                               EUROPSKA
                               KOMISIJA
                                                      Bruxelles, 22.6.2015.
                                                      COM(2015) 304 final
                                                      2015/0135 (NLE)
                                            Prijedlog
                                       ODLUKE VIJEĆA
         o ratifikaciji i pristupanju država članica u ime Unije Protokolu iz 2010. uz
   Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom opasnih
    i štetnih tvari morem, uz iznimku aspekata povezanih s pravosudnom suradnjom u
                                      građanskim stvarima
HR                                                                                HR
 ---pagebreak---                                      OBRAZLOŽENJE
   1.   KONTEKST PRIJEDLOGA
   1.1. Uvod
        Odgovornost i naknada štete koje proizlaze iz posebnih vrsta aktivnosti prijevoza
        brodovima uređene su na međunarodnoj razini nizom konvencija Međunarodne
        pomorske organizacije (dalje u tekstu „IMO”) koje se oslanjaju na ista glavna načela.
        Ta su načela: stroga odgovornost brodovlasnika, obvezno osiguranje za pokriće šteta
        nastalih trećim stranama, pravo oštećenih osoba da odštetu traže izravno od
        osiguravatelja, ograničenje odgovornosti i, u slučaju nafte i opasnih i štetnih tvari
        (dalje u tekstu „HNS”), poseban fond za naknade iz kojeg se plaćaju štete ako te štete
        premašuju limite odgovornosti brodovlasnika.
        Međunarodna konvencija o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom
        opasnih i štetnih tvari morem iz 1996. (dalje u tekstu „Konvencija HNS iz 1996.”)
        zadnja je od konvencija IMO-a kojima se uređuje odgovornost za koju se još čeka da
        je ratificiraju države kako bi stupila na snagu. Riječ je o važnom elementu
        međunarodnog režima odgovornosti na moru, posebno stoga što je prijevoz HNS-a
        morem, uključujući ukapljeni prirodni plin (LNG) i ukapljeni naftni plin (LPG),
        trgovačka grana u ekspanziji i predstavlja značajan dio pomorskog prometa.
        Protokolom iz 2010. (dalje u tekstu „Protokol iz 2010.”) uz Konvenciju HNS iz
        1996. uključene su potrebne izmjene kako bi se riješili problemi koji su uočeni u
        Konvenciji HNS iz 1996. Protokol iz 2010. i odredbe Konvencije, kako su
        izmijenjene Protokolom, moraju se čitati, tumačiti i primjenjivati zajedno kao
        jedinstveni instrument, u skladu s člankom 2. i člankom 18. Protokola. Pročišćeni
        tekst Protokola izradilo je tajništvo IMO-a, a IMO ga je prihvatio 2011. na
        98. sjednici Pravnog odbora IMO-a te se taj tekst naziva „Konvencija HNS iz 2010.”.
        Konvencija HNS iz 2010, kao jedinstveni, pročišćeni instrument Konvencije, počet
        će proizvoditi učinke kad Protokol iz 2010. stupi na snagu.
        U skladu s člankom 20. stavkom 8. Protokola (članak 45. stavak 8. Konvencije HNS
        iz 2010.), potpisivanjem, ratifikacijom ili prihvaćanjem Protokola iz 2010. od strane
        države poništavaju se sva prijašnja potpisivanja i ratifikacije te države Konvencije
        HNS iz 1996.
        Ni Konvencija HNS iz 1996. ni Protokol iz 2010. uz Konvenciju HNS nisu stupili na
        snagu. Navedeni protokol do danas nije potpisala nijedna ugovorna stranka.
        Važno je napomenuti da čin obvezivanja odredbama Protokola iz 2010. mora biti
        popraćen podnošenjem podataka dobivenih tijekom prethodne kalendarske godine o
        ukupnoj količini doprinašajućeg tereta tih tvari, u skladu s člankom 20. stavkom 4.
        Protokola iz 2010. (članak 45. stavak 4. Konvencije HNS iz 2010.). Taj preduvjet
        glavni je razlog zašto nijedna država još nije ratificirala Konvenciju.
        Nakon što je u okviru IMO donesen Protokol iz 2010. uz Konvenciju HNS, skupina
        država, uz pomoć tajništva Međunarodnih fondova za naknadu štete od zagađenja
        naftom (dalje u tekstu: „IOPC fondovi”), sastavila je skup smjernica za izvješćivanje
        o doprinašajućem teretu HNS-a. Te je smjernice prihvatio pravni odbor IMO-a na
HR                                             2                                               HR
 ---pagebreak---           svojem stotom sastanku 19. travnja 2013.1, čime je riješena glavna tehnička
          poteškoća s ratifikacijom Konvencije.
          U cilju pripremanja ratifikacije, na sto prvom sastanku pravnog odbora IMO-a
          sastavljena je skupina za korespondenciju HNS-a kako bi se državama pomoglo u
          uspostavljanju postupaka za provedbu Konvencije, a posebno za izvješćivanje o
          doprinašajućem teretu HNS-a. Niz država članica EU-a i Europska komisija članovi
          su te skupine.
   1.2.   Nadležnosti EU-a i posljedice
        U skladu s pravilima o vanjskoj nadležnosti Unije kako su utvrđena u članku 3.
        stavku 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”), Protokol iz 2010. i
        ubuduće Konvencija HNS iz 2010. u isključivoj su nadležnosti Unije jer utječu na
        zajednička pravila Unije i mijenjaju njihovo područje primjene.
        Kako je opisano u odjeljku 1.4. ovog Memoranduma, sklapanje Protokola iz 2010. uz
        Konvenciju utjecalo bi na područje primjene i pravila Direktive 2004/35/EZ o
        odgovornosti za okoliš u u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu2. Osim
        toga, zbog razloga navedenih u odjeljku 1.5. u nastavku, sklapanje Protokola iz 2010.
        utjecalo bi na pravila utvrđena u Uredbi (EU) br. 1215/2012 o nadležnosti,
        priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima
        (preinačena Uredba Bruxelles I.)3.
        Potonjim preklapanjem između pravila Konvencije, kako je izmijenjena, i pravila
        utvrđenih u Uniji u pogledu pravosudne suradnje u građanskim i trgovačkim stvarima
        također je stvorena pravna osnova za Odluku Vijeća 2002/971/EZ o ovlašćivanju
        država članica da u interesu Zajednice ratificiraju Međunarodnu konvenciju o
        odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom štetnih i opasnih tvari morem, iz
        1996. (Konvencija HNS) ili da joj pristupe4. Međutim, kako je utvrđeno u uvodu,
        Protokolom iz 2010. izmijenjena je Konvencija HNS iz 1996. te je Konvencija HNS iz
        2010. pročišćeni instrument koji proizlazi iz te izmjene. Stoga je učinak Konvencije
        HNS iz 2010. na pravila EU-a potrebno ocijeniti u svjetlu razvoja događaja u pravnom
        poretku Unije nakon donošenja Odluke Vijeća 2002/971/EZ.
        U nedostatku klauzule REIO (regionalne organizacije za gospodarsku integraciju) u
        tekstu Konvencije ili u Protokolu, isključivu nadležnost Unije za sklapanje Protokola
        iz 2010. ne može izvršavati sama Unija kao zaseban pravni subjekt. Stoga države
        članice podliježu obvezi sklapanja tog međunarodnog sporazuma u ime Unije. Budući
        da se Protokol iz 2010. odnosi na pitanja u isključivoj nadležnosti EU-a, države
        članice ne mogu samostalno odlučiti o potpisivanju i ratifikaciji tog Protokola. One to
        mogu učiniti, u ime Unije, samo na prijedlog Komisije i nakon odobrenja Vijeća i uz
        suglasnost Europskog parlamenta, u skladu s člankom 218. stavkom 6. točkom (a)
        UFEU-a.
   1.3.   Pojedinosti o Konvenciji
   1
        Stoti sastanak pravnog odbora IMO-a (IMO LEG), LEG 100/14, „Izvješće sa stotog sastanka pravnog
        odbora”, str. 5. – 6.; LEG 100/3, podnesak Kanade o „Praćenju provedbe Protokola HNS, 2010.”,
        Prilog 2.: „Smjernice za izvješćivanje pri podnošenju podataka o doprinašajućem teretu HNS-a”.
   2
        SL L 143, 30.4.2004., str. 56.      .
   3
        SL L 351, 20.12.2012., str. 1.      .
   4
        Odluka Vijeća 2002/971/EZ od 18. studenoga 2002. o ovlašćivanju država članica da u interesu
        Zajednice ratificiraju Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom
        štetnih i opasnih tvari morem, iz 1996. (Konvencija HNS) ili da joj pristupe, SL L 337, 13.12.2002.,
        str. 55.
HR                                                     3                                                     HR
 ---pagebreak---           Protokol iz 2010. te time ujedno i pročišćena Konvencija HNS iz 2010. stupit će na
          snagu 18 mjeseci nakon što ga je ratificiralo najmanje 12 država, od kojih su četiri s
          po najmanje dva milijuna bruto tona jedinica, te nakon što se odgovarajući podaci o
          doprinašajućem teretu podnesu glavnom tajniku IMO-a, prema potrebi, u kojima je
          prikazano najmanje 40 milijuna tona tereta koji je zaprimljen u tim državama tijekom
          prethodne kalendarske godine i kojim se doprinosi ukupnom računu HNS-a. Uvjeti za
          stupanje na snagu isti su kao i za Konvenciju HNS iz 1996.
          Glavne promjene između Konvencije HNS iz 1996. i Konvencije HNS iz 2010. su
   sljedeće:
             (a)   iz definicije doprinašajućeg tereta u fond HNS-a isključen je pakirani HNS, a
                   šteta koju prouzroči pakirani HNS i dalje je pokrivena dvostupanjskim
                   sustavom naknade utvrđenim Konvencijom (članak 1. stavak 10. Konvencije
                   HNS iz 2010.);
             (b)   povećava se limit za odgovornost brodovlasnika za brodove kojima se prevozi
                   pakirani HNS, u cilju boljeg rješenja pitanja isključivanja pakiranog HNS-a iz
                   kategorije doprinašajućeg tereta u fond HNS-a (članak 9. stavak 1. točka (b)
                   Konvencije HNS iz 2010.);
