               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.2.2020.
            COM(2020) 70 final
            2020/0030(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o smjernicama za politike zapošljavanja država članica

               OBRAZLOŽENJE

               Ugovorom o funkcioniranju Europske unije propisuje se da države članice svoje ekonomske politike i promicanje zapošljavanja trebaju smatrati pitanjima od zajedničkog interesa te usklađuju svoje djelovanje u okviru Vijeća. Njime se propisuje da Vijeće treba donositi smjernice za zapošljavanje (članak 148.) koje moraju biti u skladu s općim smjernicama ekonomskih politika (članak 121.).

               Valjanost općih smjernica ekonomskih politika nije vremenski ograničena, a smjernice za zapošljavanje moraju se sastavljati svake godine. Smjernice, kojima se podupire strategija Europa 2020., prvi su put zajedno donesene („integrirani paket”) 2010. i nisu se znatno mijenjale do 2014. Revidirane integrirane smjernice donesene su 2015. Godine 2018. smjernice za zapošljavanje usklađene su s načelima europskog stupa socijalnih prava koji su u studenome 2017. proglasili Europski parlament, Vijeće i Komisija u cilju provedbe reformi na nacionalnoj razini i pružanja smjernica za ponovnu uspostavu konvergencije u cijeloj Europi, te se 2019. nisu mijenjale. U smjernicama se osim formuliranja područja primjene i smjera usklađivanja politika država članica određuje i osnova preporuka za pojedine zemlje u odgovarajućim područjima. Smjernice za zapošljavanje su zajedno s općim smjernicama ekonomskih politika predstavljene kao Odluka Vijeća o smjernicama za politike zapošljavanja država članica (II. dio integriranih smjernica).

               Smjernice za politike zapošljavanja država članica izmijenjene su kako bi se uskladio tekst tako da se obuhvate četiri dimenzije Godišnje strategije održivog rasta, a posebno dimenzija održivosti okoliša uzimajući u obzir komunikaciju „Jaka socijalna Europa za pravednu tranziciju” i uključujući UN-ove ciljeve održivog razvoja.

               Revidirane su sljedeće „smjernice za zapošljavanje”:

               Smjernica br. 5:  Povećanje potražnje za radnom snagom

               Smjernica br. 6:  Poboljšanje ponude radne snage i pristupa zapošljavanju, vještinama i kompetencijama

               Smjernica br. 7:  Poboljšanje funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti socijalnog dijaloga

               Smjernica br. 8:  Promicanje jednakih prilika za sve, poticanje socijalnog uključivanja te suzbijanje siromaštva

               2020/0030 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o smjernicama za politike zapošljavanja država članica

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 148. stavak 2.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  1
               ,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora
                  2
               ,

               uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija
                  3
               ,

               uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Države članice i Unija trebaju raditi na razradi usklađene strategije zapošljavanja te, posebice, na promicanju kvalificirane, obrazovane i prilagodljive radne snage te tržištâ rada koja mogu odgovoriti na gospodarske promjene kako bi se ostvarili ciljevi pune zaposlenosti i društvenog napretka, uravnoteženog rasta i visoke razine zaštite i poboljšanja kvalitete okoliša utvrđenih u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Države članice smatraju promicanje zapošljavanja pitanjem od zajedničkog interesa te u tom pogledu usklađuju svoje djelovanje u okviru Vijeća, uzimajući u obzir nacionalne prakse povezane s odgovornostima socijalnih partnera.

               (2)Unija treba suzbijati socijalnu isključenost i diskriminaciju te promicati socijalnu pravdu i zaštitu te ravnopravnost žena i muškaraca, međugeneracijsku solidarnost i zaštitu prava djeteta. Pri utvrđivanju i provedbi svojih politika i aktivnosti Unija treba uzeti u obzir zahtjeve povezane s promicanjem visoke razine zapošljavanja, jamstvom dostatne socijalne zaštite, borbom protiv siromaštva i društvene isključenosti te visokom razinom obrazovanja i osposobljavanja, kako je utvrđeno u članku 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               (3)U skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU) Unija je razvila i provodi instrumente za usklađivanje ekonomskih politika i politika zapošljavanja. U okviru tih instrumenata ove Smjernice za politike zapošljavanja država članica zajedno s općim smjernicama ekonomskih politika država članica i Unije utvrđenima u Preporuci Vijeća (EU) 2015/1184(
                  5
               ) tvore integrirane smjernice. One trebaju usmjeravati provedbu politika u državama članicama i Uniji, odražavajući međuovisnost država članica. Skup usklađenih europskih i nacionalnih politika i reformi koji iz toga proizlazi treba predstavljati primjerenu kombinaciju općih održivih ekonomskih politika i politika zapošljavanja kojima bi se trebali ostvariti pozitivni učinci prelijevanja.

               (4)Smjernice za politike zapošljavanja u skladu su s Paktom o stabilnosti i rastu, postojećim zakonodavstvom Unije i raznim njezinim inicijativama, uključujući Preporuku Vijeća od 22. travnja 2013. o uspostavi Garancije za mlade(
                  6
               ), Preporuku Vijeća od 15. veljače 2016. o integriranju dugotrajno nezaposlenih osoba na tržište rada(
                  7
               ), Preporuku Vijeća od 19. prosinca 2016. o oblicima usavršavanja(
                  8
               ), Preporuku Vijeća od 15. ožujka 2018. o europskom okviru za kvalitetna i učinkovita naukovanja(
                  9
               ), Preporuku Vijeća od 22. svibnja 2018. o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje(
                  10
               ), Preporuku Vijeća od 22. svibnja 2019. o visokokvalitetnim sustavima ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja(
                  11
               ) i Preporuku Vijeća od 8. studenoga 2019. o pristupu radnika i samozaposlenih osoba socijalnoj zaštiti(
                  12
               ).

               (5)U okviru europskog semestra različiti se instrumenti kombiniraju unutar krovnog okvira za integrirano multilateralno usklađivanje ekonomskih politika i politika zapošljavanja. Postavivši za ciljeve okolišnu održivost, produktivnost, pravednost i stabilnost, europski semestar obuhvaća načela europskog stupa socijalnih prava, uključujući čvrstu suradnju sa socijalnim partnerima, civilnim društvom i drugim dionicima. U okviru njega podupire se ostvarivanje ciljeva održivog razvoja(
                  13
               ). Politike zapošljavanja i ekonomske politike Unije i država članica trebale bi ići ruku pod ruku s prelaskom Europe na klimatski neutralno, okolišno održivo digitalno gospodarstvo, pri čemu bi trebalo poboljšavati konkurentnost, poticati inovacije, promicati socijalnu pravdu i jednake mogućnosti te suzbijati nejednakosti i regionalne razlike.

               (6)Klimatske promjene i izazovi povezani s okolišem, globalizacija, digitalizacija i demografske promjene preobrazit će europska gospodarstva i društva. Unija i njezine države članice trebale bi surađivati na učinkovitom rješavanju pitanja povezanih s tim strukturnim čimbenicima i, prema potrebi, prilagoditi postojeće sustave, imajući u vidu izrazitu međuovisnost gospodarstava, tržišta rada država članica i povezanih politika. Za to je potrebno usklađeno, ambiciozno i učinkovito djelovanje u okviru politika na razini Unije i na nacionalnoj razini, u skladu s UFEU-om i odredbama Unije o gospodarskom upravljanju. Takvim bi političkim djelovanjem trebalo obuhvatiti poticanje održivih ulaganja, obnovljenu obvezu u pogledu strukturnih reformi koje se odvijaju prema odgovarajućem rasporedu i kojima se poboljšavaju produktivnost, socijalna i teritorijalna kohezija, uzlazna konvergencija i izvršavanje fiskalne odgovornosti te povećavaju gospodarski rast i otpornost. U okviru tih politika trebalo bi kombinirati mjere koje se odnose na ponudu i potražnju i pritom voditi računa o njihovu utjecaju na okoliš, zapošljavanje i društvo.

               (7)Europski parlament, Vijeće i Komisija potpisali su Međuinstitucijski proglas o europskom stupu socijalnih prava(
                  14
               ). U okviru tog stupa utvrđeno je dvadeset načela i prava kao potpora pravednim tržištima rada i sustavima socijalne skrbi te njihovu dobrom funkcioniranju, koji su razvrstani u tri kategorije: jednake mogućnosti i pristup tržištu rada, pravedni radni uvjeti te socijalna zaštita i uključenost. Ta načela i prava usmjeravaju našu strategiju i omogućuju tranzicije na klimatsku neutralnost i održivost okoliša, digitalizaciju i demografske promjene koje su društveno poštene i pravedne. Stup predstavlja referentni okvir za praćenje uspješnosti država članica u području zapošljavanja i socijalnih pitanja, za poticanje reformi na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini i za postizanje ravnoteže između „socijalnog” i „tržišnog” u današnjem modernom gospodarstvu, među ostalim promicanjem socijalnog gospodarstva.

