i Uzbekistanu smatrala se suvišnom s obzirom na to da je Konvencija već na snazi u 24 države članice EU-a te s obzirom na to da su Austrija, Luksemburg i Rumunjska voljni prihvatiti pristup Bjelarusa i Uzbekistana.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se Prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje Austrije, Luksemburga i Rumunjske da prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li Austrija, Luksemburg i Rumunjska tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2018/0279 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju Austrije, Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (b),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka njihova nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt s djetetom i prava na roditeljsku skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće zemlje da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

               (8)Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Bjelarus je 12. siječnja 1998. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu za Bjelarus 1. travnja 1998.

               (11)Sve predmetne države članice osim Austrije, Danske, Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Bjelarusa Haškoj konvenciji iz 1980. Bjelarus je prihvatio pristup Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Bjelarusu dovela je do zaključka da Austrija, Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Bjelarusa prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)Uzbekistan je 31. svibnja 1999. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu za Uzbekistan 1. kolovoza 1999.

               (13)Sve države članice osim Austrije, Danske, Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. Uzbekistan je prihvatio pristup Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Uzbekistanu dovela je do zaključka da Austrija, Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Uzbekistana prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (14)Austrija, Luksemburg i Rumunjska stoga bi trebali biti ovlašteni položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (15)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (16)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Austrija, Luksemburg i Rumunjska ovlašćuju se da u interesu Unije prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”).

               2.
                     Austrija, Luksemburg i Rumunjska najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2018/...”.

               3.
                     Austrija, Luksemburg i Rumunjska obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svojih izjava o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuju Komisiji tekst tih izjava u roku od dva mjeseca od njihova polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Austriji, Luksemburgu i Rumunjskoj.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 14 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća (EU) 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća (EU) 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća (EU) 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.); Kazahstana (Odluka Vijeća (EU) 2016/2311 donesena 8. prosinca 2016.); Perua (Odluka Vijeća (EU) 2016/2312 donesena 8. prosinca 2016.); Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Konvenciji iz 1980.

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.8.2018.
            COM(2018) 576 final
            2018/0305(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom te Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi tim konvencijama

               OBRAZLOŽENJE

               1.PREDMET PRIJEDLOGA

                  Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije na Zajedničkom odboru EU-a i ZZP-a
                     11 uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom te Zajedničkom odboru EU-a i ZZP-a uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku (dalje u tekstu „zajednički odbori”) u pogledu predviđenog donošenja zasebne Odluke svakog Zajedničkog odbora o pozivu Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske (dalje u tekstu „Ujedinjena Kraljevina”) da pristupi Konvenciji o pojednostavnjenju formalnosti u trgovini robom, odnosno Konvenciji o zajedničkom provoznom postupku (dalje u tekstu „konvencije”).

               2.KONTEKST PRIJEDLOGA

               2.1. Konvencije

                  Konvencije su osmišljene radi olakšavanja kretanja robe između Europske unije i drugih ugovornih stranaka konvencija. Stupile su na snagu 1. siječnja 1988.

                  Europska unija je ugovorna stranka konvencija.

                  U konvencijama se na zemlje koje su ugovorne stranke konvencija, ali nisu države članice Unije, upućuje pod pojmom zemlje zajedničkog provoza.

               2.2. Zajednički odbori

                  Zadaća zajedničkih odbora je upravljanje konvencijama i osiguravanje njihove ispravne provedbe. Zajednički odbori donošenjem odluka pozivaju treće zemlje na pristupanje konvencijama.

                  Odluke zajedničkih odbora donose se međusobnim dogovorom ugovornih stranaka.

               2.3. •Predviđeni akti Zajedničkog odbora

               •Odabir instrumenta

                  Komunikacijom Europske komisije iz 2001. Europskom parlamentu i Vijeću o strategiji za pripremu država kandidatkinja za pristupanje konvencijama EZ-a i EFTA-e iz 1987. o zajedničkom provoznom postupku i pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom
                     22, potom Komunikacijom Europske komisije iz 2010. Europskom parlamentu i Vijeću o strategiji za pripremu određenih susjednih zemalja za pristupanje objema konvencijama
                     33 te Zaključcima Vijeća od 14. travnja 2011. kojima se potvrđuje pristup donesen u objema komunikacijama predviđena je potpora za određeni broj zemalja u njihovim nastojanjima za pristupanje konvencijama.

                  Ujedinjena Kraljevina kao država članica Europske unije primjenjuje konvencije od njihova stupanja na snagu 1988. Stoga ima dovoljno iskustva u primjeni odredaba konvencija i kao država članica Unije ispunjava tehničke kriterije utvrđene u komunikacijama iz 2001. i 2010.

                  Nakon što se Ujedinjena Kraljevina povuče iz Europske unije, konvencije će se automatski prestati primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu jer je samo Unija ugovorna stranka konvencija (a ne njezine države članice). Pristupanje Ujedinjene Kraljevine konvencijama kao zasebne ugovorne stranke znatno će olakšati kretanje robe između Unije, Ujedinjene Kraljevine i ostalih zemalja zajedničkog provoza.