             (c)   fizički primatelj ukapljenog prirodnog plina je sada odgovorna stranka koja
                   plaća odgovarajuće doprinose u fond HNS-a, osim ako je drukčije dogovoreno
                   između titulara i primatelja (članak 19. (1.bis) Konvencije HNS);
             (d)   isplata naknade štete iz fonda HNS-a u slučaju incidenta koji je pokriven
                   uvjetuje se ispunjavanjem obveze dotične države da dostavi izvješća o
                   doprinašajućem teretu za sve godine koje su prethodile incidentu (članak 21.bis
                   stavak 2. Konvencije HNS iz 2010.).
          Tim se promjenama uklanjaju glavne prepreke zbog kojih je proces ratifikacije
          Konvencije HNS iz 1996. bio blokiran.
          Područje primjene: Konvencija HNS iz 2010. primjenjuje se na zahtjeve za naknadu
          štete koja je nastala prijevozom HNS-a morem, osim u slučajevima zahtjeva koji se
          temelje na ugovoru o prijevozu robe ili putnika. Šteta koja je pokrivena Konvencijom
          uključuje svu štetu državnom području – uključujući teritorijalno more – države
          stranke, štetu nanesenu okolišu u isključivom gospodarskom pojasu države stranke,
          svu štetu – osim štete nanesene okolišu – koju je brod registriran u državi stranci
          prouzročio izvan državnog područja i teritorijalnog mora države stranke, kao i sve
          preventivne mjere koje su poduzete kako bi se navedene vrste štete smanjile na
          najmanju moguću mjeru. Ratni brodovi ili drugi brodovi koji su u vlasništvu države ili
          ih upotrebljava država za nekomercijalne svrhe isključeni su iz područja primjene
          Konvencije, osim ako predmetna država odluči drugačije. Osim toga, država može iz
          područja primjene ove Konvencije isključiti brodove ispod 200 bruto tona kojima se
          prevozi HNS isključivo u pakiranom obliku, dok putuju između luka ili instalacija te
          države. Potonje izuzeće može se također primjenjivati između dvije susjedne države
          ako postoji izričit sporazum obiju država. O takvim izuzećima koja se odnose na jednu
          ili dvije susjedne države mora se, prema potrebi, obavijestiti IMO.
          Glavni aspekti odgovornosti i naknade: Konvencijom HNS iz 2010. uspostavlja se
          stroga odgovornost vlasnika broda kojim se prevozi HNS za sve štete koje su
          uzrokovane incidentom povezanim s pomorskim prijevozom HNS-a koji je ukrcan na
          taj brod. Postoje ograničene iznimke za strogu odgovornost vlasnika, a da bi se one
          primijenile, teret dokazivanja je na vlasniku.
HR                                                  4                                              HR
 ---pagebreak---         Prema Konvenciji, stroga odgovornost popraćena je obvezom vlasnika da plati
        osiguranje ili pribavi drugo financijsko jamstvo u svrhu naknade moguće štete. U
        skladu s Konvencijom, države stranke moraju potvrditi da je takvo osiguranje ili
        financijsko jamstvo pribavljeno.
        Kako bi predmetna gospodarska grana podržala zahtjeve za strogu odgovornost i
        obvezno osiguranje, Konvencijom je također predviđeno pravo ograničenja
        odgovornosti vlasnika do 100 milijuna obračunskih jedinica za HNS koji se prevozi u
        rasutom stanju i 115 milijuna obračunskih jedinica za pakirani HNS. Osim toga, kao
        što je slučaj sa svim konvencijama o odgovornosti na moru, postoji odredba kojom se
        zabranjuje pravo traženja odštete od vlasnika broda za štetu obuhvaćenu Konvencijom
        HNS iz 2010. „drugačije nego u skladu s ovom Konvencijom”.
        Najveći doprinos ove Konvencije međunarodnom režimu odgovornosti i naknade štete
        za nesreće koje su prouzročene aktivnostima pomorskog prijevoza i, posebno,
        prijevozom HNS-a morskim putem radi trgovine, uspostavljanje je specijaliziranog
        fonda za naknadu štete. Cilj je fonda HNS-a plaćanje naknade svim osobama koje
        pretrpe štetu povezanu s prijevozom HNS-a morem, u mjeri u kojoj te osobe nisu
        mogle dobiti punu i odgovarajuću naknadu štete od vlasnika broda i njegova
        osiguravatelja. Više je okolnosti koje mogu prouzročiti takvu situaciju, konkretno
        nepostojanje odgovornosti vlasnika broda, financijska nesposobnost brodovlasnika i
        njegova osiguravatelja da podmire zahtjeve za naknadu štete u potpunosti, ili šteta
        koja premašuje limite odgovornosti brodovlasnika.
        Ukupan iznos za naknade štete koji je dostupan u okviru ovog dvostupanjskog sustava
        je 250 milijuna obračunskih jedinica (oko 310 milijuna EUR preračunato po
        današnjem tečaju). Kako bi taj iznos bio dostupan, Konvencijom HNS iz 2010.
        utvrđen je sustav doprinosa koje u fond HNS-a uplaćuju osobe koje zaprimaju HNS u
        svakoj državi stranci. Države stranke su pak odgovorne za točnost, pravovremenost i
        pravilnost izvješćivanja o doprinašajućem teretu fondu HNS-a; također je moguće da
        država odluči da će, umjesto subjekta koji zaprima HNS, ona sama platiti doprinose u
        fond.
        Zahtjevi i postupci pred sudovima države stranke: Konvencija HNS iz 2010.
        sadržava pravila o nadležnosti sudova države stranke u pogledu zahtjeva koje protiv
        vlasnika ili njegova osiguravatelja ili protiv fonda HNS-a podnose osobe koje su
        pretrpjele štetu koja je pokrivena Konvencijom. Priznavanje i izvršenje sudskih odluka
        sudova država stranaka također je pokriveno Konvencijom. Ti elementi, koji ostaju
        nepromijenjeni od Konvencije HNS iz 1996. imaju za cilj osiguravanje da se žrtve
        nesreća koje su pokrivene Konvencijom mogu osloniti na jasna proceduralna pravila i
        pravnu sigurnost kako bi njihovi zahtjevi bili uspješniji.
   1.4.   Utjecaj na Direktivu 2004/35/EZ
        Od 2004., Direktiva 2004/35/EZ mjerodavni je propis u EU-u u odnosu na
        odgovornost subjekata profesionalnih aktivnosti, uključujući pomorski prijevoz, u
        pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu na državnom području i u vodama
        pod nadležnošću država članica.
        Područje primjene konvencija HNS iz 1996. i 2010. preklapa se s Direktivom, u mjeri
        u kojoj se odnosi na: i. štetu nanesenu okolišu u državnom području, uključujući
        teritorijalno more, države stranke (članak 3. točka (a) Konvencije HNS iz 2010.), ii.
        štetu nanesenu okolišu nastalu onečišćenjem u isključivom gospodarskom pojasu ili
        ekvivalentnom području (do 200 nautičkih milja od obale) države stranke (članak 3.
HR                                             5                                               HR
 ---pagebreak---         točka (b) Konvencije HNS iz 2010.), i iii. „mjere prevencije, gdje god su poduzete,
        radi sprječavanja ili smanjivanja takve štete na najmanju moguću mjeru” (članak 3.
        točka (d) Konvencije HNS iz 2010.). Odgovarajuće odredbe Direktive su članak 2.
        stavak 1. o definiciji „štete za okoliš” i članak 2. stavak 10. o definiciji „preventivnih
        mjera”, u kombinaciji s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2008/56/EZ o
        uspostavljanju okvira za djelovanje Zajednice u području politike morskog okoliša5 i
        člankom 1. stavkom 1. Direktive 79/409/EEZ o pticama6 te člankom 2. stavkom 1.
        Direktive 92/43/EEZ o staništima7, kako je navedeno u „Smjernicama Komisije za
        osnivanje mreže Natura 2000 u morskom okolišu – primjena Direktive o staništima i
        Direktive o pticama”8. Definicije „štete za okoliš” u Konvenciji i Direktivi
        2004/35/EZ, iako se uvelike preklapaju, nisu iste. Međutim, u praksi, očekuje se da bi
        se Konvencijom trebalo težiti jednako visokim standardima za sanaciju štete nanesene
        okolišu kao i u Direktivi.
        Zbog preklapanja u području primjene Direktive 2004/35/EZ i Konvencije HNS iz
        2010., jasno je da se sklapanjem Protokola iz 2010. o izmjeni Konvencije HNS iz
        1996., čime se dobilo novi pravni tekst (tj. Konvencija HNS iz 2010.), utječe na
        postojeća pravila Unije.
        Nadalje, u Direktivi 2004/35/EZ izričito se upućuje na Konvenciju HNS iz 1996. i iz
        područja primjene Direktive isključuje sva šteta nastala zbog incidenta koji je
        obuhvaćen tom Konvencijom i svim njezinim budućim izmjenama, pod uvjetom da je
        Konvencija na snazi u dotičnoj državi članici (članak 4. stavak 2. Direktive
        2004/35/EZ i njezin Prilog IV.). Time se omogućuje da posebni međunarodni režimi
        kojima je obuhvaćena građanskopravna odgovornost koja proizlazi iz posebnih
        profesionalnih aktivnosti imaju prednost nad Direktivom jer se smatraju
        učinkovitijima kad je riječ o pravovremenoj i odgovarajućoj dodjeli naknade za štetu
        nanesenu okolišu te prikladnijima za takve profesionalne aktivnosti. Protokol iz 2010.
        kao izmjena Konvencije HNS iz 1996. obuhvaćen je tim izuzećem iz Direktive
        2004/35/EZ; stoga je jasno da će se ratifikacijom ili pristupanjem Konvenciji utjecati
        na područje primjene postojećih pravila EU-a.
        Osim značajnog preklapanja pravila Konvencije i Direktive, postoji također i ključni
        prijepor koji definira učinak odredbi Konvencije na pravila Unije. Člankom 7.
        stavkom 4. Konvencije HNS (isti tekst u konvencijama iz 1996. i 2010.)
        onemogućavaju se svi zahtjevi za naknadu štete od vlasnika broda koji su podneseni
        na bilo koji drugi način ili pred drugom institucijom osim onih koji su propisani
        Konvencijom. To znači da se Direktiva ne može primjenjivati uz Konvenciju u