               (8)Reforme tržišta rada, uključujući reforme nacionalnih mehanizama određivanja plaća, trebale bi slijediti nacionalne prakse socijalnog dijaloga i omogućiti potrebnu priliku za opće razmatranje društveno-ekonomskih pitanja, uključujući poboljšanja u pogledu održivosti, konkurentnosti, inovacija, stvaranja radnih mjesta, politika cjeloživotnog učenja i osposobljavanja, radnih uvjeta, obrazovanja i vještina, javnog zdravlja i stvarnih prihoda.

               (9)Države članice i Unija trebale bi osigurati da su transformacije poštene i socijalno pravedne i pritom snažnije poticati izgradnju uključivog i otpornog društva u kojemu su građani zaštićeni i znaju predviđati promjene i upravljati njima te u kojima mogu aktivno sudjelovati u društvenom i gospodarskom životu. Trebalo bi suzbijati svaki oblik diskriminacije. Trebalo bi osigurati pristup i mogućnosti za sve te smanjiti siromaštvo i socijalnu isključenost (uključujući onu koja se odnosi na djecu), posebno osiguravanjem djelotvornog funkcioniranja tržištâ rada i sustavâ socijalne zaštite te uklanjanjem prepreka obrazovanju, osposobljavanju i sudjelovanju na tržištu rada, uključujući putem ulaganja u rani predškolski odgoj i obrazovanje. U kontekstu društva koje stari posebno je važan pravodoban i jednak pristup povoljnim zdravstvenim uslugama, uključujući prevenciju i promicanje zdravlja. Trebalo bi dodatno ostvariti potencijal osoba s invaliditetom da doprinesu gospodarskom rastu i društvenom razvoju. Usvajanjem novih gospodarskih i poslovnih modela na radnim mjestima u Uniji mijenjaju se i radni odnosi. Države članice trebale bi osigurati da se radnim odnosima koji proizlaze iz novih oblika rada održava i jača europski socijalni model.

               (10)Integrirane smjernice trebale bi biti osnova preporuka za pojedine zemlje koje Vijeće može uputiti državama članicama. Države članice trebale bi u potpunosti iskoristiti Europski socijalni fond plus i ostale fondove Unije, uključujući Fond za pravednu tranziciju i InvestEU, kako bi promicale zapošljavanje, socijalna ulaganja, socijalno uključivanje, dostupnost, mogućnosti dokvalifikacije i prekvalifikacije radnika, cjeloživotno učenje te obrazovanje i osposobljavanje visoke kvalitete i za sve, uključujući digitalnu pismenost i vještine. Iako su integrirane smjernice upućene državama članicama i Uniji, trebalo bi ih provoditi u partnerstvu sa svim nacionalnim, regionalnim i lokalnim tijelima, u bliskoj suradnji s parlamentima, kao i sa socijalnim partnerima te predstavnicima civilnoga društva.

               (11)Odbor za zapošljavanje i Odbor za socijalnu zaštitu trebali bi pratiti kako se odgovarajuće politike provode s obzirom na smjernice za politike zapošljavanja, u skladu sa svojim ovlastima na temelju Ugovora. Ti bi odbori i druga pripremna tijela Vijeća koja su uključena u usklađivanje ekonomskih i socijalnih politika trebali blisko surađivati. Trebalo bi održavati dijalog o politikama između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, posebice u pogledu smjernica za politike zapošljavanja država članica.

               (12)Provedeno je savjetovanje s Odborom za socijalnu zaštitu,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Donose se smjernice za politike zapošljavanja država članica, kako su navedene u Prilogu. Te su smjernice dio integriranih smjernica.

               Članak 2.

               U svojim politikama zapošljavanja i programima reformi, o kojima izvješćuju u skladu s člankom 148. stavkom 3. UFEU-a, države članice u uzimaju u obzir smjernice navedene u Prilogu.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL C , , str. .

                     (2)

                        SL C , , str. .

                     (3)

                        SL C , , str. .

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Preporuka Vijeća (EU) 2015/1184 od 14. srpnja 2015. o općim smjernicama ekonomskih politika država članica i Europske unije (SL L 192, 18.7.2015., str. 27.).

                     (6)

                        SL C 120, 26.4.2013., str. 1.

                     (7)

                        SL C 67, 20.2.2016., str. 1.

                     (8)

                        SL C 484, 24.12.2016., str. 1.

                     (9)

                        SL C 153, 2.5.2018., str. 1.

                     (10)

                        SL C 189, 4.6.2018., str. 1.–13.

                     (11)

                        SL C 189, 5.6.2019., str. 4.–14.

                     (12)

                        SL C 387, 15.11.2019., str. 1.–8.

                     (13)

                        Rezolucija UN-a A/RES/70/1.

                     (14)

                        SL C 428, 13.12.2017., str. 10.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.2.2020.
            COM(2020) 70 final
            PRILOG

            PrijedloguODLUKE VIJEĆA
            o smjernicama za politike zapošljavanja država članica

               PRILOG

               Smjernica br. 5: Povećanje potražnje za radnom snagom

               Države članice trebale bi aktivno promicati održivo socijalno tržišno gospodarstvo te olakšavati i poticati ulaganja u stvaranje kvalitetnih radnih mjesta. U tu svrhu trebale bi smanjiti prepreke s kojima se poduzeća susreću pri zapošljavanju, poticati odgovorno poduzetništvo i stvarno samozapošljavanje te, posebice, podupirati osnivanje i rast mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća, među ostalim pristupom financiranju. Države članice trebale bi aktivno promicati razvoj socijalnog gospodarstva, poticati socijalne inovacije i socijalna poduzeća te podupirati te inovativne oblike rada, a pritom trebaju stvarati mogućnosti za kvalitetna radna mjesta i socijalne koristi na lokalnoj razini.

               Porezno opterećenje trebalo bi preusmjeriti s rada na druge izvore oporezivanja kojima se više podupiru zapošljavanje i uključiv rast te koji su pritom usklađeni s klimatskim i okolišnim ciljevima, uzimajući u obzir učinak preraspodjele poreznog sustava te istodobno štiteći prihode potrebne za primjerenu socijalnu zaštitu i rashode kojima se potiče rast.

               Države članice s uspostavljenim nacionalnim mehanizmima za utvrđivanje propisanih minimalnih plaća trebale bi osigurati učinkovito sudjelovanje socijalnih partnera na transparentan i predvidljiv način i tako omogućiti odgovarajuće prilagođavanje plaća promjenama produktivnosti te osigurati pravedne plaće za dostojan životni standard, pri čemu bi posebnu pozornost trebale posvetiti skupinama s nižim i srednjim prihodima radi postizanja uzlazne konvergencije. U okviru tih mehanizama trebali bi se uzeti u obzir gospodarski rezultati u svim regijama i sektorima. Države članice trebale bi promicati socijalni dijalog i kolektivno pregovaranje s ciljem određivanja plaća. Poštujući nacionalne prakse, države članice i socijalni partneri trebali bi osigurati da svi radnici imaju pravo na primjerene i pravedne plaće putem kolektivnih ugovora ili odgovarajućih propisanih minimalnih plaća, uzimajući u obzir njihov učinak na konkurentnost, stvaranje radnih mjesta i siromaštvo unatoč zaposlenju.

               Smjernica br. 6: Poboljšanje ponude radne snage i pristupa zapošljavanju, vještinama i kompetencijama

               U kontekstu tehnoloških, okolišnih i demografskih promjena države članice trebale bi promicati održivost, produktivnost, zapošljivost i ljudski kapital, poticanjem stjecanja relevantnog znanja, vještina i kompetencija tijekom cijelog života kako bi se odgovorilo na sadašnje i buduće potrebe tržišta rada. Države članice trebale bi također prilagoditi svoje sustave obrazovanja i osposobljavanja te u njih ulagati kako bi osigurale visokokvalitetno i uključivo obrazovanje, a među ostalim strukovno obrazovanje i osposobljavanje. Države članice trebale bi surađivati sa socijalnim partnerima, pružateljima obrazovanja i osposobljavanja, poduzećima i drugim dionicima kako bi se uklonile strukturne slabosti u sustavima obrazovanja i osposobljavanja te poboljšale njihova kvaliteta i relevantnost na tržištu rada, a i radi ostvarenja tranzicije u području okoliša. Posebnu pozornost trebalo bi posvetiti izazovima nastavničke struke. U sustavima obrazovanja i osposobljavanja svi bi učenici trebali steći glavne kompetencije, uključujući osnovne i digitalne vještine, te transverzalne kompetencije kako bi se postavili temelji za kasniju prilagodljivost u životu. Države članice trebale bi nastojati osigurati prijenos prava na osposobljavanje pri promjeni radnog mjesta, prema potrebi i putem pojedinačnih računa za učenje. Svima bi trebale pomoći da predviđaju potrebe tržišta rada i bolje im se prilagode, posebno stalnom dokvalifikacijom i prekvalifikacijom, radi podupiranja pravednih i poštenih tranzicija za sve, jačanja socijalnih ishoda, nošenja s pomanjkanjem radne snage i poboljšanja opće otpornosti gospodarstva na šokove.