                  Ako prijelazni aranžmani koje dogovore pregovarači EU-a i Ujedinjene Kraljevine stupe na snagu u okviru sporazuma o povlačenju o kojem se trenutačno pregovara u skladu s člankom 50. Ugovora o Europskoj uniji, međunarodni sporazumi čija je stranka Unija, uključujući konvencije, primjenjivat će se na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj od datuma povlačenja do 31. prosinca 2020. Pristupanje Ujedinjene Kraljevine konvencijama trebalo bi stoga biti na snazi samo u takvoj situaciji od datuma na koji se pravo Unije (uključujući te konvencije) više ne primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj.

                  Komisiju se poziva na donošenje ovog nacrta prijedloga odluka te njegovo upućivanje Vijeću.

                  Odluke zajedničkih odbora o pozivu Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi konvencijama postat će obvezujuće za ugovorne stranke u skladu s člankom 2. svake od tih odluka, u kojima se predviđa njihovo stupanje na snagu na dan donošenja: „Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja”.

                  U skladu s člankom 11. stavkom 3. Konvencije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom i člankom 15. stavkom 3. Konvencije o zajedničkom provoznom postupku, odluke u pogledu poziva trećim zemljama na pristupanje konvencijama na snagu stavljaju ugovorne stranke u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.

               3.STAJALIŠTE KOJE TREBA ZAUZETI U IME UNIJE

                  Predloženim stajalištem predviđeno je donošenje odluke o pozivu Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi konvencijama kako bi se one počele primjenjivati odmah nakon povlačenja iz Unije ili, ako prijelazni aranžmani koje dogovore pregovarači EU-a i Ujedinjene Kraljevine stupe na snagu u okviru sporazuma o povlačenju o kojem se trenutačno pregovara u skladu s člankom 50. Ugovora o Europskoj uniji, od datuma na koji se pravo Unije (uključujući te konvencije) prestane primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj.

                  Cilj je predloženog stajališta olakšati trgovinu između Unije, Ujedinjene Kraljevine i zemalja zajedničkog provoza. Očekuje se da će pristupanje Ujedinjene Kraljevine konvencijama donijeti znatne i konkretne koristi trgovcima i carinskim upravama zbog pojednostavnjenja formalnosti provoza i olakšavanja kretanja robe.

                  Prijedlog je u skladu sa zajedničkom trgovinskom politikom.

               4.PRAVNA OSNOVA

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

                  U članku 11. stavku 3. Konvencije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom i članku 15. stavku 3. Konvencije o zajedničkom provoznom postupku propisuje se da zajednički odbori odlukom pozivaju treće zemlje, u smislu članka 1. stavka 2. odnosno članka 3. stavka 1. točke (c), na pristupanje konvencijama.

               4.1.2.Primjena u ovom slučaju

                  Zajednički odbori tijela su osnovana sporazumom, točnije Konvencijom o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom (članak 10.) i Konvencijom o zajedničkom provoznom postupku (članak 14.).

                  Odluke koje zajednički odbori trebaju donijeti akti su koji proizvode pravne učinke. Te će odluke biti obvezujuće na temelju međunarodnog prava u skladu s člankom 15. Konvencije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom i člankom 20. Konvencije o zajedničkom provoznom postupku.

                  Iako Ujedinjena Kraljevina neće biti treća zemlja u trenutku donošenja odluka zajedničkih odbora o pozivu, u interesu je Unije osigurati da Ujedinjena Kraljevina pristupi konvencijama kao zasebna ugovorna stranka od datuma na koji se pravo Unije (uključujući te konvencije) više neće primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj. Stoga je potrebno pripremiti donošenje poziva na pristupanje tim konvencijama na zajedničkim odborima, čime bi nakon što Ujedinjena Kraljevina postane treća zemlja ona odmah postala zasebna ugovorna stranka.

                  Predviđenim se aktima ne dopunjuje niti mijenja institucijski okvir konvencija.

                  Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalna pravna osnova

                  Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, to jest onoj koja je potrebna za glavni ili prevladavajući cilj ili element.

                  Pojednostavnjenja ostvarena pozivom Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi konvencijama obuhvaćaju učinkovite postupke prelaska preko granica. Glavni cilj i sadržaj predviđenih akata odnose se na zajedničku trgovinsku politiku.

                  Stoga je materijalna pravna osnova predloženih odluka članak 207. UFEU-a.

               4.3.Zaključci

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 207. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               2018/0305 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom te Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi tim konvencijama

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Konvencija od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom
                  4
               4 i Konvencija od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku
                  5
               5 (dalje u tekstu „konvencije”) sklopljene su 20. svibnja 1987. između Europske ekonomske zajednice, Republike Austrije, Republike Finske, Republike Islanda, Kraljevine Norveške, Kraljevine Švedske i Švicarske Konfederacije i stupile su na snagu 1. siječnja 1988.

               (2)Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (dalje u tekstu „Ujedinjena Kraljevina”) izrazila je želju za pristupanjem konvencijama kao zasebna ugovorna stranka od datuma na koji se konvencije više neće primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevini i u njoj.

               (3)U skladu s člankom 11. stavkom 3. Konvencije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom Zajednički odbor uspostavljen tom Konvencijom može odlukom donijeti pozive trećim zemljama da pristupe toj Konvenciji.

               (4)U skladu s člankom 15. stavkom 3. Konvencije o zajedničkom provoznom postupku Zajednički odbor uspostavljen tom Konvencijom može odlukom donijeti pozive trećim zemljama da pristupe toj Konvenciji.

               (5)Budući da će odluke o pozivu Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi konvencijama kao zasebna ugovorna stranka biti obvezujuće za Uniju, primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na tim zajedničkim odborima.