        pogledu odgovornosti vlasnika broda za naknadu štete nastale HNS-om; stoga je
        područje primjene Direktive ograničeno Konvencijom, što je relevantno za potrebe
        sklapanja Protokola iz 2010. od strane država članica.
   1.5.   Posljedice za Uredbu (EU) br. 1215/2012 (preinačena Uredba (EZ) br. 44/2001 –
          „Bruxelles I.”)
        U poglavlju IV. Konvencije HNS iz 2010. utvrđuju se pravila postupanja koja se
        odnose na zahtjeve i postupke u skladu s Konvencijom pred sudovima država
        stranaka. Posebno, člancima 38., 39. i 40. Konvencije utvrđuju se pravila o nadležnosti
   5
        SL L 164, 25.6.2008., str. 19.
   6
        Direktiva Vijeća 79/409/EEZ o zaštiti divljih ptica, SL L 103, 25.4.1979., str. 1.
   7
        Direktiva Vijeća 92/43/EEZ o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, SL L 206, 22.7.1992.,
        str. 7.
   8
        http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/marine_guidelines.pdf
HR                                                     6                                                       HR
 ---pagebreak---         sudova i priznavanju i izvršenju sudskih odluka. Ti su članci identični člancima 38.,
        39. i 40. Konvencije HNS iz 1996. koji su bili pravna osnova za isključivu nadležnost
        Zajednice i temelj za Odluku Vijeća 2002/971/EZ.
        Uredbom (EU) br. 1215/2012 utvrđuju se pravila o nadležnosti, priznavanju i
        izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima među državama
        članicama EU-a, a gore navedene odredbe Konvencije – ako stupe na snagu – mogu
        utjecati na pravila Uredbe. „Prijedlog Odluke Vijeća kojom se države članice
        ovlašćuju za ratifikaciju, u interesu Europske zajednice, Međunarodne konvencije o
        odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom opasnih i štetnih tvari morem,
        1996. (‚Konvencija HNS’)”, COM (2001) 674 završna verzija9, sadrži detaljan pregled
        i objašnjenja preklapanja između poglavlja IV. Konvencije i Uredbe Bruxelles I.
        (Uredba (EZ) br. 44/200110).
        Uz navedeno, članci 37., 41. i 42. u poglavlju IV. Konvencije HNS iz 2010. pomoćne
        su prirode i kao takvi ne mogu stajati samostalno, niti ih se može primjenjivati
        odvojeno od drugih odredbi Konvencije. Stoga je cijelo poglavlje IV. Konvencije
        obuhvaćeno isključivom nadležnošću Unije.
        Posebno stajalište Danske u pogledu poglavlja IV. Konvencije treba rješavati zasebno,
        u skladu s Protokolom br. 2211 o stajalištu Danske priloženog Ugovorima. Danska je
        izuzeta iz primjene dijela trećeg glave V. UFEU-a i stoga ne sudjeluje u donošenju
        predložene Odluke Vijeća o ratifikaciji i pristupanju država članica u ime Unije
        Protokolu iz 2010. godine uz Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi za
        štete u vezi s prijevozom opasnih i štetnih tvari morem u odnosu na aspekte povezane
        s pravosudnom suradnjom u građanskim stvarima.
   1.6.   Zaključci
        Donošenje i stupanje na snagu međunarodnih pravila o odgovornosti za
        izvanugovorne štete koje proizlaze iz prijevoza HNS-a morem ključno je s obzirom na
        znatan udio HNS-a u pomorskom prijevozu tereta diljem svijeta.
        S obzirom na svoje iskustvo sa sličnim međunarodnim režimima kojima je uređena
        odgovornost za štete prouzročene drugim aktivnostima pomorskog prijevoza, kao što
        je prijevoz nafte tankerima, IMO je donio ovaj međunarodni sporazum, kako je
        izmijenjen Protokolom HNS iz 2010., u cilju dopunjavanja sustava konvencija o
        odgovornosti na moru specijaliziranim instrumentom kojim se utemeljuje i novi fond
        za naknade štete ciljano za štete od HNS-a.
        Na temelju Odluke Vijeća 2002/971/EZ, države članice su ovlaštene da nastave s
        ratifikacijom Konvencije HNS iz 1996. Protokol iz 2010. o izmjeni Konvencije
        također treba biti predmetom nove odluke Vijeća, u skladu s Ugovorima i uzimajući u
        obzir promjene u zakonodavstvu Unije od 2002. Protokol iz 2010. vodi stvaranju
        novog međunarodnog sporazuma (vidjeti posebno članak 45. stavak 8. pročišćenog
        teksta Konvencije HNS iz 2010.). Kao posljedica toga, ratifikacijom ili pristupanjem
        Protokolu iz 2010. Unija ovlašćuje države članice da primjenjuju Konvenciju HNS iz
        2010. ne samo u odnosu na pitanja obuhvaćena Protokolom, nego i u odnosu na sva
        druga pitanja obuhvaćena izmijenjenim tekstom Konvencije HNS iz 2010.
        S obzirom na navedeno, Komisija predlaže donošenje dviju zasebnih odluka Vijeća o
        ratifikaciji i pristupanju, od strane država članica u ime Unije, Protokolu iz 2010.,
   9
        SL C 51E, 26.2.2002., str. 370.
   10
        SL L 12, 16.1.2001., str. 1.
   11
        SL C 326, 26.10.2002., str. 299.
HR                                              7                                             HR
 ---pagebreak---       kako bi se osiguralo postizanje ciljeva Ugovorâ kako je utvrđeno u Direktivi
      2004/35/EZ i Uredbi (EU) br. 1215/2012 i usklađenost s odredbama Protokola 22. U
      odnosu na gore navedenu Uredbu, a posebno u pogledu pravila o priznavanju i
      izvršavanju sudskih odluka koje je donio sud države članice, svaka država članica
      mora izdati odgovarajuću izjavu, kao što je utvrđeno u Prilogu predloženoj Odluci
      Vijeća, prilikom ratifikacije ili pristupanja Protokolu iz 2010., čime bi se osigurao
      nastavak primjene pravila o priznavanju i izvršenju sudskih odluka iz Uredbe (EU)
      br. 1215/2012 kad je riječ o priznavanju i izvršavanju u državi članici sudskih odluka
      koju je donio sud druge države članice. Izjava treba obuhvaćati i ostala relevantna
      pravila Unije o tom pitanju, posebno, Konvenciju iz Lugana o nadležnosti i
      priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima od 30.
      listopada 2007.12
   2.   REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I
        PROCJENE UTJECAJA
      U ovoj fazi postupka nije potrebna procjena utjecaja jer su mogućnosti djelovanja EU-
      a već ograničene zbog toga što su pregovori o međunarodnom instrumentu zaključeni.
      Međutim, razmotreno je nekoliko mogućnosti:
        (1)  Ne poduzimati ništa
      Trenutačno, budući da Konvencija HNS nije stupila na snagu, odgovornost za štete u
      okolišu koje su uzrokovane nesrećama brodova koji prevoze HNS morem u EU-u
      uređena je Direktivom 2004/35/EZ. To znači da se primjenjuje definicija štete
      nanesene okolišu utvrđena u Direktivi, zajedno s pravom vlasnika broda da ograniči
      svoju odgovornost u skladu s Međunarodnom konvencijom o ograničenju
      odgovornosti za pomorske tražbine iz 1976., kako je izmijenjena (u daljnjem tekstu
      „LLMC”), u skladu s člankom 4. stavkom 3. Direktive. Vlasnik broda ima pravo
      ograničiti svoju odgovornost do općih limita utvrđenih u LLMC-u, osim u slučajevima
      kada postoji namjera uzrokovanja takve štete ili nemar. Limiti odgovornosti prema
      LLMC-u niži su od onih utvrđenih u članku 9. Konvencije HNS iz 2010. U nedostatku
      fonda za naknadu štete poput onog utvrđenog poglavljem III. Konvencije HNS iz
      2010., u okviru Direktive trenutačno ne postoji ništa čime bi se moglo osigurati
      naknadu štete žrtvama (npr. ribarima, lokalnim zajednicama) zagađenja mora HNS-om
      u slučaju da je riječ o iznosima koji premašuju limite odgovornosti vlasnika broda.
      Nadalje, u postojećem pravnom okviru nema zahtjeva za obveznim osiguranjem, dok
      se člankom 12. Konvencije HNS iz 2010. izričito utvrđuje takva obveza vlasnika
      broda, zajedno s pravom tražitelja odštetnih zahtjeva da naknadu zatraže izravno od
      osiguravatelja (članak 12. stavak 8). Konačno, u Direktivi 2004/35/EZ suzakonodavci
      EU-a odlučili su predvidjeti izuzeće u korist međunarodnog režima odgovornosti za
      aktivnosti brodskog prijevoza za sve relevantne konvencije, uključujući Konvenciju
      HNS, te su također odlučili iz područja primjene Direktive izuzeti slučajeve koji
      spadaju u područje primjene međunarodnih konvencija. Ako se na razini EU-a ne
      poduzme ništa u smislu dopuštanja državama članicama da ratificiraju ili pristupe
      Protokolu HNS iz 2010. kako bi posljednja konvencija IMO-a o odgovornosti stupila
      na snagu, pojavit će se nesuglasje u međunarodnom – i EU-ovu – režimu odgovornosti
      za brodarske aktivnosti, na štetu pravne sigurnosti i ujednačenosti normi koje se
      primjenjuju, među ostalim, na štete u okolišu prouzročene prijevozom HNS-a morem.
   12
      SL L 339, 21.12.2007., str. 3.
HR                                            8                                              HR
 ---pagebreak---      (2)   Usklađivanje Konvencije HNS s pravnom stečevinom Unije
   Direktiva 2004/35/EZ ne preklapa se u potpunosti s Konvencijom HNS iz 2010., u
   mjeri u kojoj se odnosi na štetu u okolišu. Naime, definicija u Direktivi šira je i njome
   je obuhvaćeno više vrsta otklanjanja štete, uključujući primarno otklanjanje štete
   kojim se oštećena prirodna dobra vraćaju u početno stanje, uključujući, po potrebi,
   poduzimanje dopunskih i kompenzacijskih mjera ako se resursi ne mogu vratiti u
   početno stanje te kompenzaciju za gubitak resursa u međuvremenu (takve se mjere
   nikad ne sastoje od novčane naknade, nego uvijek od mjera za poboljšanje prirodnih
   resursa na narušenom području ili području u njegovoj blizini). Stoga je moguće
   zalagati se u korist mogućnosti izmjene Konvencije u skladu s odredbama Direktive.
   Međutim, vrlo je malo vjerojatno da će se dobiti dostatna potpora država stranaka