               Države članice trebale bi poticati jednake mogućnosti za sve uklanjanjem nejednakosti u sustavima obrazovanja i osposobljavanja, među ostalim osiguravanjem pristupa kvalitetnom ranom i predškolskom obrazovanju. Trebale bi podići razine cjelokupnog obrazovanja, smanjiti broj mladih koji rano napuštaju školovanje, povećati pristup tercijarnom obrazovanju, završavanje tercijarnog obrazovanja i sudjelovanje odraslih u kontinuiranom učenju, posebno među polaznicima u nepovoljnom položaju s najmanje kvalifikacija. Uzimajući u obzir nove zahtjeve u digitalnim, zelenim i sve starijim društvima, države članice trebale bi u svojim sustavima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja pospješiti učenje kroz rad (uključujući u okviru kvalitetnog i učinkovitog naukovanja) te povećati broj osoba sa svjedodžbom ili diplomom u području znanosti, tehnologije, inženjerstva i matematike (STEM), na srednjoj razini strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te u tercijarnom obrazovanju. Nadalje, države članice trebale bi povećati relevantnost tercijarnog obrazovanja i istraživanja na tržištu rada, poboljšati praćenje i predviđanje vještina, učiniti vještine vidljivijima i omogućiti bolju usporedbu kvalifikacija, uključujući one stečene u inozemstvu, te povećati mogućnosti za priznavanje i potvrđivanje vještina i kompetencija stečenih izvan formalnog obrazovanja i osposobljavanja. Trebale bi modernizirati i povećati ponudu i pohađanje fleksibilnog kontinuiranog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Države članice također bi trebale pomoći niskokvalificiranim odraslim osobama da održe ili unaprijede svoju dugoročnu zapošljivost poboljšanjem pristupa kvalitetnim mogućnostima za učenje i većim iskorištavanjem tih prilika provedbom inicijative o oblicima usavršavanja, uključujući procjenu znanja i vještina, ponudu obrazovanja i osposobljavanja prilagođenu prilikama na tržištu rada te vrednovanje i priznavanje stečenih vještina.

               Države članice trebale bi nezaposlenim i neaktivnim osobama pružiti učinkovitu, pravodobnu, usklađenu i prilagođenu pomoć koja se sastoji od pružanja potpore u traženju posla, osposobljavanju i prekvalifikaciji te pristupa drugim uslugama podrške. Kako bi se znatno smanjila i spriječila dugoročna i strukturna nezaposlenost, trebalo bi provoditi sveobuhvatne strategije koje uključuju detaljne pojedinačne procjene nezaposlenosti. Nezaposlenost mladih i pitanje mladih koji nisu zaposleni, ne obrazuju se i ne osposobljavaju trebalo bi i dalje rješavati sprječavanjem ranog napuštanja školovanja i strukturnim poboljšanjem prelaska iz škole na posao, među ostalim potpunom provedbom Garancije za mlade(
                  1
               ).

               Države članice trebale bi nastojati ukloniti prepreke sudjelovanju na tržištu rada i čimbenike koji odvraćaju od sudjelovanja na tržištu rada te osigurati poticaje za sudjelovanje na njemu, posebno za one s niskim prihodima, primatelje drugog dohotka u kućanstvu i one koji su najudaljeniji od tržišta rada. Države članice trebale bi podupirati prilagođeno radno okruženje za osobe s invaliditetom, među ostalim s pomoću ciljane financijske potpore i usluga koje im omogućuju da sudjeluju na tržištu rada i u društvu.

               Države članice trebale bi osigurati rodnu ravnopravnost i veće sudjelovanje žena na tržištu rada, među ostalim osiguravanjem jednakih mogućnosti i napredovanja u karijeri te uklanjanjem prepreka radu na vodećim pozicijama na svim razinama donošenja odluka. Trebalo bi riješiti pitanje rodne razlike u plaćama. Treba osigurati jednaku plaću za jednak rad ili rad jednake vrijednosti te transparentnost plaća. Potrebno je promicati usklađivanje poslovnog, obiteljskog i privatnog života i za žene i muškarce, posebno putem pristupa povoljnoj kvalitetnoj dugoročnoj skrbi te uslugama ranog predškolskog odgoja i obrazovanja. Države članice trebale bi osigurati da se roditeljima i ostalim osobama koje skrbe o drugima omogući pristup primjerenom obiteljskom dopustu i fleksibilnim radnim aranžmanima kako bi ostvarili ravnotežu između poslovnog, obiteljskog i privatnog života te kako bi i žene i muškarci ravnopravno ostvarivali ta prava.

               Smjernica br. 7: Poboljšanje funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti socijalnog dijaloga

               Kako bi države članice iskoristile dinamičnu i produktivnu radnu snagu, nove obrasce rada i poslovne modele, trebale bi surađivati sa socijalnim partnerima na uspostavi pravednih, transparentnih i predvidljivih radnih uvjeta te pritom uravnotežiti prava i obveze. Trebale bi smanjiti i sprječavati segmentaciju tržišta rada, suzbijati neprijavljeni rad i poticati prijelaz na otvorene oblike zapošljavanja. Propisi o zaštiti prava radnika, radno pravo i institucije trebali bi osigurati i prikladno okruženje za zapošljavanje i potrebnu fleksibilnost poslodavaca da se brzo prilagode promjenama u gospodarskom kontekstu te pritom očuvati zdravo, sigurno i dobro prilagođeno radno okruženje za radnike te štititi radnička prava i osigurati socijalnu zaštitu. Trebalo bi sprječavati radne odnose s nesigurnim radnim uvjetima, među ostalim u slučaju radnika koji rade putem platforme, a i borbom protiv zlouporabe nestandardnih ugovora. U slučaju neopravdanog otkaza trebalo bi osigurati pristup djelotvornom i nepristranom rješavanju sporova i pravo na pravnu zaštitu, što uključuje primjerenu naknadu.

               Politikama bi se trebalo nastojati poboljšati i poduprijeti sudjelovanje na tržištu rada, promjene radnog odnosa te usklađivanje s potrebama tržišta rada. Države članice trebale bi djelotvorno poticati i podupirati osobe koje mogu sudjelovati na tržištu rada. Trebale bi poboljšati djelotvornost aktivnih politika tržišta rada tako da ih bolje usmjere, povećaju njihov doseg i područje primjene te ih bolje povežu s potporom dohotku za nezaposlene dok traže posao i na temelju njihovih prava i odgovornosti. Države članice trebale bi nastojati ostvariti djelotvornije i efikasnije javne službe za zapošljavanje osiguravanjem pravodobne i prilagođene pomoći tražiteljima zaposlenja, podupirući potražnju na tržištu rada i upravljanje na temelju rezultata.

               Države članice trebale bi nezaposlenim osobama osigurati primjerenu naknadu za nezaposlenost tijekom razumno dugog razdoblja, u skladu s njihovim doprinosima i nacionalnim pravilima o ispunjavanju uvjeta za primanje naknade. Tim naknadama ne bi se smio destimulirati brz povratak na tržište rada i trebale bi biti popraćene aktivnim politikama tržišta rada.

               Mobilnost učenika/polaznika i radnika trebalo bi podržati na odgovarajući način u cilju povećanja zapošljivosti i vještina te kako bi se iskoristio puni potencijal europskog tržišta rada, a da se pritom osiguraju pravedni uvjeti za sve koji obavljaju prekograničnu djelatnost te snažnija administrativna suradnja nacionalnih uprava u pogledu mobilnih radnika. Trebalo bi ukloniti prepreke mobilnosti u obrazovanju i osposobljavanju, kod strukovnih i osobnih mirovina te priznavanja kvalifikacija, te bi trebalo olakšati priznavanje kvalifikacija. Države članice trebale bi poduzeti mjere kako bi se osiguralo da administrativni postupci nisu nepotrebna prepreka radnicima iz drugih država članica koji se zapošljavaju, uključujući prekogranične radnike. Države članice također bi trebale spriječiti zlouporabu postojećih pravila i pozabaviti se temeljnim uzrocima „odljeva mozgova” iz određenih regija, među ostalim odgovarajućim mjerama regionalnog razvoja.

               Nadovezujući se na postojeće nacionalne prakse i kako bi se ostvarili djelotvorniji socijalni dijalog i bolji društveno-gospodarski ishodi, države članice trebale bi osigurati pravodobno i smisleno sudjelovanje socijalnih partnera u osmišljavanju i provedbi reformi i politika zapošljavanja, socijalnih reformi i politika te, ako je relevantno, gospodarskih reformi i politika, među ostalim potporom povećanju kapaciteta socijalnih partnera. Države članice trebale bi poticati socijalni dijalog i kolektivno pregovaranje. Socijalne partnere trebalo bi poticati da pregovaraju o kolektivnim ugovorima i sklapaju ih u svim područjima koja su im relevantna, poštujući u potpunosti njihovu neovisnost i pravo na zajedničko djelovanje.

               Ako je relevantno i nadovezujući se na postojeće nacionalne prakse, države članice trebale bi uzeti u obzir iskustvo relevantnih organizacija civilnoga društva u vezi sa zapošljavanjem i socijalnim pitanjima.