               (6)Tim se konvencijama osiguravaju učinkoviti postupci prelaska preko granica za trgovinu među ugovornim strankama.

               (7)Iako Ujedinjena Kraljevina neće biti treća zemlja u trenutku donošenja odluka zajedničkih odbora o pozivima, u interesu je Unije osigurati da Ujedinjena Kraljevina pristupi konvencijama kao zasebna ugovorna stranka od datuma na koji se pravo Unije (uključujući te konvencije) više neće primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj.

               (8)U obje je konvencije predviđeno da treća zemlja pozvana da pristupi postaje ugovorna stranka polaganjem instrumenata o pristupanju i da ono stupa na snagu prvog dana sljedećeg mjeseca nakon podnošenja isprave o pristupanju.

               (9)Uzimajući u obzir taj vremenski okvir i kako bi Ujedinjena Kraljevina pristupila tim konvencijama odmah nakon što postane treća zemlja, potrebno je pripremiti donošenje poziva na pristupanje tim konvencijama na zajedničkim odborima.

               (10)Pristupanje Ujedinjene Kraljevine konvencijama trebalo bi biti na snazi samo od datuma na koji Ujedinjena Kraljevina više ne bi bila obuhvaćena konvencijama kao država članica Europske unije ili, ako Europska unija i Ujedinjena Kraljevina dogovore prijelazne aranžmane prema kojima bi se konvencije primjenjivale na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj, od datuma na koji bi se ti prijelazni aranžmani prestali primjenjivati,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na Zajedničkom odboru EU-a i ZZP-a uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi toj Konvenciji temelji se na nacrtu akta tog Zajedničkog odbora priloženom ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na Zajedničkom odboru EU-a i ZZP-a uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi toj Konvenciji temelji se na nacrtu akta tog Zajedničkog odbora priloženom ovoj Odluci.

               Članak 3.

               Nakon što se u Ujedinjenoj Kraljevini ispune tehnički uvjeti za pristupanje konvencijama ili nakon što se pruže uvjerljiva jamstva da će ti tehnički uvjeti biti pravodobno ispunjeni prije stvarnog datuma primjene Konvencije na Ujedinjenu Kraljevinu kao ugovornu stranku, predstavnik Unije u zajedničkim odborima iz članka 1. odnosno 2. predlaže odluke o pozivu Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi konvencijama te glasa o tim odlukama u skladu s člancima 1. i 2. ove Odluke.

               Članak 4.

               Odluka Zajedničkog odbora EU-a i ZZP-a o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom i Odluka Zajedničkog odbora EU-a i ZZP-a o zajedničkom provozu objavljuju se nakon donošenja u Službenom listu Europske unije.

               Članak 5.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  1 Zemlje zajedničkog provoza

                     (2)
                  2 COM(2001) 289 final

                     (3)
                  3 COM(2010) 668 final

                     (4)
                  4 SL L 134, 22.5.1987., str. 2.

                     (5)
                  5 SL L 226, 13.8.1987., str. 2.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles,8.8.2018.
            COM(2018) 576 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom te Zajedničkom odboru EU-a i zemalja zajedničkog provoza (ZZP) uspostavljenom Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini da pristupi tim konvencijama

               PRILOG

               Prijedlog Odluke br. ..../2018 Zajedničkog odbora uspostavljenog Konvencijom od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom od
                  od …2018.

               u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske da pristupi toj Konvenciji

               ZAJEDNIČKI ODBOR,

               uzimajući u obzir Konvenciju od 20. svibnja 1987. o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom
                  1
                (dalje u tekstu „Konvencija”), a posebno njezin članak 11. stavak 3.,

               budući da:

               (1) Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (dalje u tekstu „Ujedinjena Kraljevina”) izrazila je želju za pristupanjem Konvenciji kao zasebna ugovorna stranka od datuma na koji se Konvencija više neće primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevini i u njoj.

               (2) Pojednostavnjivanjem formalnosti koje utječu na trgovinu robom između Ujedinjene Kraljevine i Europske unije, Republike Islanda, bivše jugoslavenske republike Makedonije, Kraljevine Norveške, Republike Srbije, Švicarske Konfederacije i Republike Turske olakšala bi se razmjena robe s Ujedinjenom Kraljevinom.

               (3) Kako bi se postiglo to pojednostavnjenje, primjereno je pozvati Ujedinjenu Kraljevinu da pristupi Konvenciji.

               (4) Pristupanje Ujedinjene Kraljevine Konvenciji trebalo bi biti na snazi samo od datuma na koji Ujedinjena Kraljevina više ne bi bila obuhvaćena Konvencijom kao država članica Europske unije ili, ako Europska unija i Ujedinjena Kraljevina dogovore prijelazne aranžmane prema kojima bi se Konvencija primjenjivala na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj, od datuma na koji bi se ti prijelazni aranžmani prestali primjenjivati,

               DONIO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Ujedinjena Kraljevina poziva se da pristupi Konvenciji u skladu s člankom 11.a Konvencije od datuma na koji prestane biti država članica Europske unije ili od datuma na koji se prestanu primjenjivati prijelazni aranžmani dogovoreni između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine prema kojima bi se Konvencija primjenjivala na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Zajednički odbor

                  Predsjednik

                  Philip Kermode

               Prijedlog Odluke br. ..../2018 Zajedničkog odbora uspostavljenog Konvencijom od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku

               od …2018.

               u pogledu poziva Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske da pristupi toj Konvenciji

               ZAJEDNIČKI ODBOR

               uzimajući u obzir Konvenciju od 20. svibnja 1987. o zajedničkom provoznom postupku
                  2
                (dalje u tekstu „Konvencija”), a posebno njezin članak 15. stavak 3. točku (e),

               budući da:

               (1) Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (dalje u tekstu „Ujedinjena Kraljevina”) izrazila je želju za pristupanjem Konvenciji kao zasebna ugovorna stranka od datuma na koji se Konvencija više neće primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevini i u njoj.

