               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 31.10.2019.
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj se Prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u vezi s predviđenim donošenjem Izmjene 17. Priloga 17. („Zaštita”) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu, a kojom se predlažu izmjene standarda i preporučenih praksi.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Konvencija o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)

               Cilj je Čikaške konvencije regulacija međunarodnog zračnog prijevoza. Stupila je na snagu 4. travnja 1947. i njome je osnovana Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva.

               Sve države članice EU-a stranke su Čikaške konvencije.

               2.2.Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva („ICAO”)

               ICAO je specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda. Ciljevi su ICAO-a razvoj načela i tehnika međunarodne zračne plovidbe i poticanje planiranja i razvoja međunarodnog zračnog prijevoza.

               Vijeće ICAO-a trajno je tijelo s članovima iz 36 država ugovornica koje na razdoblje od tri godine bira Skupština ICAO-a. Za razdoblje od 2016. do 2019. sedam država članica EU-a ima predstavnike u Vijeću ICAO-a.

               Obvezne funkcije Vijeća ICAO-a, navedene u članku 54. Čikaške konvencije, obuhvaćaju donošenje međunarodnih standarda i preporučenih praksi („SARP-ovi”) u obliku priloga Konvenciji.

               Vijeće ICAO-a isto tako saziva Skupštinu, koja je suvereno tijelo ICAO-a. Skupština ICAO-a sastaje se najmanje svake tri godine i utvrđuje smjer politike ICAO-a za predstojeće trogodišnje razdoblje. Četrdeseto zasjedanje Skupštine ICAO-a održano je od 24. rujna do 4. listopada 2019. u Montrealu u Kanadi.

               2.3.Predviđeni akt ICAO-a

               U skladu s člankom 54. točkom (l) Čikaške konvencije Vijeće ICAO-a donosi SARP-ove. SARP-ovi kojima se izmjenjuje Prilog 17. o zaštiti sastoje se od nekoliko članaka koje treba izmijeniti, poboljšati ili koje s razine preporučenih praksi treba podići na razinu standarda.

               ICAO je 4. srpnja 2019. izdao dopis državama AS8/2.1-19/48 kako bi svoje države ugovornice obavijestio da će predložena Izmjena 17. Priloga 17. biti podnesena na donošenje Vijeću tijekom njegova 218. zasjedanja (18.–29. studenoga 2019.) te da je početak njezine primjene predviđen za srpanj 2020. Ona uključuje, među ostalim, nove i/ili revidirane odredbe o: procjenama osjetljivosti; razmjeni informacija između država i dionika; programima osposobljavanja i sustavima certifikacije; kontroli pristupa; zaštitnom pregledu osoblja; te druge uredničke izmjene. ICAO je u navedenom dopisu državama pokrenuo fazu savjetovanja koja istječe 4. listopada 2019.

               Izmjene Priloga 17. pripremio je Odbor ICAO-a za zaštitu zračnog prometa, čiji su stručnjaci iz osam država članica EU-a aktivni članovi (Belgija, Francuska, Njemačka, Grčka, Italija, Nizozemska, Španjolska i Ujedinjena Kraljevina), a zatim su iste podnesene na odobrenje na 217. zasjedanju Vijeća ICAO-a. Te će izmjene, nakon dovršetka savjetovanja koje je u tijeku, Vijeće ICAO-a najvjerojatnije potvrditi na svojem 218. zasjedanju.

               Nakon donošenja predviđenih izmjena, one će biti obvezujuće za sve članice ICAO-a, uključujući sve države članice EU-a, u skladu s ograničenjima iz Čikaške konvencije i u okviru tih ograničenja. U skladu s člankom 38. Čikaške konvencije od država ugovornica zahtijeva se da u skladu s mehanizmom za obavješćivanje o razlikama obavijeste ICAO ako namjeravaju odstupiti od standarda.

               2.4.Pravni okvir EU-a i predložene izmjene Priloga 17.

               1.Izmjena definicije provjere podobnosti.

               Izvorni tekst:

               Provjera podobnosti. Provjera identiteta osobe i prethodnog iskustva, uključujući ako je to zakonski dopustivo, kaznene evidencije kao dio ocjene o primjerenosti osobe za provođenje zaštitne kontrole i/ili pristup zaštitno ograničenom području.

               Novi tekst:

               Provjera podobnosti. Provjera identiteta osobe i prethodnog iskustva, uključujući kaznenu evidenciju i sve druge informacije povezane sa zaštitom koje su važne za ocjenu primjerenosti osobe, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.

               Prijedlogom se odgovara na potrebu da se sve relevantne informacije koje se odnose na zaštitu uključe u provjere podobnosti. Sustav EU-a za provjeru podobnosti ojačan je točkom 11.1.3. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2019/103 od 23. siječnja 2019. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/1998 u pogledu pojašnjenja, usklađivanja i pojednostavnjenja kao i jačanja određenih posebnih mjera zaštite zračnog prometa
                  1
               .

               2.Teret ili pošta visokog rizika.

               Izvorni tekst:

               Teret ili pošta visokog rizika. Teret ili pošta koje predoči nepoznati subjekt ili teret ili pošta koji pokazuju znakove narušavanja cjelovitosti smatraju se visokorizičnima ako, osim navedenog, ispunjavaju jedan od sljedećih kriterija:

               a) konkretni obavještajni podaci upućuju na to da teret ili pošta predstavlja prijetnju civilnom zrakoplovstvu; ili

               b) na teretu ili pošti vidljive su nepravilnosti koje izazivaju sumnju; ili

               c) vrsta tereta ili pošte takva je da se osnovnim mjerama zaštite samima po sebi vjerojatno neće otkriti zabranjeni predmeti koji bi mogli ugroziti zrakoplov.

               Novi tekst:

               Teret ili pošta visokog rizika. Teret ili pošta smatraju se visokorizičnima ako

               a) konkretni obavještajni podaci upućuju na to da teret ili pošta predstavlja prijetnju civilnom zrakoplovstvu; ili

               b) na teretu ili pošti vidljive su nepravilnosti ili znakovi narušavanja cjelovitosti koji izazivaju sumnju.

               Bez obzira na to dolazi li teret ili pošta od poznatog ili nepoznatog subjekta, konkretni obavještajni podaci određene države ugovornice o pošiljci mogu je učiniti visokorizičnom.

               Ovim se Prijedlogom nastoji pružiti jasnija definicija visokorizičnog tereta ili visokorizične pošte te je ona u skladu s definicijom Europske unije.

               3.Opća načela

               Izvorni tekst:

               2.1. Ciljevi

               2.1.4. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati odgovarajuću zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa.

               Novi tekst:

               2.1. Ciljevi

               2.1.4. Svaka država ugovornica osigurava odgovarajuću zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa.

               Cilj je ovog Prijedloga osigurati uspostavu odgovarajućih mehanizama za zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa od neovlaštenog pristupa ili objave, uključujući u pogledu unutarnje prijetnje pri kojoj osobe koje nemaju pravo pristupa informacijama o zaštiti dobiju te informacije.

               Zaštita (i širenje osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa) odgovornost je država članica. Nejavne i klasificirane zakonodavne odredbe sadržane u zakonodavstvu EU-a u svakom su slučaju obuhvaćene člankom 18. Uredbe (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o zajedničkim pravilima u području zaštite civilnog zračnog prometa i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2320/2002
                  2
                te Odlukom Komisije (EU, Euratom) 2015/444 od 15. ožujka 2015.

               4.Međunarodna suradnja (2.4.1., 2.4.1.a)

               Izvorni tekst:

               2.4. Međunarodna suradnja

               2.4.1. Svaka država ugovornica osigurava da su, u mjeri u kojoj je to izvedivo, ispunjeni zahtjevi drugih država ugovornica za dodatne mjere zaštite u pogledu određenog leta (određenih letova) operatora tih drugih država. Država koja podnosi zahtjev razmatra alternativne mjere druge države koje su istovjetne onima koje se traže.

               Novi tekst:

               2.4. Međunarodna suradnja

               2.4.1. Svaka država ugovornica koja podnosi zahtjev za dodatne mjere zaštite za određeni let (ili više njih) osigurava odgovarajuće savjetovanje i razmatra alternativne mjere druge države koje su istovjetne onima koje se traže.

               2.4.1.a Svaka država ugovornica osigurava da su, u mjeri u kojoj je to izvedivo, ispunjeni zahtjevi drugih država ugovornica za dodatne mjere zaštite u pogledu određenog leta (određenih letova) operatora tih drugih država.

               Prijedlozima se nastoji naglasiti važnost odgovarajućeg savjetovanja u slučaju kada određena država zatraži dodatne mjere zaštite od druge države. Postojeći je standard razdvojen u dva standarda kako bi se istaknuli različiti zahtjevi za države koje podnose zahtjev za dodatne mjere i države domaćine koje primaju takve zahtjeve.