               Smjernica br. 8: Promicanje jednakih prilika za sve, poticanje socijalnog uključivanja te suzbijanje siromaštva

               Države članice trebale bi promicati uključiva tržišta rada koja su otvorena za sve tako što će uspostaviti učinkovite mjere za borbu protiv svih oblika diskriminacije i za promicanje jednakih mogućnosti za nedovoljno zastupljene skupine na tržištu rada te pritom obratiti dužnu pozornost na regionalnu i teritorijalnu dimenziju. Trebale bi osigurati jednako postupanje u pogledu zapošljavanja, socijalne zaštite, zdravlja i dugoročne skrbi, obrazovanja i pristupa robi i uslugama, bez obzira na rod, rasnu ili etničku pripadnost, vjeru ili uvjerenje, invaliditet, dob ili spolnu orijentaciju.

               Države članice trebale bi osuvremeniti sustave socijalne zaštite radi pružanja odgovarajuće, djelotvorne, učinkovite i održive socijalne zaštite tijekom svih faza ljudskog života, promičući socijalno uključivanje i uzlaznu društvenu mobilnost, potičući sudjelovanje na tržištu rada i rješavajući pitanje nejednakosti, među ostalim osmišljavanjem poreznog sustava i sustava naknada. Nadopunjavanjem univerzalnih pristupa selektivnim pristupima poboljšat će se djelotvornost sustavâ socijalne zaštite. Osuvremenjivanjem sustavâ socijalne zaštite trebale bi se poboljšati njihova dostupnost, kvaliteta, prikladnost i održivost.

               Države članice trebale bi razraditi i integrirati tri sastavnice aktivnog uključivanja: odgovarajuću potporu dohotku, uključiva tržišta rada i pristup kvalitetnim uslugama potpore prilagođenih individualnim potrebama. U okviru sustavâ socijalne zaštite trebale bi osigurati primjerene naknade u obliku minimalnog dohotka za sve osobe koje nemaju dovoljno sredstava i promicati socijalno uključivanje tako da se građane potiče na aktivno sudjelovanje u društvu i na tržištu rada, među ostalim ciljanim socijalnim uslugama.

               Dostupnost povoljnih, pristupačnih i kvalitetnih usluga kao što su rani predškolski odgoj i obrazovanje, izvanškolska skrb, obrazovanje, osposobljavanje, stanovanje, zdravstvene usluge i dugotrajna skrb važan je preduvjet za osiguravanje jednakih mogućnosti. Posebnu pozornost trebalo bi posvetiti borbi protiv siromaštva i socijalne isključenosti, uključujući siromaštvo unatoč zaposlenju i siromaštvo djece. Države članice trebale bi svima osigurati pristup osnovnim uslugama, među ostalim djeci. Države članice trebale bi osobama kojima je potrebna pomoć ili ranjivim osobama osigurati pristup primjerenim socijalnim stanovima ili pomoći za stanovanje. U vezi s tim uslugama trebalo bi uzeti u obzir konkretne potrebe osoba s invaliditetom, među ostalim pristupačnost. Posebno bi trebalo razmotriti problem beskućništva.

               Države članice trebale bi osigurati pravodoban pristup povoljnoj preventivnoj i kurativnoj zdravstvenoj i dugotrajnoj skrbi dobre kvalitete te pritom osigurati dugoročnu održivost sustava.

               U kontekstu sve duljeg životnog vijeka i demografskih promjena, države članice trebale bi osigurati prikladnost i održivost mirovinskih sustava za radnike i samozaposlene osobe, pružajući jednake mogućnosti za žene i muškarce u kontekstu stjecanja mirovinskih prava, među ostalim sustavima dopunskog mirovinskog osiguranja kako bi se osigurao primjeren dohodak. Mirovinske reforme trebalo bi poduprijeti mjerama za produljenje radnog vijeka, kao što je povećanje efektivne dobne granice za umirovljenje, te bi ih trebalo uključiti u strategije aktivnog starenja. Države članice trebale bi uspostaviti konstruktivan dijalog sa socijalnim partnerima i drugim relevantnim dionicima te omogućiti odgovarajuće postupno uvođenje reformi.

                     (1)
                  ()
                        SL C 120, 26.4.2013., str. 1.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 27.2.2020.
            COM(2020) 73 final
            2020/0032(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Međunarodnom vijeću za žitarice u vezi s pristupanjem Republike Srbije Konvenciji o trgovini žitaricama iz 1995.

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj prijedlog odnosi se na odluku o utvrđivanju stajališta koje u ime Unije treba zauzeti u Međunarodnom vijeću za žitarice u vezi s pristupanjem Republike Srbije Konvenciji o trgovini žitaricama iz 1995.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Konvencija o trgovini žitaricama iz 1995.

               Konvencija o trgovini žitaricama iz 1995. („Konvencija”) ima za cilj unaprijediti međunarodnu suradnju u svim aspektima trgovine žitaricama, promicati širenje međunarodne trgovine žitaricama i osigurati najveću moguću slobodu tih trgovinskih tokova. Osim toga, Konvencijom se namjerava pridonijeti u najvećoj mogućoj mjeri stabilnosti međunarodnih tržišta žitarica u interesu svih članica, poboljšati svjetsku sigurnost opskrbe hranom te osigurati forum za razmjenu informacija i raspravu o problemima povezanima s trgovinom žitaricama koje iznesu članovi.

               Konvencija je stupila na snagu 1. srpnja 1995.

               Unija je stranka te konvencije
                  1
               .

               2.2.Međunarodno vijeće za žitarice

               Međunarodno vijeće za žitarice („IGC”) međuvladina je organizacija koja nastoji ostvariti ciljeve utvrđene u članku 1. Konvencije. IGC je posebno usmjeren na:

               (a)unapređenje međunarodne suradnje u svim aspektima trgovine žitaricama;

               (b)promicanje širenja, otvorenosti i pravičnosti međunarodne trgovine žitaricama;

               (c)doprinos stabilnosti međunarodnog tržišta žitarica, jačanje svjetske sigurnosti opskrbe hranom i doprinos razvoju zemalja čija gospodarstva ovise o komercijalnoj prodaji žitarica.

               Ti se ciljevi nastoje postići poboljšanjem transparentnosti tržišta putem razmjene informacija, analize i savjetovanja o razvoju tržišta i politika.

               Trenutačno Međunarodno vijeće za žitarice ima 28 članica, uključujući mnoge najveće svjetske proizvođače žitarica i uvoznike. Uz Uniju među njezinim su članovima Argentina, Australija, Kanada, Egipat, Indija, Japan, Rusija, Ukrajina i SAD. Međutim, Kina i Brazil nisu članice.

               Ukupno 28 članova IGC-a ima ukupno 2 000 glasova.

               Kada je riječ o proračunskim postupcima (vidjeti članak 11. Konvencije), tj. utvrđivanju godišnjih financijskih doprinosa članova, Unija u 2019./20. ima 372 glasa
                  2
               .

               Za donošenje odluka, tj. za glasovanje (vidjeti članak 12. Konvencije), 1 000 glasova dijeli se među 10 članica izvoznica (uključujući Uniju s 245 glasova) i još 1 000 glasova među 18 članica uvoznica. Treba naglasiti da IGC u načelu djeluje na temelju konsenzusa i da je glasovanje zapravo vrlo rijetko.

               Na sastancima Međunarodnog vijeća za žitarice Uniju zastupa Komisija. Države članice mogu prisustvovati sastancima IGC-a, posebno sjednicama Vijeća.

               2.3.Predviđeni akt Međunarodnog vijeća za žitarice

               Republika Srbija
                  3
                podnijela je 23. siječnja 2020. službeni zahtjev za pristupanje Konvenciji. Tajništvo IGC-a obavijestilo je svoje članice 27. siječnja 2020. o zahtjevu Republike Srbije.

               U skladu s člankom 27. stavkom 2. Konvencije pristup je otvoren vladama svih država pod uvjetima koje IGC smatra primjerenima. U skladu s pravilom 33. točkom (d) Poslovnika Konvencije o trgovini žitaricama („Poslovnik”) Upravni odbor na temelju članka 27. stavka 2. razmatra zahtjeve za pristupanje i izdaje preporuke IGC-u.

               Glasovi zemlje pristupnice za potrebe članka 11. Konvencije (tj. godišnji financijski doprinos članica) određuju se na temelju udjela ukupne trgovine žitaricama zemlje pristupnice u ukupnoj trgovini žitaricama svih članica IGC-a, u skladu s pravilom 33. točkom (b) Poslovnika.

               U skladu s člankom 12. stavkom 1. Konvencije IGC mora utvrditi koje su članice za potrebe Konvencije izvoznice, a koje uvoznice,, uzimajući u obzir obrasce trgovanja žitaricama tih članica i njihova stajališta. IGC će odrediti i njihova glasačka prava u skladu sa stavcima 2. i 3. iste odredbe.

               Budući da će se sljedeći sastanak IGC-a održati tek 8. lipnja 2020., njegovo Tajništvo predložilo je da se pristupanje Republike Srbije odobri dopisnim glasovanjem kako bi se omogućilo ranije pristupanje. Ako trenutačne članice IGC ne ulože prigovor do 31. ožujka 2020., pristupanje Republike Srbije stupilo bi na snagu 1. travnja 2020.