               (2) Zajedničkim provoznim postupkom za robu koja se prevozi između Ujedinjene Kraljevine i Europske unije, Republike Islanda, bivše jugoslavenske republike Makedonije, Kraljevine Norveške, Republike Srbije, Švicarske Konfederacije i Republike Turske olakšalo bi se kretanje robe u Ujedinjenu Kraljevinu i iz nje.

               (3) Kako bi se postiglo to pojednostavnjenje, primjereno je pozvati Ujedinjenu Kraljevinu da pristupi Konvenciji.

               (4) Pristupanje Ujedinjene Kraljevine Konvenciji trebalo bi biti na snazi samo od datuma na koji Ujedinjena Kraljevina više ne bi bila obuhvaćena Konvencijom kao država članica Europske unije ili, ako Europska unija i Ujedinjena Kraljevina dogovore prijelazne aranžmane prema kojima bi se Konvencija primjenjivala na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj, od datuma na koji bi se ti prijelazni aranžmani prestali primjenjivati,

               DONIO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Ujedinjena Kraljevina poziva se da pristupi Konvenciji u skladu s člankom 15.a Konvencije od datuma na koji prestane biti država članica Europske unije ili od datuma na koji se prestanu primjenjivati prijelazni aranžmani dogovoreni između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine prema kojima bi se Konvencija primjenjivala na Ujedinjenu Kraljevinu i u njoj.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Zajednički odbor

                  Predsjednik

                  Philip Kermode

                     (1)

                        SL L 134, 22.5.1987., str. 2.

                     (2)

                        SL L 226, 13.8.1987., str. 2.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 17.8.2018.
            COM(2018) 598 final
            2018/0308(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o utvrđivanju stajališta koje Europska unija treba zauzeti u vezi s izmjenama prilogâ Europskom sporazumu o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) i propisa priloženih Europskom sporazumu o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN) koje su donijeli Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 i Upravni odbor ADN-a

               OBRAZLOŽENJE

               1.PREDMET PRIJEDLOGA

               Cilj je predložene Odluke Vijeća utvrđivanje stajališta Europske unije u pogledu prilogâ Europskom sporazumu o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) i propisa priloženih Europskom sporazumu o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN), koji se primjenjuju od 1. siječnja 2019., u vezi s predviđenim istekom roka mirovanja tijekom kojeg ugovorne stranke članice Radne skupine za prijevoz opasnih tvari (WP.15) i Upravnog odbora ADN-a mogu uložiti prigovor na predložene izmjene za izdanje iz 2019.

               2.KONTEKST PRIJEDLOGA

                  Navedenim prilozima i propisima, poznatijima kao prilozi ADR-u i propisi priloženi ADN-u, uređuje se međunarodni prijevoz opasnih tvari cestama odnosno unutarnjim plovnim putovima između članica Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) koje su također ugovorne stranke ADR-a i ADN-a.

                  Razvoj prijevoza opasnih tvari cestama odnosno unutarnjim plovnim putovima unutar Unije te između Unije i susjednih zemalja ključni je element europske zajedničke prometne politike te se njime osigurava pravilno funkcioniranje svih industrijskih grana koje proizvode ili koriste robu razvrstanu kao opasnu prema ADR-u i ADN-u. Prilagođavanje tih sporazuma tehničkom i znanstvenom napretku stoga je ključno kako bi se omogućio razvoj prometa i povezanih grana industrije unutar ekonomskog lanca. Izmjenama se namjerava uskladiti ADR i ADN s Oglednim propisima UN-a, uključujući nove definicije, kriterije razvrstavanja i UN brojeve, zahtjeve u pogledu pakiranja i označavanja, ažuriranje primjenjivih normi i tehničkih zahtjeva te pojašnjenja.

               Međunarodne odredbe koje se odnose na prijevoz opasnih tvari utvrđene su u raznim međunarodnim organizacijama, na primjer u UNECE-u, Međuvladinoj organizaciji za međunarodni željeznički prijevoz (OTIF) i nizu specijaliziranih tijela Ujedinjenih naroda. Budući da pravila moraju biti međusobno kompatibilna, među organizacijama uključenima u taj rad razvijen je složen međunarodni sustav za koordinaciju i usklađivanje. Odredbe se prilagođuju u dvogodišnjem ciklusu.

               2.1. Europski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR)

               Cilj je Europskog sporazuma o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) reguliranje međunarodnog cestovnog prijevoza opasnih tvari između država članica UNECE-a i drugih država koje primjenjuju ADR (ugovorne stranke ADR-a). Sporazum je stupio na snagu 29. siječnja 1968. Europska unija nije stranka Sporazuma, iako su sve njezine države članice ugovorne stranke tog Sporazuma.

