               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 18.2.2016.
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o sklapanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji

               OBRAZLOŽENJE

               Priloženi prijedlog predstavlja pravni instrument za sklapanje Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji (dalje u tekstu „Protokol”).

               U skladu s aktima o pristupanju iz 2003., 2005. i 2011., Republika Estonija, Republika Cipar, Republika Latvija, Republika Litva, Mađarska, Republika Malta, Republika Poljska, Republika Slovenija, Slovačka Republika, Republika Bugarska, Rumunjska i Republika Hrvatska pristupaju međunarodnim sporazumima koje su potpisale ili sklopile Europska unija i njezine države članice putem protokola uz te sporazume.

               Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, dalje u tekstu „Sporazum”, potpisan je u Bruxellesu 25. svibnja 1998. (Sporazum je trenutačno u postupku ratifikacije i još nije stupio na snagu).

               U skladu s Odlukom Vijeća od [….] o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica i Turkmenistana kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, Protokol je potpisan u […] dana [….].

               Predloženim Protokolom uključuju se Republika Bugarska, Češka Republika, Republika Estonija, Republika Hrvatska, Republika Cipar, Republika Latvija, Republika Litva, Mađarska, Republika Malta, Republika Poljska, Rumunjska, Republika Slovenija i Slovačka Republika kao ugovorne stranke Sporazuma, a EU se obvezuje osigurati vjerodostojnu inačicu Sporazuma na bugarskom, hrvatskom, češkom, danskom, nizozemskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, njemačkom, grčkom, talijanskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom i švedskom jeziku.

               Komisija traži od Vijeća da u ime Europske unije i njezinih država članica sklopi Protokol.

               Europski parlament pozvat će se na davanje svoje suglasnosti ovome Protokolu.

               2016/0041 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o sklapanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 207. i 209., u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 6. točkom (a),

               uzimajući u obzir Akt o pristupanju Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike iz 2003., a posebno njegov članak 6. stavak 2.,

               uzimajući u obzir akte o pristupanju Republike Bugarske i Rumunjske iz 2005., a posebno njihov članak 6. stavak 2.,

               uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Hrvatske iz 2011., a posebno njegov članak 6. stavak 2.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 6. stavkom 2. akata o pristupanju Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike iz 2003., 2005. i 2011., pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Sporazumu o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”), treba se dogovoriti putem protokola uz Sporazum. U skladu s člankom 6. stavkom 2. akata o pristupanju, u slučaju takvog pristupanja primjenjuje se pojednostavnjeni postupak u kojemu Vijeće, jednoglasnom odlukom u ime država članica, sklapa protokol s određenim trećim zemljama.

               (2)Vijeće je 8. prosinca 2003. ovlastilo Komisiju, u ime Zajednice i njezinih država članica, za pregovore s Turkmenistanom o protokolu uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji.

               (3)Vijeće je 23. listopada 2006. ovlastilo Komisiju, u ime Zajednice i njezinih država članica, za pregovore s Turkmenistanom o protokolu uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji.

               (4)Vijeće je 14. rujna 2012. ovlastilo Komisiju da pokrene pregovore s određenim trećim zemljama
                  1
                o prilagodbi sporazuma koji se potpisuju ili sklapaju između Europske unije, ili Europske unije i njezinih država članica, u vezi s pristupanjem Republike Hrvatske Europskoj uniji.

               (5)Pregovori su uspješno zaključeni te je Protokol uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji potpisan u ime Europske unije i njezinih država članica u […] dana […].

               (6)Protokol bi trebalo odobriti,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Protokol uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji ovime se odobrava u ime Europske Unije i njezinih država članica.

               2.
                     Tekst Protokola priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća imenuje osobu koja je ovlaštena u ime Europske unije i njezinih država članica izdati obavijest predviđenu člankom 4. stavkom 1. Protokola.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih zemalja ili međunarodnih organizacija radi pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji (dok. Vijeća 13351/12 LIMITED)

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 18.2.2016.
            COM(2016) 69 final
            PRILOG

            prijedlogu Odluke Vijeća
            o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji

               PRILOG

               prijedlogu Odluke Vijeća

               o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske, Češke Republike, Republike Estonije, Republike Hrvatske, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Rumunjske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji

               PROTOKOL
                  UZ SPORAZUM O PARTNERSTVU I SURADNJI
                  IZMEĐU EUROPSKIH ZAJEDNICA
                  I NJIHOVIH DRŽAVA ČLANICA, S JEDNE STRANE,
                  I TURKMENISTANA, S DRUGE STRANE,
                  KAKO BI SE UZELO U OBZIR PRISTUPANJE
                  REPUBLIKE BUGARSKE, ČEŠKE REPUBLIKE,
                  REPUBLIKE ESTONIJE, REPUBLIKE HRVATSKE,
                  REPUBLIKE CIPRA, REPUBLIKE LATVIJE,
                  REPUBLIKE LITVE, MAĐARSKE, REPUBLIKE MALTE,
                  REPUBLIKE POLJSKE, RUMUNJSKE, REPUBLIKE SLOVENIJE
                  I SLOVAČKE REPUBLIKE
                  EUROPSKOJ UNIJI

               KRALJEVINA BELGIJA,

               REPUBLIKA BUGARSKA,

               ČEŠKA REPUBLIKA,

               KRALJEVINA DANSKA,

               SAVEZNA REPUBLIKA NJEMAČKA,

               REPUBLIKA ESTONIJA,

               IRSKA,

               HELENSKA REPUBLIKA,

               KRALJEVINA ŠPANJOLSKA,

               FRANCUSKA REPUBLIKA,

                REPUBLIKA HRVATSKA,

               TALIJANSKA REPUBLIKA,

               REPUBLIKA CIPAR,

               REPUBLIKA LATVIJA,

               REPUBLIKA LITVA,

               VELIKO VOJVODSTVO LUKSEMBURG,

               MAĐARSKA,

               REPUBLIKA MALTA,

               KRALJEVINA NIZOZEMSKA,

               REPUBLIKA AUSTRIJA,

               REPUBLIKA POLJSKA,

               PORTUGALSKA REPUBLIKA,

               RUMUNJSKA,

               REPUBLIKA SLOVENIJA,

               SLOVAČKA REPUBLIKA,

               REPUBLIKA FINSKA,

               KRALJEVINA ŠVEDSKA,

               UJEDINJENA KRALJEVINA VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE,

               ugovorne stranke Ugovora o Europskoj uniji, Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, dalje u tekstu „države članice”,

               EUROPSKA UNIJA, dalje u tekstu „Unija”

               i

               EUROPSKA ZAJEDNICA ZA ATOMSKU ENERGIJU, dalje u tekstu „Euratom”,

                  s jedne strane,

               i

               TURKMENISTAN,

               s druge strane,

               dalje u tekstu pod zajedničkim nazivom „ugovorne stranke”,

               BUDUĆI DA je Sporazum o partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane, potpisan u Bruxellesu 25. svibnja 1998.,

               UZIMAJUĆI U OBZIR pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji 1. svibnja 2004., pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji 1. siječnja 2007. i pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji 1. srpnja 2013.;

               BUDUĆI DA se, u skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija (dalje u tekstu „Akt o pristupanju iz 2003.”), o njihovu pristupanju Sporazumu treba dogovoriti putem protokola uz Sporazum.

               BUDUĆI DA se, u skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o uvjetima pristupanja Republike Bugarske i Rumunjske i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija (dalje u tekstu „Akt o pristupanju iz 2005.”), o njihovu pristupanju Sporazumu treba dogovoriti sklapanjem Protokola uz Sporazum;

               BUDUĆI DA se, u skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama Ugovora o Europskoj uniji, Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju (dalje u tekstu „Akt o pristupanju iz 2011.”), o njezinu pristupanju Sporazumu treba dogovoriti sklapanjem Protokola uz Sporazum,

               SPORAZUMJELE su se kako slijedi:

               ČLANAK 1.

               Republika Bugarska, Češka Republika, Republika Estonija, Republika Hrvatska, Republika Cipar, Republika Latvija, Republika Litva, Mađarska, Republika Malta, Republika Poljska, Rumunjska, Republika Slovenija i Slovačka Republika ovime pristupaju kao stranke Sporazumu o partnerstvu i suradnji o uspostavi partnerstva između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Turkmenistana, s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”) te prihvaćaju i primaju na znanje, na isti način kao i ostale države članice, tekstove Sporazuma, kao i zajedničkih izjava, razmjena pisama i izjave Turkmenistana u prilogu Završnom aktu koji je potpisan istog dana.

               ČLANAK 2.

               Nakon potpisivanja ovog Protokola Unija svojim državama članicama i Turkmenistanu dostavlja bugarsku, hrvatsku, češku, estonsku, mađarsku, latvijsku, litavsku, maltešku, poljsku, rumunjsku, slovačku i slovensku jezičnu inačicu Sporazuma. Od dana stupanja na snagu ovog Protokola jezične inačice iz prve rečenice ovog članka postaju vjerodostojne pod istim uvjetima kao i jezične inačice Sporazuma na danskom, engleskom, finskom, francuskom, grčkom, nizozemskom, njemačkom, portugalskom, španjolskom, švedskom, talijanskom i turkmenskom jeziku.

               ČLANAK 3.

               Ovaj Protokol sastavni je dio Sporazuma.

               ČLANAK 4.

               1.
                     Ugovorne stranke odobravaju ovaj Protokol u skladu s vlastitim postupcima. Ugovorne stranke međusobno se obavješćuju o završetku postupaka potrebnih u tu svrhu. Isprave o odobrenju polažu se kod Glavnog tajništva Vijeća Europske unije.

               2.
                     Podložno stupanju na snagu Sporazuma ovaj Protokol stupa na snagu prvog dana prvog mjeseca koji slijedi nakon dana polaganja zadnje isprave o odobrenju.

               ČLANAK 5.

               Ovaj Protokol sastavljen je u po dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom, talijanskom i turkmenskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.

               U POTVRDU TOGA, u nastavku potpisani opunomoćenici, propisno ovlašteni u tu svrhu,

               potpisali su ovaj Protokol.

               Sastavljeno u … dana… … …

               ZA EUROPSKU UNIJU, NJEZINE DRŽAVE ČLANICE I EUROPSKU ZAJEDNICU ZA ATOMSKU ENERGIJU

               ZA TURKMENISTAN


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 2.3.2016.
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije, Pariškog sporazuma donesenog u sklopu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Riječ je o prijedlogu Odluke Vijeća o potpisivanju, u ime Europske unije, Pariškog sporazuma u sklopu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama (UNFCCC), koju treba donijeti u skladu s člankom 218. stavkom 5. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU).

                  Na 21. konferenciji stranaka Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama (konferencija COP 21), koja je održana u Parizu od 30. studenoga do 12. prosinca 2015., donesen je sporazum o globalnom smanjenju emisija stakleničkih plinova. Sporazum će stupiti na snagu tridesetog dana od dana na koji najmanje 55 stranaka Konvencije na koje otpada najmanje 55 % procijenjenih ukupnih emisija stakleničkih plinova deponira svoje instrumente ratifikacije, prihvaćanja, odobravanja ili pristupanja.

                  Stranke Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama mogu potpisati Sporazum u razdoblju od 22. travnja 2016. do 21. travnja 2017. Među strankama Konvencije su i Europska unija i njezine države članice. Svečanost potpisivanja Sporazuma na visokoj razini održat će se 22.  travnja 2016. u New Yorku.