               Iako u Konvenciji nisu utvrđena posebna pravila o dopisnom glasovanju (ili o pisanom postupku), u članku 14. Konvencije o „odlukama IGC-a” ne zahtijeva se da se takve odluke donesu na sjednici IGC-a.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

                  Konvenciju o trgovini žitaricama iz 1995. Unija je sklopila Odlukom Vijeća 96/88/EZ
                     4
                   na razdoblje do 30. lipnja 1998. i otad je redovito produžuje. Prilikom svakog produženja Konvencija se produžuje za najviše dvije godine u skladu s člankom 33. Konvencije. Zadnji put produžena je odlukom Međunarodnog vijeća za žitarice u lipnju 2019. i ostaje na snazi do 30. lipnja 2021.
                     5

                  Unija je oduvijek aktivna članica međuvladine konferencije i podupire širenje organizacije.

                  Republika Srbija važan je proizvođač poljoprivrednih proizvoda, posebno kukuruza, koji je jedan od glavnih usjeva obuhvaćenih IGC-om.

                  Republika Srbija podnijela je zahtjev za članstvo u EU-u 19. prosinca 2009., a Europsko vijeće dodijelilo je Srbiji status države kandidatkinje 1. ožujka 2012.

                  Svrha je ovog prijedloga zatražiti da Vijeće ovlasti Komisiju za odobrenje pristupa Republike Srbije Konvenciji.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovnopravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojmom „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaćeni su akti koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Njime su obuhvaćeni i instrumenti koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „mogu presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  6
               .

               4.1.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Predviđenim aktom IGC-a proširuje se članstvo u toj organizaciji. Predviđeni akt proizvodi pravne učinke, posebno zato što će utjecati na ravnotežu u odlučivanju u IGC-u, za čije je odluke potrebna većinu članica izvoznica i uvoznica i koje su obvezujuće za njegove članice, kako je navedeno u članku 14. Konvencije.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti izmjenjuje institucionalni okvir Sporazuma.

               Stoga je postupovnopravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnopravnoj osnovi, i to onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnosi se na zajedničku poljoprivrednu politiku.

               Stoga je materijalnopravna osnova predložene Odluke članak 207. prvi podstavak UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 207. prvi podstavak UFEU-a, u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               2020/0032 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Međunarodnom vijeću za žitarice u vezi s pristupanjem Republike Srbije Konvenciji o trgovini žitaricama iz 1995.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Unija je Konvenciju o trgovini žitaricama iz 1995. („Konvencija”) sklopila Odlukom Vijeća 96/88/EZ
                  7
                i ona je stupila na snagu 1. srpnja 1995. Konvencija je sklopljena na razdoblje od tri godine, a otad se redovito produžuje za daljnja razdoblja od dvije godine. Konvencija je zadnji put produžena odlukom donesenom na 49. sjednici Međunarodnog vijeća za žitarice u lipnju 2019.
                  8
                i ostaje na snazi do 30. lipnja 2021.

               (2)U skladu s člankom 27. Stavkom 2. Konvencije pristup je otvoren vladama svih država pod uvjetima koje Međunarodno vijeće za žitarice smatra primjerenima.

               (3)Republika Srbija podnijela je 23. siječnja 2020. službeni zahtjev za pristupanje Konvenciji.

               (4)Europsko vijeće dodijelilo je Srbiji status zemlje kandidatkinje 1. ožujka 2012.

               (5)Republika Srbija važan je proizvođač žitarica, posebno kukuruza.

               (6)Budući da je pristupanje Srbije u interesu Unije, primjereno je utvrditi stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u Međunarodnom vijeću za žitarice,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje Komisija treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnom vijeću za žitarice jest da se odobrava proširenje Konvencije o trgovini žitaricama iz 1995.

               Članak 2.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 21, 27.1.1996., str. 47.

                     (2)

                        Međunarodno vijeće za žitarice posluje na osnovi fiskalne godine koja traje od 1. srpnja do 30. lipnja.

                     (3)

                        Dopisom Ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Republike Srbije

                     (4)

                        SL L 21, 27.1.1996., str. 47.

                     (5)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/813 od 17. svibnja 2019. (SL L 133, 21.5.2019., str. 19.).

                     (6)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka/Vijeće, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (7)

                        Odluka Vijeća 96/88/EZ od 19. prosinca 1995. o odobravanju od strane Europske zajednice Konvencije o trgovini žitaricama i Konvencije o pomoći u hrani, koje čine Međunarodni sporazum o žitaricama iz 1995. (SL L 21, 27.1.1996., str. 47.).

                     (8)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/813 od 17. svibnja 2019. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnom vijeću za žitarice u pogledu produljenja Konvencije o trgovini žitaricama iz 1995. (SL L 133, 21.5.2019, str. 19.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 30.4.2020.
            COM(2020) 200 final
            Prijedlog
            ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
            o mobilizaciji Fonda solidarnosti Europske unije radi pružanja pomoći Portugalu, Španjolskoj, Italiji i Austriji

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Ova se odluka odnosi na mobilizaciju Fonda solidarnosti Europske unije (EUSF) u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 2012/2002 (dalje u tekstu „Uredba”) u iznosu od 278 993 814 EUR radi pružanja pomoći Portugalu, Španjolskoj, Italiji i Austriji nakon katastrofa koje su ih pogodile tijekom 2019. Mobilizaciji je priložen Nacrt izmjene proračuna (NIP) br. 4/2020
                  1
               , u kojem se predlaže unos potrebnih odobrenih sredstava u opći proračun za 2020. i za obveze i za plaćanja.

               2.1.Portugal – uragan Lorenzo na Azorima u listopadu 2019.

               Uragan Lorenzo atlantski je tropski ciklon kakav dosad nije zabilježen tako daleko na istoku i blizu Europe. Krajem rujna iz tropskog se vala razvio u uragan 5. kategorije. Krećući se u smjeru sjeveroistoka, uragan Lorenzo prošao je 2. listopada 2019. iznad Azora te je nanio veliku štetu javnoj i privatnoj infrastrukturi i ostavio posljedice na svakodnevni život ljudi, poduzeća i institucija.

               (1)Portugal je podnio zahtjev za pomoć iz EUSF-a 8. studenoga 2019. poštujući rok od 12 tjedana od nastanka prve štete, koja je zabilježena 2. listopada 2019. Zahtjev se odnosi na jednu regiju na razini NUTS 2 (Região Autónoma dos Açores), a kao kriterij za njegovo podnošenje navedena je „regionalna katastrofa” u skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe.

               (2)Katastrofa je prirodnog podrijetla i stoga je obuhvaćena područjem primjene EUSF-a.

               (3)Portugalska tijela ukupnu izravnu štetu nastalu kao posljedica katastrofe procjenjuju na 328,5 milijuna EUR. Zahtjev je podnesen na temelju kriterija za „regionalne katastrofe” iz članka 2. stavka 3. Uredbe, kojima se „regionalna katastrofa” definira kao prirodna katastrofa koja je prouzročila izravnu štetu u nekoj regiji na razini NUTS 2 prihvatljive države članice veću od 1,5 % BDP-a te regije. Za najudaljenije regije, među kojima su i Azori, prag iznosi 1 % regionalnog BDP-a. Prijavljena izravna šteta čini 8,4 % BDP-a regije (3 927 milijuna EUR na temelju podataka iz 2016.) te stoga prelazi prag od 1 %. Zahtjev koji je podnio Portugal stoga je prihvatljiv za doprinos iz EUSF-a.

               (4)Ukupna izravna šteta temelj je za izračun iznosa financijskog doprinosa iz Fonda. Financijski doprinos može se upotrijebiti samo za hitne operacije i operacije oporavka od ključne važnosti, kako je definirano u članku 3. Uredbe.

               (5)Portugal je u zahtjevu zatražio isplatu predujma u skladu s člankom 4.a Uredbe. Komisija je 11. prosinca 2019. donijela Provedbenu odluku C(2019) 9067 kojom je Portugalu dodijeljen predujam u iznosu od 821 270 EUR, koji čini 10 % očekivanog financijskog doprinosa iz Fonda i koji je Portugalu nakon toga isplaćen u potpunosti.

               (6)Portugalska su tijela u zahtjevu opisala prirodu i posljedice katastrofe. Regionalna služba za civilnu zaštitu i vatrogasna služba Azora pripremale su se za prolazak uragana od 26. rujna. Najveća šteta prouzročena je na područjima koja su posebno izložena vjetru i valovima, prvenstveno u lukama. Nastupili su i poremećaji u vodoopskrbnim, energetskim i komunikacijskim mrežama. Oštećene su ceste, zračne luke, škole i bolnice te druga javna imovina. To je uzrokovalo gubitke za privatne osobe, poduzeća, ribarstvo i poljoprivredu te turizam. Zbog velike štete nanesene infrastrukturi za zaštitu obalnih područja stanovništvo je bilo izloženo većim rizicima.