               2.2. Europski sporazum o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN)

               Cilj je Europskog sporazuma o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima reguliranje međunarodnog prijevoza opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima između država članica UNECE-a koje primjenjuju ADN (ugovorne stranke ADN-a). Sporazum je stupio na snagu 28. veljače 2008. Europska unija nije stranka Sporazuma, ali je dvanaest njezinih država članica svaka ponaosob ugovorna stranka tog Sporazuma.

               2.3. Radna skupina za prijevoz opasnih tvari (WP.15) i Upravni odbor ADN-a; donesene odluke i daljnje mjere

               Radna skupina za prijevoz opasnih tvari (WP.15), Upravni odbor ADN-a i Odbor za sigurnost ADN-a (WP.15/AC.2) tijela su osnovana u okviru UNECE-a sa zadatkom odlučivanja o izmjenama ADR-a i ADN-a. Sastavljena su od predstavnika država članica UNECE-a koje primjenjuju ADR i ADN. Svaka ugovorna stranka ADR-a i ADN-a ima pravo glasa.

                  U skladu s poglavljem VII. – „Glasovanje” Statuta i Poslovnika Radne skupine za prijevoz opasnih tvari (WP.15), samo punopravni članovi imaju po jedan glas u WP.15, a odluke tog tijela prvenstveno se donose konsenzusom. U WP.15 glasuje se dizanjem ruku.

                  U skladu s člankom 17. stavkom 7. ADN-a, svaka ugovorna stranka zastupljena na sjednici Upravnog odbora ADN-a ima jedan glas.

                  Izmjene koje su donesene tijekom dvogodišnjeg razdoblja od 2016 do 2018. uključuju niz raznovrsnih prilagodbi tehničkom i znanstvenom napretku.

                  Posebno su pravila za klasifikaciju opasnih tvari razjašnjena u oba sporazuma s obzirom na uzorke energenata za svrhe ispitivanja (odjeljak 2.1.4.3.), klasifikaciju predmeta kao predmeta koji sadržavaju opasne tvari, n.d.n. (odjeljak 2.1.5.), klasifikaciju korozivnih tvari (odjeljak 2.2.8.).  U popis opasnih tvari uvršteno je nekoliko novih unosa, od UN 3535 OTROVNE ZAPALJIVE ANORGANSKE TVARI U KRUTOM STANJU N.D.N. do 3548 PREDMETI KOJI SADRŽAVAJU RAZNE OPASNE TVARI N.D.N. Sastavljen je nacrt novih uputa za pakiranje, npr. uputa za pakiranje P911 za neispravne ćelije i baterije (litij i litij-ionske baterije kada se nose pojedinačno ili ugrađene u opremu). Nadalje, izmijenjene su postojeće odredbe o pakiranju iz poglavlja 3.3., npr. posebna odredba 392 koja se primjenjuje na prijevoz sustava za skladištenje plinskih goriva koji su dizajnirani i odobreni za ugradnju u motorna vozila, a sadržavaju plin, izmijenjena je kako bi se uzeo u obzir razvoj namjenskih normi i propisa, uključujući Uredbu (EZ) br. 79/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. siječnja 2009. o homologaciji motornih vozila s pogonom na vodik i izmjenama Direktive 2007/46/EZ
                     1
                  , Uredbu Komisije (EU) br. 406/2010 od 26. travnja 2010. o provedbi Uredbe (EZ) br. 79/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji motornih vozila s pogonom na vodik
                     2
                  . S obzirom na izmjene specifične za vrstu prijevoza, u ADR su uvedena nova pravila koja se primjenjuju na vezivanje. Za ADN uvedena je klasifikacija zona na brodovima tankerima za koje se zahtijeva zaštita od eksplozija i klasifikacija kategorije opreme kako bi se zahtjevi koji se primjenjuju na takve brodove prilagodili sadašnjim zahtjevima iz Direktive 2014/34/EU
                     3
                  .

               Tijekom pripreme ovih izmjena provedeno je savjetovanje s velikim brojem stručnjaka iz javnog i privatnog sektora. Sljedeći tehnički sastanci održani su tijekom razvoja tih izmjena:

               –na pododboru stručnjaka za prijevoz opasnih tvari Gospodarskog i socijalnog vijeća UN-a (ECOSOC SCETDG) kako slijedi:

               (1)na 47. sjednici u Ženevi, 22. – 26. lipnja 2015.,

               (2)na 48. sjednici u Ženevi, 30. studenoga – 9. prosinca 2015.,

               (3)na 49. sjednici u Ženevi, 27. lipnja – 7. srpnja 2016.,

               (4)na 50. sjednici u Ženevi, 28. studenoga – 6. prosinca 2016.,

               –na zajedničkom sastanku UNECE-a i OTIF-a te Odbora stručnjaka RID-a i Radne skupine za prijevoz opasnih tvari (WP.15/AC.1) na sljedećim sjednicama:

               (1)na jesenskoj sjednici 2016. u Ženevi, 19. – 23. rujna 2016.,

               (2)na proljetnoj sjednici 2017. u Bernu, 13. – 17. ožujka 2017.,

               (3)na jesenskoj sjednici 2017. u Ženevi, 19. – 29. rujna 2017.,

               (4)na proljetnoj sjednici u Bernu, 12. – 16. ožujka 2018.,

               –za ADR, na Radnoj skupini za prijevoz opasnih tvari (WP.15) kako slijedi:

               (1)na 101. sjednici u Ženevi, 8. – 10. studenoga 2016.,

               (2)na 102. sjednici u Ženevi, 8. – 12. svibnja 2017.,

               (3)na 103. sjednici u Ženevi, 6. – 10. studenoga 2017.,

               (4)na 104. sjednici u Ženevi, 15. – 17. svibnja 2018.,

               –za ADN, na Odboru za sigurnost ADN-a (WP.15/AC.2) kako slijedi:

               (1)na 29. sjednici u Ženevi, 22. – 26. kolovoza 2016.,

               (2)na 30. sjednici u Ženevi, 23. – 27. siječnja 2017.,

               (3)na 31. sjednici u Ženevi, 28. – 31. kolovoza 2017.,

               (4)na 32. sjednici u Ženevi, 22. – 26. siječnja 2018.,

               –Upravni odbor ADN-a:

               (1)na dvadesetoj sjednici u Ženevi, 26. siječnja 2018.

               Na navedenim sastancima u okviru stručnih odbora analizirani su i obrađivani pojedinačni prijedlozi izmjena. U većini slučajeva preporučeno djelovanje dogovoreno je jednoglasno. Neke od prijedloga preporučila je većina stručnjaka.

                  Za ADR, radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 donijela je odluku o tim prijedlozima na svakoj od navedenih sjednica. Za ADN, Upravni odbor odlučio je o izmjenama na svojoj dvadesetoj sjednici u Ženevi 26. siječnja 2018.

                  U skladu s člankom 14. ADR-a, kada Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 odluči o predloženoj izmjeni prilogâ ADR-u, ona se smatra prihvaćenom, osim ako barem jedna trećina ugovornih stranaka ili pet ugovornih stranaka ako je jedna trećina više od tog broja dostavi glavnom tajniku Ujedinjenih naroda pisanu obavijest o prigovoru na predloženu izmjenu u roku od tri mjeseca od dana kad je on objavi.

                  U skladu s člankom 20. ADN-a, kada Upravni odbor ADN-a odluči o predloženim izmjenama, one se smatraju prihvaćenima, osim ako barem jedna trećina ugovornih stranaka ili pet ugovornih stranaka ako je jedna trećina više od tog broja dostavi glavnom tajniku Ujedinjenih naroda pisanu obavijest o prigovoru na predloženu izmjenu u roku od tri mjeseca od dana kad je on objavi.

                  Izmjene koje je donio WP.15, kako su iznesene u dokumentima u Prilogu ovom Prijedlogu, poslane su glavnom tajniku Ujedinjenih naroda kako bi ih se moglo dostaviti ugovornim strankama ADR-a 1. srpnja 2018. te kako bi ih one mogle prihvatiti u skladu s postupkom iz članka 14. ADR-a, i dostupne su na internetu
                     4
                  .

                  Izmjene koje je donio Upravni odbor ADN-a, kako su iznesene u dokumentima u Prilogu ovom Prijedlogu, dostavio je glavni tajnik Ujedinjenih naroda ugovornim strankama ADN-a 1. srpnja 2018. kako bi ih one mogle prihvatiti u skladu s postupkom iz članka 20. ADN-a, i dostupne su na internetu
                     5
                  .

                  Do 1. listopada 2018. Glavni tajnik Ujedinjenih naroda u svojoj funkciji depozitara može zaprimati prigovore na izmjene ADR-a i ADN-a kako su donesene u prethodnoj točki 2.3.

                  Ako stranke ne podnesu dovoljan broj prigovora, očekuje se da će izmjene u okviru ovog Prijedloga stupiti na snagu 1. siječnja 2019. i postati obvezujuće.

               3. STAJALIŠTE KOJE TREBA ZAUZETI U IME UNIJE

               3.1. Kontekst

                  Europska unija nije ugovorna stranka ADR-a ni ADN-a. Međutim, činjenica da Europska unija ne sudjeluje u međunarodnom sporazumu ne sprječava je da provodi svoje nadležnosti tako da, u okviru svojih institucija, utvrđuje stajalište koje će se u njezino ime zauzeti u tijelu uspostavljenom tim sporazumom, posebno posredstvom država članica koje su stranke tog sporazuma i djeluju solidarno u njezinu interesu (vidjeti Njemačka protiv Vijeća, C-399/12 („OIV”), točka 52. i ondje navedenu sudsku praksu).

                  ADR trenutačno ima 50 ugovornih stranaka i sve su države članice EU-a ugovorne stranke tog Sporazuma. ADN ima 17 ugovornih stranaka, od čega 12 država članica EU-a.

                  Od 1. siječnja 1997. Europska unija primjenjuje odredbe ADR-a na cestovni promet opasnih tvari na području EU-a, prvobitno u skladu s Direktivom Vijeća 94/55/EZ od 21. studenoga 1994. o usklađivanju zakonodavstava država članica u vezi s prijevozom opasnih tvari u cestovnom prometu
                     6
                  . Direktiva 94/55/EZ zamijenjena je 2008. Direktivom 2008/68/EZ kojom se prate načela prethodne direktive. Od 1. siječnja 2009. Europska Unija primjenjuje odredbe ADN-a na prijevoz opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima.

                  Člankom 4. Direktive 2008/68/EZ u vezi s trećim zemljama utvrđeno je: „Prijevoz opasnih tvari između država članica i trećih zemalja odobrava se ako je u skladu sa zahtjevima ADR-a, RID-a ili ADN-a, osim ako je u prilozima navedeno drukčije”.