                  Pariški sporazum velik je korak prema boljoj provedbi zajedničkih mjera na svjetskoj razini i ubrzanju globalne transformacije u društvo s niskom emisijom ugljika otporno na klimatske promjene. Njime je postignut napredak u odnosu na Kyotski protokol iz 1997., koji je do Pariškog sporazuma bio jedini pravno obvezujući međunarodni sporazum o smanjenju emisija stakleničkih plinova u kojem su sadržane obveze do kraja 2020. Pariškim sporazumom utvrđuje se dugoročni kvalitativni cilj u pogledu smanjenja emisija u skladu s nastojanjima da se porast globalne temperature ograniči na znatno manje od 2°C te da se pokuša zadržati na 1,5°C. Kako bi ostvarile taj cilj, stranke će utvrditi ili prilagoditi ciljeve smanjenja emisija. Stranke će od 2023., oslanjajući se na posljednje znanstvene podatke i podatke o provedbi, svakih pet godina raditi pregled stanja u kojem će se pratiti napredak te razmatrati smanjenja emisija, prilagodbe i pružena potpora.

               •Usklađenost s postojećim odredbama politike u tom području politike

                  Uoči konferencije COP 21 stranke Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama predstavile su svoje planirane nacionalne doprinose (INDC) u okviru Sporazuma. Europska unija i njezine države članice bile su prva velika gospodarstva koja su 6. ožujka 2015. predstavila svoje planirane nacionalne doprinose, kojima se obvezuju na smanjenje nacionalnih emisija stakleničkih plinova za najmanje 40 % do 2030. u usporedbi s 1990., kako je navedeno u zaključcima Europskog vijeća od 23. listopada 2014. o okviru za klimatsku i energetsku politiku za 2030.

                  EU je već započeo s radom na smanjenju emisija stakleničkih plinova za 40 %. U pogledu sektora obuhvaćenih sustavom za trgovanje emisijama (ETS) Komisija je 15. srpnja 2015. donijela Prijedlog direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive 2003/87/EZ radi poboljšanja troškovno učinkovitih smanjenja emisija i ulaganja za niske emisije ugljika. Prijedlogom se želi ostvariti navedeni cilj u sektorima obuhvaćenima sustavom EU-a za trgovanje emisijama. Komisija 2016. namjerava donijeti i prijedloge u kojima se utvrđuju ciljevi država članica za sektore koji nisu obuhvaćeni sustavom za trgovanje emisijama te načini integracije emisija i uklanjanja iz uporabe zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva.

               •Usklađenost s drugim politikama Unije

                  U zaključcima Europskog vijeća od 23. listopada 2014. naveden je i cilj postizanja udjela potrošnje energije iz obnovljivih izvora od najmanje 27 % na razini EU-a do 2030. U pogledu povećanja energetske učinkovitosti također je postavljen okvirni cilj od najmanje 27 % na razini EU-a do 2030. Komisija će stoga 2016. dovršiti svoju reviziju i predložiti mjere za povećanje udjela energije iz obnovljivih izvora i energetske učinkovitosti, uključujući i energetsku učinkovitost građevina.

               2.PRAVNA OSNOVA

                  Prijedlog se donosi u skladu s člankom 192. stavkom 1. zajedno s člankom 218. stavkom 5. UFEU-a. Člankom 218. UFEU-a utvrđuje se postupak pregovaranja i sklapanja sporazuma između Europske unije i trećih zemalja ili međunarodnih organizacija. Stavkom 5. osobito se predviđa da Vijeće, na prijedlog Komisije u svojstvu pregovarača, donosi odluku kojom se odobrava potpisivanje sporazuma u ime Europske unije.

                  Europska unija u skladu s člankom 192. stavkom 1. i člankom 191. UFEU-a doprinosi, među ostalim, ostvarenju sljedećih ciljeva: očuvanju, zaštiti i poboljšanju kvalitete okoliša te promicanju mjera na međunarodnoj razini za rješavanje regionalnih, odnosno svjetskih problema okoliša, a osobito borbi protiv klimatskih promjena.

                  Za provedbu navedenih ciljeva u Uniji postoji velik zakonodavni korpus koji će se morati revidirati radi provedbe Pariškog sporazuma, a to je moguće ostvariti samo zakonodavstvom Unije.

               2016/0036 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o potpisivanju, u ime Europske unije, Pariškog sporazuma donesenog u sklopu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1. u vezi s člankom 218. stavkom 5.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Na 21. konferenciji stranaka Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama (konferencija COP 21), koja je održana u Parizu od 30. studenoga do 12. prosinca 2015., prihvaćen je tekst sporazuma o globalnom smanjenju emisija stakleničkih plinova. Sporazum će stupiti na snagu tridesetog dana od dana na koji najmanje 55 stranaka Konvencije na koje otpada najmanje 55 % procijenjenih ukupnih emisija stakleničkih plinova deponira svoje instrumente ratifikacije, prihvaćanja, odobravanja ili pristupanja. Među strankama Konvencije su i Europska unija i njezine države članice.

               (2)Pariškim sporazumom utvrđuje se dugoročni kvalitativni cilj u pogledu smanjenja emisija u skladu s nastojanjima da se porast globalne temperature ograniči na znatno manje od 2°C te da se pokuša zadržati na 1,5°C. Kako bi ostvarile taj cilj, stranke će utvrditi ili prilagoditi ciljeve smanjenja emisija. Stranke će od 2023., oslanjajući se na posljednje znanstvene podatke i podatke o provedbi, svakih pet godina raditi pregled stanja u kojem će se pratiti napredak te razmatrati smanjenja emisija, prilagodbe i pružena potpora.

               (3)Europska unija i njezine države članice predstavile su 6. ožujka 2015. svoje planirane nacionalne doprinose, kojima se predviđa postizanje obvezujućeg cilja smanjenja nacionalnih emisija stakleničkih plinova za najmanje 40 % do 2030. u usporedbi s 1990., kako je navedeno u zaključcima Europskog vijeća od 23. listopada 2014. o okviru za klimatsku i energetsku politiku za 2030.

               (4)Stranke Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama mogu potpisati Sporazum u razdoblju od 22. travnja 2016. do 21. travnja 2017.

               (5)Sporazum je u skladu s ciljevima Europske unije u pogledu zaštite okoliša iz članka 191. Ugovora, odnosno ciljevima očuvanja, zaštite i poboljšanja kvalitete okoliša te zaštite ljudskog zdravlja, promicanja mjera na međunarodnoj razini za rješavanje regionalnih, odnosno svjetskih problema okoliša, a osobito borbi protiv klimatskih promjena.

               (6)Za provedbu navedenih ciljeva u Uniji postoji velik zakonodavni korpus koji će se morati revidirati radi provedbe Pariškog sporazuma, a to je moguće ostvariti samo zakonodavstvom Unije.

               (7)Stoga bi Sporazum trebalo potpisati u ime Europske unije, podložno njegovu kasnijem sklapanju.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Potpisivanje Pariškog sporazuma u sklopu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama odobrava se u ime Unije.

               Tekst Sporazuma potpisat će se u New Yorku 22. travnja 2016
                  1
               .

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća ovlašćuje se da odredi osobu ili osobe koje će biti ovlaštene za potpisivanje Sporazuma u ime Unije.

               Glavno tajništvo Vijeća izdat će za osobu koja / osobe koje odredi Komisija instrument sa svim potrebnim ovlastima za potpisivanje sporazuma, podložno njegovu sklapanju.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                  Predsjednik
                     […]

                     (1)


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 21.10.2016.
            COM(2016) 671 final
            2016/0327(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Švicarske Konfederacije o kumulaciji podrijetla između Europske unije, Švicarske Konfederacije, Norveške i Turske u okviru općeg sustava povlastica Europske unije

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Prijedlog se podnosi u okviru reforme pravila o podrijetlu iz općeg sustava povlastica (GSP) iz 2010. uvedene Uredbom (EU) br. 1063/2010 od 18. studenoga 2010. kojom je izmijenjena Uredba (EEZ) br. 2454/93.

               Turska je reformom uvjetno uključena u sustav kumulacije podrijetla u kojem su do tada sudjelovale Unija, Švicarska i Norveška.

               Reformom je uveden i novi sustav certifikacije podrijetla registriranih izvoznika, čija se primjena odgodila do 1. siječnja 2017.

               S obzirom na navedene čimbenike, postojeći pravni instrument koji se primjenjuje na sustav kumulacije podrijetla između Unije, Švicarske i Norveške treba revidirati. To je svrha ovog prijedloga.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Prijedlog je u skladu sa zajedničkom trgovinskom politikom, posebno u pogledu carine, slobodnog prometa robe te pravila o podrijetlu.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Nije primjenjivo.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

               Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 218. stavak 5.
                  i Odluka Vijeća br. 2001/101/EZ od 5. prosinca 2000.

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

                  Prijedlog je povezan sa zajedničkom trgovinskom politikom, koja je u isključivoj nadležnosti Unije.

               •Proporcionalnost

               Ovaj je prijedlog u skladu s načelom proporcionalnosti jer su njegovi učinci strogo ograničeni na ono što je nužno za proširenje postojeće kumulacije u odnosu na proizvode podrijetlom iz Švicarske i Norveške na Tursku.

               •Odabir instrumenta

               Na temelju članka 218. stavka 5. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Vijeće donosi odluku o odobrenju potpisivanja sporazuma na prijedlog pregovarača. Ovo je prijedlog takve odluke.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Ex post evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

                  Nije primjenjivo.

               •Savjetovanja s dionicima

               Savjetovanja sa zainteresiranim stranama omogućila su sporazum koji je u svim svojim elementima u potpunosti prihvaćen.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Nije primjenjivo.

               •Procjena učinka

                  Nije provedena procjena učinka s obzirom na pripadajući plan i smjernice za bolju regulativu jer se prijedlog odnosi na kumulaciju podrijetla između Unije, Švicarske, Norveške i, prema mogućnosti, Turske, tj. na sustav koji je već postojao i koji se sada prilagođava kako bi se ispunili tehnički zahtjevi koji prate provedbu sustava REX od 1. siječnja 2017.

               •Primjerenost propisa i pojednostavljivanje

                  Nije primjenjivo.

               •Temeljna prava

                  Prijedlogom se ne utječe na zaštitu temeljnih prava.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Nije primjenjivo.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Mjeru će redovito ocjenjivati stranke koje će se uključiti u redovite kontakte, osposobljavanja i sastanke povezane s provedbom sustava REX.

               •Dokumenti s obrazloženjima (za direktive)

                  Nije primjenjivo.

               •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga

               Prethodni Sporazum u obliku razmjene pisama između Zajednice i svake od država EFTA-e koja dodjeljuje carinske povlastice po GSP-u (Norveška i Švicarska), pod uvjetom da se s robom podrijetlom iz Norveške ili Švicarske po dolasku na carinsko područje Zajednice postupa kao s robom koja sadrži sastojke podrijetlom iz Zajednice, odobren u ime Europske zajednice (Odluka Vijeća od 5. prosinca 2000.), treba zamijeniti novim sporazumom kako bi se uzela u obzir reforma pravila o podrijetlu iz GSP-a donesena Uredbom br. 1063/2010 od 18. studenoga 2010. Nakon odobrenja koje je Vijeće dalo Komisiji 8. ožujka 2012. s Norveškom i Švicarskom vodili su se i zaključili pregovori o tom novom sporazumu.

               2016/0327 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Švicarske Konfederacije o kumulaciji podrijetla između Europske unije, Švicarske Konfederacije, Norveške i Turske u okviru općeg sustava povlastica Europske unije

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207., u vezi s člankom 218. stavkom 5.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 41. točkom (b) Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 2015/2446
                  1
                proizvodi koji su dobiveni u Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj i sadržavaju materijale koji nisu ondje dobiveni u cijelosti trebaju se smatrati proizvodima podrijetlom iz zemlje korisnice, pod uvjetom da su odnosni materijali podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi u smislu članka 45. Delegirane uredbe (sustav kumulacije).

               (2)Na temelju članka 54. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 2015/2446, sustav kumulacije primjenjuje se pod uvjetom da Švicarska po načelu uzajamnosti odobri jednako postupanje za proizvode podrijetlom iz zemalja korisnica koji sadržavaju materijale podrijetlom iz Unije.

               (3)Kad je riječ o Švicarskoj, taj je sustav kumulacije prvotno uspostavljen Sporazumom u obliku razmjene pisama između Unije i Švicarske. Ta je razmjena pisama održana 14. prosinca 2000., nakon što je Vijeće dalo svoje odobrenje Odlukom 2001/101/EZ
                  2
               .