               Člankom 7. Uredbe (EZ) br. 300/2008 utvrđene su odredbe o obavješćivanju Komisije o mjerama koje je propisala treća zemlja ako se te mjere razlikuju od zajedničkih osnovnih standarda. S obzirom na mehanizam savjetovanja i primjenu alternativnih mjera, to može biti obuhvaćeno i regulirano u okviru bilateralnih sporazuma EU-a (ili država članica) o zračnom prijevozu s trećim zemljama.

               5.Standard 3.1.4. o razmjeni informacija između država i dionika.

               Izvorni tekst:

               3.1.4. Svaka država ugovornica uspostavlja i provodi postupke za primjereno, praktično i pravodobno razmjenjivanje relevantnih informacija sa svojim operatorima zračnih luka, operatorima zrakoplova, pružateljima usluga zračnog prometa ili drugim subjektima na koje se to odnosi kako bi im pomogla u provođenju učinkovitih procjena rizika u području sigurnosti koje se odnose na njihove aktivnosti.

               Novi tekst:

               3.1.4. Svaka država ugovornica uspostavlja i provodi postupke za primjereno, praktično i pravodobno razmjenjivanje relevantnih informacija s relevantnim operatorima zračnih luka, operatorima zrakoplova, pružateljima usluga zračnog prometa ili drugim subjektima na koje se to odnosi kako bi im pomogla u provođenju učinkovitih procjena rizika u području sigurnosti koje se odnose na njihove aktivnosti.

               Cilj je ovog Prijedloga pojasniti taj standard kako bi države imale veću fleksibilnost pri određivanju relevantnih operatora u pogledu dostavljanja informacija potrebnih za pružanje pomoći operatorima pri provedbi učinkovite procjene rizika koja se odnosi na njihove aktivnosti.

               Taj je standard uveden u zakonodavstvo na razini EU-a Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2019/1583 o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/1998 od 5. studenoga 1998. o utvrđivanju detaljnih mjera za provedbu zajedničkih osnovnih standarda iz područja zaštite zračnog prometa u pogledu mjera kibersigurnosti
                  3
               .

               6.Standard 3.1.8. o razvoju i provedbi programa osposobljavanja

               Izvorni tekst:

               3.1.8. Svaka država ugovornica osigurava razvoj i provedbu programa osposobljavanja i sustava certifikacije instruktora u skladu s nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa.

               Novi tekst:

               3.1.8. Svaka država ugovornica osigurava razvoj i provedbu programâ osposobljavanja i sustava certifikacije kojim se osigurava da su instruktori kvalificirani za primjenjive predmete u skladu s nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa.

               Cilj je predložene izmjene usmjeravanje na postizanje rezultata zaštite, a ne na određenu metodu. U njoj se prepoznaje da bi naglasak trebao biti na „rezultatima” osposobljavanja stručnjaka kvalificiranih za odgovarajući predmet koji posjeduju znanje i sposobnost provođenja osposobljavanja, a posebno potrebno znanje o predmetu koji se poučava. Certifikacija ili druge alternativne metode koje se primjenjuju, kao takve, trebale bi biti usmjerene na oba potrebna elementa.

               Načela koja se zahtijevaju ovom izmjenom (tj. kvalifikacija instruktora za primjenjive predmete) dio su zakonodavstva na razini EU-a te su utvrđena u poglavlju 11. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 300/2008 i njezinim provedbenim pravilima.

               7.Podizanje preporuke 3.1.11. na razinu standarda

               Izvorni tekst:|

               3.1.11. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti.

               Novi tekst:

               3.1.11. Svaka država ugovornica osigurava da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju početno i periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti.

               Preporuka 3.1.11. podignuta je na razinu standarda te je stoga pravno obvezujuća. Svaka država ugovornica osigurava da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju periodično početno i periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti. Ovim se Prijedlogom priznaje važnost osposobljavanja za svjesnost o zaštiti, pri čemu se ističe potreba za početnim i periodičnim osposobljavanjem za svjesnost o zaštiti.

               Obveze u pogledu početnog i periodičnog osposobljavanja sadržane su u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 11.4.1. i 11.4.3. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.

               8.3.4. Kontrola kvalitete i kvalifikacije

               Izvorni tekst:

               3.4.1. Svaka država ugovornica osigurava da osobe koje provode zaštitne kontrole podliježu provjerama podobnosti i postupcima odabira.

               Novi tekst:

               3.4.1. Svaka država ugovornica osigurava:

               a) da se provjere podobnosti vrše nad osobama koje provode zaštitne kontrole, osobama s nepraćenim pristupom zaštitno ograničenim područjima te osobama s pristupom osjetljivim informacijama o zaštiti zračnog prometa prije nego što preuzmu te dužnosti ili pristupe takvim područjima ili informacijama;

               b) da se periodične provjere podobnosti nad tim osobama provode u vremenskim razmacima koje određuje nadležno tijelo; i

               c) da se osobama kod kojih se utvrdi da su nepodobne s pomoću bilo kakve provjere podobnosti odmah uskrate mogućnost provođenja zaštitnih kontrola, nepraćeni pristup zaštitno ograničenim područjima te pristup osjetljivim informacijama o zaštiti zračnog prometa.

               Ovim se Prijedlogom nastoji pojasniti tko bi trebao biti podvrgnut provjerama podobnosti, kada bi se one trebale primjenjivati, te koje su posljedice utvrđivanja nepodobnosti osobe s pomoću provjere podobnosti. Konkretno, standardom se sada propisuje potreba za periodičnim provjerama podobnosti i mjerama koje je potrebno poduzeti kada se kao rezultat provjere podobnosti utvrdi da osoba nije podobna za relevantne funkcije. Napominje se da je upućivanje na „postupke odabira” uključeno u točku 3.4.2.

               Sva su načela već sadržana u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 1.2.3.3., 1.2.3.5., 11.1., 11.5.1. i 11.6.3.5.(a) Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998, kako je izmijenjena Uredbom 2019/103 od 23. siječnja 2019.

               Ovaj Prijedlog nadopunjuje izmjenu standarda 3.4.1. Izvorni standard 3.4.1. uključivao je upućivanja na provjere podobnosti i postupke odabira. Budući da prijedlog za 3.4.1. sada sadržava dodatne elemente u pogledu opsega i redovitosti provjera podobnosti, ovim se Prijedlogom dodaje element postupaka odabira.

               Kriteriji za odabir osoblja koje provodi zaštitne kontrole i povezane funkcije sadržani su u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 11.1.6., 11.1.7. i 11.1.8. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.

               9.Podizanje preporuke 3.4.9. na razinu standarda

               Izvorni tekst:

               3.4.9. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati da svaki subjekt koji je odgovoran za provedbu relevantnih elemenata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa periodično provjerava je li provedba mjera zaštite eksternaliziranih vanjskim pružateljima usluga u skladu s programom zaštite subjekta.

               Novi tekst:

               3.4.9. Svaka država ugovornica osigurava da svaki subjekt koji je odgovoran za provedbu relevantnih elemenata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa periodično provjerava je li provedba mjera zaštite eksternaliziranih vanjskim pružateljima usluga u skladu s programom zaštite subjekta.

               Ova je preporuka podignuta na razinu pravno obvezujućeg standarda. Ovim se Prijedlogom nastoji osigurati da vanjski pružatelji usluga djeluju u skladu s propisima dotične države o zaštiti zračnog prometa kako bi se otklonila unutarnja prijetnja koja može potjecati od vanjskih pružatelja usluga.

               U skladu s politikom na razini EU-a o zaštiti zračnog prometa kako je utvrđena u Uredbi (EZ) br. 300/2008:

               –svaka država članica izrađuje, primjenjuje i održava nacionalni program zaštite civilnog zračnog prometa koji određuje odgovornosti za provedbu zajedničkih osnovnih standarda te opisuje mjere koje zahtijevaju operatori i subjekti,

               –operatori, zračni prijevoznici i subjekti obuhvaćeni nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa moraju izraditi, primjenjivati i održavati program zaštite u skladu s odredbama koje su u njemu opisane,

               –u tom se programu opisuju metode i postupci koje operator, zračni prijevoznik ili subjekt poštuje u skladu sa zakonodavstvom i samim programom zaštite, uključujući unutarnje kontrole kvalitete,

               –očekuje se da će mjere i operacije zaštite koje poduzimaju vanjski pružatelji usluga biti obuhvaćene programom zaštite navedenog operatora, zračnog prijevoznika ili subjekta koji zadržava odgovornost za te mjere i operacije, osim ako je sam vanjski pružatelj usluga regulirani ili odobreni subjekt za aktivnosti koje pruža, te se stoga od njega zahtijeva da izradi vlastiti program zaštite.

