				|

		52014PC0563

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Protokol iz 2014. uz Konvenciju o prisilnom radu iz 1930. Međunarodne organizacije rada koji se odnosi na pitanja u vezi sa socijalnom politikom /* COM/2014/0563 final - 2014/0259 (NLE) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Predloženim odlukama Vijeća državama
članicama omogućit će se ratifikacija Protokola uz Konvenciju o
prisilnom radu iz 1930. Međunarodne organizacije rada (MOR), u daljnjem
tekstu „Protokol”.
Konvencija MOR-a o prisilnom radu iz 1930.
(br. 29), u daljnjem tekstu „Konvencija”, jedna je od osam temeljnih
konvencija MOR-a koje čine osnovne međunarodne radne standarde te se
smatra instrumentom za ljudska prava. Donošenjem Konvencije na
Međunarodnoj konferenciji rada 1930. godine (u daljnjem tekstu
„Konferencija”) države su bile pozvane na prestanak korištenja prisilnog rada u
najkraćem mogućem roku te njegovu kriminalizaciju. Ipak, unatoč
tome što je Konvencija ratificirana gotovo u cijelom svijetu, danas više od 80
godina kasnije prisilni rad još uvijek postoji, premda u drukčijim
oblicima od onih koji su doveli do velike zabrinutosti početkom dvadesetog
stoljeća. MOR procjenjuje da su najmanje 20,9 milijuna ljudi diljem
svijeta žrtve prisilnog rada.
Protokolom, donesenim na 103. zasjedanju
Konferencije, nastoji se smanjiti nedostatke u provedbi i ostvariti napredak u
sprečavanju trgovine ljudima radi izrabljivanja te zaštiti žrtve prisilnog
rada i omogućiti im naknadu štete.
Europska unija (EU) predana je promicanju
ljudskih prava i dostojnog rada te iskorjenjivanju trgovine ljudima, kako
unutar Unije tako i u svojim odnosima s drugim državama. U kontekstu Protokola
od velike je važnosti i predanost EU-a promicanju zaštite prava djece te
ravnopravnosti spolova jer žene mogu biti osobito osjetljive na neke oblike
prisilnog rada. Prava na radu najvažnija su za dostojan rad. Ratifikacijom
konvencija MOR-a i s njima povezanih protokola države članice EU-a jasno
pokazuju koherentnost politike EU-a u promicanju temeljnih načela i prava
na radu te poboljšavanju uvjeta rada diljem svijeta.
Nadalje, u okviru strategije EU-a za
iskorjenjivanje trgovine ljudima[1],
Komisija je od država članica EU-a zatražila da ratificiraju sve
odgovarajuće međunarodne instrumente, sporazume i pravne obveze. Time
će se na učinkovitiji, koherentniji i usklađeniji način
pomoći u borbi protiv trgovine ljudima. Omogućavanje većih prava
žrtvama u EU-u također je strateški prioritet Komisije u posljednjih
nekoliko godina. Horizontalnom direktivom o pravima žrtava žrtvama kaznenih
djela omogućit će se ostvarivanje jednakih minimalnih standarda prava
za vrijeme policijskih istraga i sudskih postupaka. Protokol bi trebalo
promatrati u tom okviru.
Stoga je na razini EU-a potrebno ukloniti sve
pravne prepreke ratifikaciji Protokola u državama članicama. Sadržaj
Protokola nije sporan u smislu postojeće pravne stečevine EU-a.
Odredbama Protokola jača se
međunarodni pravni okvir utvrđivanjem obveza u cilju sprečavanja
prisilnog rada i pružanja zaštite žrtvama te pristupa pravnim lijekovima, poput
naknade štete.
U člancima 1. i 6. Protokola od država
članica MOR-a zahtijeva se razvoj nacionalne politike te akcijskog plana
za učinkovito i održivo suzbijanje prisilnog rada i poduzimanje mjera u
cilju primjene odredbi Protokola, u suradnji s organizacijama poslodavaca i
radnika.