   IMO-a, posebno s obzirom na poteškoće koje treba riješiti prije nego bude moguće
   postići dogovor o sadašnjoj verziji Konvencije. Također, definicija štete uzrokovane
   onečišćenjem u Konvenciji je pažljivo utvrđena u skladu s drugim postojećim
   režimima odgovornosti za nesreće na moru koje su rezultat različitih vrsta brodarskih
   aktivnosti (npr. Međunarodnom konvencijom o građanskoj odgovornosti za štetu zbog
   onečišćenja uljem iz 1992. i Međunarodnom konvencijom o građanskoj odgovornosti
   za štetu zbog onečišćenja pogonskim uljem iz 2001.). Izmjenom te definicije u
   Konvenciji HNS iz 2010. ozbiljno bi se narušila ravnoteža među različitim brodarskim
   sektorima i bilo bi protivljenja širom IMO-a.
     (3)   Unošenje „klauzule o razdvajanju” u Konvenciju HNS i, slijedom toga,
           izmjena Direktive 2004/35/EZ
   Može se razmotriti mogućnost izmjene Konvencije umetanjem „klauzule o
   razdvajanju” kako bi se osiguralo da se, kada države članice postanu stranke
   Konvencije, pravilima zakonodavstva Unije i dalje uređuju posebni odnosi između
   EU-a i država članica EU-a. U odnosu na treće države, obveze iz Konvencije ostaju
   nepromijenjene.
   Prihvaćanjem takve „klauzule o razdvajanju” sve stranke Konvencije (uključujući
   države koje nisu članice EU-a) prihvatile bi da EU i države članice EU-a primjenjuju
   zakonodavstvo EU-a u međusobnim odnosima kada se zakonodavstvom EU-a uređuje
   ista tematika kao i ona u Konvenciji. Ipak, isto obrazloženje kao i gore vrijedi i za ovu
   mogućnost, što znači da nije realno očekivati da će države članice u ime Unije na ovaj
   način moći preuzimati obveze u IMO-u.
   Osim toga, takva odredba zahtijeva izmjenu Direktive 2004/35/EZ kako bi se iz
   područja primjene Direktive promijenilo odredbu o izuzeću koje se primjenjuje na
   štetu nastalu zbog incidenata koji potpadaju u područje primjene Konvencije HNS.
   Međutim, Direktivom se sve konvencije o odgovornosti na moru koje su navedene u
   Prilogu IV. Direktivi tretiraju jednako. Stoga bi uvođenje drukčijeg režima za jednu od
   konvencija bilo protivno smislu same Direktive, posebno kada su sve konvencije
   IMO-a o odgovornosti osmišljene na istim načelima kako bi se uspostavio okvir za
   strogu odgovornost vlasnika broda, zajedno s obveznim osiguranjem i dostupnošću
   dostatnih sredstava za naknadu štete od zagađenja koje je prouzročeno pomorskim
   incidentom.
     (4)   Ratifikacija Protokola HNS iz 2010.
   Sklapanjem Protokola iz 2010. uz Konvenciju HNS osigurat će se ujednačena
   primjena pravila o odgovornosti i naknadi u vezi s nesrećama koje uzrokuju brodovi
   kojima se prevozi HNS na moru diljem EU-a. Osim toga, na taj način će se osigurati
HR                                          9                                                HR
 ---pagebreak---       dostupnost dostatnih sredstava za odštetu žrtvama takvih nesreća. Zbog prirode
      brodarstva kao globalne djelatnosti i prekograničnih učinaka koje takve nesreće često
      imaju, za ove je svrhe, umjesto regionalnih rješenja, prikladniji međunarodni režim.
      Stoga je zaključeno da je sadašnji nacrt odluke kojom se države članice ovlašćuju da
      ratificiraju Protokol HNS iz 2010. i, stoga, prihvaćaju da budu obvezane pročišćenim
      tekstom Konvencije HNS iz 2010. najbolje rješenje.
   3.   PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
      Kako je već navedeno u uvodu, potpisivanjem, ratifikacijom ili prihvaćanjem
      Protokola iz 2010. od strane države poništavaju se svi prijašnji potpisi i ratifikacije od
      strane te države Konvencije HNS iz 1996. Države koje ratificiraju Protokol izražavaju
      svoju suglasnost da budu obvezane pročišćenim tekstom Konvencije HNS iz 2010.
      kao jedinstvenim i pročišćenim instrumentom Konvencije, koji će početi proizvoditi
      učinke kada Protokol iz 2010. stupi na snagu.
      Predloženim odlukama Vijeća stoga će se ovlastiti države članice da ratificiraju ili
      pristupe, u ime Unije, Protokolu HNS iz 2010. i posljedično budu obvezane pravilima
      Konvencije HNS iz 2010.
      Predložene odluke Vijeća temelje se na članku 218. stavku 6. UFEU-a u vezi s, s jedne
      strane člankom 81. UFEU-a, koji čini glavnu pravnu osnovu za zakonodavstvo EU-a o
      pravosudnoj suradnji u građanskim stvarima relevantno za pravila postupanja koja se
      primjenjuju na zahtjeve i postupke iz poglavlja IV. Konvencije HNS iz 2010., a s
      druge strane člankom 192. UFEU-a, koji čini glavnu pravnu osnovu za zakonodavstvo
      EU-a o zaštiti okoliša.
      Konvencijom HNS iz 2010. želi se postići više neodvojivo povezanih ciljeva od kojih
      nijedan nije sekundaran ili neizravan u odnosu na drugi. Jedinstvena odluka ne može
      se donijeti na dvojnoj pravnoj osnovi ako postupci koji se zahtijevaju na temelju svake
      pravne osnove nisu kompatibilni13. Ovdje je riječ o takvom slučaju s obzirom na to da
      pitanja u pogledu pravosudne suradnje u građanskim stvarima nisu obvezujuća za
      Dansku, zbog čega dolazi do razlike u glasačkim pravima u Vijeću. Slijedom toga
      potrebno je donijeti dvije zasebne odluke Vijeća.
      Te dvije odluke imaju sličan sadržaj. Njihovim člankom 1. dopušta se državama
      članicama da u ime Unije ratificiraju ili pristupe Protokolu iz 2010. uz Konvenciju
      HNS, zbog nemogućnosti da EU postane stranka takve Konvencije.
      U zajedničkom članku 2. zahtijeva se od država članica da pristanu na obvezivanje
      Protokolom iz 2010. u roku od dvije godine od stupanja na snagu ove Odluke. Ranim
      pristupanjem svih država članica EU-a Protokolu iz 2010. omogućit će se njegovo
      stupanje na snagu jer će biti ispoštovani zahtjevi u smislu broja država pristupnica
      IMO-a i ukupne flote (12 država od kojih su četiri s po najmanje dva milijuna bruto
      tona jedinica). Što je još važnije, ratifikacijom u određenom vremenskom okviru
      onemogućit će se konkurentska prednost koju bi imale države članice koje odgađaju
      svoje pristupanje Protokolu iz 2010. i time Konvenciji HNS iz 2010., na štetu
      jednakog pravnog lijeka koji bi bio dostupan strankama koje pretrpe štetu od
      incidenata na moru koji uključuju HNS. Razmjena informacija i najboljih praksi bit će
      posebno korisna za postupak ratifikacije ili pristupanja, osobito u odnosu na
      izvješćivanje o doprinašajućem teretu na temelju Konvencije.
   13
      Vidjeti nedavnu presudu Suda Europske unije od 11. lipnja 2014., predmet C-377/12, t. 34.
HR                                               10                                              HR
 ---pagebreak---       Člankom 3. prijedloga Odluke Vijeća, isključujući aspekte povezane s pravosudnom
      suradnjom u građanskim stvarima, zahtijeva se od država članica da uključe
      upućivanje, napismeno, na obje odluke Vijeća u trenutku polaganja svojeg instrumenta
      ratifikacije ili pristupanja Protokolu iz 2010.
      U članku 3. prijedloga Odluke Vijeća s obzirom na aspekte povezane s pravosudnom
      suradnjom u građanskim stvarima upućuje se na izjavu koju države članice moraju
      dati u trenutku kada daju svoj pristanak da budu obvezane Protokolom iz 2010., o
      pitanju priznavanja i izvršavanja sudskih odluka, u smislu isključive nadležnosti Unije
      u tom pitanju. Izjava je slična izjavi uključenoj u članak 2. Odluke Vijeća
      2002/971/EZ.
      Zajedničkim člankom 4. određuje se datum stupanja na snagu prijedloga odluka
      Vijeća.
      U zajedničkom članku 5. jasno je navedeno da se odluke upućuju državama članicama
      u skladu s Ugovorima, budući da je cilj odluka ovlašćivanje država članica da budu
      obvezane Protokolom iz 2010.
   4.  UTJECAJ NA PRORAČUN
      Nema utjecaja.
HR                                             11                                             HR
 ---pagebreak---                                                                 2015/0135 (NLE)
                                                     Prijedlog
                                               ODLUKE VIJEĆA
            o ratifikaciji i pristupanju država članica u ime Unije Protokolu iz 2010. uz
    Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom opasnih
       i štetnih tvari morem, uz iznimku aspekata povezanih s pravosudnom suradnjom u
                                             građanskim stvarima
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije („UFEU”), a posebno njegov
   članak 192. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) podtočkom (v),
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,14
   budući da:
   (1)      Međunarodna konvencija o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom
            opasnih i štetnih tvari morem iz 1996. (dalje u tekstu „Konvencija HNS iz 1996.”)
            imala je za cilj osigurati primjerenu, brzu i učinkovitu naknadu osobama koje trpe
            štetu zbog izlijevanja opasnih i štetnih tvari koje se prevozilo morem. Konvencijom
            HNS iz 1996. popunilo se značajnu prazninu u međunarodnim propisima u području
            odgovornosti za onečišćenje mora.
   (2)      Vijeće je 2002. donijelo Odluku Vijeća 2002/971/EZ15 o ovlašćivanju država članica
            da u interesu Zajednice ratificiraju Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi
            za štete u vezi s prijevozom štetnih i opasnih tvari morem, iz 1996. (Konvencija HNS)
            ili da joj pristupe. Odlukom 2002/971/EZ obvezalo se države članice da poduzmu
            potrebne korake za ratifikaciju ili pristupanje Konvenciji HNS iz 1996. prije 30. lipnja
            2006. Nakon toga su četiri države članice ratificirale tu Konvenciju. Konvencija HNS