               Standard je uključen u zakonodavstvo na razini EU-a, odnosno u članak 10. stavak 1., članak 12. stavak 1., članak 13. stavak 1. i članak 14. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 300/2008 i u točke 1.0.1., 3.0.1., 4.0.1., 5.0.1., 6.0.1., 7.0., 8.0.1., 9.0.1., 11.0.1. i 12.0.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998. Dodatne odredbe navedene su u točkama 6.3.1.1., 6.3.1.2.(a), 6.4.1.2., 6.6.1.1.(c), 6.8.5.1.(a), 6-E, 8.1.3.2.(a), 8.1.4.1., 8.1.4.2., 8.1.4.3., 8.1.4.5., 8.1.4.6., 8.1.5.2., 9.1.3.1., 9.1.3.2., 9.1.3.3., 9.1.3.5., 9.1.3.6. i 9.1.4.2. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.

               10.Podizanje preporuke 4.1.2. na razinu standarda

               Izvorni tekst:

               4.1.2. Preporuka. Svaka država ugovornica trebala bi promicati uporabu nasumičnih i nepredvidljivih mjera zaštite. Nepredvidljivost bi mogla pridonijeti odvraćajućem učinku mjera zaštite.

               Novi tekst:

               4.1.2. Svaka država ugovornica osigurava, prema potrebi, nasumičnost i nepredvidljivost u provedbi mjera zaštite.

               Preporuka 4.1.2. o nasumičnosti i nepredvidljivosti podignuta je na razinu pravno obvezujućeg standarda. Cilj u pogledu zaštite koji se nastoji postići novim standardom 4.1.2. kako bi se poboljšale mjere ublažavanja usmjerene protiv unutarnjih prijetnji u skladu je s politikom Europske unije u područjima:

               –zaštitnog pregleda osoba, osim putnika, i njihovih osobnih predmeta,

               –zaštitnog pregleda vozila,

               –nadzora i ophodnje u nadziranom i u štićenom području zračne luke/zaštitno ograničenom području te povezanih mjera,

               –zaštitnog pregleda zaliha.

               To je načelo uključeno u zakonodavstvo na razini EU-a, posebno u točkama 1.3.1., 1.4.1., 1.4.2., 8.1.6. i 9.1.5. Priloga Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.

               11.4.2.3. Mjere koje se odnose na kontrolu pristupa

               Izvorni tekst:

               4.2.3. Svaka država ugovornica osigurava uspostavu sustavâ za identifikaciju osoba i vozila kako bi se spriječio neovlašten pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima. Identitet se provjerava na određenim kontrolnim točkama prije nego što se dopusti pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima.

               Novi tekst:

               4.2.3. Svaka država ugovornica osigurava uspostavu i provedbu sustavâ za identifikaciju osoba i vozila kako bi se spriječio neovlašten pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima. Pristup se odobrava samo osobama s operativnom potrebom ili drugim opravdanim razlogom da budu tamo. Identitet i ovlaštenje provjeravaju se na određenim kontrolnim točkama prije nego što se dopusti pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima.

               Standard 4.2.3. u okviru „Mjera koje se odnose na kontrolu pristupa” namijenjen je jačanju mjera koje se odnose na kontrolu pristupa zaštitno ograničenim područjima, uvođenjem ograničenja kako bi se omogućio pristup samo osobama s operativnom ili nekom drugom opravdanom potrebom da budu tamo, te proširenju opsega provjere na pristupnim točkama tako da se uz identitet provjerava i odobrenje.

               U skladu sa zakonodavstvom na razini EU-a pristup osoba i vozila zaštitno ograničenim područjima može se odobriti samo ako isti imaju opravdane razloge. Identifikacijske iskaznice za zračnu luku provjeravaju se prije nego što se osobi odobri pristup kako bi se osiguralo da je ona valjana i da odgovara nositelju. Identifikacijska iskaznica za vozilo provjerava se prije nego što se vozilu odobri pristup kako bi se osiguralo da je ona valjana i da odgovara vozilu. To je u zakonodavstvo na razini EU-a uključeno u točkama 1.2.2.1., 1.2.2.4., 1.2.2.5., 1.2.2.6. i 1.2.6.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.

               12.Standard 4.2.6. („stopostotni zaštitni pregled osoba osim putnika”)

               Izvorni tekst:

               4.2.6. Svaka država ugovornica utvrđuje mjere kojima osigurava da osobe osim putnika, kao i njihovi osobni predmeti, prije ulaska u zaštitno ograničena područja zračne luke koja služi operacijama međunarodnog civilnog zrakoplovstva, budu podvrgnute zaštitnom pregledu i zaštitnim kontrolama.

               Novi tekst:

               4.2.6. Svaka država ugovornica utvrđuje mjere kojima osigurava da osobe osim putnika, kao i njihovi osobni predmeti, prije ulaska u zaštitno ograničena područja zračne luke budu podvrgnute zaštitnom pregledu.

               Ovim se Prijedlogom nastoji ukloniti svaka dvosmislenost i jasno istaknuti da se sve osobe koje nisu putnici moraju pregledati prije ulaska u zaštitno ograničeno područje kako bi se uklonila unutarnja prijetnja.

               Zakonodavstvo na razini EU-a potpuno je u skladu s novom formulacijom standarda 4.2.6., odnosno točki 1.3. prilogâ Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998 i Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.

               13.Novi standard 4.2.6.a o sposobnosti otkrivanja eksploziva

               Novi tekst dodan nakon 4.2.6. kako slijedi:

               4.2.6.a Svaka država ugovornica osigurava primjenu odgovarajućih metoda zaštitnog pregleda kojima se može otkriti prisutnost eksploziva i eksplozivnih naprava koje osobe koje nisu putnici nose na sebi ili u svojim osobnim predmetima. Ako se te metode ne primjenjuju kontinuirano, upotrebljavaju se na nepredvidljiv način.

               Ovim se Prijedlogom prepoznaje da mjere ublažavanja usmjerene protiv unutarnjih prijetnji zahtijevaju uravnotežen i koordiniran pristup između postupaka provjere podobnosti i fizičkih mjera zaštite te se rješava potreba za odgovarajućim metodama zaštitnog pregleda koje mogu otkriti eksplozive i kod osoba koje nisu putnici.

               Za zakonodavstvo na razini EU-a potrebni su dodatni stalni, nasumični i nepredvidljivi zaštitni pregledi u pogledu udjela osoba koje nisu putnici i njihovih osobnih predmeta koji su izazvali zabrinutost i onih koji nisu. Cilj u pogledu zaštite dodatnog zaštitnog pregleda otkrivanje je eksploziva i eksplozivnih naprava. Taj se zaštitni pregled provodi sredstvima i metodama namijenjenima za identificiranje eksploziva (psi za otkrivanje eksploziva, otkrivanje tragova eksploziva, otkrivanje eksploziva u obući i zaštitni skeneri) ili pak ručnom pretragom. Trenutačna metodologija koja se u EU-u zahtijeva za provođenje ručnih pretraga osoba i njihovih osobnih predmeta smatra se primjereno sposobnom za otkrivanje eksplozivnih naprava koje su skrivene na tijelu osobe i u njezinim osobnim predmetima. Osim toga, ručna pretraga povećava vjerojatnost otkrivanja drugih nemetalnih (i neeksplozivnih) zabranjenih predmeta. To je preneseno točkom 1.3. Priloga Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.

               14.Standard 4.6.5. – upućivanje na poznatog pošiljatelja kao subjekta u sigurnom lancu opskrbe

               Izvorni tekst:

               4.6.5. Svaka država ugovornica osigurava da operatori ne prihvaćaju teret ili poštu za prijevoz zrakoplovom koji obavlja operacije komercijalnog zračnog prijevoza, osim ako regulirani agent ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne potvrdi primjenu zaštitnog pregleda ili druge zaštitne kontrole i ne odgovara za njihovo obavljanje. Teret i pošta koje regulirani agent ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne može potvrditi i za koje ne može odgovarati podvrgavaju se zaštitnom pregledu.

               Novi tekst:

               4.6.5. Svaka država ugovornica osigurava da operatori ne prihvaćaju teret ili poštu za prijevoz zrakoplovom koji obavlja operacije komercijalnog zračnog prijevoza, osim ako regulirani agent, poznati pošiljatelj ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne potvrdi primjenu zaštitnog pregleda ili druge zaštitne kontrole i ne odgovara za njihovo obavljanje. Teret i pošta koje regulirani agent, poznati pošiljatelj ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne mogu potvrditi i za čije obavljanje ne mogu odgovarati podvrgavaju se zaštitnom pregledu.

               Ovim se Prijedlogom taj standard nastoji uskladiti sa standardom 4.6.2. i osigurati da oba standarda jasno upućuju na poznate pošiljatelje kao na subjekta u sigurnom lancu opskrbe.

               Zakonodavstvo na razini EU-a potpuno je u skladu s novom formulacijom standarda 4.6.5., odnosno upućivanjem na točku 6.1.1. Priloga Uredbi (EZ) br. 300/2008 i točku 6.1.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Predmet predviđenog akta odnosi se na područje za koje Unija ima isključivu vanjsku nadležnost na temelju zadnjeg dijela rečenice članka 3. stavka 2. UFEU-a jer bi predviđeni akt mogao „utjecati na zajednička pravila ili izmijeniti njihov opseg”, konkretno na pravni okvir EU-a o zaštiti zračnog prometa na koji se upućuje u nastavku. Stoga je potrebno utvrditi stajalište Unije.