               (4)Švicarska je izmijenila svoja pravila o podrijetlu iz GSP-a kako bi osigurala primjenu pojma „podrijetlo” kako je navedeno u pravilima o podrijetlu u općem sustavu povlastica („GSP”) Unije. Stoga je potrebno revidirati Sporazum u obliku razmjene pisama između Unije i Švicarske.

               (5)Sustav uzajamnog prihvaćanja zamjenskih potvrda o podrijetlu Form A u kojem sudjeluju Unija, Norveška i Švicarska treba se nastaviti primjenjivati u skladu s revidiranom razmjenom pisama, a Turska ga treba uvjetno primjenjivati radi olakšavanja trgovine između Unije, Norveške, Švicarske i Turske.

               (6)Nadalje, pravilima o podrijetlu u GSP-u Unije predviđa se provedba novog sustava za utvrđivanje dokaza o podrijetlu registriranih izvoznika koji se treba primjenjivati od 1. siječnja 2017. I u tom pogledu treba unijeti i izmjene u razmjeni pisama.

               (7)Kako bi se pripremila primjena tog novog sustava i pravila, Vijeće je 8. ožujka 2012. ovlastilo Komisiju da sa Švicarskom pregovara o sporazumu u obliku razmjene pisama o uzajamnom prihvaćanju zamjenskih potvrda o podrijetlu Form A ili zamjenskih izjava o podrijetlu, pod uvjetom da se sa proizvodima koji sadržavaju sastojke podrijetlom iz Norveške, Švicarske ili Turske po dolasku na carinsko područje Unije postupa kao s proizvodima koji sadržavaju sastojke podrijetlom iz Unije. Pregovori su uspješno završeni parafiranjem Sporazuma.

               (8)Stoga bi Sporazum trebalo potpisati u ime Europske unije, podložno njegovu kasnijem sklapanju.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Odobrava se potpisivanje Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Švicarske Konfederacije o kumulaciji podrijetla između Europske unije, Švicarske Konfederacije, Norveške i Turske u okviru općeg sustava povlastica Europske unije („Sporazum”), u ime Europske unije, podložno njegovu sklapanju.

               Tekst Sporazuma u obliku razmjene pisama koji se treba potpisati priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Glavno tajništvo Vijeća za osobe koje odredi pregovarač Sporazuma izdaje instrument sa svim ovlastima potrebnima za potpisivanje Sporazuma, podložno njegovu sklapanju.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu 1. siječnja 2017.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/2446 od 28. srpnja 2015. o dopuni Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o detaljnim pravilima koja se odnose na pojedine odredbe Carinskog zakonika Unije (SL L 343, 29.12.2015., str. 1.).

                     (2)
                  Odluka Vijeća 2001/101/EZ od 5. prosinca 2000. o odobrenju Sporazuma u obliku razmjene pisama između Zajednice i svake od država EFTA-e koja dodjeljuje carinske povlastice po GSP-u (Norveška i Švicarska), pod uvjetom da se s robom podrijetlom iz Norveške ili Švicarske po dolasku na carinsko područje Zajednice postupa kao s robom koja sadrži sastojke podrijetlom iz Zajednice (uzajamni sporazum) (SL L 38, 8.2.2001., str. 24.).

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 21.10.2016.
            COM(2016) 671 final
            PRILOG
            Prijedlogu ODLUKE VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Švicarske Konfederacije o  kumulaciji podrijetla između Europske unije, Švicarske Konfederacije, Norveške i Turske u okviru općeg sustava povlastica Europske unije

               Sporazum u obliku razmjene pisama između Europske unije i Švicarske Konfederacije o kumulaciji podrijetla između Europske unije, Švicarske Konfederacije, Norveške i Turske u okviru općeg sustava povlastica Europske unije

               A. Pismo Unije

                     …, …

                     [mjesto i datum]

               Poštovani,

               1. Europska unija („Unija”) i Švicarska Konfederacija („Švicarska”) kao stranke ovog Sporazuma potvrđuju da za potrebe općeg sustava povlastica („GSP”) primjenjuju slična pravila o podrijetlu sa sljedećim općim načelima:

               (a)definicija pojma „proizvodi s podrijetlom” na temelju istih kriterija;

               (b)odredbe za regionalnu kumulaciju podrijetla;

               (c)odredbe o primjeni kumulacije na materijale koji su podrijetlom, u smislu njihovih pravila o podrijetlu GSP-a, iz Unije, Švicarske, Norveške ili Turske;

               (d)odredbe za opće odstupanje za materijale bez podrijetla;

               (e)odredbe za neizmijenjenost proizvoda iz države korisnice;

               (f)odredbe za izdavanje ili sastavljanje zamjenskih dokaza o podrijetlu;

               (g)zahtjev za upravnu suradnju s nadležnim tijelima u zemljama korisnicama u pogledu dokaza o podrijetlu.

               2. Europska unija i Švicarska priznaju da materijali s podrijetlom, u smislu njihovih pravila o podrijetlu GSP-a, iz Unije, Švicarske, Norveške ili Turske, stječu podrijetlo zemlje korisnice GSP-a bilo koje stranke ako se u toj zemlji korisnici materijali podvrgavaju obradi ili preradi koja nadilazi postupke obrade ili prerade koji se smatraju nedostatnima za stjecanje statusa proizvoda s podrijetlom. Taj se podstavak primjenjuje na materijale podrijetlom iz Norveške i Turske uz ispunjavanje uvjeta utvrđenih u stavcima 15. i 16.

               Carinska tijela država članica Unije i carinska tijela Švicarske uzajamno osiguravaju odgovarajuću upravnu suradnju, posebno za potrebe naknadne provjere dokaza o podrijetlu u pogledu materijala iz prethodnog podstavka. Treba primijeniti odredbe o upravnoj suradnji utvrđene u Protokolu br. 3 uz Sporazum od 22. srpnja 1972. između Europske ekonomske zajednice i Švicarske Konfederacije.

               Odredbe ovog stavka ne primjenjuju se na proizvode iz poglavlja od 1. do 24. Harmoniziranog sustava nazivlja i brojčanog označavanja robe, koji je donijela organizacija osnovana Konvencijom o osnivanju Vijeća za carinsku suradnju, sastavljenom u Bruxellesu 15. prosinca 1950. („Harmonizirani sustav”).

               3. Unija i Švicarska obvezuju se da će prihvatiti zamjenske dokaze o podrijetlu u obliku zamjenskih potvrda o podrijetlu Form A („zamjenske potvrde”) koje su izdala carinska tijela druge stranke i zamjenske izjave o podrijetlu koje su sastavili za tu namjenu registrirani ponovni pošiljatelji druge stranke.

               Svaka stranka može, u skladu sa svojim zakonodavstvom, ocijeniti prihvatljivost za povlašteno postupanje proizvoda obuhvaćenih zamjenskim dokazima o podrijetlu.

               4. Svaka stranka osigurava da su prije izdavanja ili sastavljanja zamjenskog dokaza o podrijetlu ispunjeni sljedeći uvjeti:

               (a)zamjenski dokazi o podrijetlu mogu se izdati ili sastaviti samo ako su izvorni dokazi o podrijetlu izdani ili sastavljeni u skladu sa zakonodavstvom koje se primjenjuje u Uniji ili Švicarskoj;

               (b)za potrebe slanja svih ili nekih proizvoda obuhvaćenih izvornim dokazom o podrijetlu iz stranke u drugu stranku, zamjenski dokaz o podrijetlu ili više njih može zamijeniti dokaz o podrijetlu ili zamjenski dokaz o podrijetlu samo ako proizvodi nisu pušteni u slobodan promet u toj stranci;

               (c)proizvodi moraju ostati pod carinskim nadzorom na državnom području stranke koja ih ponovno šalje i ne smiju biti izmijenjeni, na bilo koji način preoblikovani ili podvrgnuti postupcima osim onima koji su potrebni kako bi se očuvali u istom stanju („načelo neizmijenjenosti”).

               (a)ako su proizvodi stekli status proizvoda s podrijetlom na temelju odstupanja od pravila o podrijetlu koje je odobrila stranka, ne smiju se izdati ili sastaviti zamjenski dokazi o podrijetlu ako se proizvodi ponovno šalju drugoj stranci;

               (b)carinska tijela mogu izdati zamjenske dokaze o podrijetlu ili ih mogu sastaviti ponovni pošiljatelji ako su proizvodi koji se trebaju ponovno poslati na državno područje druge stranke regionalnom kumulacijom stekli status proizvoda s podrijetlom;

               (c)carinska tijela mogu izdati zamjenske dokaze o podrijetlu za proizvode koji se trebaju ponovno poslati ili ih mogu sastaviti ponovni pošiljatelji ako stranka koja ih ponovno šalje nije za njih odobrila povlašteno postupanje.

               5. Za potrebe stavka 4. podstavka (c) primjenjuje se sljedeće:

               ako ima razloga za sumnju u pogledu usklađenosti s načelom neizmijenjenosti, carinska tijela stranke konačnog odredišta mogu od deklaranta zahtijevati da bilo kojim sredstvom pruži dokaz o usklađenosti s tim načelom.

               Na zahtjev ponovnog pošiljatelja, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvode potvrđuju da su bili pod stalnim carinskim nadzorom na državnom području te stranke i da za vrijeme njihova skladištenja na tom državnom području carinska tijela nisu dala nikakvo odobrenje za izmjenu, preoblikovanje na bilo koji način, ili podvrgavanje postupcima osim onima koji su potrebni da se očuvaju u istom stanju.

               Ako je zamjenski dokaz zamjenska potvrda, carinska tijela stranke konačnog odredišta ne zahtijevaju potvrdu o nemanipulaciji za razdoblje u kojem su proizvodi bili na državnom području druge stranke.

               6. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)
                     ako zamjenski dokazi o podrijetlu odgovaraju izvornim dokazima o podrijetlu koji su izdani ili sastavljeni u zemlji korisnici GSP-a Unije i GSP-a Švicarske, carinska tijela država članica Unije i carinska tijela Švicarske uzajamno osiguravaju odgovarajuću upravnu suradnju za potrebe naknadne provjere tih zamjenskih dokaza o podrijetlu. Na zahtjev stranke konačnog odredišta, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvod pokreću i prate postupak naknadne provjere odgovarajućih izvornih dokaza o podrijetlu;

               (b)
                     kada zamjenski dokazi o podrijetlu odgovaraju izvornim dokazima o podrijetlu koje je izdala ili sastavila zemlja koja je isključivo korisnica GSP-a stranke konačnog odredišta, ta stranka provodi postupak naknadne provjere izvornih dokaza o podrijetlu u suradnji sa zemljom korisnicom. Kako bi carinska tijela stranke konačnog odredišta mogla provesti postupak naknadne provjere, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvod osiguravaju izvorne dokaze o podrijetlu koji odgovaraju provjeravanim zamjenskim dokazima o podrijetlu ili, prema potrebi, preslike izvornih dokaza o podrijetlu koji odgovaraju provjeravanim zamjenskim dokazima o podrijetlu.

               7. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)u gornjem desnom polju svake zamjenske potvrde mora biti navedeno ime države posrednice koja ponovno šalje proizvod i u kojoj je potvrda izdana;

               (b)polje 4 sadržava riječi „replacement certificate” ili „certificat de remplacement” te datum izdavanja izvorne potvrde o podrijetlu Form A i njezin serijski broj.