            iz 1996. nikada nije stupila na snagu.
   (3)      Konvencija HNS iz 1996. izmijenjena je Protokolom iz 2010. U skladu s člankom 2. i
            člankom 18. stavkom 1. Protokola iz 2010., Protokol iz 2010. i Konvenciju HNS iz
            1996. treba čitati, tumačiti i primjenjivati zajedno kao jedan, jedinstveni instrument
            među strankama Protokola iz 2010.
   (4)      Pročišćeni tekst Protokola iz 2010. i Konvencije HNS iz 1996. izradilo je tajništvo
            Međunarodne pomorske organizacije („IMO”) i odobrio pravni odbor IMO-a na svojoj
            98. sjednici (dalje u tekstu „Konvencija HNS iz 2010.”). Konvencija HNS iz 2010.
            nije instrument otvoren za potpisivanje ili ratifikaciju. Konvencija HNS iz 2010. počet
            će proizvoditi učinke nakon što Protokol iz 2010. stupi na snagu u državama
            članicama.
   14
            SL C 326, 26.10.2012., str. 47.
   15
            Odluka Vijeća 2002/971/EZ od 18. studenoga 2002. o ovlašćivanju država članica da u interesu
            Zajednice ratificiraju Međunarodnu konvenciju o odgovornosti i naknadi za štete u vezi s prijevozom
            štetnih i opasnih tvari morem, iz 1996. (Konvencija HNS) ili da joj pristupe (SL L 337, 13.12.2002.,
            str. 55.).
HR                                                       12                                                      HR
 ---pagebreak---    (5)  Činom iskazivanja suglasnosti države da bude obvezana Protokolom iz 2010.
        poništavaju se svi prijašnji iskazi suglasnosti te države s Konvencijom HNS iz 1996.,
        u skladu s člankom 20. stavkom 8. Protokola (članak 45. stavak 8. Konvencije HNS iz
        2010.), Kao rezultat toga, države koje su ugovorne stranke Konvencije HNS iz 1996.
        prestaju to biti od trenutka kada iskažu svoju suglasnost da budu obvezane Protokolom
        iz 2010. u skladu s člankom 20. tog Protokola, a posebno njegovim stavcima 2., 3. i 4.
   (6)  Od donošenja Odluke 2002/971/EZ, pravo Unije razvilo se donošenjem novog
        sekundarnog zakonodavstva i izmjenom Ugovorâ Ugovorom iz Lisabona. Konvencija
        HNS iz 2010. sada u cijelosti potpada u isključivu nadležnost Unije.
   (7)  Direktiva 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća16 mjerodavni je propis u Uniji u
        odnosu na odgovornost subjekata profesionalnih aktivnosti, uključujući pomorski
        prijevoz, u pogledu sprječavanja i otklanjanja štete u okolišu na državnom području i u
        morskim vodama pod nadležnošću država članica. Konvencija HNS iz 1996. i
        Konvencija HNS iz 2010. preklapaju se u području primjene s Direktivom
        2004/35/EZ, u mjeri u kojoj se odnose na štetu u okolišu prouzročenu državnom
        području i morskim vodama pod nadležnošću države stranke (članak 3. točke (a) i (b)
        Konvencije HNS iz 2010.) i preventivne mjere – gdje god su poduzete – radi
        sprječavanja takve štete ili smanjivanja takve štete na najmanju moguću mjeru (članak
        3. točka (d) Konvencije HNS iz 2010.).
   (8)  Osim preklapanja u području primjene Konvencije HNS iz 2010. i Direktive
        2004/35/EZ, također postoji moguća kolizija između dvaju instrumenata, što je
        predviđeno i riješeno u članku 4. stavku 2. Direktive 2004/35/EZ i njezinom
        Prilogu IV. U skladu s člankom 7. stavcima 4. i 5. Konvencije HNS iz 2010.,
        Konvencijom se utvrđuje stroga odgovornost vlasnika broda za sve štete koje nastanu
        prilikom prijevoza HNS-a morem koje su obuhvaćene Konvencijom, temeljeno na
        usmjeravanju odgovornosti na vlasnika broda i zabrani svih drugih zahtjeva protiv
        vlasnika broda osim onih koji su u skladu s tom Konvencijom. Stoga se izuzećem koje
        se odnosi na naknadu štete obuhvaćene Konvencijom iz članka 4. stavka 2. Direktive
        2004/35/EZ i njezinog Priloga IV. i Priloga IV. sprječava kolizija između članka 7.
        Konvencije i te Direktive.
   (9)  Zbog preklapanja u području primjene Direktive 2004/35/EZ i Konvencije HNS iz
        2010. te izuzeća koje se primjenjuje na Konvenciju u skladu s Direktivom, jasno je da
        se sklapanjem Protokola iz 2010. utječe na postojeća pravila Unije i da pristanak na
        obvezivanje Protokolom iz 2010. treba biti u isključivoj nadležnosti Unije.
   (10) Konvencija HNS iz 2010., kao i Konvencija koja joj je prethodila, posebno je važna za
        interese Unije i njezinih država članica jer se njome osigurava poboljšana zaštita
        okoliša i žrtava morskog zagađenja HNS-om prema međunarodnim pravilima o
        odgovornosti za onečišćenje mora, u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o
        pravu mora iz 1982.
   (11) Kako bi države mogle postati ugovorne stranke Protokola iz 2010., a time i
        Konvencije HNS iz 2010., moraju glavnom tajniku IMO-a dostaviti, u isto vrijeme kao
        i svoj instrument o suglasnosti, relevantne podatke za proteklu kalendarsku godinu o
        ukupnim količinama doprinašajućeg tereta prema Konvenciji HNS iz 2010., u skladu s
        njezinim člankom 20. stavkom 4. U tu svrhu, države članice trebaju uspostaviti sustav
   16
        Direktiva 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u
        pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu (L 143, 30.4.2004., str. 56.).
HR                                                     13                                                  HR
 ---pagebreak---            za izvješćivanje o doprinašajućem teretu prije nego što izraze svoj pristanak da budu
           obvezane Protokolom iz 2010.
   (12)    Razmjenom informacija i najboljih praksi među državama članicama o postupcima
           koji vode ratifikaciji ili pristupanju Protokolu iz 2010. može se državama članicama
           olakšati napore u uspostavljanju funkcionalnog sustava izvješćivanja za doprinašajući
           teret HNS-a u skladu s Konvencijom HNS iz 2010.
   (13)    Kao što je bio slučaj s Konvencijom HNS iz 1996., samo suverene države mogu biti
           stranke Protokola iz 2010., u nedostatku klauzule o regionalnim organizacijama za
           gospodarsku integraciju (REIO). Stoga, za sada, nije moguće da Unija ratificira ili
           pristupi Protokolu iz 2010., i time Konvenciji HNS iz 2010. Međutim, prema
           Ugovorima, države članice i Uniju obvezuje načelo iskrene suradnje, u svrhu
           ostvarenja ciljeva Unije u područjima zaštite okoliša i suradnje u građanskopravnim
           stvarima. U ovom slučaju, njime se zahtijeva od država članica da teže pristupanju
           Unije toj Konvenciji i u tom smislu ulažu svoje najveće napore.
   (14)    Ratifikacijom Protokola iz 2010. od strane svih država članica u točno određenom
           vremenskom roku trebalo bi se osigurati jednake uvjete za sve zainteresirane sudionike
           na koje se odnosi primjena Konvencije HNS iz 2010. i spriječiti bilo kakvu
           konkurentsku prednost koja bi bila stečena odgodom pristupanja.
   (15)    Države članice bi stoga trebale biti ovlaštene da ratificiraju Protokol iz 2010., osim u
           aspektima koji su povezani s pravosudnom suradnjom u građanskim stvarima.
           Odredbe Konvencije koje su u nadležnosti dodijeljenoj Uniji u okviru pravosudne
           suradnje u građanskim stvarima bit će predmet Odluke koja se donosi usporedno s
           ovom Odlukom.
   DONIJELO JE OVU ODLUKU:
                                                 Članak 1.
   Ovime se države članice ovlašćuju za ratifikaciju ili pristupanje, prema potrebi, Protokolu iz
   2010., u ime Unije, uz iznimku aspekata koji su povezani s pravosudnom suradnjom u
   građanskim stvarima, podložno uvjetima utvrđenim u člancima 2., 3. i 4. ove Odluke.
                                                 Članak 2.
   1.        Države članice bez odlaganja moraju poduzeti potrebne korake za polaganje
             instrumenata ratifikacije odnosno pristupanja Protokolu iz 2010., a u svakom slučaju
             najkasnije dvije godine od datuma stupanja na snagu ove Odluke.
   2.        Države članice moraju obavijestiti Vijeće i Komisiju, u roku od jedne godine od
             datuma stupanja na snagu ove Odluke, o očekivanom datumu dovršetka svojeg
             postupka ratifikacije ili pristupanja.
   3.        Države članice moraju nastojati razmjenjivati informacije o stanju svojih postupaka
             ratifikacije odnosno pristupanja, posebno uspostavom sustava za izvješćivanje o
             doprinašajućem teretu iz Protokola iz 2010.
                                                 Članak 3.
   Prilikom ratifikacije ili pristupanja Protokolu iz 2010., države članice moraju obavijestiti
   glavnog tajnika Međunarodne pomorske organizacije u pisanom obliku da su takva
   ratifikacija odnosno pristupanje obavljeni u skladu s ovom Odlukom i Odlukom, donesenom
HR                                                  14                                              HR
 ---pagebreak---    usporedno s ovom Odlukom, koja se odnosi na aspekte koji su u nadležnosti dodijeljenoj
   Uniji u području pravosudne suradnje u građanskim stvarima17.
                                            Članak 4.
   Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
                                            Članak 5.
   Ova je Odluka upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
   Sastavljeno u Bruxellesu
                                              Za Vijeće
                                              Predsjednik
   17
           SL L
HR                                             15                                            HR