               U tom je pogledu ključno prepoznati da je Izmjena 17. Priloga 17. koja je predstavljena državama ugovornicama ICAO-a i podnesena na odobrenje na 218. zasjedanju Vijeća ICAO-a (već) u potpunosti uključena u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa. Međutim, poželjno je da se ti ojačani standardi primjenjuju na globalnoj razini.

               Stajalište Unije trebalo bi definirati u skladu s primjenjivim pravnim okvirom EU-a u području zaštite zračnog prometa, odnosno Uredbom (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o zajedničkim pravilima u području zaštite civilnog zračnog prometa i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2320/2002, te s Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2015/1998 оd 5. studenoga 2015. o utvrđivanju detaljnih mjera za provedbu zajedničkih osnovnih standarda iz područja zaštite zračnog prometa.

               3.1.Postupovna pravna osnova

               3.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Članak 218. stavak 9. UFEU-a primjenjuje se neovisno o tome je li Unija članica tijela ili stranka sporazuma
                  4
               .

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  5
               .

               3.1.2.Primjena u predmetnom slučaju

               ICAO je tijelo osnovano na temelju sporazuma, odnosno Čikaške konvencije.

               Svaka predstojeća izmjena Priloga 17. Čikaškoj konvenciji bit će akt koji proizvodi pravne učinke.

               Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               3.2.Materijalna pravna osnova

               3.2.1.Načela

               Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije.

               3.2.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Predviđeni akt ima ciljeve i elemente u području politike zaštite zračnog prometa koje je donijela međunarodna organizacija koja utječe na politike EU-a o zaštiti zračnog prometa.

               Stoga bi materijalna pravna osnova predložene odluke trebao biti članak 100. stavak 2. UFEU-a.

               3.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 100. stavak 2. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               2019/0249 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Konvencija o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”), čiji je cilj regulacija međunarodnog zračnog prijevoza, stupila je na snagu 4. travnja 1947. Njome je osnovana Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO).

               (2)Države članice Unije države su ugovornice Čikaške konvencije i članice ICAO-a, pri čemu Unija ima status promatrača u određenim tijelima ICAO-a, uključujući Skupštinu ICAO-a i druga tehnička tijela.

               (3)U skladu s člankom 54. točkom (l) Čikaške konvencije Vijeće ICAO-a može donositi međunarodne standarde i preporučene prakse.

               (4)ICAO je 4. srpnja 2019. izdao dopis državama AS8/2.1-19/48 kako bi svoje države ugovornice obavijestio da će predložena Izmjena 17. Priloga 17. biti podnesena na donošenje Vijeću tijekom njegova 218. zasjedanja (18.–29. studenoga 2019.) te da je početak njezine primjene predviđen za srpanj 2020. Ona uključuje, među ostalim, nove i/ili revidirane odredbe o: procjenama osjetljivosti; razmjeni informacija između država i dionika; programima osposobljavanja i sustavima certifikacije; kontroli pristupa; zaštitnom pregledu osoblja; te druge uredničke izmjene. ICAO je u navedenom dopisu pokrenuo fazu savjetovanja koja ističe 4. listopada 2019.

               (5)Izmjene Priloga 17. pripremio je Odbor za zaštitu zračnog prometa ICAO-a, čiji su stručnjaci iz osam država članica EU-a aktivni članovi, a zatim su iste podnesene na odobrenje na 217. zasjedanju Vijeća ICAO-a. Te će izmjene, nakon dovršetka savjetovanja, Vijeće ICAO-a najvjerojatnije potvrditi na svojem 218. zasjedanju.

               (6)Nakon donošenja predviđenih izmjena, one će biti obvezujuće za sve članice ICAO-a, uključujući sve države članice, u skladu s ograničenjima iz Čikaške konvencije i u okviru tih ograničenja. U skladu s člankom 38. Čikaške konvencije od država ugovornica zahtijeva se da u skladu s mehanizmom za obavješćivanje o razlikama obavijeste ICAO ako namjeravaju odstupiti od standarda,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u vezi s Izmjenom 17. Priloga 17. („Zaštita”) Čikaškoj konvenciji utvrđeno je u Prilogu.

               Članak 2.

               Stajalište iz članka 1. zajednički izražavaju države članice Unije koje su članice Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 21, 24.1.2019.

                     (2)

                        SL L 97, 9.4.2008., str. 72.

                     (3)

                        SL L 246, 26.9.2019., str. 15.

                     (4)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točka 64.

                     (5)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 31.10.2019.
            COM(2019) 577 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)

               PRILOG

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)

               Opća načela

               U okviru aktivnosti Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO) u pogledu revizije Priloga 17. (Zaštita) (Izmjena 17.) Čikaškoj konvenciji o razvoju standarda i preporučenih praksi (SARP-ova), države članice zajednički u interesu Unije:

               (a)djeluju u skladu s ciljevima Unije u okviru politike zaštite zračnog prometa, posebno radi zaštite osoba i robe unutar Europske unije te sprečavanja djela nezakonitog ometanja civilnih zrakoplova, kojima se dovodi u pitanje sigurnost civilnog zračnog prometa;

               (b)primjenom i provedbom zajedničkih pravila utvrđenih radi zaštite civilnog zračnog prometa od djela nezakonitog ometanja pridonose podizanju razine zaštite zračnog prometa u svijetu;

               (c)i dalje podupiru razvoj standardâ zaštite ICAO-a za zaštitu civilnog zračnog prometa od djela nezakonitog ometanja, u skladu s Rezolucijom Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 2309 od 22. rujna 2016.
                  1

               Stajalište o reviziji Priloga 17. (Zaštita) (Izmjena 17.) Države članice zajednički u interesu Unije podupiru predloženu Izmjenu 17. Priloga 17.

                     (1)

                        Rezolucija 2309 (2016.) koju je Vijeće sigurnosti donijelo na svojem 7775. sastanku održanom 22. rujna 2016.: Prijetnje međunarodnom miru i sigurnosti koje su izazvane terorističkim djelima: zaštita zračnog prometa


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.1.2020.
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u pogledu donošenja popisa arbitara na temelju članka 29.8. Sporazuma

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e radi donošenja popisa arbitara za poglavlje 29. tog sporazuma.

               2.Kontekst prijedloga

               Sveobuhvatni gospodarski i trgovinski sporazum (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”) potpisan je 30. listopada 2016. U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2017/38 dijelovi Sporazuma privremeno se primjenjuju od 21. rujna 2017.

               Člankom 26.1. Sporazuma osniva se Zajednički odbor CETA-e, koji je sastavljen od predstavnika obiju stranaka. Zajednički odbor CETA-e ovlašten je uzajamnom suglasnošću donositi odluke o svim pitanjima predviđenima Sporazumom.

               Poglavlje 29. primjenjuje se na sve sporove koji se odnose na tumačenje ili primjenu odredbi Sporazuma osim ako je Sporazumom predviđeno drukčije.

               Na temelju članka 29.8. stavka 1. Zajednički odbor CETA-e utvrđuje popis od najmanje 15 osoba koje su voljne i sposobne biti arbitri u sporovima na temelju poglavlja 29. („predviđeni akt”). Popis se sastoji od tri zasebna popisa: po jednog popisa za svaku stranku i jednog popisa za osobe koje nisu državljani nijedne od stranaka, a koje će obavljati dužnost predsjednikâ.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Stranke su pripremile nacrt popisa arbitara koji ispunjava zahtjeve iz članka 29.8.

               Odluku o utvrđivanju popisa arbitara trebao je donijeti Zajednički odbor CETA-e na svojem prvom sastanku, a sada ju je potrebno donijeti što je prije moguće kako bi se u potpunosti provelo poglavlje 29. Sporazuma, koje se odnosi na rješavanje sporova.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava koja se primjenjuju na predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  1
               .

               4.1.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Zajednički odbor CETA-e tijelo je osnovano sporazumom, konkretno Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane.

               Predviđeni akt je akt koji proizvodi pravne učinke. Prema međunarodnom pravu predviđeni akt bit će obvezujući u skladu s člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se i ne mijenja institucionalni okvir Sporazuma.

               Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojem se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnopravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na zajedničku trgovinsku politiku.

               Stoga je materijalnopravna osnova predložene odluke članak 207. UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 207. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               2019/0270 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u pogledu donošenja popisa arbitara na temelju članka 29.8. Sporazuma

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Sveobuhvatni gospodarski i trgovinski sporazum (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”) potpisan je 30. listopada 2016.

               (2)U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2017/38
                  2
                dijelovi Sporazuma privremeno se primjenjuju od 21. rujna 2017.