U članku 2. Protokola navode se mjere
koje države članice MOR-a moraju poduzeti u cilju sprečavanja
prisilnog rada, a one podrazumijevaju:
·
obrazovanje i informiranje ljudi, posebno onih jako
ranjivih, te poslodavaca;
·
ulaganje napora kako bi se osiguralo da se opseg i
provedba zakonodavstva koje se odnosi na sprečavanje prisilnog rada
primjenjuju na sve radnike i sve sektore gospodarstva te kako bi se poboljšale
službe inspekcije rada;
·
zaštitu ljudi, osobito radnika migranata, od
potencijalno prijetećih i nepoštenih postupanja u zapošljavanju i
posredovanju pri zapošljavanju;
·
potporu dubinskoj analizi kako javnog tako i
privatnog sektora; i
·
bavljenje temeljnim uzrocima povećanja rizika
od prisilnog rada.
Kada je riječ o žrtvama prisilnog rada,
člankom 3. predviđa se poduzimanje učinkovitih mjera radi
njihove identifikacije, oslobađanja, zaštite, oporavka, rehabilitacije te
drugih oblika pomoći. U članku 4. od država članica MOR-a
zahtjeva se da svim žrtvama osiguraju pristup pravnim lijekovima, poput naknade
štete, te da nadležnim tijelima omoguće da žrtvama ne sude zbog
nezakonitih radnji koje su bili prisiljeni počiniti.
Osim toga, člankom 5. predviđa se
međunarodna suradnja u cilju sprečavanja i ukidanja prisilnog rada, a
člankom 7. iz Konvencije se brišu prijelazne odredbe.
U Protokolu se navode područja prava EU-a
koja su već do sada u velikoj mjeri regulirana.
U odredbama o sprečavanju prisilnog rada,
Protokolom se uređuju aspekti obuhvaćeni socijalnom politikom EU-a, u
vezi s kojom su u pravu EU-a već određena minimalna pravila o
uvjetima rada[2].
U odredbama o zaštiti žrtava i pristupu
pravnim lijekovima, Protokolom se uređuju aspekti koji se odnose na
pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima, za što su u pravu EU-a već
određeni minimalni standardi u pogledu suzbijanja trgovine ljudima i prava
žrtava[3].
Dijelovi Protokola povezani su i sa slobodom
kretanja radnika[4]
te pravilima o azilu i imigraciji[5].
Nadalje, Protokol je povezan s pravilima u
okviru zajedničke trgovinske politike, međunarodnim sporazumima EU-a,
razvojnom suradnjom i trgovinskim instrumentima koji upućuju na osnovne
radne standarde te ratifikaciju i učinkovitu provedbu temeljnih konvencija
MOR-a u trećim zemljama i EU-u.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENA UČINKA
Nije primjenljivo.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Protokol je obvezujući međunarodni
sporazum koji podliježe ratifikaciji i povezan je s Konvencijom. Pravne obveze
koje proizlaze iz njega primjenjive su na države koje će ga ratificirati,
a mogu ga ratificirati samo države koje su ratificirale Konvenciju.
U MOR-u se Protokol koristi za djelomično
revidiranje i dopunu Konvencije, čime se omogućuje njezina prilagodba
promijenjenim uvjetima te se povećava njezina važnost. Članak 19.
stavak 4. Ustava MOR-a o donošenju i ratifikaciji konvencija također se
primjenjuje na Protokol.
U skladu sa sudskom praksom Suda Europske
unije (ECJ)[6],
a posebno u pogledu donošenja Konvencije MOR-a i njezine ratifikacije[7], države članice ne
mogu odlučivati o ratifikaciji Protokola izvan okvira institucija EU-a jer
su dijelovi Protokola u nadležnosti EU-a.
Međutim, EU ne može ratificirati Protokol
MOR-a jer prema pravilima MOR-a samo države mogu biti potpisnice takvih
Protokola.
Budući da je predmet tog Protokola jednim
dijelom u nadležnosti EU-a, a drugim dijelom u nadležnosti država članica,
institucije EU-a i države članice moraju poduzeti mjere potrebne za
suradnju pri ratifikaciji Protokola te provedbi obveza koje proizlaze iz Protokola[8].