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 23.8.2016.
            COM(2016) 529 final
            2016/0255(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, i privremenoj primjeni Protokola uz Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Prema Aktu o pristupanju, Republika Hrvatska obvezuje se pristupiti međunarodnim sporazumima koje su potpisale ili sklopile Europska unija i njezine države članice putem protokola uz te sporazume.

               Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, dalje u tekstu „Sporazum”, potpisan je u Bruxellesu 24. studenoga 1997. i stupio je na snagu 1. svibnja 2002.

               Predloženim Protokolom Republika Hrvatska postaje ugovorna stranka Sporazuma, a Unija se obvezuje osigurati vjerodostojnu inačicu Sporazuma na hrvatskom jeziku. Priloženi prijedlog predstavlja pravni instrument za potpisivanje i privremenu primjenu Protokola.

               Pregovori o Protokolu s Hašemitskom Kraljevinom Jordanom službeno su zaključeni 6. svibnja 2014. Komisija rezultate pregovora smatra zadovoljavajućima i traži od Vijeća da donese priloženu Odluku o potpisivanju i privremenoj primjeni Protokola.

               •Usklađenost s postojećim odredbama politike u tom području politike

                  Odlukom od 14. rujna 2012.
                     1
                   Vijeće je ovlastilo Komisiju da otvori pregovore s dotičnim trećim zemljama kako bi se sklopili odgovarajući protokoli.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

               Članak 217. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 5. te članak 6. stavak 2. Akta o pristupanju Republike Hrvatske.