               (3)Člankom 29.8. stavkom 1. Sporazuma predviđeno je da Zajednički odbor CETA-e utvrđuje popis od najmanje 15 osoba koje su voljne i sposobne biti arbitri.

               (4)Budući da će predviđena odluka biti obvezujuća za Uniju, primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom na temelju Sveobuhvatnog gospodarskog i trgovinskog sporazuma između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja popisa arbitara na temelju članka 29.8. Sporazuma temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora CETA-e priloženom ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Članak 3.

               Nakon donošenja odluka Zajedničkog odbora CETA-e objavljuje se u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (2)

                        SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.1.2020.
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u pogledu donošenja popisa arbitara na temelju članka 29.8. Sporazuma

               PRIVITAK

               ODLUKA br. [X /2019]

                  ZAJEDNIČKOG ODBORA CETA-e

                  od xxx

               o utvrđivanju popisa arbitara
                  na temelju članka 29.8. Sporazuma

               ZAJEDNIČKI ODBOR CETA-e,

               uzimajući u obzir Sveobuhvatni gospodarski i trgovinski sporazum (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”), a posebno njegov članak 29.8.,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 30.7. stavkom 3. Sporazuma dijelovi Sporazuma privremeno se primjenjuju od 21. rujna 2017.;

               (2)Na temelju članka 29.8. stavka 1. Sporazuma Zajednički odbor CETA-e utvrđuje popis od najmanje 15 osoba koje su voljne i sposobne biti arbitri. Taj se popis sastoji od tri zasebna popisa: po jednog popisa za svaku stranku i jednog popisa za osobe koje nisu državljani nijedne od stranaka, a koje će obavljati dužnost predsjednikâ.

               ODLUČIO JE:

               1.Utvrđuje se popis arbitara za potrebe članka 29.8. Sporazuma kako je naveden u Prilogu.

               2.Ova Odluka proizvodi učinke od datuma na koji je donese Zajednički odbor CETA-e.

               Sastavljeno u … dana…

               Za Zajednički odbor CETA-e

               Prilog Odluci br. [X/2019] Zajedničkog odbora CETA-e

               Popis arbitara utvrđen na temelju članka 29.8. Sporazuma

               Popis za Kanadu:

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               Popis za EU:

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Popis predsjednikâ:

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 13.1.2020.
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na trinaestom zasjedanju Konferencije stranaka Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja u pogledu prijedloga različitih stranaka o izmjeni dodataka toj konvenciji te o povlačenju rezerve upućene toj konvenciji

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj se Prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje u ime Unije treba zauzeti na trinaestom zasjedanju Konferencije stranaka Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja (dalje u tekstu „Konvencija”) u vezi s predviđenim donošenjem odluka o izmjeni dodataka Konvenciji i o povlačenju postojeće rezerve toj konvenciji.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Konvencija o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja

               Cilj Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja zaštita je kopnenih, morskih i ptičjih migratornih vrsta na cijelom njihovu području rasprostranjenja. Riječ je o međuvladinom ugovoru o zaštiti divljih vrsta i njihovih staništa na globalnoj razini, sklopljenom pod pokroviteljstvom Programa Ujedinjenih naroda za okoliš. Migratorne vrste koje treba zaštititi navedene su u dodacima I. (ugrožene vrste) i II. (vrste koje trebaju biti predmet sporazumâ) Sporazumu. Sporazum je stupio na snagu 1. studenoga 1983.

               Europska unija stranka je Sporazuma
                  1
               . Sve države članice EU-a stranke su Sporazuma.

               2.2.Konferencija stranaka

               Konferencija stranaka glavno je tijelo Konvencije za donošenje odluka. Njezine su funkcije nabrojene u članku VII. Konvencije te uključuju ovlasti za procjenu statusa zaštite migratornih vrsta i slijedom toga za izmjenu dodataka Konvenciji. Za donošenje odluka na zasjedanju Konferencije stranaka potrebna je dvotrećinska većina glasova stranaka koje su prisutne i glasuju, osim kada je Konvencijom predviđeno drugačije.

               Stajalište Unije o izmjenama dodataka utvrđuje se odlukom Vijeća koja se temelji na prijedlogu Komisije. Zajednička stajališta EU-a o drugim nacrtima odluka i rezolucija dogovaraju se na prethodnim sastancima odgovarajuće radne skupine Vijeća ili na koordinacijskim sastancima EU-a na licu mjesta.

               Trinaesto zasjedanje Konferencije stranaka održat će se u Gandhinagaru (Indija) od 15. do 22. veljače 2020.

               Na osmom zasjedanju Konferencije stranaka održanom od 20. do 25. studenoga 2005. u Nairobiju u Keniji donesena je odluka o uvrštavanju vrste Cetorhinus maximus u Dodatak I. Konvenciji.

               2.3.Predviđeni akti Konferencije stranaka

               Konferencija stranaka na svojem trinaestom zasjedanju od 15. do 22. veljače 2020. treba donijeti odluke o izmjenama dodataka Konvenciji („predviđeni akti”).

               Svrha je predviđenih akata izmjena Dodatka I. i Dodatka II. Konvenciji, kako je predviđeno u članku XI. Konvencije.

               U skladu s člankom III. Konvencije u Dodatku I. navode se ugrožene migratorne vrste te se predviđa da stranke koje su države rasprostranjenja predmetnih vrsta nastoje poduzeti različite mjere zaštite i zabrane hvatanja životinja koje pripadaju tim vrstama.

               Člankom IV. Konvencije propisano je da se u Dodatku II. navode migratorne vrste koje imaju nepovoljan status zaštite i kojima su potrebni međunarodni sporazumi o zaštiti i gospodarenju, kao i one koje imaju takav status zaštite kojemu bi uvelike koristila međunarodna suradnja ostvariva međunarodnim sporazumom. Ako je to opravdano s obzirom na okolnosti, ista migratorna vrsta može biti navedena i u Dodatku I. i u Dodatku II.

               U skladu s člankom XI. Konvencije svaka stranka može predložiti izmjene. Izmjena dodataka stupa na snagu za sve stranke, osim za one koje izraze rezervu, devedeset dana nakon zasjedanja Konferencije stranaka na kojem je donesena.

               U skladu s člankom XI. Konvencije rezerva može biti povučena pisanom obaviješću depozitaru te za tu stranku izmjena stupa na snagu devedeset dana nakon povlačenja rezerve.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               U pogledu trinaestog zasjedanja Konferencije stranaka Konvencije te u skladu s Odlukom Vijeća 2019/1581 od 16. rujna 2019. Unija je predložila sljedeće izmjene Konvencije:

               a.
                     izmjenu Dodatka I. Konvenciji kako bi se uvrstila vrsta Tetrax tetrax;

               b.
                     izmjenu Dodatka II. Konvenciji kako bi se uvrstile vrste Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus i Sphyrna zygaena.

               Druge stranke Konvencije podnijele su prijedloge za izmjenu Dodatka I. kako bi se uvrstile sljedeće vrste: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis i Carcharhinus longimanus.

               Druge stranke Konvencije podnijele su prijedloge za izmjenu Dodatka II. kako bi se uvrstile sljedeće vrste: Panthera onca, Ovis vignei i Sphyrna zygaena (regionalna populacija koja nastanjuje isključive gospodarske pojaseve Brazila, Urugvaja i Argentine i susjedne međunarodne vode).

               Stoga Vijeće treba donijeti odluku u svrhu utvrđivanja stajališta o svim prijedlozima za izmjenu koje treba donijeti u ime Unije s obzirom na trinaesto zasjedanje Konferencije stranaka.

               Unija bi u načelu trebala poduprijeti sve prijedloge jer su znanstveno utemeljeni te usklađeni sa zakonodavstvom Unije i s predanošću Unije međunarodnoj suradnji u području zaštite biološke raznolikosti, uključujući razmatranje načina za najbolju upotrebu znanstvenih informacija koje se odnose na biološke značajke i biološke referentne točke za ribarstvo.

               Za uvrštavanje tih vrsta u dodatke I i II. Konvenciji, kako je predloženo, ne bi bile potrebne promjene u pravu Unije.

               Lov vrste Panthera onca, koja se unutar Europske unije može pronaći samo u Francuskoj Gijani, na koju se ne primjenjuje zakonodavstvo EU-a o prirodi, zabranjen je nalogom kojim se utvrđuje nulta kvota s režimima odstupanja za korisnike koji održavaju tradicionalni način života i za izvanredne okolnosti koje su navedene u članku III. stavku 5. točkama (c) i (d) Konvencije.

               Kad je riječ o prijedlogu za uvrštavanje regionalne populacije vrste Sphyrna zygaena koja nastanjuje isključive gospodarske pojaseve Brazila, Urugvaja i Argentine i susjedne međunarodne vode u Dodatak II., s obzirom na to da se taj Prijedlog u suštini preklapa s prijedlogom Unije o uključivanju cjelokupne globalne populacije te vrste u Dodatak II., trebalo bi poduprijeti prijedlog Unije umjesto prijedloga koji podnosi druga strana. Sve ostale prijedloge trebalo bi bezuvjetno poduprijeti.