               (c)ime ponovnog pošiljatelja upisuje se u polje 1;

               (d)ime konačnog primatelja može se upisati u polje 2;

               (e)svi podaci o ponovno poslanim proizvodima koji su navedeni u izvornoj potvrdi prenose se u polja od 3 do 9;

               (f)upućivanja na račun ponovnog uvoznika mogu se upisati u polje 10;

               (g)carinsko tijelo koje je izdalo zamjensku potvrdu ovjerava polje 11. Odgovornost tog tijela ograničava se na izdavanje zamjenske potvrde. Podaci u polju 12 o zemlji podrijetla te zemlji konačnog odredišta preuzimaju se iz izvorne potvrde o podrijetlu Form A. Ponovni pošiljatelj potpisuje potvrdu o podrijetlu u polju 12. Ponovni pošiljatelj koji se u dobroj vjeri potpisuje u polju 12 nije odgovoran za točnost podataka navedenih u izvornoj potvrdi o podrijetlu Form A;

               (h)carinsko tijelo od kojeg je zatraženo izdavanje zamjenske potvrde u izvornoj potvrdi o podrijetlu Form A bilježi mase, brojeve i vrstu proizvoda koji se prosljeđuju te navodi serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili više njih. Ono najmanje tri godine čuva zahtjev za zamjensku potvrdu te izvornu potvrdu o podrijetlu Form A;

               (i)zamjenske potvrde o podrijetlu izdaju se na engleskom ili francuskom jeziku.

               8. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)na svakoj zamjenskoj izjavi o podrijetlu ponovni pošiljatelj navodi:

               (1)sve podatke o ponovno poslanim proizvodima preuzete iz izvornog dokaza o podrijetlu;

               (2)datum sastavljanja izvornog dokaza o podrijetlu;

               (3)podatke o izvornom dokazu o podrijetlu, uključujući, prema potrebi, informacije o kumulaciji koja se primjenjuje na robu obuhvaćenu izjavom o podrijetlu;

               (4)ime, adresu i broj njegova registriranog izvoznika;

               (5)ime i adresu primatelja u Uniji ili u Švicarskoj;

               (6)datum i mjesto sastavljanja izjave o podrijetlu ili izdavanja potvrde o podrijetlu;

               (b)svaka zamjenska izjava o podrijetlu označava se kao „Replacement statement” ili „Attestation de remplacement”;

               (c)ponovni pošiljatelji registrirani u elektroničkom sustavu samocertifikacije podrijetla izvoznika, tj. sustavu registriranih izvoznika (sustav REX), sastavljaju zamjenske izjave o podrijetlu bez obzira na vrijednost proizvoda s podrijetlom iz izvorne pošiljke;

               (d)ako se zamjenjuje dokaz o podrijetlu, ponovni pošiljatelj na izvornom dokazu o podrijetlu navodi sljedeće:

               (1)datum izdavanja zamjenske izjave o podrijetlu ili više njih i količine robe koje su njome ili njima obuhvaćene;

               (2)ime i adresu ponovnog pošiljatelja;

               (3)ime i adresu jednog ili više primatelja u Uniji ili u Švicarskoj;

               (e)u izvornu izjavu o podrijetlu unosi se oznaka „Replaced” ili „Remplacé”;

               (f)zamjenska izjava o podrijetlu vrijedi dvanaest mjeseci od datuma kada ju je izvoznik sastavio;

               (g)zamjenske izjave o podrijetlu izdaju se na engleskom ili francuskom jeziku.

               9. Ponovni pošiljatelj čuva izvorne dokaze o podrijetlu i preslike zamjenskih dokaza o podrijetlu najmanje tri godine od kraja kalendarske godine u kojoj su zamjenski dokazi o podrijetlu izdani ili sastavljeni.

               10. Stranke su suglasne podijeliti troškove sustava REX u skladu s načinima suradnje utvrđenima između nadležnih tijela stranaka.

               11. Sve razlike između stranaka u tumačenju ili primjeni ovog Sporazuma rješavaju se isključivo bilateralnim pregovorima između njih. Ako razlike mogu utjecati na interese Norveške i/ili Turske, s tim se zemljama provodi savjetovanje.

               12. Stranke mogu bilo kada izmijeniti ovaj Sporazum međusobnim dogovorom u pisanom obliku. Na zahtjev jedne od stranaka i jedna i druga stranka započinju savjetovanje o mogućim izmjenama ovog Sporazuma. Ako izmjene mogu utjecati na interese Norveške i/ili Turske, s tim se zemljama provodi savjetovanje. Takve izmjene stupaju na snagu na zajednički dogovoren datum nakon što se stranke međusobno obavijeste o ispunjenju svojih internih zahtjeva.

               13. U slučaju ozbiljne sumnje u pogledu pravilnog funkcioniranja ovog Sporazuma, svaka stranka može obustaviti njegovu primjenu pod uvjetom da je druga stranka o tome pisanim putem obaviještena tri mjeseca unaprijed.

               14. Ovaj Sporazum može otkazati bilo koja stranka pod uvjetom da je druga stranka o tome pisanim putem obaviještena tri mjeseca unaprijed.

               15. Stavak 2. prvi podstavak primjenjuje se na materijale podrijetlom iz Norveške samo ako su stranke zaključile sličan sporazum s Norveškom i međusobno se obavijestile o ispunjenju tog uvjeta.

               16. Stavak 2. prvi podstavak primjenjuje se na materijale podrijetlom iz Turske
                  1
                samo ako su stranke zaključile sličan sporazum s Turskom i međusobno se obavijestile o ispunjenju tog uvjeta.

               17. Od stupanja na snagu Sporazuma između Švicarske i Turske u skladu sa stavkom 2. prvim podstavkom ovog Sporazuma te podložno uzajamnosti Turske, svaka stranka može osigurati da se zamjenski dokazi o podrijetlu za proizvode koji sadržavaju materijale podrijetlom iz Turske i koji su prerađeni u okviru dvostrane kumulacije u zemljama korisnicama GSP-a mogu izdati ili sastaviti u strankama.

               18. Ovaj Sporazum stupa na snagu na zajednički dogovoren datum nakon što se Unija i Švicarska međusobno obavijeste o dovršenju svojih nužnih internih postupaka povezanih s njegovim sklapanjem. Od tog datuma zamjenjuje Sporazum u obliku razmjene pisama potpisan 14. prosinca 2000.
                  2

               Bio bih Vam zahvalan kad biste potvrdili da je Vaša Vlada suglasna s navedenim.

               Čast mi je predložiti da ovo pismo i Vaša potvrda, ako je navedeno prihvatljivo Vašoj Vladi, zajedno čine Sporazum između Europske unije i Švicarske Konfederacije.

               S poštovanjem

               Za Europsku uniju

               B. Pismo Švicarske

               Poštovani,

               čast mi je potvrditi primitak Vašeg pisma koje glasi:

               1. Unija i Švicarska kao stranke ovog Sporazuma potvrđuju da za potrebe općeg sustava povlastica („GSP”) primjenjuju slična pravila o podrijetlu sa sljedećim općim načelima:

               (a)definicija pojma „proizvodi s podrijetlom” na temelju istih kriterija;

               (b)odredbe za regionalnu kumulaciju podrijetla;

               (c)odredbe o primjeni kumulacije na materijale koji su podrijetlom, u smislu njihovih pravila o podrijetlu GSP-a, iz Unije, Švicarske, Norveške ili Turske;

               (d)odredbe za opće odstupanje za materijale bez podrijetla;

               (e)odredbe za neizmijenjenost proizvoda iz države korisnice;

               (f)odredbe za izdavanje ili sastavljanje zamjenskih dokaza o podrijetlu;

               (g)zahtjev za upravnu suradnju s nadležnim tijelima u zemljama korisnicama u pogledu dokaza o podrijetlu.

               2. Europska unija i Švicarska priznaju da materijali s podrijetlom, u smislu njihovih pravila o podrijetlu GSP-a, iz Unije, Švicarske, Norveške ili Turske, stječu podrijetlo zemlje korisnice GSP-a bilo koje stranke ako se u toj zemlji korisnici materijali podvrgavaju obradi ili preradi koja nadilazi postupke obrade ili prerade koji se smatraju nedostatnima za stjecanje statusa proizvoda s podrijetlom. Taj se podstavak primjenjuje na materijale podrijetlom iz Norveške i Turske uz ispunjavanje uvjeta utvrđenih u stavcima 15. i 16.

               Carinska tijela država članica Unije i carinska tijela Švicarske uzajamno osiguravaju odgovarajuću upravnu suradnju, posebno za potrebe naknadne provjere dokaza o podrijetlu u pogledu materijala iz prethodnog podstavka. Treba primijeniti odredbe o upravnoj suradnji utvrđene u Protokolu br. 3 uz Sporazum od 22. srpnja 1972. između Europske ekonomske zajednice i Švicarske Konfederacije.

               Odredbe ovog stavka ne primjenjuju se na proizvode iz poglavlja od 1. do 24. Harmoniziranog sustava nazivlja i brojčanog označavanja robe, koji je donijela organizacija osnovana Konvencijom o osnivanju Vijeća za carinsku suradnju, sastavljenom u Bruxellesu 15. prosinca 1950. („Harmonizirani sustav”).

               3. Unija i Švicarska obvezuju se da će prihvatiti zamjenske dokaze o podrijetlu u obliku zamjenskih potvrda o podrijetlu Form A („zamjenske potvrde”) koje su izdala carinska tijela druge stranke i zamjenske izjave o podrijetlu koje su sastavili za tu namjenu registrirani ponovni pošiljatelji druge stranke.

               Svaka stranka može, u skladu sa svojim zakonodavstvom, ocijeniti prihvatljivost za povlašteno postupanje proizvoda obuhvaćenih zamjenskim dokazima o podrijetlu.

               4. Svaka stranka osigurava da su prije izdavanja ili sastavljanja zamjenskog dokaza o podrijetlu ispunjeni sljedeći uvjeti:

               (a)zamjenski dokazi o podrijetlu mogu se izdati ili sastaviti samo ako su izvorni dokazi o podrijetlu izdani ili sastavljeni u skladu sa zakonodavstvom koje se primjenjuje u Uniji ili Švicarskoj;

               (b)za potrebe slanja svih ili nekih proizvoda obuhvaćenih izvornim dokazom o podrijetlu iz stranke u drugu stranku, zamjenski dokaz o podrijetlu ili više njih može zamijeniti dokaz o podrijetlu ili zamjenski dokaz o podrijetlu samo ako proizvodi nisu pušteni u slobodan promet u toj stranci;

               (c)proizvodi moraju ostati pod carinskim nadzorom na državnom području stranke koja ih ponovno šalje i ne smiju biti izmijenjeni, na bilo koji način preoblikovani ili podvrgnuti postupcima osim onima koji su potrebni kako bi se očuvali u istom stanju („načelo neizmijenjenosti”).

               (a)ako su proizvodi stekli status proizvoda s podrijetlom na temelju odstupanja od pravila o podrijetlu koje je odobrila stranka, ne smiju se izdati ili sastaviti zamjenski dokazi o podrijetlu ako se proizvodi ponovno šalju drugoj stranci;

               (b)carinska tijela mogu izdati zamjenske dokaze o podrijetlu ili ih mogu sastaviti ponovni pošiljatelji ako su proizvodi koji se trebaju ponovno poslati na državno područje druge stranke regionalnom kumulacijom stekli status proizvoda s podrijetlom;

               (c)carinska tijela mogu izdati zamjenske dokaze o podrijetlu za proizvode koji se trebaju ponovno poslati ili ih mogu sastaviti ponovni pošiljatelji ako stranka koja ih ponovno šalje nije za njih odobrila povlašteno postupanje.

               5. Za potrebe stavka 4. podstavka (c) primjenjuje se sljedeće:

               ako ima razloga za sumnju u pogledu usklađenosti s načelom neizmijenjenosti, carinska tijela stranke konačnog odredišta mogu od deklaranta zahtijevati da bilo kojim sredstvom pruži dokaz o usklađenosti s tim načelom.

               Na zahtjev ponovnog pošiljatelja, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvode potvrđuju da su bili pod stalnim carinskim nadzorom na državnom području te stranke i da za vrijeme njihova skladištenja na tom državnom području carinska tijela nisu dala nikakvo odobrenje za izmjenu, preoblikovanje na bilo koji način, ili podvrgavanje postupcima osim onima koji su potrebni da se očuvaju u istom stanju.