                  Nadalje, prethodno navedene izmjene, u mjeri u kojoj postaju obvezujuće, utjecat će na primjenu Direktive 2008/68/EZ u smislu njezina članka 8. U skladu s tom odredbom, Komisija je ovlaštena prilagođavati Prilog I. odjeljak I.1. i Prilog III. odjeljak III.1. Direktivi 2008/68/EZ znanstvenom i tehničkom napretku, „posebno kako bi se uzele u obzir izmjene ADR-a, RID-a i ADN-a”.

               3.2. Stajalište EU-a

                  U Prilogu ovom Prijedlogu naveden je detaljan popis predviđenih izmjena te je navedeno da ih Unija može prihvatiti. Predviđene izmjene smatraju se primjerenima za siguran prijevoz opasnih tvari na isplativ način, vodeći pritom računa o tehnološkom napretku, te ih se stoga može podržati. Predložene izmjene pridonose sigurnom i zaštićenom prijevozu opasne robe i osmišljene su u cilju eliminiranja intrinzičnih opasnosti povezanih s takvom robom.

               4. PRAVNA OSNOVA

               4.1. Postupovna pravna osnova

               4.1.1. Načela

                  Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

                  Članak 218. stavak 9. UFEU-a primjenjuje se neovisno o tome je li Unija članica tijela ili stranka sporazuma
                     7
                  .

                  Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke primjenom pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali im je namjena da „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                     8
                  .

               4.1.2. Primjena u ovom slučaju

                  WP.15 je tijelo uspostavljeno na temelju sporazuma, konkretno Europskog sporazuma o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR).

                  Upravni odbor ADN-a je tijelo uspostavljeno na temelju sporazuma, konkretno Europskog sporazuma o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN).

                  Akti koje su donijeli WP.15 i Upravni odbor ADN-a imaju pravne učinke. U prethodno navedenim uvjetima, doneseni će akti biti obvezujući prema međunarodnom pravu u skladu s člankom 14. ADR-a i člankom 20. ADN-a i mogu odlučujuće utjecati na sadržaj zakonodavstva EU-a, konkretno na Direktivu 2008/68/EZ. Naime, člankom 4. Direktive 2008/68/EZ u vezi s trećim zemljama propisuje se sljedeće: „Prijevoz opasnih tvari između država članica i trećih zemalja odobrava se ako je u skladu sa zahtjevima ADR-a, RID-a ili ADN-a, osim ako je u prilozima navedeno drukčije”. Nadalje, akti će utjecati na primjenu Direktive 2008/68/EZ u smislu njezina članka 8. U skladu s tom odredbom, Komisija je ovlaštena prilagođavati Prilog I. odjeljak I.1. i Prilog III. odjeljak III.1. Direktivi 2008/68/EZ znanstvenom i tehničkom napretku, „posebno kako bi se uzele u obzir izmjene ADR-a, RID-a i ADN-a”.

                  Predviđenim aktom ne dopunjuje se i ne mijenja institucijski okvir Sporazuma.

                  Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2. Materijalna pravna osnova

               4.2.1. Načela

                  Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije.  Ako predviđeni akt ima dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2. Primjena u ovom slučaju

                  Glavni cilj i sadržaj Odluke odnose se na prijevoz opasnih tvari cestama i unutarnjim plovnim putovima. Stoga je materijalna pravna osnova predložene Odluke članak 91. UFEU-a.

               4.3. Zaključak

                  Pravna osnova predložene Odluke Vijeća trebao bi biti članak 91. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5. OBJAVA PREDVIĐENOG AKTA

                  U cilju transparentnosti i pravilnog upućivanja, upućivanje na odluke Radne skupine za prijevoz opasnih tvari (WP.15) i Odbora za sigurnost ADN-a objavljuje se u Službenom listu Europske unije uz navođenje datuma njihova stupanja na snagu.

               2018/0308 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o utvrđivanju stajališta koje Europska unija treba zauzeti u vezi s izmjenama prilogâ Europskom sporazumu o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) i propisa priloženih Europskom sporazumu o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN) koje su donijeli Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 i Upravni odbor ADN-a

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Europski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) stupio je na snagu 29. siječnja 1968. Europski sporazum o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN) stupio je na snagu 29. veljače 2008.

               (2)U skladu s člankom 14. ADR-a, svaka ugovorna stranka može predložiti jednu ili više izmjena prilogâ tom Sporazumu; stoga Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 može donijeti izmjene prilogâ ADR-u. U skladu s člankom 20. ADN-a, Odbor za sigurnost i Upravni odbor mogu donijeti izmjene propisa priloženih ADN-u.

               (3)Izmjene u pogledu prijevoza opasnih tvari cestama i unutarnjim plovnim putovima koje su donijeli WP.15 i Upravni odbor ADN-a tijekom dvogodišnjeg razdoblja 2016. – 2018. dostavljene su ugovornim strankama ADR-a i ADN-a 1. srpnja 2018.