               Nadalje, kad je riječ o odluci donesenoj na osmom zasjedanju Konferencije stranaka o uvrštavanju vrste Cetorhinus maximus u Dodatak I. Konvenciji, trebalo bi povući postojeću rezervu
                  2
                koju je Unija uložila u pogledu uvrštavanja te vrste u Dodatak I. s obzirom na to da pravo Unije sada ispunjava obveze Konvencije u pogledu zaštite te vrste koju države rasprostranjenja provode na temelju uvrštavanja u Dodatak I.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovnopravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali mogu „presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  3
               .

               4.1.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Konferencija stranaka tijelo je osnovano na temelju sporazuma, Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja.

               Akt koji Konferencija stranaka treba donijeti akt je koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akti bit će obvezujući na temelju međunarodnog prava u skladu s člankom XI. Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja.

               Predviđenim se aktima ne dopunjuje niti mijenja institucijski okvir Konvencije.

               Stoga je postupovnopravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akti imaju dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnopravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenih akata odnose se na okoliš.

               Stoga je materijalnopravna osnova predložene odluke članak 192. stavak 1. UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 192. stavak 1. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5.Objava predviđenog akta

               Budući da će se aktima Konferencije stranaka izmijeniti dodaci I. i II. Konvenciji o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja, primjereno ih je nakon njihova donošenja objaviti u Službenom listu Europske unije.

               2020/0005 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na trinaestom zasjedanju Konferencije stranaka Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja u pogledu prijedloga različitih stranaka o izmjeni dodataka toj konvenciji te o povlačenju rezerve upućene toj konvenciji

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Konvenciju o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja („Konvencija”) Unija je sklopila Odlukom Vijeća 82/461/EEZ od 24. lipnja 1982.
                  4
                te je ona stupila na snagu 1. studenoga 1983.

               (2)U skladu s člankom XI. Konvencije Konferencija stranaka može donijeti odluke o izmjeni dodataka Konvenciji.

               (3)Konferencija stranaka treba donijeti odluke o izmjeni dodataka Konvenciji tijekom trinaestog zasjedanja koje će se održati od 15. do 22. veljače 2020.

               (4)Budući da će odluke biti obvezujuće za Uniju, primjereno je utvrditi stajalište koje u okviru Konferencije stranaka treba zauzeti u ime Unije.

               (5)Unija je podnijela prijedloge za uvrštavanje vrsta Galeorhinus galeus, Tetrax tetrax i Sphyrna zygaena u Dodatak II. Konvenciji i vrste Tetrax tetrax u Dodatak I. Konvenciji, zbog čega ne bi trebalo mijenjati pravo EU-a.

               (6)Druge stranke podnijele su prijedloge za uvrštavanje vrsta Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis i Carcharhinus longimanus u Dodatak I. te uvrštavanje vrsta Panthera onca, Ovis vignei i Sphyrna zygaena (regionalna populacija koja nastanjuje isključive gospodarske pojaseve Brazila, Urugvaja i Argentine te susjedne međunarodne vode) u Dodatak II.

               (7)Unija bi trebala poduprijeti vlastiti prijedlog za uvrštavanje globalne populacije vrste Sphyrna zygaena u Dodatak II. Konvenciji i dati mu prednost u odnosu na prijedlog jedne od drugih stranaka za uvrštavanje samo regionalne populacije koja nastanjuje isključive gospodarske pojaseve Brazila, Urugvaja i Argentine te susjedne međunarodne vode.

               (8)Unija bi trebala poduprijeti sve ostale prijedloge jer su znanstveno utemeljeni te usklađeni s predanošću Unije međunarodnoj suradnji u području zaštite biološke raznolikosti u skladu s člankom 5. Konvencije UN-a o biološkoj raznolikosti i odlukama Konferencije stranaka te Konvencije.

               (9)Države članice EU-a nisu države rasprostranjenja vrsta Elephas maximus indicus, Ardeotis nigriceps i Houbaropsis bengalensis bengalensis, stoga zbog uvrštavanja tih vrsta u Dodatak I. Konvenciji ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije.

               (10)EU nije područje rasprostranjenja vrste Ovis vignei, stoga zbog uvrštavanja te vrste u Dodatak II. Konvenciji ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije.

               (11)Panthera onca pojavljuje se u EU-u samo u Francuskoj Gijani, koja nije obuhvaćena Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore
                  5
               , te se primjenjuje samo na europsko područje država članica na koje se odnosi Ugovor. Zaštita vrsta u Francuskoj Gijani, uključujući vrste Panthera onca, osigurana je u okviru nacionalnog zakonodavstva. Stoga zbog uvrštavanja te vrste u Dodatak I. Konvenciji ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije.

               (12)Vrsta ptica Diomedea antipodensis ne pojavljuje se u Uniji. Zajednička ribarstvena politika Unije i reguliranje ribolovnih aktivnosti koje provode nadležne regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom nude odgovarajuće instrumente kojima Unija doprinosi upravljanju zaštitom te vrste pa zbog njezina uvrštavanja u Dodatak I. Konvenciji ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije.

               (13)Zajednička ribarstvena politika Unije i reguliranje ribolovnih aktivnosti koje provode nadležne regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom nude odgovarajuće instrumente kojima Unija doprinosi upravljanju zaštitom vrste riba Carcharhinus longimanus. Nadalje, hvatanje i zadržavanje te vrste zabranjeni su na temelju Uredbe Vijeća 2019/124. Stoga zbog uvrštavanja te vrste u Dodatak I. Konvenciji ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije.

               (14)Hvatanje i zadržavanje vrste Cetorhinus maximus, koja je uvrštena u Dodatak I Konvenciji, ali je trenutačno na snazi rezerva koju je Unija uložila na to uvrštavanje, zabranjeno je na temelju Uredbe Vijeća 2019/124. Stoga zbog povlačenja ove rezerve ne bi bilo potrebno mijenjati pravo Unije,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na trinaestom zasjedanju Konferencije stranaka sljedeće je:

               1.poduprijeti dodavanje sljedećih vrsta u Dodatak I.:

               1.Tetrax tetrax;

               2.Elephas maximus indicus;

               3.Panthera onca;

               4.Ardeotis nigriceps;

               5.Houbaropsis bengalensis bengalensis;

               6.Diomedea antipodensis;

               7.Carcharhinus longimanus;

               2.poduprijeti dodavanje sljedećih vrsta u Dodatak II:

               1.Tetrax tetrax;

               2.Galeorhinus galeus;

               3.Sphyrna zygaena (globalna populacija);

               4.Panthera onca;

               5.Ovis vignei.

               Članak 2.

               Komisija u ime Unije obavješćuje depozitara o povlačenju svoje rezerve koja se odnosi na uvrštavanje vrste Cetorhinus maximus u Dodatak I. Konvenciji.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka Vijeća 82/461/EEZ od 24. lipnja 1982. o sklapanju Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja, SL L 210, 24.6.1982., str. 10.

                     (2)

                        Utvrđena 2006. na temelju Odluke Vijeća od 21. veljače 2006. o izmjeni Dodatka I. Konvenciji o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja donesenoj na osmom zasjedanju Konferencije stranaka, za uvrštavanje Cetorhinus maximus.

                     (3)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (4)

                        SL L 210, 19.7.1982., str. 10.

                     (5)

                        SL L 206, 22.7.1992., str. 7.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 17.1.2020.
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na 63. sjednici Komisije za opojne droge o uvrštavanju tvari u tablicu I. Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Prijedlog se odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje u ime Unije treba zauzeti u Komisiji za opojne droge u vezi s predviđenim donošenjem izmjena tablica Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima iz 1988. na temelju preporuka Međunarodnog odbora za kontrolu narkotika.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Konvencija Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima iz 1988.

               Konvencijom Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima iz 1988. („Konvencija”) promiče se suradnja među strankama kako bi mogle djelotvornije rješavati različita pitanja povezana s nezakonitom trgovinom opojnim drogama i psihotropnim tvarima koja imaju međunarodnu dimenziju. U izvršavanju svojih obveza na temelju Konvencije stranke poduzimaju potrebne mjere, uključujući zakonodavne i administrativne mjere, u skladu s temeljnim odredbama svojih domaćih zakonodavnih sustava. Konvencija je stupila na snagu 11. studenoga 1990. EU
                  1
                i njegove države članice stranke su Konvencije.

               2.2.Komisija za opojne droge

               Riječ je o komisiji Gospodarskog i socijalnog vijeća UN-a (ECOSOC) čije su funkcije i ovlasti, među ostalim, utvrđene u Konvenciji. Komisiju čine 53 države članice UN-a koje bira ECOSOC. Trinaest država članica EU-a
                  2
                trenutačno su članice Komisije za opojne droge s pravom glasa. Unija ima status promatrača u Komisiji za opojne droge.