               Ako je zamjenski dokaz zamjenska potvrda, carinska tijela stranke konačnog odredišta ne zahtijevaju potvrdu o nemanipulaciji za razdoblje u kojem su proizvodi bili na državnom području druge stranke.

               6. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)
                     ako zamjenski dokazi o podrijetlu odgovaraju izvornim dokazima o podrijetlu koji su izdani ili sastavljeni u zemlji korisnici GSP-a Unije i GSP-a Švicarske, carinska tijela država članica Unije i carinska tijela Švicarske uzajamno osiguravaju odgovarajuću upravnu suradnju za potrebe naknadne provjere tih zamjenskih dokaza o podrijetlu. Na zahtjev stranke konačnog odredišta, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvod pokreću i prate postupak naknadne provjere odgovarajućih izvornih dokaza o podrijetlu;

               (b)
                     kada zamjenski dokazi o podrijetlu odgovaraju izvornim dokazima o podrijetlu koje je izdala ili sastavila zemlja koja je isključivo korisnica GSP-a stranke konačnog odredišta, ta stranka provodi postupak naknadne provjere izvornih dokaza o podrijetlu u suradnji sa zemljom korisnicom. Kako bi carinska tijela stranke konačnog odredišta mogla provesti postupak naknadne provjere, carinska tijela stranke koja ponovno šalje proizvod osiguravaju izvorne dokaze o podrijetlu koji odgovaraju provjeravanim zamjenskim dokazima o podrijetlu ili, prema potrebi, preslike izvornih dokaza o podrijetlu koji odgovaraju provjeravanim zamjenskim dokazima o podrijetlu.

               7. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)u gornjem desnom polju svake zamjenske potvrde mora biti navedeno ime države posrednice koja ponovno šalje proizvod i u kojoj je potvrda izdana;

               (b)polje 4 sadržava riječi „replacement certificate” ili „certificat de remplacement” te datum izdavanja izvorne potvrde o podrijetlu Form A i njezin serijski broj.

               (c)ime ponovnog pošiljatelja upisuje se u polje 1;

               (d)ime konačnog primatelja može se upisati u polje 2;

               (e)svi podaci o ponovno poslanim proizvodima koji su navedeni u izvornoj potvrdi prenose se u polja od 3 do 9;

               (f)upućivanja na račun ponovnog uvoznika mogu se upisati u polje 10;

               (g)carinsko tijelo koje je izdalo zamjensku potvrdu ovjerava polje 11. Odgovornost tog tijela ograničava se na izdavanje zamjenske potvrde. Podaci u polju 12 o zemlji podrijetla te zemlji konačnog odredišta preuzimaju se iz izvorne potvrde o podrijetlu Form A. Ponovni pošiljatelj potpisuje potvrdu o podrijetlu u polju 12. Ponovni pošiljatelj koji se u dobroj vjeri potpisuje u polju 12 nije odgovoran za točnost podataka navedenih u izvornoj potvrdi o podrijetlu Form A;

               (h)carinsko tijelo od kojeg je zatraženo izdavanje zamjenske potvrde u izvornoj potvrdi o podrijetlu Form A bilježi mase, brojeve i vrstu proizvoda koji se prosljeđuju te navodi serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili više njih. Ono najmanje tri godine čuva zahtjev za zamjensku potvrdu te izvornu potvrdu o podrijetlu Form A;

               (i)zamjenske potvrde o podrijetlu izdaju se na engleskom ili francuskom jeziku.

               8. Svaka stranka osigurava sljedeće:

               (a)na svakoj zamjenskoj izjavi o podrijetlu ponovni pošiljatelj navodi:

               (1)sve podatke o ponovno poslanim proizvodima preuzete iz izvornog dokaza o podrijetlu;

               (2)datum sastavljanja izvornog dokaza o podrijetlu;

               (3)podatke o izvornom dokazu o podrijetlu, uključujući, prema potrebi, informacije o kumulaciji koja se primjenjuje na robu obuhvaćenu izjavom o podrijetlu;

               (4)ime, adresu i broj njegova registriranog izvoznika;

               (5)ime i adresu primatelja u Uniji ili u Švicarskoj;

               (6)datum i mjesto sastavljanja izjave o podrijetlu ili izdavanja potvrde o podrijetlu;

               (b)svaka zamjenska izjava o podrijetlu označava se kao „Replacement statement” ili „Attestation de remplacement”;

               (c)ponovni pošiljatelji registrirani u elektroničkom sustavu samocertifikacije podrijetla izvoznika, tj. sustavu registriranih izvoznika (sustav REX), sastavljaju zamjenske izjave o podrijetlu bez obzira na vrijednost proizvoda s podrijetlom iz izvorne pošiljke;

               (d)ako se zamjenjuje dokaz o podrijetlu, ponovni pošiljatelj na izvornom dokazu o podrijetlu navodi sljedeće:

               (1)datum izdavanja zamjenske izjave o podrijetlu ili više njih i količine robe koje su njome ili njima obuhvaćene;

               (2)ime i adresu ponovnog pošiljatelja;

               (3)ime i adresu jednog ili više primatelja u Uniji ili u Švicarskoj;

               (e)u izvornu izjavu o podrijetlu unosi se oznaka „Replaced” ili „Remplacé”;

               (f)zamjenska izjava o podrijetlu vrijedi dvanaest mjeseci od datuma kada ju je izvoznik sastavio;

               (g)zamjenske izjave o podrijetlu izdaju se na engleskom ili francuskom jeziku.

               9. Ponovni pošiljatelj čuva izvorne dokaze o podrijetlu i preslike zamjenskih dokaza o podrijetlu najmanje tri godine od kraja kalendarske godine u kojoj su zamjenski dokazi o podrijetlu izdani ili sastavljeni.

               10. Stranke su suglasne podijeliti troškove sustava REX u skladu s načinima suradnje utvrđenima između nadležnih tijela stranaka.

               11. Sve razlike između stranaka u tumačenju ili primjeni ovog Sporazuma rješavaju se isključivo bilateralnim pregovorima između njih. Ako razlike mogu utjecati na interese Norveške i/ili Turske, s tim se zemljama provodi savjetovanje.

               12. Stranke mogu bilo kada izmijeniti ovaj Sporazum međusobnim dogovorom u pisanom obliku. Na zahtjev jedne od stranaka i jedna i druga stranka započinju savjetovanje o mogućim izmjenama ovog Sporazuma. Ako izmjene mogu utjecati na interese Norveške i/ili Turske, s tim se zemljama provodi savjetovanje. Takve izmjene stupaju na snagu na zajednički dogovoren datum nakon što se stranke međusobno obavijeste o ispunjenju svojih internih zahtjeva.

               13. U slučaju ozbiljne sumnje u pogledu pravilnog funkcioniranja ovog Sporazuma, svaka stranka može obustaviti njegovu primjenu pod uvjetom da je druga stranka o tome pisanim putem obaviještena tri mjeseca unaprijed.

               14. Ovaj Sporazum može otkazati bilo koja stranka pod uvjetom da je druga stranka o tome pisanim putem obaviještena tri mjeseca unaprijed.

               15. Stavak 2. prvi podstavak primjenjuje se na materijale podrijetlom iz Norveške samo ako su stranke zaključile sličan sporazum s Norveškom i međusobno se obavijestile o ispunjenju tog uvjeta.

               16. Stavak 2. prvi podstavak primjenjuje se na materijale podrijetlom iz Turske
                  3
                samo ako su stranke zaključile sličan sporazum s Turskom i međusobno se obavijestile o ispunjenju tog uvjeta.

               17. Od stupanja na snagu Sporazuma između Švicarske i Turske u skladu sa stavkom 2. prvim podstavkom ovog Sporazuma te podložno uzajamnosti Turske, svaka stranka može osigurati da se zamjenski dokazi o podrijetlu za proizvode koji sadržavaju materijale podrijetlom iz Turske i koji su prerađeni u okviru dvostrane kumulacije u zemljama korisnicama GSP-a mogu izdati ili sastaviti u strankama.

               18. Ovaj Sporazum stupa na snagu na zajednički dogovoren datum nakon što se Unija i Švicarska međusobno obavijeste o dovršenju svojih nužnih internih postupaka povezanih s njegovim sklapanjem. Od tog datuma zamjenjuje Sporazum u obliku razmjene pisama potpisan 14. prosinca 2000.
                  4

               Čast mi je potvrditi suglasnost svoje Vlade s navedenim.

                     (1)
                  Unija je ispunila taj uvjet objavljivanjem Obavijesti Komisije u skladu s člankom 85. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o provedbi odredaba Carinskog zakonika Zajednice kojom se sustav dvostrane kumulacije uveden tim člankom proširuje na Tursku; SL C 134, 15.4.2016., str. 1.

                     (2)
                  SL L 38, 8.2.2001., str. 24.

                     (3)
                  Unija je ispunila taj uvjet objavljivanjem Obavijesti Komisije u skladu s člankom 85. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o provedbi odredaba Carinskog zakonika Zajednice kojom se sustav dvostrane kumulacije uveden tim člankom proširuje na Tursku; SL C 134, 15.4.2016., str. 1.

                     (4)
                  SL L 38, 8.2.2001., str. 24.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.10.2015.
            COM(2015) 483 final
            2015/0234(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o utvrđivanju stajališta Europske unije na Ministarskoj konferenciji Svjetske trgovinske organizacije u vezi s produljenjem moratorija na carine na elektroničke prijenose te moratorija na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Cilj je ovog prijedloga omogućiti Uniji da se priključi konsenzusu u okviru Svjetske trgovinske organizacije (WTO) o donošenju dviju odluka na Ministarskoj konferenciji WTO-a koje se odnose na sljedeće: 1. moratorij na carine na elektroničke prijenose („moratorij na e-trgovinu”) i 2. primjenu članka XXIII. podstavka 1. točaka (b) i (c) GATT-a iz 1994. o „pritužbama povezanima s nekršenjem i drugim situacijama” za rješavanje sporova u skladu sa Sporazumom o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva („Sporazum TRIPS”).

               Unija je oduvijek podržavala produljenje „moratorija na e-trgovinu” jer je e-trgovina usluga i stoga ne bi smjela podlijegati carinama. Isto tako, moratorij poduzećima Unije donosi znatnu gospodarsku korist.

               Sporazumom TRIPS utvrđen je moratorij od pet godina od njegova stupanja na snagu 1995. na primjenu članka XXIII. podstavka 1. točaka (b) i (c) o pritužbama povezanima s nekršenjem i drugim situacijama na savjetovanja i rješavanje sporova u skladu sa Sporazumom TRIPS (članak 64. stavak 2. Sporazuma TRIPS). Tijekom tog razdoblja nije postignut konsenzus o opsegu i modalitetima za pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama u skladu s člankom 64. stavkom 3. Sporazuma TRIPS.

               Nakon isteka početnog razdoblja od pet godina Ministarska konferencija WTO-a kontinuirano je do svojeg sljedećeg zasjedanja konsenzusom produljivala suspenziju, u skladu s člankom 64. stavkom 3. Sporazuma TRIPS. Zadnje produljenje od 11. prosinca 2013. traje do Ministarske konferencije u 2015. Odluke Ministarske konferencije WTO-a upućene Vijeću u vezi sa Sporazumom TRIPS nalažu da Vijeće nastavi ispitivati opseg i modalitete vrsta pritužbi koje se navode u članku XXIII. podstavku 1. točkama (b) i (c) GATT-a iz 1994. te da donese preporuke za svoju sljedeću sjednicu. U odlukama je navedeno i da je dogovoreno da članice neće u međuvremenu podnositi takve pritužbe u okviru Sporazuma TRIPS.

               Dosad nije postignut konsenzus o opsegu i modalitetima.