               (4)Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u pogledu tih izmjena ADR-a i ADN-a jer će ti akti moći odlučujuće utjecati na sadržaj prava Unije, konkretno na Direktivu 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o kopnenom prijevozu opasnih tvari
                  9
               . Tom se Direktivom utvrđuju zahtjevi za prijevoz opasnih tvari cestom, željeznicom ili unutarnjim plovnim putovima unutar ili između država članica, upućivanjem na ADR i ADN. Člankom 4. te Direktive predviđeno je da se prijevoz opasnih tvari između država članica i trećih zemalja odobrava ako je u skladu sa zahtjevima ADR-a, RID-a ili ADN-a, osim ako je u prilozima navedeno drukčije. Nadalje, u skladu s člankom 8. Direktive Komisija je ovlaštena prilagođavati Prilog I. odjeljak I.1. i Prilog III. odjeljak III.1. Direktivi 2008/68/EZ znanstvenom i tehničkom napretku, „posebno kako bi se uzele u obzir izmjene ADR-a, RID-a i ADN-a”.

               (5)Unija nije ugovorna stranka ADR-a ni ADN-a. Međutim, to je ne sprječava da izvršava svoju nadležnost tako da, u okviru svojih institucija, utvrđuje stajališta koja će se u njezino ime zauzeti u tijelima uspostavljenima tim sporazumima, posebno posredstvom država članica koje su stranke tih sporazuma i djeluju solidarno u njezinu interesu.

               (6)Sve države članice ugovorne su stranke ADR-a i primjenjuju ga, a 12 država članica ugovorne su stranke ADN-a i primjenjuju ga.

               (7)Donesene izmjene na koje se u prethodnom tekstu upućuje odnose se na tehničke norme ili jedinstvene tehničke propise i cilj im je osigurati siguran i učinkovit prijevoz opasnih tvari, uzimajući u obzir znanstveni i tehnički napredak u predmetnom sektoru te razvoj novih tvari i predmeta koji predstavljaju opasnost tijekom prijevoza. Razvoj prijevoza opasnih tvari cestama odnosno unutarnjim plovnim putovima unutar Unije te između Unije i zemalja u njezinu susjedstvu ključni je element europske zajedničke prometne politike te se njime osigurava pravilno funkcioniranje svih industrijskih grana koje proizvode ili koriste robu razvrstanu kao opasnu prema ADR-u i ADN-u.

               (8)Sve su predložene izmjene opravdane i korisne te bi ih stoga Unija trebala podržati.

               (9) Stajalište Unije trebaju zajednički iznijeti države članice Unije koje su ugovorne stranke ADR-a i ADN-a,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u pogledu izmjena prilogâ ADR-u i propisa priloženih ADN-u koje se navode u Prilogu ovoj Odluci, a koje je donijela Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 odnosno Upravni odbor ADN-a, utvrđeno je u Prilogu ovoj Odluci.

               Manje izmjene tog stajališta mogu se dogovoriti bez daljnje odluke Vijeća, u skladu s člankom 2.

               Članak 2.

               Države članice koje su ugovorne stranke ADR-a i ADN-a izražavaju stajalište Unije djelujući zajednički u interesu Unije.

               Članak 3.

               Upućivanje na odluke Radne skupine za prijevoz opasnih tvari (WP.15) i Odbora za sigurnost ADN-a objavljuje se u Službenom listu Europske unije uz navođenje datuma njihova stupanja na snagu.

               Članak 4.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 35, 4.2.2009., str. 32.

                     (2)

                        SL L 122, 18.5.2010., str. 1.

                     (3)

                        SL L 96, 29.3.2014., str. 309.

                     (4)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/wp15/wp15rep.html.

                     (5)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/adn/adn_rep.html.

                     (6)

                        SL L 319, 12.12.1994., str. 7. .

                     (7)

                        Presuda Suda Europske unije od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI: EU: C: 2014: 2258, točka 64.

                     (8)

                        Presuda Suda Europske unije od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI: EU: C: 2014: 2258, točke 61. do 64.

                     (9)

                        SL L 260, 30.9.2008., str. 13.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 17.8.2018.
            COM(2018) 598 final
            PRILOG

            ODLUCI VIJEĆA
            o utvrđivanju stajališta koje Europska unija treba zauzeti u vezi s izmjenama prilogâ Europskom sporazumu o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) i propisa priloženih Europskom sporazumu o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima (ADN) koje su donijeli Radna skupina za prijevoz opasnih tvari – WP.15 i Upravni odbor ADN-a

               PRILOG

                        Prijedlog

                        Referentni dokument

                        Obavijest

                        Predmet

                        Primjedbe

                        Stajalište EU-a

                        1.

                        ECE/TRANS/WP.15/240

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Nacrt izmjena priloga A i B ADR-u

                        Tehnički konsenzus na sjednici Radne skupine za prijevoz opasnih tvari – WP.15.

                        Dati suglasnost za izmjene.

                        2.

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Add.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Nacrt izmjena priloga A i B ADR-u – Dopuna (Ponovno izdano 8. lipnja 2018.)

                        Tehnički konsenzus na sjednici Radne skupine za prijevoz opasnih tvari – WP.15.

                        Dati suglasnost za izmjene.

                        3.

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Corr.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Nacrt izmjena priloga A i B ADR-u – Ispravak (Ponovno izdano 8. lipnja 2018.)

                        Tehnički konsenzus na sjednici Radne skupine za prijevoz opasnih tvari – WP.15.

                        Dati suglasnost za izmjene.

                        4.

                        ECE/ADN/45

                           C.N.297.2018.

                        TREATIES-XI.D.6

                        Nacrt izmjene propisa priloženih ADN-u

                        Tehnički konsenzus na sjednici Upravnog odbora ADN-a.

                        Dati suglasnost za izmjene.