               3.OSTALI DIJELOVI

               Istodobno se podnosi odvojen prijedlog o sklapanju tog Sporazuma.

               2016/0255 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, i privremenoj primjeni Protokola uz Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217., u vezi s člankom 218. stavkom 5.,

               uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Hrvatske, a posebno njegov članak 6. stavak 2.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               1.Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane
                  2
               , potpisan je u Bruxellesu 24. studenoga 1997. i stupio je na snagu 1. svibnja 2002.

               2.Republika Hrvatska postala je država članica Europske unije 1. srpnja 2013.

               3.U skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o pristupanju Republike Hrvatske o njezinu pristupanju Sporazumu potrebno je odlučiti sklapanjem protokola uz Sporazum (dalje u tekstu „Protokol”). U slučaju takvog pristupanja primjenjuje se pojednostavnjeni postupak u kojemu Vijeće, jednoglasnom odlukom u ime država članica, sklapa protokol s dotičnom trećom zemljom.

               4.Vijeće je 14. rujna 2012. ovlastilo Komisiju da otvori pregovore s dotičnim trećim zemljama zbog pristupanja Republike Hrvatske Uniji. Pregovori s Hašemitskom Kraljevinom Jordanom uspješno su završeni razmjenom pisama 6. svibnja 2014.

               5.Protokol bi trebalo potpisati u ime Unije i njezinih država članica, podložno njegovu kasnijem sklapanju.

               6.Protokol bi se trebao privremeno primjenjivati do datuma stupanja na snagu u skladu s člankom 7. stavkom 3.,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Odobrava se potpisivanje, u ime Unije i njezinih država članica, Protokola uz Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, podložno sklapanju navedenog Protokola.

               Tekst Protokola priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Glavno tajništvo Vijeća za osobu/osobe koju/koje odredi pregovarač Protokola izdaje instrument sa svim potrebnim ovlastima za potpisivanje Protokola, podložno njegovu sklapanju.

               Članak 3.

               Do stupanja na snagu Protokol se primjenjuje privremeno s učinkom od 1. srpnja 2013. u skladu s člankom 7. stavkom 3.

               Članak 4.

               Ova Odluka stupa na snagu ….

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih zemalja ili međunarodnih organizacija zbog pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji (dokument Vijeća 13351/12 LIMITED).

                     (2)
                  SL L 129, 15.05.2002., str. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 23.8.2016.
            COM(2016) 529 final
            PRILOG

            ODLUCI VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije i njezinih država članica, i privremenoj primjeni Protokola uz Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

               PROTOKOL
                  UZ EURO-MEDITERANSKI SPORAZUM

               O PRIDRUŽIVANJU IZMEĐU EUROPSKIH ZAJEDNICA I NJIHOVIH DRŽAVA ČLANICA, S JEDNE STRANE, I HAŠEMITSKE KRALJEVINE JORDANA, S DRUGE STRANE

               KAKO BI SE UZELO U OBZIR PRISTUPANJE

               REPUBLIKE HRVATSKE EUROPSKOJ UNIJI

               KRALJEVINA BELGIJA,

               REPUBLIKA BUGARSKA,

               ČEŠKA REPUBLIKA,

               KRALJEVINA DANSKA,

               SAVEZNA REPUBLIKA NJEMAČKA,

               REPUBLIKA ESTONIJA,

               IRSKA,

               HELENSKA REPUBLIKA,

               KRALJEVINA ŠPANJOLSKA,

               FRANCUSKA REPUBLIKA,

               REPUBLIKA HRVATSKA,

               TALIJANSKA REPUBLIKA,

               REPUBLIKA CIPAR,

               REPUBLIKA LATVIJA,

               REPUBLIKA LITVA,

               VELIKO VOJVODSTVO LUKSEMBURG,

               MAĐARSKA,

               REPUBLIKA MALTA,

               KRALJEVINA NIZOZEMSKA,

               REPUBLIKA AUSTRIJA,

               REPUBLIKA POLJSKA,

               PORTUGALSKA REPUBLIKA,

               RUMUNJSKA,

               REPUBLIKA SLOVENIJA,

               SLOVAČKA REPUBLIKA,

               REPUBLIKA FINSKA,

               KRALJEVINA ŠVEDSKA,

               UJEDINJENA KRALJEVINA VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE

               ugovorne stranke Ugovora o Europskoj uniji i Ugovora o funkcioniranju Europske unije, dalje u tekstu „države članice”, koje zastupa Vijeće Europske unije,

               i EUROPSKA UNIJA, dalje u tekstu „Unija”,

               s jedne strane, i

               HAŠEMITSKA KRALJEVINA JORDAN, dalje u tekstu „Jordan”,

               s druge strane,

               dalje u tekstu zajednički nazvane „ugovorne stranke” za potrebe ovog Protokola,

               BUDUĆI DA:

               (1)Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, dalje u tekstu „Sporazum”, potpisan je u Bruxellesu 24. studenoga 1997. i stupio je na snagu 1. svibnja 2002.

               (2)Ugovor o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji (dalje u tekstu „Ugovor o pristupanju”) potpisan je u Bruxellesu 9. prosinca 2011. i stupio je na snagu 1. srpnja 2013.

               (3)U skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o pristupanju Republike Hrvatske, o njezinu pristupanju Sporazumu potrebno je odlučiti sklapanjem protokola uz Sporazum.

               (4)Održana su savjetovanja u skladu s člankom 22. stavkom 2. Euro-mediteranskog sporazuma kako bi se osiguralo da su u obzir uzeti zajednički interesi Unije i Jordana,

               SPORAZUMJELI SU SE KAKO SLIJEDI:

               Članak 1.

               Republika Hrvatska postaje ugovorna stranka Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Hašemitske Kraljevine Jordana, s druge strane, te će donijeti i primiti na znanje, na isti način kao i ostale države članice Unije, tekstove Sporazuma, kao i zajedničkih izjava i razmjena pisama.

               POGLAVLJE I.

               Izmjene teksta Euro-mediteranskog sporazuma, uključujući njegove priloge i protokole

               Članak 2.

               Pravila o podrijetlu

               Protokol 3 mijenja se kako slijedi:

               1. Prilog IV.a zamjenjuje se sljedećim:

               „PRILOG IV.a

               TEKST IZJAVE NA RAČUNU

               Izjava na računu, čiji se tekst nalazi u nastavku, mora se sastaviti u skladu s bilješkama. Međutim, bilješke nije potrebno navesti.

               Bugarska verzija

               Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение № … (
                  1
                ) декларира, че освен където е отбелязано друго, тези продукти са с … преференциален произход (
                  2
               ).

               Španjolska verzija

               El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no …(1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial…(2).

               Češka verzija

               Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení … (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených mají tyto výrobky preferenční původ v … (2).

               Danska verzija

               Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr. … (1)), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i … (2).

               Njemačka verzija

               Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. … (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anders angegeben, präferenzbegünstigte … (2) Ursprungswaren sind.

               Estonska verzija

               Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr … (1)) deklareerib, et need tooted on … (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul, kui on selgelt näidatud teisiti.

               Grčka verzija

               Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο [άδεια τελωνείου υπ’ αριθ. … (
                  3
               )] δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής … (
                  4
               ).

               Engleska verzija

               The exporter of the products covered by this document (customs authorisation No … (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of … (2) preferential origin.

               Francuska verzija

               L’exportateur des produits couverts par le présent document [autorisation douanière no … (1)] déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l’origine préférentielle … (2).

               Hrvatska verzija

               Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br… (1)) izjavljuje da su, osim ako je drukčije izričito navedeno, ovi proizvodi .... (2) preferencijalnog podrijetla.

               Talijanska verzija

               L’esportatore delle merci contemplate nel presente documento [autorizzazione doganale n. … (1)] dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale … (2).

               Latvijska verzija

               Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. … (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no … (2).

               Litavska verzija

               Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr … (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra … (2) preferencinės kilmės prekės.

               Mađarska verzija

               A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: … (
                  5
               )) kijelentem, hogy eltérő egyértelmű jelzés hianyában az áruk preferenciális … (
                  6
               ) származásúak.

               Malteška verzija

               L-esportatur tal-prodotti koperti b’dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. … (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b’mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta’ oriġini preferenzjali … (2).

               Nizozemska verzija

               De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. … (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële …oorsprong zijn (2).

               Poljska verzija

               Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr … (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają … (2) preferencyjne pochodzenie.

               Portugalska verzija

               O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento [autorização aduaneira n.o … (1)], declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial … (2).

               Rumunjska verzija

               Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document [autorizația vamală nr. … (1)] declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială … (2).

               Slovenska verzija

               Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št. … (
                  7
               )) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno … (
                  8
               ) poreklo.