               Prijedlogom se predviđa da Vijeće ovlasti Komisiju da zauzme stajalište u ime Europske unije u okviru WTO-a u korist priključenja konsenzusu u pogledu produljenja „moratorija na e-trgovinu” na neodređeno vrijeme (ili na svakoj ministarskoj konferenciji na kojoj se moratorij na e-trgovinu predlaže za donošenje) te produljenja moratorija na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama u skladu sa Sporazumom TRIPS do donošenja odluke Ministarske konferencije WTO-a o opsegu i modalitetima pritužbi povezanih s nekršenjem.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području i u odnosu na druge politike Unije

                  Inicijativa je u potpunosti u skladu s postojećim odredbama politike. Slične su odluke bile pripremljene za prethodne ministarske konferencije WTO-a, uključujući najnoviju 9. Ministarsku konferenciju WTO-a 2013.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđa se da kada tijelo osnovano međunarodnim sporazumom mora donijeti odluku s pravnim učinkom, Vijeće na prijedlog Komisije ili visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku donosi odluku o utvrđivanju stajališta u ime Unije. Produljenje moratorijâ obuhvaćeno je tom odredbom jer odluku donosi tijelo osnovano međunarodnim sporazumom (Ministarska konferencija WTO-a) koji utječe na prava i obveze Unije.

               Predviđeni moratorij na e-trgovinu odnosi se na pitanja koja ulaze u područje primjene zajedničke trgovinske politike (članak 207. UFEU-a), a posebno na obveze iz Općeg sporazuma o trgovini i uslugama. Isto tako, predviđeni moratorij na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama odnosi se na pitanja koja ulaze u područje primjene zajedničke trgovinske politike, a posebno na obveze u skladu sa Sporazumom TRIPS.

               3.PODRUČJE PRIMJENE PRIJEDLOGA

               U skladu s člankom 218. stavkom 10. UFEU-a Europski parlament o tome će odmah u potpunosti biti obaviješten.

               2015/0234 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o utvrđivanju stajališta Europske unije na Ministarskoj konferenciji Svjetske trgovinske organizacije u vezi s produljenjem moratorija na carine na elektroničke prijenose te moratorija na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Moratorij na carine na elektroničke prijenose („moratorij na e-trgovinu”), prema kojem članice WTO-a nastavljaju svoju trenutačnu praksu nenametanja carina na elektroničke prijenose, donesen je u obliku izjave na Ministarskoj konferenciji Svjetske trgovinske organizacije (WTO) 1998. Moratorij trenutačno ima oblik odluke Ministarske konferencije WTO-a i od 1998. obnavlja se svake dvije godine.

               (2)Moratorij na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama kontinuirano se produljuje na Ministarskoj konferenciji WTO-a nakon isteka razdoblja od pet godina za donošenje odluke o opsegu i modalitetima takvih pritužbi u skladu s člankom 64. stavkom 3. Sporazuma TRIPS.

               (3)Ti su moratoriji zadnji put produljeni do 2015. na Ministarskoj konferenciji WTO-a u prosincu 2013. Trebalo bi ih ponovno produljiti na sljedećoj Ministarskoj konferenciji WTO-a ili proglasiti trajnima ako se o tome u trenutačnim ili budućim raspravama postigne konsenzus.

               (4)U interesu je Unije da podrži produljenje moratorija na e-trgovinu na neodređeno vrijeme te produljenje moratorija na pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama dok Ministarska konferencija ne odobri preporuke Vijeća u vezi sa Sporazumom TRIPS s obzirom na opseg i modalitete pritužbi povezanih s nekršenjem i drugim situacijama u skladu s člankom 64. stavkom 3. Sporazuma TRIPS,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište Unije na Ministarskoj konferenciji Svjetske trgovinske organizacije jest da podržava produljenje moratorija na carine na elektroničke prijenose („moratorij na e-trgovinu”) i moratorija na vrste pritužbi koje se navode u članku XXIII. podstavku 1. točkama (b) i (c) GATT-a iz 1994. („pritužbe povezane s nekršenjem i drugim situacijama”) do donošenja odluke Ministarske konferencije o opsegu i modalitetima pritužbi povezanih s nekršenjem i drugim situacijama.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik


				|

		52014PC0171

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o porezu AIEM primjenjivom na Kanarskim otocima /* COM/2014/0171 final - 2014/0093 (CNS) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Ugovorom o
funkcioniranju Europske unije (UFEU) koji se odnosi na najudaljenije regije
EU-a, a kojima pripadaju i Kanarski otoci, u načelu se ne dopuštaju
razlike između oporezivanja lokalnih proizvoda i oporezivanja proizvoda iz
Španjolske ili drugih država članica. Člankom 349. UFEU-a
predviđena je međutim mogućnost uvođenja posebnih mjera za
te regije zbog stalnih ograničenja koja utječu na gospodarske i
socijalne uvjete najudaljenijih regija.
Odlukom
Vijeća 2002/546/EZ od 20. lipnja 2002.[1],
donesenom na temelju članka 299. stavka 2. Ugovora o EZ-u, Španjolskoj se
do 30. lipnja 2014. dopušta primjena izuzeća od poreza „Arbitrio sobre
Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias” (dalje u tekstu:
„AIEM”) ili njegova smanjenja za određene proizvode koji su proizvedeni
lokalno na Kanarskim otocima. Prilog toj Odluci sadržava popis proizvoda na
koje se mogu primjenjivati izuzeća od poreza i smanjenja poreza. Razlika
između oporezivanja proizvoda proizvedenih lokalno i oporezivanja ostalih
proizvoda ne smije prelaziti 5, 15 ili 25 postotnih bodova, ovisno o proizvodu.
Odlukom
2002/546/EZ utvrđuju se razlozi za donošenje posebnih mjera među
kojima su otočni položaj, ovisnost o sirovinama i energiji, obveza stvaranja
zaliha, malo lokalno tržište i niska razina izvozne djelatnosti. Kombinacija
tih ograničenja podrazumijeva veće troškove proizvodnje, a time i
veću proizvodnu cijenu robe proizvedene lokalno, pa bi bez posebnih mjera
ona bila manje konkurentna od robe proizvedene negdje drugdje, čak i
uzimajući u obzir trošak prijevoza potonje na Kanarske otoke. Time bi se
otežalo održavanje lokalne proizvodnje. Posebne mjere obuhvaćene Odlukom
2002/546/EZ stoga su osmišljene kako bi ojačale lokalnu industriju
čineći je konkurentnijom.
AIEM je neizravni državni porez obračunat jednokratno na nabavu
robe na Kanarskim otocima. Oporeziva osnovica za uvezenu robu temelji se na
carinskoj vrijednosti, a oporeziva osnovica za nabavu robe koju obavljaju
proizvođači s Kanarskih otoka temelji se na ukupnom iznosu naknade.
Posebnim mjerama obuhvaćenima Odlukom 2002/546/EZ utvrđuje se oblik
različitog oporezivanja kojim se pogoduje lokalnoj proizvodnji nekih
proizvoda. Ta porezna olakšica državna je potpora za koju je potrebno odobrenje
Komisije, koje je dano Odlukom o državnim potporama NN 22/2008.
Španjolska je 16.
studenoga 2010. Komisiji podnijela zahtjev za produljenje razdoblja primjene
Odluke 2002/546/EZ od dvije godine kako bi se njezin datum isteka podudarao s
datumom isteka Smjernica o nacionalnim regionalnim potporama za razdoblje 2007.
– 2013[2].
Uz to, Španjolska
je podnijela i zahtjev za produljenje razdoblja primjene Odluke o državnim
potporama NN 22/2008 od dvije godine, na temelju koje su potpore koje su
omogućila nadležna španjolska tijela u pogledu AIEM-a sukladne sa
zajedničkim tržištem. Komisija je odobrila to produljenje od dvije godine
Odlukom o državnim potporama SA.31950 (br. 544/2010)[3], kojom se razdoblje
primjene Odluke o državnim potporama NN 22/2008 produljilo do 31. prosinca
2013.
Komisija je
procijenila zahtjev za produljenje razdoblja primjene Odluke 2002/546/EZ s
obzirom na opseg ograničenja koja imaju utjecaj na Kanarske otoke te je
zaključila da je odobravanje zatraženog produljenja opravdano.
Izvješćem
koje je Komisija podnijela Vijeću o primjeni posebnih aranžmana koji se
odnose na porez AIEM primjenjiv na Kanarskim otocima, donesenih 28. kolovoza
2008., potvrđeno je da AIEM funkcionira zadovoljavajuće i bez potrebe
za izmjenama odredbi Odluke 2002/546/EZ.
Stoga se Odlukom
Vijeća 895/2011/EU od 19. prosinca 2011.[4]
izmijenila Odluka 2002/546/EZ, čime se produljilo razdoblje primjene do
31. prosinca 2013.
Nadležna
španjolska tijela zatražila su od Komisije 4. ožujka 2013. da  pripremi Odluku
Vijeća kojom bi se Španjolskoj odobrila izuzeća od poreza AIEM ili
njegova smanjenja za određene proizvode koji su proizvedeni lokalno na
Kanarskim otocima za razdoblje 2014. – 2020. te kojom bi se izmijenio popis
proizvoda i najviše stope primjenjive na neke od njih.
Komisija je 28.
lipnja 2013. donijela nove Smjernice o regionalnim potporama za razdoblje 2014.
– 2020.[5]
Te Smjernice dio su šire strategije za modernizaciju kontrole državnih potpora
u cilju jačanja rasta na jedinstvenom tržištu poticanjem učinkovitijih
mjera potpore i usmjeravanjem provedbe pravila Komisije na slučajeve koji
imaju najveći učinak na tržišno natjecanje.
S obzirom na to da
će te Smjernice stupiti na snagu 1. srpnja 2014., činilo se
opravdanim produljiti razdoblje primjene Odluke 2002/546/EZ, kako je
izmijenjena Odlukom 895/2011/EU, za šest mjeseci, kako bi se njezin datum
isteka podudarao s datumom isteka postojećih Smjernica. Odluka 2002/546/EZ
izmijenjena je na odgovarajući način Odlukom 1413/2013/EU[6], kojom je njezina
primjenjivost produljena do 30. lipnja 2014.
Komisija je
analizirala zahtjev zaprimljen od nadležnih španjolskih tijela, kao i
informacije koje su dostavili brojni različiti dionici koji su preuzeli
inicijativu i obratili se Komisiji. Ovom analizom potvrđuje se da se posebnim
značajkama Kanarskih otoka ograničava njihov razvoj i uzrokuju
dodatni troškovi za subjekte koji se tamo nalaze. Stoga je opravdano zadržati
izuzeće od poreza AIEM za popis industrijskih proizvoda koji su
proizvedeni lokalno. Ova je mjera nužna i proporcionalna te se njome ne
ugrožava cjelovitost i dosljednost pravnog poretka Unije.
2.           ANALIZA ZAHTJEVA ŠPANJOLSKE
I PROPORCIONALNOST ODLUKE O ODSTUPANJU
U skladu s člankom 110. UFEU-a, nijedna
država članica ne uvodi neposredno ili posredno nacionalne poreze bilo
koje vrste na proizvode iz drugih država članica u većoj mjeri od
onih koji su neposredno ili posredno uvedeni na slične domaće
proizvode. Nadalje, nijedna država članica ne uvodi nacionalne poreze na
proizvode drugih država članica koji su takve naravi da omogućuju
posrednu zaštitu drugih proizvoda.
Međutim, na temelju članka 349.
UFEU-a Vijeće može državama članicama koje imaju najudaljenije regije
odobriti odstupanje od odredaba članka 110. UFEU-a kako bi se u obzir
uzelo strukturno uvjetovano socijalno i gospodarsko stanje u tim regijama koje
je još složenije zbog drugih čimbenika koji ozbiljno ograničavaju
njihov razvoj. Takvim se odstupanjem ne smiju ugroziti cjelovitost i
dosljednost pravnog poretka Unije, uključujući unutarnje tržište i zajedničke
politike, kao što su zajedničke politike oporezivanja na osnovi
članka 113. UFEU-a.  Stoga takva odstupanja moraju ostati proporcionalna,
odnosno njima se samo u mjeri u kojoj je to potrebno  rješavaju nepovoljni
okvirni uvjeti koji sprječavaju gospodarski razvoj tih regija te se njima
ne smije prekomjerno narušiti tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu. Zbog
toga je svako odstupanje od članka 110. UFEU-a potrebno ograničiti na
punu ili djelomičnu naknadu troškova koji uzrokuju nepovoljan položaj
proizvođača u navedenim regijama.
Gospodarstvo Kanarskih otoka u velikoj je
mjeri ovisno o turizmu. Ta je ovisnost ozbiljna prijetnja razvoju Kanarskih
otoka jer promjene u ukusu, prirodne katastrofe ili ekonomske recesije mogu
imati ogroman utjecaj na gospodarsku i socijalno stanje tog arhipelaga. Upravo
to se dogodilo tijekom svjetske financijske krize 2008. i 2009. te je imalo
znatan utjecaj na broj turista koji su posjetili otoke i, posljedično,
njihovo gospodarstvo. Smanjenje broja turista dovelo je do velikog
povećanja razina nezaposlenosti te je stopa nezaposlenosti postala viša od
one u kopnenom dijelu Španjolske koja je, zajedno s Grčkom, jedna od dviju
država članica s najvišom stopom nezaposlenosti u Europskoj uniji. Još uočljiviji
bio je rast stope nezaposlenosti mladih koji se objašnjava velikim brojem
mladih ljudi koji ovise o sezonskim poslovima koji se stvaraju turizmom.
Smanjene dimenzije još su jedna značajka
tržišta Kanarskih otoka koja sprječava industrije da dostignu optimalnu točku
proizvodnje. Većina industrijskih strojeva osmišljena je za proizvodnju
velikih razmjera kako bi se povećala produktivnost i profitabilnost. Ti
strojevi nisu osmišljeni za manje tržište te stvaraju neiskorišten proizvodni
kapacitet, što znači da su industrije prisiljene poslovati na razini
proizvodnje koja je niža od razine potrebne za smanjenje troškova proizvodnje,
čime se ograničavaju mogućnosti za ostvarenje ekonomije
razmjera.
Zemlje i područja u blizini Kanarskih
otoka (Maroko, Zapadna Sahara i Mauritanija) smanjili su kapacitete nabave, a
znatan jaz u razvoju ograničava mogućnosti za izvoz iz Kanarskih
otoka.
Još jedna značajka Kanarskih otoka koja
ima važan učinak na dodatne troškove koje snose subjekti koji tamo imaju
poslovni nastan teritorijalna je rascjepkanost i udaljenost od izvora
većine sirovina, što dovodi do većih troškova prijevoza. Problem je
postao još ozbiljniji porastom cijena nafte koji je imao važan utjecaj na
povećanje troškova prijevoza.
Voda je oskudan resurs na Kanarskim otocima.
Nedostatnost vode ima očigledan utjecaj na njezinu cijenu te  lokalne
industrije dovodi u nepovoljan položaj u pogledu konkurentnosti u odnosu na
druge dijelove Španjolske ili Europsku uniju. To je posebno važno za industrije
koje se koriste vodom kao važnom sirovinom (npr. prehrambena, kemijska i
papirna industrija), ali i one koje zahtijevaju visoku razinu
rashlađivanja.
Postoje projekti kojima bi se uveo prirodni
plin na dva glavna otoka Kanarskih otoka, ali nije jasno kada bi se to gorivo
moglo učinkovito upotrijebiti. Nedostatak prirodnog plina važan je element
u gubitku konkurentnosti jer je cijena proizvodnje topline i energije upotrebom
drugih izvora znatno viša.
S obzirom na to da ne postoje postrojenja za
recikliranje te se otpad mora prevoziti na kopno, a otrovni se otpad mora
obrađivati izvan Kanarskih otoka, odlaganje industrijskog otpada i obrada
otrovnog otpada dovode do većih troškova zaštite okoliša.
Prethodno opisane značajke Kanarskih
otoka do određene mjere utječu  na svu domaću proizvodnju. Stoga
je primjereno provjeriti koji je učinak postojećeg različitog
oporezivanja u tržišnom udjelu lokalne proizvodnje i to različito
oporezivanje prilagoditi kako bi se osiguralo da ne dođe do prevelikog
narušavanja konkurentnosti.
U analizi koja je provedena kako bi se donio
zaključak o prihvaćenim različitim stopama u obzir je uzet ne
samo prosječni tržišni udjel lokalne proizvodnje u razdoblju od 2008. do
2011. već i njegov razvoj i ostale informacije koje su dostavili dionici
koji su se obratili Komisiji kako bi dostavili odgovarajuće informacije.
Za industrije u kojima se proizvode proizvodi s različitim
zajedničkim carinskim tarifama analiziran je razvoj zajedničkog
tržišnog udjela za sve proizvode, a ne samo pojedinačnih tržišnih udjela.
Tim se razlozima objašnjavaju razlike u stopi različitog oporezivanja za
proizvode sa sličnim prosječnim tržišnim udjelima u lokalnoj
proizvodnji.
U slučaju duhana predlaže se zadržavanje
različite stope od 25 % i ažuriranje najniže stope za 1000 cigareta
od 6 EUR do 18 EUR, prema zahtjevu nadležnih španjolskih tijela.
Nadležna španjolska tijela uključila su
na popis proizvoda podložnih različitom oporezivanju  neke proizvode koji
imaju jako nizak tržišni udjel lokalne proizvodnje. Obrazloženje koje su predstavila
nadležna španjolska tijela jest da postoje planovi za povećanje lokalne
proizvodnje tih proizvoda koje neće biti moguće bez različitog
oporezivanja.
Od 139 proizvoda navedenih u zahtjevu
zaprimljenom od nadležnih španjolskih tijela, Komisija prihvaća predloženu
stopu za ukupno 119 od njih, dok u slučaju preostalih 20 Komisija smatra
da bi stopa različitog oporezivanja trebala biti niža kako bi se
spriječili mogući slučajevi narušavanja konkurentnosti.
Na temelju detaljne analize koju je provela
Komisija moguće je utvrditi različite popise proizvoda prema stopama
različitog oporezivanja, sektoru i zajedničkoj carinskoj tarifi.
5 %
Poljoprivredni
proizvodi i proizvodi ribarstva:
0207
11/0207 13
Mineralne
tvari:
2516 90 00
00/6801/6802
Građevinski
materijali:
3816/3824
40 00 00/3824 50/3824 90 45 00/3824 90 70 00/ 3824 90 97 99/ 6809
Kemikalije:
2804 30 00
00/2804 40 00 00/3105 20 90 00/3208/3209/3210/3212 90 00 00/3213/3214/3304 99
00 00/3925 90 80 00/ 3401/3402/3406/3814 00 90/3923 90 00 00/4012 11 00/4012 12
00/4012 13/4012 19
Proizvodi kovinoprerađivačke industrije:
7604/7608
Proizvodi prehrambene industrije:
0210 12 11 00/0210 12 19 00/0210 19 40 00/0210 19 81/0305 41 00/0305 43
00 90/
0901
22 00 00/1101/1102/1601/1602/1704 90 30 00/1704 90 51 00/1704 90 55 00/
1704
90 75 00/1704 90 71 00/1806/1901 20 00 00/1901 90 91 00/1901 90 99/
1904
10 10/1905/2005 20 20/2006 00 31 00/2008 11 96 00/2008 11 98 00/2008 19 92/
2008
19 93/2008 19 95/2008 19 99/2309
Pića:
2009 11/2009 12 00/2009 19/2009 41/2009 49/2009
50/2009 61/2009 71/2009 79/2009 89/ 2009 90/2201/2202/2204
Tekstil i koža:
6112 31/6112 41
Papir:
4818 90 90 00/4823 90 85 90
Proizvodi grafičke industrije i
nakladništva:
4910
10 %
Poljoprivredni proizvodi i proizvodi
ribarstva:
0203 11/0203 12/0203 19/0701 90/0703
Građevinski materijali:
2523 29 00 00/
Proizvodi prehrambene industrije:
0210 11 11 00/0210 11 31 00/1905/2105
Papir:
4808/4819/4823 90 40 00/
15 %
Poljoprivredni proizvodi i proizvodi
ribarstva:
0407 21 00 00/0407 29 10 00/0407 90 10 00
Građevinski materijali:
2523 90/7010
Kemikalije:
3809 91 00/3917 21/3917 23/3917 32 00/ 3917 33
00/3917 39 00/3917 40 00/3923 10 00/39 23 21 00/3923 30 10/3924 10 00
Proizvodi kovinoprerađivačke
industrije:
7309 00/7610 10 00 00/9403 20 80 90
Proizvodi prehrambene industrije:
0403/0901 21/1902/2103 20 00 00/2103 30/2103
90 90/2106 90 98/
Pića:
2203/2208 40
Tekstil i koža:
6302
Papir:
4818 10/4818 20/4818 30/4821
Proizvodi grafičke industrije i
nakladništva:
4909/4911
25 %
Duhanski proizvodi:
2402
Ti popisi proizvoda ostvaruju cilj članka
349. o donošenju posebnih mjera kojima se vodi računa o posebnim
značajkama Kanarskih otoka kao najudaljenijih regija, dok se istovremeno
ne narušava tržišno natjecanje na način kojim bi se moglo ugroziti
unutarnje tržište.
Kada nadležna španjolska tijela podnesu
izvješće predviđeno člankom 2. ove Odluke Vijeća, bilo bi
preporučljivo da Komisija procijeni učinke različitih stopa
oporezivanja i ocijeni potrebu za promjenama. Tada bi također trebalo
provjeriti je li došlo do povećanja onih proizvoda u lokalnoj proizvodnji
za koje je zatraženo različito oporezivanje, ali koji trenutačno
nemaju znatnu lokalnu proizvodnju.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Sažetak
predloženih mjera
Dopustiti
Španjolskoj primjenu izuzeća od poreza poznatog pod nazivom „AIEM” ili
njegova smanjenja za određene proizvode koji su proizvedeni lokalno na
Kanarskim otocima.
Pravna osnova
Članak 349.
UFEU-a.
Načelo
supsidijarnosti
Samo je
Vijeće ovlašteno, na temelju članka 349. UFEU-a, za donošenje
posebnih mjera kojima se pogoduje najudaljenijim regijama kako bi se
prilagodila primjena Ugovorâ na te regije, uključujući
zajedničke politike, zbog stalnih ograničenja koja utječu na
gospodarske i socijalne uvjete najudaljenijih regija.
Zbog tog je
razloga prijedlog u skladu s načelom supsidijarnosti.
Načelo
proporcionalnosti
Prijedlog je u
skladu s načelom proporcionalnosti iz sljedećih razloga:
Izbor
instrumenta
Predloženi
instrument: Odluka Vijeća.
Ostali instrumenti
ne bi bili prikladni zbog sljedećeg:
Odstupanja odobrena u skladu s
člankom 349. UFEU-a sadržana su u odlukama Vijeća.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Prijedlog ne
utječe na proračun Europske unije.
2014/0093 (CNS)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o porezu AIEM primjenjivom na Kanarskim
otocima
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 349.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog
parlamenta[7],