               Uzimajući u obzir primjedbe koje su dostavile stranke, primjedbe i preporuke Međunarodnog odbora za kontrolu narkotika, čija je procjena odlučujuća za znanstvena pitanja, te sve druge relevantne čimbenike, Komisija za opojne droge može dvotrećinskom većinom glasova svojih članova odlučiti o uvrštavanju neke tvari u tablice Konvencije.

               2.3.Predviđeni akt Komisije za opojne droge

               Komisija za opojne droge treba na svojoj 63. sjednici od 2. do 6. ožujka 2020. donijeti odluke o uvrštavanju jedne tvari u tablice Konvencije („predviđeni akt”), točnije metil-alfa-fenilacetoacetata (MAPA).

               Svrha je predviđenog akta uvrštavanje metil-alfa-fenilacetoacetata (MAPA) na popis predviđenih tvari u tablicama Konvencije kako bi zemlje obveznice Konvencije bile dužne pratiti provedbu mjera kontrole i praćenja zakonite trgovine metil-alfa-fenilacetoacetatom (MAPA) kao ključnu metodu sprečavanja zlouporabe te tvari.

               U skladu s Konvencijom odluke Komisije za opojne droge postaju obvezujuće, osim ako stranka odluku podnese na preispitivanje ECOSOC-u u primjenjivom roku
                  3
               . Odluke ECOSOC-a u takvim su predmetima konačne. Predviđeni akti postat će obvezujući za stranke u skladu s člankom 12. Konvencije, u čijim je relevantnim dijelovima navedeno sljedeće:

               „Svaku odluku Komisije donesenu u skladu s ovim člankom glavni tajnik priopćuje svim državama i drugim tijelima koja su, ili imaju pravo postati, stranke ove Konvencije, i Odboru. Takva odluka postaje pravno obvezujuća za sve stranke 180 dana nakon njezina priopćavanja.

               Odluke Komisije donesene u skladu s ovim člankom podliježu preispitivanju Vijeća na zahtjev bilo koje stranke, a taj je zahtjev potrebno podnijeti u roku od 180 dana od datuma priopćavanja odluke. Zahtjev za preispitivanje šalje se glavnom tajniku zajedno sa svim relevantnim informacijama na kojima se temelji.

               Glavni tajnik dostavlja preslike zahtjeva za preispitivanje i relevantnih informacija Komisiji, Odboru i svim strankama pozivajući ih da svoje primjedbe dostave u roku od 90 dana. Sve zaprimljene primjedbe dostavljaju se Vijeću na razmatranje.

               Vijeće može potvrditi ili poništiti odluku Komisije. Obavijest o odluci Vijeća dostavlja se svim državama i drugim tijelima koja su, ili imaju pravo postati, stranke ove Konvencije, Komisiji i Odboru.”

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Komisija je 15. studenoga 2019. obaviještena o preporuci Međunarodnog odbora za kontrolu narkotika za uvrštavanje jedne tvari u tablicu I. Konvencije, točnije metil-alfa-fenilacetoacetata (MAPA).

               Prema procjeni Međunarodnog odbora za kontrolu narkotika, metil-alfa-fenilacetoacetat (MAPA) često se koristi u nezakonitoj proizvodnji amfetamina i metamfetamina. Postoje dokazi da količina i razmjer nezakonite proizvodnje tih opojnih droga i psihotropnih tvari ozbiljno ugrožavaju javno zdravlje ili uzrokuju ozbiljne socijalne probleme pa je stoga opravdano tu tvar staviti pod međunarodnu kontrolu. Ujedno ne postoji zakonita uporaba metil-alfa-fenilacetoacetata (MAPA) osim u malim količinama za istraživanje, razvoj i laboratorijsku analizu.

               Nezakonita proizvodnja amfetamina i metamfetamina je ozbiljan problem u Uniji. Te nezakonito proizvedene opojne droge i psihotropne tvari uzrokuju ozbiljne probleme za javno zdravlje te ozbiljne socijalne probleme u Uniji. Usto, organizirane zločinačke skupine koje djeluju u Uniji nezakonito izvoze te opojne droge i psihotropne tvari u treće zemlje.

               Treba napomenuti da Komisija istodobno priprema delegiranu uredbu kojom će se niz tvari, uključujući metil-alfa-fenilacetoacetat (MAPA), uvrstiti u Prilog I. Uredbi (EZ) br. 273/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o prekursorima za droge i u Prilog Uredbi Vijeća (EZ) br. 111/2005 od 22. prosinca 2004. o utvrđivanju pravila za nadzor trgovine prekursorima za droge između Unije i trećih zemalja, te se Komisija pritom oslanja na rasprave u EU-ovoj stručnoj skupini o prekursorima za droge iz svibnja 2019.
                  4

               Države članice Unije trebale bi stoga u Komisiji za opojne droge podržati uvrštavanje metil-alfa-fenilacetoacetata (MAPA) u tablicu I. Konvencije.

               Izmjene u tablicama Konvencije izravno utječu na područje primjene prava Unije u području kontrole prekursora za droge jer se tvari koje se uvrštavaju u tablice Konvencije uključuju u pravo Unije. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte kako bi se to osiguralo.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Članak 218. stavak 9. UFEU-a primjenjuje se neovisno o tome je li Unija članica tijela ili stranka sporazuma
                  5
               .

               Pojmom „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaćeni su akti koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Njime su obuhvaćeni i instrumenti koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „mogu presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  6
               .

               4.1.2.Primjena u ovom slučaju

               Komisija za opojne droge tijelo je osnovano na temelju sporazuma, točnije na temelju Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima.

               Akt koji Komisija za opojne droge treba donijeti akt je koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akt bit će obvezujuć na temelju međunarodnog prava u skladu s člankom 12. Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima. Predviđeni akt proizvodi pravne učinke i može presudno utjecati na sadržaj sljedećeg zakonodavstva EU-a: Uredbe Vijeća (EZ) br. 111/2005 od 22. prosinca 2004. o utvrđivanju pravila za nadzor trgovine prekursorima za droge između Unije i trećih zemalja te Uredbe (EZ) br. 273/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o prekursorima za droge. To je stoga što izmjene u tablicama Konvencije izravno utječu na područje primjene prava Unije u području kontrole prekursora za droge jer se tvari koje se uvrštavaju u tablice Konvencije uključuju u pravo Unije.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Sporazuma;

               Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalna pravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojem se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u ovom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na zajedničku trgovinsku politiku.

               Stoga je materijalna pravna osnova predložene odluke članak 207. UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5.Objava predviđenog akta

               Budući da će se aktom Komisije za opojne droge izmijeniti tablice Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima, primjereno ga je nakon njegova donošenja objaviti u Službenom listu Europske unije.

               2020/0007 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na 63. sjednici Komisije za opojne droge o uvrštavanju tvari u tablicu I. Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Konvencija Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima iz 1988. („Konvencija”) stupila je na snagu 11. studenoga 1990., a u ime Europske ekonomske zajednice sklopljena je Odlukom Vijeća 90/611/EEZ
                  7
               . .

               (2)U skladu s člankom 12. stavcima od 2. do 7. Konvencije tvari se mogu uvrštavati u tablice Konvencije u kojima su navedeni prekursori za droge.

               (3)Komisija za opojne droge trebala bi na svojoj 63. sjednici, koja će se održati od 2. do 6. ožujka 2020. u Beču, donijeti odluku o uvrštavanju jedne nove tvari u tablice Konvencije.

               (4)Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Komisiji za opojne droge jer će ta odluka biti obvezujuća za Uniju i može presudno utjecati na sadržaj prava Unije, odnosno na Uredbu Vijeća (EZ) br. 111/2005 od 22. prosinca 2004. o utvrđivanju pravila za nadzor trgovine prekursorima za droge između Unije i trećih zemalja
                  8
                i Uredbu (EZ) br. 273/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o prekursorima za droge
                  9
               .

               (5)Prema procjeni Međunarodnog odbora za kontrolu narkotika, tvar metil-alfa-fenilacetoacetat (MAPA) često se koristi u nezakonitoj proizvodnji amfetamina i metamfetamina. Postoje dokazi da količina i razmjer nezakonite proizvodnje tih opojnih droga i psihotropnih tvari ozbiljno ugrožavaju javno zdravlje ili uzrokuju ozbiljne socijalne probleme te je stoga opravdano te tvari staviti pod međunarodnu kontrolu. Nezakonita proizvodnja amfetamina i metamfetamina uzrokuje ozbiljne probleme za javno zdravlje te ozbiljne socijalne probleme u Uniji. Incidenti povezani s trgovinom metil-alfa-fenilacetoacetatom (MAPA) sve su češći i uključuju sve veće količine te tvari, a organizirane zločinačke skupine iz Unije usto nezakonito izvoze amfetamin i metamfetamin u treće zemlje.