               Slovačka verzija

               Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente [číslo povolenia … (1)] vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v … (2).

               Finska verzija

               Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa nro … (1)) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja … (2) alkuperätuotteita.

               Švedska verzija

               Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr … (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande … ursprung (2).

               Arapska verzija

               ............................................................................................................................................(
                  9
                ) (Mjesto i datum)

               ............................................................................................................................................(
                  10
               )

               (Potpis izvoznika; osim toga, i čitko napisano ime osobe koja potpisuje)”

               2. Prilog IV.b. zamjenjuje se sljedećim:

               „PRILOG IV.b

               Tekst izjave na računu EUR-MED

               Izjava na računu EUR-MED, čiji se tekst nalazi u nastavku, mora se sastaviti u skladu s bilješkama. Međutim, bilješke nije potrebno navesti.

               Bugarska verzija

               Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение № ... (
                  11
               )) декларира, че освен където ясно е отбелязано друго, тези продукти са с ... преференциален произход (
                  12
               ).

               – primijenjena kumulacija s ... (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  13
               )

               Španjolska verzija

               El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no ... (1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial ... (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Češka verzija

               Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených, mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Danska verzija

               Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr.... (
                  14
               )), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i ... (
                  15
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  16
               )

               Njemačka verzija

               Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. ... (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anderes angegeben, präferenzbegünstigte ... (2) Ursprungswaren sind.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Estonska verzija

               Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr. ... (1)) deklareerib, et need tooted on ... (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul kui on selgelt näidatud teisiti.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Grčka verzija

               Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. ... (
                  17
               )) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (
                  18
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  19
               )

               Engleska verzija

               The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Francuska verzija

               L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière no ... (1)) déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle ... (2)).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Hrvatska verzija

               Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br. …(1)) izjavljuje da su, osim ako je to drugačije izričito navedeno, ovi proizvodi ... (2) preferencijalnog podrijetla.

               – primijenjena kumulacija s ... (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Talijanska verzija

               L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. ... (
                  20
               )) dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (
                  21
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  22
               )

               Latvijska verzija

               Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ... (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Litavska verzija

               Šiame dokumente išvardytų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Mađarska verzija

               A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő jelzés hianyában az áruk kedvezményes ... (2) származásúak.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Malteška verzija

               L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ... (
                  23
               )) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b'mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' oriġini preferenzjali ... (
                  24
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  25
               )

               Nizozemska verzija

               De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... oorsprong zijn (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3))

               Poljska verzija

               Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Portugalska verzija

               O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira no. ... (
                  26
               )) declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (
                  27
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  28
               )

               Rumunjska verzija

               Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizația vamală nr. ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).

               – primijenjena kumulacija s ... (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Slovenska verzija

               Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št .(1)..) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Slovačka verzija

               Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia ... (1) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Finska verzija

               Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa n:o ... (
                  29
               )) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... alkuperätuotteita (
                  30
               ).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (
                  31
               )

               Švedska verzija

               Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor,  om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung (2).

               – primijenjena kumulacija s … (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               Arapska verzija

               – primijenjena kumulacija s ... (ime zemlje/zemalja)

               – kumulacija nije primijenjena (3)

               ........................................................................................................................................... (
                  32
               ) (Mjesto i datum)

               ............................................................................................................................................(
                  33
               ).

               (Potpis izvoznika; osim toga, i čitko napisano ime osobe koja potpisuje)”

               POGLAVLJE II.

               Prijelazne odredbe

               Članak 3.

               Roba u provozu

               1.
                     Odredbe Sporazuma mogu se primjenjivati na robu izvezenu iz Jordana u Hrvatsku ili iz Hrvatske u Jordan, koja je u skladu s odredbama Protokola 3 uz Sporazum i koja je na dan pristupanja Hrvatske u provozu ili privremeno pohranjena u carinskom skladištu ili slobodnoj zoni u Jordanu ili Hrvatskoj.

               2.
                     U tim se slučajevima može dodijeliti povlašteni tretman uz uvjet da se carinskim tijelima zemlje uvoznice u roku od četiri mjeseca od dana pristupanja Hrvatske dostave dokazi o podrijetlu koje su naknadno izdala carinska tijela države izvoznice.

               POGLAVLJE III.

               Završne i opće odredbe

               Članak 4.

               Hašemitska Kraljevina Jordan obvezuje se da u vezi s ovim proširenjem Unije neće imati nikakve tražbine, zahtjeve ili upućivanja niti će mijenjati ili povlačiti bilo koju koncesiju iz članka XXIV. stavka 6. i članka XXVIII. GATT-a iz 1994.

               Članak 5.

               Unija svojim državama članicama i Jordanu pravodobno nakon parafiranja ovog Protokola dostavlja verziju Sporazuma na hrvatskom jeziku. Od dana stupanja na snagu ovog Protokola jezična verzija iz prve rečenice ovog članka postaje vjerodostojna pod istim uvjetima kao i jezične verzije Sporazuma na arapskom, bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku.

               Članak 6.

               Ovaj je Protokol sastavni dio Sporazuma.

               Članak 7.

               1.
                     Ovaj Protokol odobravaju Europska unija, Vijeće Europske unije u ime država članica i Jordan, u skladu sa svojim postupcima. Ugovorne stranke međusobno se obavješćuju o završetku postupaka potrebnih u tu svrhu. Isprave o odobrenju polažu se kod Glavnog tajništva Vijeća Europske unije.

               2.
                     Ovaj Protokol stupa na snagu prvog dana u mjesecu koji slijedi nakon datuma kad se sve stranke međusobno obavijeste o završetku postupaka koji su potrebni u tu svrhu.

               3.
                     Do datuma stupanja na snagu, Protokol se privremeno primjenjuje s učinkom od 1. srpnja 2013.

               Članak 8.

               Ovaj Protokol sastavljen je u po dva primjerka na arapskom, bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.

               U POTVRDU TOGA, u nastavku potpisani opunomoćenici, propisno ovlašteni u tu svrhu, potpisali su ovaj Protokol.

               Sastavljeno u … … … …

               ZA EUROPSKU UNIJU I NJEZINE DRŽAVE ČLANICE

               ZA HAŠEMITSKU KRALJEVINU JORDAN

                     (1)
                  Ako izjavu na računu sastavlja ovlašteni izvoznik u smislu članka 23. Protokola, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu na računu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (2)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava na računu u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille u smislu članka 38. Protokola, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi u kojoj se izdaje izjava stavljanjem oznake „CM”.

                     (3)
                  Ako izjavu na računu sastavlja ovlašteni izvoznik u smislu članka 23. Protokola, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu na računu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (4)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava na računu u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille u smislu članka 38. Protokola, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi u kojoj se izdaje izjava stavljanjem oznake „CM”.

                     (5)
                  Ako izjavu na računu sastavlja ovlašteni izvoznik u smislu članka 23. Protokola, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu na računu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (6)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava na računu u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille u smislu članka 38. Protokola, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi u kojoj se izdaje izjava stavljanjem oznake „CM”.

                     (7)
                  Ako izjavu na računu sastavlja ovlašteni izvoznik u smislu članka 23. Protokola, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu na računu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (8)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava na računu u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille u smislu članka 38. Protokola, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi u kojoj se izdaje izjava stavljanjem oznake „CM”.

                     (9)

                        Ti se navodi mogu ispustiti ako su podaci navedeni u samoj ispravi.

                     (10)
                  Vidjeti članak 22. stavak 5. Protokola. U slučajevima kada izvoznik ne mora potpisati izjavu, izuzeće od obveze potpisa znači i izuzeće od obveze navođenja imena potpisnika.

                     (11)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (12)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (13)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (14)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (15)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (16)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (17)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (18)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (19)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (20)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (21)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (22)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (23)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (24)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (25)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (26)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (27)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (28)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (29)

                        Ako izjavu o podrijetlu sastavlja ovlašteni izvoznik, ovdje treba upisati broj ovlaštenja tog izvoznika. Ako izjavu o podrijetlu ne sastavlja ovlašteni izvoznik, riječi u zagradama ispuštaju se ili se prostor ostavlja praznim.

                     (30)
                  Mora se navesti podrijetlo proizvoda. Ako se izjava o podrijetlu u u cijelosti ili djelomično odnosi na proizvode podrijetlom iz Ceute i Melille, izvoznik ih mora jasno naznačiti u ispravi na kojoj se izdaje izjava pomoću simbola „CM”.

                     (31)
                  Popuniti ili izbrisati prema potrebi.

                     (32)
                  Ti se navodi mogu ispustiti ako su podaci navedeni u samoj ispravi.

                     (33)
                  Vidjeti članak 22. stavak 5. Protokola. U slučajevima kada izvoznik ne mora potpisati izjavu, izuzeće od obveze potpisa znači i izuzeće od obveze navođenja imena potpisnika.