               (7)Portugal je procijenio da troškovi hitnih operacija i operacija oporavka koje su prihvatljive na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe iznose 279,3 milijuna EUR te ih je raščlanio po vrstama operacija. Najveći dio prihvatljivih troškova (gotovo 270 milijuna EUR) odnosi se na troškove obnove prometne infrastrukture, prvenstveno luka.

               (8)Portugalska tijela priopćila su da trenutačno nisu dostupni podaci o tome jesu li prihvatljivi troškovi pokriveni osiguranjem.

               (9)Prema kriterijima za dodjelu sredstava iz europskih strukturnih i investicijskih fondova (2014.–2020.) pogođena je regija „slabije razvijena regija”. Portugalska tijela najavila su Komisiji da sredstva iz programâ u okviru fondova ESI ne namjeravaju prenamijeniti za mjere oporavka.

               (10)Kada je riječ o provedbi zakonodavstva Unije u području sprečavanja rizika od katastrofa i upravljanja njime, trenutačno se ne vodi nikakav postupak zbog povrede. U portugalskom se zahtjevu ukratko navodi da kao osnova za upravljanje obalnim područjem i definiranje intervencija u području zaštite obalnog područja na Azorima služi Preporuka 2002/413/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju općih načela i mogućnosti Strategije integriranog upravljanja obalnim područjem u Europi. Trenutačno se radi na provedbi Direktive 2007/60/EZ o procjeni i upravljanju rizicima od poplava i degradaciji obale.

               2.2.Španjolska – poplave u regijama Valenciji, Murciji, Kastilji i La Manchi te Andaluziji u rujnu 2019.

               S početkom 9. rujna 2019. jugoistok Iberskog poluotoka zahvatila je rijetka meteorološka pojava koja se naziva „odvojena visinska ciklona” (Depresión Aislada en Niveles Altos, DANA). Ta je pojava povezana s obilnim padalinama koje dovode do poplava, a najizraženija je bila u razdoblju od 12. do 16. rujna, kada je izazvala ozbiljne posljedice u velikim dijelovima Valencije, Murcije, Kastilje i La Manche te Andaluzije.

               (1)Španjolska je podnijela zahtjev za pomoć iz EUSF-a 28. studenoga 2019. poštujući rok od 12 tjedana od nastanka prve štete, koja je zabilježena 9. rujna 2019. Zahtjev se odnosi na četiri španjolske regije na razini NUTS 2 (Comunidad Valenciana, Región de Murcia, Castilla-La Mancha i Andalucía), a kao kriterij za njegovo podnošenje navedena je „regionalna katastrofa” u skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe. Na zahtjev Komisije zahtjev je nadopunjen dodatnim informacijama koje su dostavljene 18. prosinca 2019. i 29. siječnja 2020.

               (2)Katastrofa je prirodnog podrijetla i stoga je obuhvaćena područjem primjene EUSF-a.

               (3)Španjolska tijela ukupnu izravnu štetu nastalu kao posljedica katastrofe procjenjuju na 2 269,7 milijuna EUR. Zahtjev je podnesen na temelju kriterija za „regionalne katastrofe” iz članka 2. stavka 3. Uredbe, kojima se „regionalna katastrofa” definira kao prirodna katastrofa koja je prouzročila izravnu štetu u nekoj regiji na razini NUTS 2 prihvatljive države članice veću od 1,5 % BDP-a te regije. Budući da je katastrofa zahvatila nekoliko regija, primjenjuje se prosječni BDP ponderiran udjelom štete u svakoj regiji. U skladu s tim iznos štete koji je Španjolska prijavila čini 2,65 % ponderiranog regionalnog BDP-a.

               (4)Ukupna izravna šteta temelj je za izračun iznosa financijskog doprinosa iz Fonda. Financijski doprinos može se upotrijebiti samo za hitne operacije i operacije oporavka od ključne važnosti, kako je definirano u članku 3. Uredbe.

               (5)Španjolska je u zahtjevu zatražila isplatu predujma u skladu s člankom 4.a Uredbe. Komisija je 13. veljače 2020. donijela Provedbenu odluku C(2020) 905 kojom je Španjolskoj dodijeljen predujam u iznosu od 5 674 336 EUR, koji čini 10 % očekivanog financijskog doprinosa iz Fonda i koji je Španjolskoj nakon toga isplaćen u potpunosti.

               (6)Španjolska su tijela u zahtjevu opisala prirodu i posljedice katastrofe. Izuzetno obilne padaline nadmašile su rekordne količine zabilježene u posljednjih 140 godina i uzrokovale velike poplave koje su odnijele živote osam osoba. Tisuće ljudi moralo je napustiti svoje domove i preseliti se u hitni smještaj. Pojava je ostavila teške posljedice na životne uvjete stanovništva u pogođenim područjima te je uzrokovala veliku materijalnu štetu na privatnoj i javnoj imovini. Oštećene su ceste, željeznička infrastruktura i infrastruktura zračnih luka, a usluge su obustavljene. Erozija je nanijela štetu vodoopskrbnoj mreži, zaštitnoj infrastrukturi i okolišu. K tome, došlo je do erozije na plažama i oštećena je obalna infrastruktura.

               (7)Španjolska je procijenila da troškovi hitnih operacija i operacija oporavka koje su prihvatljive na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe iznose 650,6 milijuna EUR te ih je raščlanila po vrstama operacija. Najveći udio prihvatljivih troškova (više od 385 milijuna EUR) odnosi se na troškove čišćenja. Drugi po veličini udio odnosi se na troškove popravka infrastrukture u iznosu od 247 milijuna EUR.

               (8)Na zahtjev Španjolske dostavljene su satelitske snimke programa Copernicus kao pomoć pri provedbi mjera odgovora.

               (9)Španjolska tijela potvrdila su da prihvatljivi troškovi nisu pokriveni osiguranjem.

               (10)Prema kriterijima za dodjelu sredstava iz europskih strukturnih i investicijskih fondova (2014.–2020.) Communidad Valenciana je „razvijenija regija”, dok su ostale tri regije tzv. tranzicijske regije. Španjolska tijela najavila su Komisiji da sredstva iz programâ u okviru fondova ESI ne namjeravaju prenamijeniti za mjere oporavka.

               (11)Kad je riječ o provedbi zakonodavstva Unije o sprečavanju rizika od katastrofa i upravljanju njime, Španjolska je izvijestila da je prenijela Direktivu EU-a o poplavama u španjolsko zakonodavstvo te je upravo dovršila prvu fazu koja obuhvaća procjenu rizika i izradu karata rizika. U drugoj je fazi izvršena provjera rezultata, a zaključke te provjere odobrilo je Nacionalno vijeće za civilnu zaštitu. Novi planovi trebali bi dovršeni u prosincu 2022. Nadalje, na državnoj razini i na razini autonomnih zajednica izrađeni su planovi civilne zaštite u slučaju poplave.

               2.3.Italija – ekstremne vremenske prilike u jesen 2019.

               Krajem listopada i u studenome 2019. veći dio talijanskog državnog područja zahvatile su povezane ekstremne vremenske prilike koje su, krećući se od sjevera prema jugu, uzrokovale veliku štetu od poplava i odrona zemlje te dosegnule vrhunac poplavom u Veneciji.

               (1)
                     Italija je podnijela zahtjev za doprinos iz EUSF-a 10. siječnja 2020. poštujući rok od 12 tjedana od nastanka prve štete, koja je zabilježena 20 listopada 2019.

               (2)
                     Katastrofa je prirodnog podrijetla i obuhvaćena je područjem primjene EUSF-a.

               (3)
                     Zahtjev je podnesen na temelju kriterija za „prirodnu katastrofu velikih razmjera” iz članka 2. stavka 2. Uredbe. Talijanska tijela ukupnu izravnu štetu nastalu kao posljedica katastrofe procjenjuju na 5 619,878 milijuna EUR (ažurirani iznos). Taj iznos čini više od 157 % praga primjenjivog na Italiju za mobilizaciju EUSF-a (šteta veća od 3 milijarde EUR u cijenama iz 2011.). Zahtjev Italije stoga je prihvatljiv za doprinos iz EUSF-a.

               (4)
                     Italija nije zatražila isplatu predujma.

               (5)
                     Talijanska su tijela u zahtjevu detaljno opisala prirodu i razmjere štete koju su prouzročile ekstremne vremenske prilike. Intenzitet katastrofe na talijanskom državnom području razlikovao se ovisno o lokaciji te su stoga njezine posljedice na stanovništvo, gospodarstvo i okoliš bile različite. Ukupno je pogođeno 17 regija, od kojih najteže Veneto, Pijemont, Ligurija, Sicilija i Emilia Romagna. Samo u regiji Veneto, prvenstveno zbog velike poplave u gradu Veneciji, nastala je gotovo trećina ukupne štete (1,8 milijardi EUR). Manju štetu pretrpjele su regije Abruzzo, Basilicata, Kalabrija, Kampanija, Furlanija – Julijska krajina, Lacij, Apulija, Toskana i autonomna pokrajina Bolzano. Najmanje pogođene bile su regije Marke, Valle d’Aosta i autonomna pokrajina Trento.