u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Prema članku 349.
UFEU-a, Vijeće, vodeći računa o strukturno uvjetovanom
društvenom i gospodarskom stanju najudaljenijih regija, koje je još više
pogoršano njihovom udaljenošću, otočnim položajem, malom
veličinom, složenom topografijom i klimom te njihovom gospodarskom
ovisnošću o nekoliko proizvoda, donosi posebne mjere kojima nastoji
utvrditi uvjete za primjenu Ugovorâ na te regije, uključujući
zajedničke politike.
(2)       Stoga je potrebno donijeti
posebne mjere kako bi se utvrdili uvjeti za primjenu Ugovora na te regije.
Pritom se moraju uzeti u obzir posebne značajke i ograničenja tih
regija, ali bez ugrožavanja cjelovitosti i dosljednosti pravnog poretka
Zajednice, uključujući unutarnje tržište i zajedničke politike.
(3)       Na vrhu popisa
ograničenja utvrđenih na Kanarskim otocima  prevladavanje je uslužnog
sektora, a posebno turizma, u regionalnom proizvodu te ovisnost gospodarstva
Kanarskih otoka o tom sektoru i mali udjel industrije u BDP-u Kanarskih otoka.
(4)       Na drugom mjestu nalazi se
otočni položaj kao sastavno obilježje arhipelaga koje sprječava
slobodno kretanje osoba, roba i usluga. Povećala se ovisnost o
određenim vrstama prijevoza, zračnom i pomorskom prijevozu, jer te
vrste prijevoza još nisu potpuno liberalizirane. Troškovi proizvodnje veći
su jer su te vrste prijevoza manje učinkovite i skuplje od cestovnog ili
željezničkog prijevoza.
(5)       Osim toga, zbog otočnog
položaja dolazi do većih troškova proizvodnje zbog ovisnosti o sirovinama
i energiji, obveze stvaranja zaliha i teškoća koje utječu na nabavu opreme
za proizvodnju.
(6)       Malo lokalno tržište i niska
razina izvozne djelatnosti, geografska rascjepkanost arhipelaga i obveza
održavanja raznolikih, no malih proizvodnih linija kako bi se ispunili zahtjevi
malog tržišta, ograničavaju mogućnosti za ostvarenje ekonomije
razmjera.
(7)       U mnogim je slučajevima
teže ili skuplje koristiti se specijaliziranim uslugama i uslugama održavanja
te obukom za rukovodeći kadar i tehničare, povjeriti drugoj osobi
određene dijelove rada podugovorom ili promicati širenje poslovanja izvan
tržišta Kanarskih otoka. Zbog malog raspona načina distribucije dolazi do
stvaranja prevelikih zaliha.
(8)       U pogledu zaštite okoliša,
odlaganje industrijskog otpada i obrada otrovnog otpada dovode do većih
troškova zaštite okoliša. Ti su troškovi veći jer ne postoje postrojenja
za recikliranje, osim za određene proizvode, te se otpad mora prevoziti na
kopno, a otrovni otpad mora se obrađivati izvan Kanarskih otoka.
(9)       Na temelju svih navedeniih
informacija i obavijesti španjolskih nadležnih tijela preporučljivo je
obnoviti dopuštenje za primjenu izuzeća od poreza na popis proizvoda za
koje se dopušta izuzeće za lokalne proizvode.
(10)     Odlukom Vijeća
2002/546/EZ od 20. lipnja 2002.[8],
donesenom na temelju članka 299. Ugovora o EZ-u, Španjolskoj se do 31.
prosinca 2011. dopustila primjena izuzeća od poreza poznatog pod nazivom
„Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias”
(dalje u tekstu: „AIEM”) ili njegova smanjenja za određene proizvode koji
su proizvedeni lokalno na Kanarskim otocima. Prilog toj Odluci sadržava popis
proizvoda na koje se mogu primjenjivati izuzeća od poreza i smanjenja
poreza. Razlika između oporezivanja proizvoda proizvedenih lokalno i
oporezivanja ostalih proizvoda ne smije prelaziti 5, 15 ili 25 postotnih
bodova, ovisno o proizvodu.
(11)     Odlukom Vijeća
895/2011/EU od 19. prosinca 2011.[9]
izmijenjena je Odluka Vijeća 2002/546/EZ, čime se razdoblje njezine
primjene produljilo do 31. prosinca 2013.
(12)     Odlukom Vijeća
1413/2013/EU od 17. prosinca 2013.[10]
izmijenjena je Odluka Vijeća 2002/546/EZ, čime se razdoblje njezine
primjene produljilo do 30. lipnja 2014.
(13)     Cilj poreza AIEM samostalni je
razvoj sektora industrijske proizvodnje Kanarskih otoka i diversifikacija
gospodarstva otoka.
(14)     Najveća izuzeća koja
se mogu primijeniti na dotične industrijske proizvode razlikuju se ovisno
o sektoru i proizvodu u rasponu od 5 % do 15 %.
(15)     Unatoč tome, najveće
izuzeće primjenjivo na gotove duhanske proizvode više je zbog toga što je
duhanski sektor iznimni slučaj. Duhanska industrija koja se uvelike
proširila na Kanarskim otocima znatno se smanjuje već niz godina. Naravno,
prethodno navedena tradicionalna ograničenja otočnog položaja  jedan
su od uzroka smanjenja lokalne proizvodnje duhana na Kanarskim otocima. Postoje
razlozi za zadržavanje znatnog izuzeća za duhan. Izuzeće od
oporezivanja izravno je povezano s ciljem održavanja proizvodnje na Kanarskim
otocima.
(16)     Ciljevi promicanja
socijalno-gospodarskog razvoja Kanarskih otoka na državnoj se razini odražavaju
u svrsi poreza i načinima raspoređivanja prihoda koji se njime
stvara. Uvrštenje prihoda od tog poreza u sredstva gospodarskog i poreznog
sustava Kanarskih otoka i njegova upotreba za strategiju gospodarskog i
socijalnog razvoja, uključujući promicanje lokalnih djelatnosti,
zakonska je obveza.
(17)     Aranžmani se primjenjuju
6,5 godina. Usprkos tome, potrebno je procijeniti njihove rezultate.
Nadležna španjolska tijela stoga Komisiji moraju dostaviti izvješće o
primjeni aranžmana iz članka 1. najkasnije do 30. rujna 2017. kako bi
se provjerio utjecaj poduzetih mjera i njihov doprinos promicanju ili
održavanju lokalnih gospodarskih djelatnosti, vodeći računa o
ograničenjima koja utječu na najudaljenije regije. Ako to bude potrebno,
na temelju toga će se revidirati područje primjene i izuzeća
odobrena u skladu s pravilima Zajednice.
(18)     Porezne pogodnosti kojima se
obuhvaća AIEM moraju ostati proporcionalne tako da se njima ne ugrožavaju
cjelovitost i dosljednost pravnog poretka Unije, uključujući očuvanje
nenarušenog tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu i politika državne
potpore.
(19)     Ovom se Odlukom ne dovodi u
pitanje moguća primjena članaka 107. i 108. UFEU-a,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1.         Odstupajući od članaka
28., 30. i 110. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, nadležnim španjolskim
tijelima bit će dopušteno do 31. prosinca 2020.  utvrditi, za proizvode
koji su navedeni u Prilogu i koji su proizvedeni lokalno na Kanarskim otocima,
potpuna izuzeća od poreza poznatog pod nazivom „Arbitrio sobre
Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias” (dalje u tekstu:
„AIEM”) ili njegova djelomična smanjenja. Ta izuzeća moraju biti dio
strategije za gospodarski i socijalni razvoj Kanarskih otoka i pridonijeti promicanju
lokalnih djelatnosti.
2.         Primjenom potpunih izuzeća ili
smanjenja navedenih u stavku 1. ne smije doći do razlika većih od:
(a) 5 % za proizvode navedene u Prilogu,
odjeljak A;
(b) 10 % za proizvode navedene u Prilogu,
odjeljak B;
(c) 15 % za proizvode navedene u Prilogu,
odjeljak C;
(d) 25 % za proizvode navedene u Prilogu,
odjeljak D. Usprkos tome, nadležna španjolska tijela mogu utvrditi najniži
porez na cigarete koji ne prelazi 18 EUR za 1000 cigareta, primjenjivo samo ako
je porez AIEM zbog primjene općih vrsta poreza niži od tog iznosa.
Članak 2.
Nadležna španjolska tijela Komisiji podnose
izvješće o primjeni aranžmana iz članka 1. najkasnije do 30.
rujna 2017. kako bi se provjerio utjecaj poduzetih mjera i njihov doprinos
promicanju ili održavanju lokalnih gospodarskih djelatnosti, vodeći
računa o ograničenjima u najudaljenijim regijama.
Na temelju toga, Komisija će podnijeti
izvješće Vijeću koje će sadržavati potpunu analizu gospodarskih
i socijalnih aspekata i, prema potrebi, prijedlog za prilagodbu odredaba ove
Odluke.
Članak 3.
Ova se Odluka primjenjuje od 1. srpnja 2014.
Članak 4.
Ova je Odluka upućena Kraljevini
Španjolskoj.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               SL L 179, 9.7.2002., str. 22. – 27.
[2]               SL C 54, 4.3.2006., str. 13.
[3]               SL C 237, 13.8.2011., str. 1.
[4]               SL L 345, 29.12.2011., str. 17.
[5]               SL C 209, 23.7.2013., str. 1.
[6]               SL L 353, 28.12.2013, str.13., 14.
[7]               SL C […].
[8]               SL L 179, 9.7.2001., str. 22.
[9]               SL L 345, 29.12.2011., str. 17.
[10]             SL L 353, 28.12.2013., str. 13, 14.
PRILOG
A. Popis proizvoda navedenih u članku
1. stavku 2. točki (a) razvrstanih prema nomenklaturi Zajedničke
carinske tarife
Poljoprivredni
proizvodi i proizvodi ribarstva:
0207
11/0207 13
Mineralne
tvari:
2516 90 00
00/6801/6802
Građevinski
materijali:
3816/3824
40 00 00/3824 50/3824 90 45 00/3824 90 70 00/ 3824 90 97 99/ 6809
Kemikalije:
2804 30 00
00/2804 40 00 00/3105 20 90 00/3208/3209/3210/3212 90 00 00/3213/3214/3304 99
00 00/3925 90 80 00/ 3401/3402/3406/3814 00 90/3923 90 00 00/4012 11 00/4012 12
00/4012 13/4012 19
Proizvodi kovinoprerađivačke industrije:
7604/7608
Proizvodi prehrambene industrije:
0210 12 11 00/0210 12 19 00/0210 19 40 00/0210 19 81/0305 41 00/0305 43
00 90/
0901
22 00 00/1101/1102/1601/1602/1704 90 30 00/1704 90 51 00/1704 90 55 00/
1704
90 75 00/1704 90 71 00/1806/1901 20 00 00/1901 90 91 00/1901 90 99/
1904
10 10/1905/2005 20 20/2006 00 31 00/2008 11 96 00/2008 11 98 00/2008 19 92/
2008
19 93/2008 19 95/2008 19 99/2309
Pića:
2009 11/2009 12 00/2009 19/2009 41/2009
49/2009 50/2009 61/2009 71/2009 79/2009 89/ 2009 90/2201/2202/2204
Tekstil i koža:
6112 31/6112 41
Papir:
4818 90 90 00/4823 90 85 90
Proizvodi grafičke industrije i
nakladništva:
4910
B. Popis proizvoda navedenih u članku
1. stavku 2. točki (b) razvrstanih prema nomenklaturi Zajedničke
carinske tarife
Poljoprivredni proizvodi i proizvodi
ribarstva:
0203 11/0203 12/0203 19/0701 90/0703
Građevinski materijali:
2523 29 00 00/
Proizvodi prehrambene industrije:
0210 11 11 00/0210 11 31 00/1905/2105
Papir:
4808/4819/4823 90 40 00
C. Popis proizvoda navedenih u članku
1. stavku 2. točki (c) razvrstanih prema nomenklaturi Zajedničke
carinske tarife
Poljoprivredni proizvodi i proizvodi
ribarstva:
0407 21 00 00/0407 29 10 00/0407 90 10 00
Građevinski materijali:
2523 90/7010
Kemikalije:
3809 91 00/3917 21/3917 23/3917 32 00/ 3917 33
00/3917 39 00/3917 40 00/3923 10 00/39 23 21 00/3923 30 10/3924 10 00
Proizvodi kovinoprerađivačke
industrije:
7309 00/7610 10 00 00/9403 20 80 90
Proizvodi prehrambene industrije:
0403/0901 21/1902/2103 20 00 00/2103 30/2103
90 90/2106 90 98/
Pića:
2203/2208 40
Tekstil i koža:
6302
Papir:
4818 10/4818 20/4818 30/4821
Proizvodi grafičke industrije i
nakladništva:
4909/4911
D. Popis proizvoda navedenih u članku
1. stavku 2. točki (d) razvrstanih prema nomenklaturi Zajedničke
carinske tarife
Duhan:
2402