               (6)Stajalište Unije zajednički će izraziti države članice Unije koje su članice Komisije za opojne droge,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na 63. sjednici Komisije za opojne droge je sljedeće:

               metil-alfa-fenilacetoacetat (MAPA) treba uvrstiti u tablicu I. Konvencije.

               Članak 2.

               Stajalište iz članka 1. zajednički izražavaju države članice Unije koje su članice Komisije za opojne droge.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka Vijeća od 22. listopada 1990. o sklapanju Konvencije Ujedinjenih naroda protiv nezakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima u ime Europske ekonomske zajednice (SL L 326, 24.11.1990., str. 56.).

                     (2)

                        Austrija, Belgija, Češka, Francuska, Hrvatska, Italija, Mađarska, Nizozemska, Njemačka, Poljska, Španjolska, Švedska i Ujedinjena Kraljevina. Članstvo Ujedinjene Kraljevine podložno je promjeni zbog zahtjeva Ujedinjene Kraljevine za povlačenje iz EU-a.

                     (3)

                        Članak 12. stavak 7. Konvencije UN-a iz 1988.

                     (4)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 111/2005 od 22. prosinca 2004. o utvrđivanju pravila za nadzor trgovine prekursorima za droge između Unije i trećih zemalja (SL L 22, 26.1.2005., str. 1.) i Uredba (EZ) br. 273/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o prekursorima za droge (SL L 47, 18.2.2004., str. 1.).

                     (5)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka/Vijeće, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točka 64.

                     (6)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka/Vijeće, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (7)

                        SL L 326, 24.11.1990., str. 56.

                     (8)

                        SL L 22, 26.1.2005., str. 1.

                     (9)

                        SL L 47, 18.2.2004., str. 1.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 17.1.2020.
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o izmjeni Odluke (EU) 2019/274 o potpisivanju, u ime Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju
            (Tekst značajan za EGP)

               OBRAZLOŽENJE

                  Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Europsko vijeće 29. ožujka 2017. o svojoj namjeri povlačenja iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju u skladu s člankom 50. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s tom odredbom Europska unija pregovarala je s Ujedinjenom Kraljevinom o sporazumu kojim se utvrđuju aranžmani njezina povlačenja (dalje u tekstu „Sporazum o povlačenju”), uzimajući pritom u obzir okvir za njezin budući odnos s Unijom.

                  Vijeće je 11. siječnja 2019. donijelo Odluku (EU) 2019/274 kojom je odobreno potpisivanje Sporazuma o povlačenju
                     1
                   i Europskom parlamentu dostavilo Nacrt odluke Vijeća o sklapanju Sporazuma o povlačenju radi dobivanja njegove suglasnosti.

               Vlada Ujedinjene Kraljevine, međutim, nije dobila potrebnu potporu parlamenta da nastavi s potpisivanjem i ratifikacijom Sporazuma o povlačenju i zatražila je od Europskog vijeća produljenje razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a. Europsko vijeće prvotno je odobrilo produljenje do 12. travnja 2019.
                  2
                To je razdoblje dodatno produljeno do 31. listopada 2019.
                  3
               , a zatim do 31. siječnja 2020.
                  4

               U članku 185. trećem stavku Sporazuma o povlačenju predviđeno je da Unija u pisanoj obavijesti o završetku potrebnih unutarnjih postupaka za svaku državu članicu koja je navela razloge povezane s temeljim načelima svojeg nacionalnog zakonodavstva može izjaviti da tijekom prijelaznog razdoblja, uz razloge za neizvršenje europskog uhidbenog naloga iz Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP
                  5
               , pravosudna tijela izvršenja te države članice mogu odbiti predati svoje državljane Ujedinjenoj Kraljevini na temelju europskog uhidbenog naloga. U članku 4. Odluke (EU) 2019/274 predviđeno je da države članice koje namjeravaju iskoristiti mogućnost predviđenu u članku 185. drugom stavku Sporazuma o povlačenju o svojoj namjeri da to učine obavješćuju Komisiju i Glavno tajništvo Vijeća prije 15. veljače 2019.
                  6

               S obzirom na brojna produljenja razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a, primjereno je utvrditi novi rok u kojem države članice koje namjeravaju iskoristiti tu mogućnost trebaju o tome obavijestiti Komisiju i Glavno tajništvo Vijeća.

                  Stoga je na odgovarajući način potrebno izmijeniti Odluku (EU) 2019/274 o potpisivanju Sporazuma o povlačenju.

               2020/0012 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o izmjeni Odluke (EU) 2019/274 o potpisivanju, u ime Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju

               (Tekst značajan za EGP)

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 50.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Vijeće je 11. siječnja 2019. donijelo Odluku (EU) 2019/274
                  7
                o potpisivanju Sporazuma o povlačenju.

               (2)U dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, Europsko vijeće je Odlukom (EU) 2019/476
                  8
                prvotno produljilo razdoblje iz članka 50. stavka 3. UEU-a do 12. travnja 2019. To je razdoblje dodatno produljeno do 31. listopada 2019. Odlukom (EU) 2019/584 Europskog Vijeća
                  9
               , donesenom u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, a zatim do 31. siječnja 2020. Odlukom (EU) 2019/1810 Europskog Vijeća
                  10
               , donesenom u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom.

               (3)U članku 185. trećem stavku prilagođenog
                  11
                Sporazuma o povlačenju predviđeno je da Unija u pisanoj obavijesti o završetku potrebnih unutarnjih postupaka za svaku državu članicu koja je navela razloge povezane s temeljim načelima svojeg nacionalnog zakonodavstva može izjaviti da tijekom prijelaznog razdoblja, uz razloge za neizvršenje europskog uhidbenog naloga iz Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP
                  12
               , pravosudna tijela izvršenja te države članice mogu odbiti predati svoje državljane Ujedinjenoj Kraljevini na temelju europskog uhidbenog naloga. U skladu s člankom 4. Odluke (EU) 2019/274, države članice koje namjeravaju iskoristiti mogućnost predviđenu u članku 185. trećem stavku Sporazuma o povlačenju o svojoj namjeri da to učine obavješćuju Komisiju i Glavno tajništvo Vijeća prije 15. veljače 2019.

               (4)S obzirom na brojna produljenja razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a, primjereno je izmijeniti Odluku (EU) 2019/274 kako bi se utvrdio novi rok u kojem države članice koje namjeravaju iskoristiti mogućnost iz članka 185. trećeg stavka trebaju o tome obavijestiti Komisiju i Glavno tajništvo Vijeća. Pritom je primjereno prilagoditi upućivanje na relevantni stavak članka 185. Sporazuma o povlačenju.

               (5)Odluku (EU) 2019/274 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (6)Kako je predviđeno člankom 50. stavkom 4. UEU-a, Ujedinjena Kraljevina nije sudjelovala u raspravama Vijeća o ovoj Odluci ni u njezinu donošenju,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Članak 4. Odluke (EU) 2019/274 zamjenjuje se sljedećim:

               „Članak 4.

               Države članice koje namjeravaju iskoristiti mogućnost predviđenu u članku 185. trećem stavku Sporazuma o povlačenju o svojoj namjeri da to učine obavješćuju Komisiju i Glavno tajništvo Vijeća prije 28. siječnja 2020.”.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/274 od 11. siječnja 2019. o potpisivanju, u ime Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (SL L 47I, 19.2.2019., str. 1.). Tekst Sporazuma o povlačenju priložen Odluci (EU) 2019/274 objavljen je u SL C 66I, 19.2.2019., str. 1.

                     (2)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/476 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 22. ožujka 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 80I, 22.3.2019., str. 1.).

                     (3)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/584 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 11. travnja 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 101, 11.4.2019., str. 1.).

                     (4)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/1810 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 29. listopada 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 278I, 30.10.2019., str. 1.).

                     (5)

                        Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL L 190, 18.7.2002., str. 1.).

                     (6)

                        U Odluci (EU) 2019/274 upućuje se na drugi stavak članka 185. Sporazuma o povlačenju objavljenog u SL C 66I, 19.2.2019., str. 1. Međutim, u prilagođenom Sporazumu o povlačenju objavljenom u SL C 384I, 12.11.2019., str. 1., drugi je stavak postao treći stavak.

                     (7)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/274 od 11. siječnja 2019. o potpisivanju, u ime Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (SL L 47I, 19.2.2019., str. 1.).

                     (8)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/476 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 22. ožujka 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 80I, 22.3.2019., str. 1.).

                     (9)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/584 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 11. travnja 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 101, 11.4.2019., str. 1.).

                     (10)

                        Odluka Europskog vijeća (EU) 2019/1810 donesena u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom, od 29. listopada 2019. o produljenju razdoblja iz članka 50. stavka 3. UEU-a (SL L 278I, 30.10.2019., str. 1.).

                     (11)

                        Prilagođena verzija Sporazuma o povlačenju objavljena je u SL C 384I, 12.11.2019., str. 1.

                     (12)

                        Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL L 190, 18.7.2002., str. 1.).