               Zbog odrona i srušenih stabala katastrofa je uzrokovala osobito velike poremećaje u cestovnom prometu na državnoj, regionalnoj, pokrajinskoj i općinskoj razini uslijed kojih su odsječene izolirane planinske i obalne općine. U većini je regija došlo do poremećaja u riječnom prometu, odrona tla, klizišta i poplava. Obustavljen je rad škola i drugih javnih službi. Udari vjetra brzine do 200 km/h uzrokovali su znatne gubitke u šumama (oko 8,5 milijuna kubičnih metara drvne sirovine), što je izazvalo teške posljedice za drvno gospodarstvo i turizam. Pogotovo u Venetu štetu je pretrpjelo oko 130 zaštićenih područja mreže Natura 2000 na više od 414 000 hektara zemljišta. U gotovo svim regijama poplavljeni su javni i privatni objekti. Poljoprivreda je pretrpjela velike gubitke zbog izravne štete na poljoprivrednim objektima (staklenici, strojevi). Blokirana su postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Prekinuta je opskrba električnom energijom i plinom.

               Poplave u Venetu nanijele su ogromnu štetu javnim i privatnim nekretninama te komercijalnim i gospodarskim industrijskim djelatnostima i sektoru tercijarnih usluga. Plimni val izdigao se više od 187 cm iznad razine mora i poplavio više od 85 % grada Venecije. Valovi tzv. „visoke vode” nanijeli su veliku štetu umjetničkoj i kulturnoj baštini povijesnog središta Venecije i nebrojenim objektima na glavnim otocima lagune, što obuhvaća štetu nanesenu artefaktima te znatna oštećenja papirnatih predmeta kao što su knjige, rukopisi i arhivi. Poplava je uzrokovala strukturna oštećenja na otprilike 75 povijesnih crkava te je ostavila posljedice na namještaju i bogatoj arhivskoj baštini. Štetu je usto pretrpio i venecijanski sustav vodnog prometa jer su oštećeni brojni objekti za iskrcaj, trajekti i brzi motorni čamci. Nadalje, oštećena je električna i elektronička oprema.

               Katastrofa je pogodila više od 800 općina u Pijemontu. U Liguriji je uzrokovala poplave te slijeganja i odrone tla, zbog čega je osobito veliku štetu pretrpio cestovni sustav. Na Siciliji su nastupili veliki prekidi u pružanju usluga, a zbog obustave poljoprivrednih djelatnosti i proizvodnje nastali su gospodarski gubici. Plavljenje riječne mreže u Emiliji Romagni izazvalo je eroziju obale, poplave i prelijevanje jaraka i kanala, nanoseći štetu stambenim područjima, proizvodnim djelatnostima, sustavu zaštite riječnih obala i hidrauličkim postrojenjima. Oluje su usto uzrokovale znatnu štetu na infrastrukturi za obranu priobalnih područja jer su gotovo potpuno uništile umjetni nasip koji štiti obalu. U brdovitim i planinskim područjima došlo je do erozije zemljišta i odrona tla koji su ostavili teške posljedice na cestovnu mrežu.

               (6)
                     Prema analizi Komisije vremenske prilike u razdoblju obuhvaćenom zahtjevom mogu se iz meteorološke i hidrološke perspektive smatrati jednom pojavom. Nadalje, geografska rasprostranjenost i red veličine štete za koju talijanska tijela traže nadoknadu čine se vjerodostojnima.

               (7)
                     Italija je procijenila da troškovi hitnih operacija i operacija oporavka koje su prihvatljive na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe iznose više od 1 110,1 milijun EUR te ih je raščlanila po vrstama operacija. Najveći udio prihvatljivih troškova (više od 479 milijuna EUR) odnosi se na rashode za obnovu preventivne infrastrukture i zaštitu kulturne baštine. Drugi po veličini udio odnosi se na troškove obnove ključne infrastrukture (465 milijuna EUR).

               (8)
                     Talijanska tijela potvrdila su da prihvatljivi troškovi nisu pokriveni osiguranjem.

               (9)
                     Prema kriterijima za dodjelu sredstava iz fondova ESI za razdoblje 2014.–2020. od 17 pogođenih regija njih pet su „manje razvijene regije” (Basilicata, Kalabrija, Kampanija, Apulija i Sicilija), Abruzzo je „tranzicijska regija”, dok su ostale regije „razvijenije regije”. Talijanska tijela nisu obavijestila Komisiju da namjeravaju prenamijeniti sredstva iz programâ u okviru fondova ESI za mjere oporavka.

               (10)
                     Italija nije zatražila aktiviranje Mehanizma Unije za civilnu zaštitu. Međutim, Koordinacijskom centru za odgovor na hitne situacije poslana je informativna napomena putem Zajedničkog komunikacijskog i informacijskog sustava za hitne situacije (CECIS).

               (11)
                     Kada je riječ o provedbi zakonodavstva Unije u području sprečavanja rizika od katastrofa i upravljanja njime, trenutačno se ne vodi nikakav postupak zbog povrede.

               2.4.Austrija – ekstremne vremenske prilike u studenome 2019.

               U razdoblju od 11. do 23. studenoga 2019. jugozapadni su dio Austrije pogodile velike poplave, osobito u Koruškoj i istočnom Tirolu. Ti su događaji bili posljedica istih meteoroloških uvjeta koji su izazvali katastrofu velikih razmjera u Italiji. Ekstremne vremenske prilike uzrokovale su znatnu štetu na osnovnoj javnoj infrastrukturi, domovima, poduzećima i šumama. Događaji su bili vrlo slični onima otprije godinu dana, iako su uzrokovali manju štetu.

               (1)Austrija je podnijela zahtjev za doprinos iz EUSF-a 29. siječnja 2020. poštujući rok od 12 tjedana od nastanka prve štete, koja je zabilježena 11. studenoga 2019. Austrija je 9. ožujka 2020. na vlastitu inicijativu dostavila ažurirane informacije s neznatno višim procjenama štete za pogođene regije.

               (2)Katastrofa je prirodnog podrijetla i obuhvaćena je područjem primjene EUSF-a.

               (3)Austrijska tijela ukupnu izravnu štetu nastalu kao posljedica katastrofe procjenjuju na 93,2 milijuna EUR. Taj je iznos znatno niži od praga za katastrofe velikih razmjera primjenjivog na Austriju u 2020. u iznosu od 2 307,9 milijuna EUR (odnosno 0,6 % BDP-a Austrije). On je osim toga niži i od praga za takozvane regionalne katastrofe, koji iznosi 1,5 % regionalnog bruto domaćeg proizvoda ponderiranog prema udjelu štete u pogođenim regijama. Katastrofa se stoga ne može smatrati „prirodnom katastrofom velikih razmjera” ni „regionalnom prirodnom katastrofom” u skladu s uvjetima Uredbe. Međutim, budući da su katastrofu uzrokovali isti meteorološki uvjeti koji su uzrokovali katastrofu velikih razmjera u Italiji, austrijska su tijela dostavila zahtjev na temelju takozvane „odredbe o susjednoj prihvatljivoj državi” iz članka 2. stavka 4. Uredbe, u skladu s kojom i prihvatljiva država pogođena istom prirodnom katastrofom koja se smatra prirodnom katastrofom velikih razmjera u susjednoj prihvatljivoj državi može koristiti pomoć iz EUSF-a. Taj je uvjet ispunjen.

               (4)Austrijska tijela nisu zatražila isplatu predujma.

               (5)Austrijska tijela dostavila su detaljan opis posljedica katastrofe. Daleko najveća šteta nastala je u alpskim područjima koja graniče s Italijom: najjužnijoj austrijskoj saveznoj zemlji Koruškoj i susjednom istočnom Tirolu. Savezne zemlje Salzburg i Štajerska pretrpjele su manju štetu. Zbog obilnih su kiša preplavili brojni vodeni tokovi, što je uzrokovalo štetu uglavnom na prometnoj infrastrukturi i dovelo do zatvaranja cesta. Teško je oštećeno nekoliko mostova. Problemima su pridonijele i izvanredne snježne oborine i lavine koje su uzrokovale štetu u šumarstvu. Prekinute su željezničke veze, poplavljeni su domovi i javne zgrade, neka su naselja privremeno odsječena, a opskrba električnom energijom prekinuta.

               (6)Austrija je procijenila da troškovi hitnih operacija i operacija oporavka koje su prihvatljive na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe iznose 61,3 milijuna EUR te ih je raščlanila po vrstama operacija. Najveći udio prihvatljivih troškova (više od 40 milijuna EUR) odnosi se na troškove uklanjanja štete na prometnoj mreži. Na mjere protiv erozije tla odnosi se otprilike 13 milijuna EUR.

               (7)Austrijska tijela potvrdila su da prihvatljivi troškovi nisu pokriveni osiguranjem.

               (8)Prema kriterijima za dodjelu sredstava iz fondova ESI za razdoblje 2014.–2020. pogođene su regije „razvijenije regije”. Austrijska tijela u svojem su zahtjevu navela da novčana sredstva iz austrijskog programa ruralnog razvoja koji se financira iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj namjeravaju iskoristiti za obnovu zaštitnih šuma.