U prošlom desetljeću Vijeće je
već bilo ovlastilo države članice da u interesu EU-a ratificiraju pet
konvencija MOR-a čiji su dijelovi u nadležnosti EU-a[9].
S obzirom na Protokol, različiti aspekti
suzbijanja trgovine ljudima, zaštite žrtava i politika rada koje obuhvaća
Protokol uvelike su regulirani, čak i do te mjere da države članice
više ne mogu u tom pogledu samostalno surađivati s vanjskim strankama[10]. Članak 82.
stavak 2. i članak 153. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU)
čine glavnu pravnu osnovu za relevantno zakonodavstvo EU-a, koje je
detaljnije od općih načela utvrđenih Protokolom.
Ne postoji neusklađenost između
odredbi Protokola i minimalnih zahtjeva u tim područjima utvrđenih
pravnom stečevinom EU-a.
U skladu s člankom 19. stavkom 8. Ustava
MOR-a Protokolom su utvrđeni minimalni standardi. Pravna stečevina
EU-a temelji se na istom pristupu. Iz toga proizlazi da pravo EU-a može biti
strože od standarda MOR-a ili obratno[11].
Predloženim odlukama Vijeća države
članice ovlastit će se za ratifikaciju, u interesu EU-a, onih
dijelova Protokola koji su u nadležnosti EU-a te će im se preporučiti
da ulože napore kako bi taj proces završio do kraja 2016.
Predložene odluke Vijeća s jedne strane
temelje se na članku 218. stavku 6. UFEU-a u vezi s člankom 82.
stavkom 2. UFEU-a, koji čini glavnu pravnu osnovu za zakonodavstvo EU-a u
pogledu pravosudne suradnje u kaznenim stvarima, koja je važna za borbu protiv
trgovine ljudima i prava žrtava, a s druge strane temelje se na članku 153.
stavku 2. drugom podstavku UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 6. UFEU-a,
koji čini glavnu pravnu osnovu za zakonodavstvo EU-a u pogledu poboljšanja
uvjeta rada, što je važno za sprečavanje prisilnog rada.
Protokolom se želi postići više
neodvojivo povezanih ciljeva od kojih nijedan nije sekundaran ili neizravan u
odnosu na drugi. Posebno, Protokolom se s jedne strane žele postići
dostojni uvjeti rada, a s druge strane zaštita žrtava prisilnog ili obveznog
rada te kažnjavanje počinitelja. Stoga se on mora temeljiti na članku
82. stavku 2. UFEU-a, ali i na članku 153. stavku 1. točkama (a) i
(b). Jedinstvena odluka ne može se donijeti na dvojnoj pravnoj osnovi ako
postupci koje zahtijeva svaka pravna osnova nisu kompatibilni[12]. Ovdje je riječ o
takvom slučaju s obzirom na to da pitanja u pogledu pravosudne suradnje u
kaznenim stvarima nisu obvezujuća za Dansku, zbog čega dolazi do
odstupanja u glasačkim pravima u Vijeću. Slijedom toga potrebno je
donijeti dvije različite odluke Vijeća.
Kada je riječ o cilju zaštite žrtava
prisilnog ili obveznog rada i kažnjavanja počinitelja, članak 82.
stavak 2. UFEU-a jedinstvena je pravna osnova na kojoj bi se trebao temeljiti
ovaj prijedlog. Točno je da Protokol obuhvaća i boravišni status
žrtava prisilnog ili obveznog rada u onoj mjeri u kojoj je on potreban da se
žrtvama osigura pristup odgovarajućim i učinkovitim pravnim
lijekovima (vidjeti, posebno, članak 4. Protokola). Međutim, ta svrha
koja se odnosi na članak 79. UFEU-a tek je sporedna dok se ciljevi
sprečavanja i borbe protiv trgovine ljudima i zaštite žrtava koji se
odnose na članak 82. stavak 2. UFEU-a[13]
mogu identificirati kao prevladavajuće svrhe i komponente.