               (9)Austrija nije zatražila aktiviranje Mehanizma Unije za civilnu zaštitu.

               (10)Kada je riječ o provedbi zakonodavstva Unije u području sprečavanja rizika od katastrofa i upravljanja njime, trenutačno se ne vodi nikakav postupak zbog povrede.

               2.5.Zaključak

               Zbog prethodno navedenih razloga katastrofe iz zahtjeva koje su podnijeli Portugal, Španjolska, Italija i Austrija ispunjavaju uvjete za mobilizaciju EUSF-a navedene u Uredbi.

               3.Financiranje iz sredstava EUSF-a dodijeljenih za 2020.

               Uredbom Vijeća (EU, EURATOM) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013., kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014.–2020.
                  2
                (dalje u tekstu „Uredba o VFO-u”), a posebno njezinim člankom 10., omogućuje se mobilizacija EUSF-a do godišnje gornje granice od 500 000 000 EUR (u cijenama iz 2011.). Točkom 11. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju
                  3
                (IIA) utvrđuju se modaliteti za mobilizaciju EUSF-a.

               Budući da je glavni razlog za osnivanje EUSF-a bila solidarnost, Komisija smatra da bi pomoć trebala biti progresivna. To znači da bi, u skladu s dosadašnjom praksom, za dio štete koji premašuje prag za mobilizaciju EUSF-a za „prirodne katastrofe velikih razmjera” (tj. 0,6 % BND-a ili 3 milijarde EUR u cijenama iz 2011., ovisno o tome koji je iznos manji) intenzitet pomoći trebao biti veći od onoga za štetu do tog praga. Primijenjena stopa za utvrđivanje dodijeljenih sredstava za katastrofe velikih razmjera u prošlosti je bila 2,5 % ukupne izravne štete ispod praga i 6 % za dio štete iznad praga. Za regionalne katastrofe i katastrofe prihvaćene u okviru odredbe o „susjednoj zemlji“ stopa iznosi 2,5 %.

               Doprinos ne smije premašiti procijenjene ukupne troškove prihvatljivih operacija. Metodologija za izračun pomoći navedena je u Godišnjem izvješću o EUSF-u za razdoblje 2002.–2003. te su je prihvatili Vijeće i Europski parlament.

               Na temelju zahtjeva Portugala, Španjolske, Italije i Austrije izračun financijskog doprinosa iz EUSF-a, koji se temelji na procjeni ukupne izravne nastale štete, utvrđuje se kako slijedi:

                        Država članica

                        Kategorizacija katastrofe

                        Ukupna izravna šteta

                        (u milijunima EUR)

                        Primijenjeni prag za regionalne katastrofe
                        [1.5 % BDP-a/
                        1 % GDP-a za najudaljenije regije]

                        (u milijunima EUR)

                        Prag za katastrofe velikih razmjera

                        (u milijunima EUR)

                        2,5 % izravne štete do praga

                        (u EUR)

                        6 % izravne štete iznad praga

                        (u EUR)

                        Ukupni predloženi iznos pomoći

                        (u EUR)

                        Isplaćeni predujam

                        (u EUR)

                        PORTUGAL

                        Regionalna

                        (članak 2. stavak 3.)

                        328,508

                        39,271

                        —

                        8 212 697

                        —

                        8 212 697

                        821 270

                        ŠPANJOLSKA

                        Regionalna

                        (članak 2. stavak 3.)

                        2 269,734

                        1 287,076

                        —

                        56 743 358

                        —

                        56 743 358

                        5 674 336

                        ITALIJA

                        Velikih razmjera

                        (članak 2. stavak 2.)

                        5 619,878

                        —

                        3 585,278

                        89 631 943

                        122 076 039

                        211 707 982

                        —

                        AUSTRIJA

                        Susjedna zemlja

                        (članak 2. stavak 4.)

                        93,191

                        —

                        —

                        2 329 777

                        —

                        2 329 777

                        —

                        UKUPNO

                        278 993 814

               U skladu s člankom 10. stavkom 1. Uredbe o VFO-u ukupni iznos raspoloživ za mobilizaciju EUSF-a na početku 2020. bio je 1 150 524 045 EUR, što odgovara zbroju dodijeljenih sredstava za 2020. u iznosu od 597 546 284 EUR i preostalih dodijeljenih sredstava za 2019. u iznosu od 552 977 761 EUR koji nije potrošen te je prenesen u 2020.

               U ovom se trenutku u 2020. može mobilizirati iznos od 1 001 137 474 EUR. To odgovara ukupnom iznosu koji je bio na raspolaganju za mobilizaciju EUSF-a početkom 2020. (1 150 524 045 EUR) umanjenom za iznos od 149 386 571 EUR koji je zadržan radi poštovanja obveze zadržavanja 25 % iznosa dodijeljenih sredstava za 2020. do 1. listopada 2020., kako je propisano člankom 10. stavkom 1. Uredbe o VFO-u.

                        Sažeta tablica financiranja sredstvima EUSF-a

                        Iznos

                        (u EUR)

                        Dodijeljena sredstva za 2019. prenesena u 2020.

                        552 977 761

                        Dodijeljena sredstva za 2020.

                        597 546 284

                        -----------------

                        Ukupno raspoloživo na početku 2020.

                        1 150 524 045

                        Umanjeno za zadržani iznos od 25 % dodijeljenih sredstava za 2020.

                        –149 386 571

                        -----------------

                        Maksimalni iznos koji je trenutačno na raspolaganju (dodijeljena sredstva za 2019.+2020.)

                        1 001 137 474

                        Ukupni iznos pomoći predložen za mobilizaciju za Portugal, Španjolsku, Italiju i Austriju

                        –278 993 814

                        -----------------

                        Preostala raspoloživa sredstva do 1. listopada 2020.

                        722 143 660

               Prijedlog

               ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

               o mobilizaciji Fonda solidarnosti Europske unije radi pružanja pomoći Portugalu, Španjolskoj, Italiji i Austriji

               EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2012/2002 od 11. studenoga 2002. o osnivanju Fonda solidarnosti Europske unije
                  4
               , a posebno njezin članak 4. stavak 3.,

               uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju
                  5
               , a posebno njegovu točku 11.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Fondom solidarnosti Europske unije („Fond”) Uniji se želi omogućiti da brzo, učinkovito i fleksibilno reagira na izvanredne situacije kako bi pokazala solidarnost sa stanovništvom regija pogođenih prirodnim katastrofama.

               (2)Sredstva Fonda ne smiju prijeći maksimalni godišnji iznos od 500 000 000 EUR (u cijenama iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 10. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013.
                  6

               (3)Portugal je 8. studenoga 2019. podnio zahtjev za mobilizaciju Fonda nakon ekstremnih vremenskih prilika na Azorima.

               (4)Španjolska je 28. studenoga 2019. podnijela zahtjev za mobilizaciju Fonda nakon obilnih padalina koje su dovele do poplava u regijama Valenciji, Murciji, Kastilji i La Manchi te Andaluziji.

               (5)Italija je 10. siječnja 2020. podnijela zahtjev za mobilizaciju Fonda nakon ekstremnih vremenskih prilika u 17 regija u jesen 2019.

               (6)Austrija je 29. siječnja 2020. podnijela zahtjev za mobilizaciju Fonda nakon ekstremnih vremenskih prilika u studenome 2019.

               (7)Zahtjevi Portugala, Španjolske, Italije i Austrije ispunjavaju uvjete za osiguravanje financijskog doprinosa iz Fonda kako je utvrđeno člankom 4. Uredbe (EZ) br. 2012/2002.

               (8)Stoga bi trebalo mobilizirati sredstva iz Fonda kako bi se osigurao financijski doprinos za Portugal, Španjolsku, Italiju i Austriju.

               (9)Radi što brže mobilizacije Fonda ova bi se Odluka trebala primjenjivati od datuma njezina donošenja,

               DONIJELI SU OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               U okviru općeg proračuna Europske unije za financijsku godinu 2020. mobilizira se Fond solidarnosti Europske unije te se u odobrenim sredstvima za preuzimanje obveza i odobrenim sredstvima za plaćanje osiguravaju sljedeći iznosi:

               (a) iznos od 8 212 697 EUR za Portugal;

               (b) iznos od 56 743 358 EUR za Španjolsku;

               (c) iznos od 211 707 982 EUR za Italiju;

               (d) iznos od 2 329 777 EUR za Austriju.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.

               Primjenjuje se od … [datum donošenja]
                  7***.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Europski parlament
                        Za Vijeće

                  Predsjednik
                        Predsjednik

                     (1)

                        COM(2020) 190, 30.4.2020.

                     (2)

                        SL L 347, 20.12.2013., str. 884.

                     (3)

                        SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

                     (4)

                        SL L 311, 14.11.2002., str. 3.

                     (5)

                        SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

                     (6)

                        Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014.–2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).

                     (7)
                  ** Datum unosi Parlament prije objave u SL-u.