U tom kontekstu Komisija podsjeća da je
14. travnja 2014., na temelju članka 218. stavaka 3. i 4. UFEU-a,
dostavila Vijeću Preporuku za Odluku Vijeća o odobravanju
početka pregovora i pregovaranju o direktivama na 103. zasjedanju
Međunarodne konferencije rada o Protokolu kojim se dopunjuje Konvencija
br. 29, iz 1930., Međunarodne organizacije rada o prisilnom radu
(COM(2014)238 od 14.4.2014.). Nadalje, Komisija podsjeća da se o toj preporuci
raspravljalo na sastancima radne skupine Vijeća održanima 5. svibnja, 14.
svibnja i 16. svibnja 2014. te da je, unatoč nekoliko pokušaja da se
postigne prihvatljivo rješenje, na sastanku Corepera 23. svibnja 2014.
odlučeno kako se o tom pitanju više neće raspravljati te stoga ni
podnijeti nacrt odluke Vijeću na donošenje. Kao rezultat toga, Komisija je
dala sljedeću izjavu koja je zabilježena u zapisniku Corepera:
„Komisija podsjeća na obvezu iskrene
suradnje između država članica i Komisije u svim okolnostima.
Nedonošenje ovih odluka dovest će do stanja koje nije u skladu s ugovorima
jer države članice pravno nisu u mogućnosti u međunarodnim
pregovorima preuzimati obveze koje se odnose na pitanja u nadležnosti Unije ako
ne postoji okvir odluka Unije. Komisija će razmotriti odgovarajuće
mjere koje je potrebno poduzeti u tom pogledu. Komisija podsjeća na
potrebu poštovanja nadležnosti Unije, kako bi se izbjegla svaka
neusklađenost između pravne stečevine Unije i instrumenata MOR-a
o kojima će se pregovarati kao i na potrebu da države članice djeluju
u interesu EU-a u MOR-u.”
Komisija dalje napominje da su države
članice, unatoč nedonošenju prethodno navedenoga nacrta odluke,
pristupile pregovorima te u okviru MOR-a donijele Protokol iz 2014. uz
Konvenciju o prisilnom radu. S obzirom na važnost Protokola iz 2014. uz
Konvenciju o prisilnom radu, Komisija na temelju članka 218. stavka 6.
UFEU-a predlaže da se države članice, koje će zajednički
djelovati u interesu Unije, ovlaste za ratifikaciju navedenog Protokola.
Komisija u isto vrijeme naglašava da se ovaj prijedlog nikako ne može smatrati
njezinim prihvaćanjem legalnosti postupka koji je doveo do donošenja
navedenoga Protokola u MOR-u.
2014/0259 (NLE)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o ovlašćivanju država članica da u
interesu Europske unije ratificiraju Protokol iz 2014. uz Konvenciju o
prisilnom radu iz 1930. Međunarodne organizacije rada koji se odnosi na
pitanja u vezi sa socijalnom politikom
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 153. stavak 1. točke (a) i
(b) u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) podtočkom (v),
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
uzimajući u obzir suglasnost Europskog
parlamenta[14],

budući da:
(1)       Europska unija promiče
ratifikaciju međunarodnih konvencija o radu koje je Međunarodna
organizacija rada klasificirala kao ažurirane kako bi se pridonijelo naporima
Europske unije u promicanju ljudskih prava i dostojnog rada za sve ljude te u
iskorjenjivanju trgovine ljudima u EU-u, ali i izvan njega, pri čemu su
zaštita temeljnih načela i prava na radu ključni aspekti.
(2)       Dio pravila sadržanih u
Protokolu iz 2014. uz Konvenciju o prisilnom radu iz 1930. Međunarodne
organizacije rada (MOR), u daljnjem tekstu „Protokol”, u skladu s člankom
153. stavkom 1. točkama (a) i (b) u nadležnosti je Unije. Neka pravila iz
Protokola već su obuhvaćena pravnom stečevinom EU-a u
području socijalne politike[15].
(3)       U skladu s tim, države
članice ne smiju prihvaćati obveze u odnosu na ove dijelove izvan
okvira institucija Europske unije[16].
(4)       Članak 19. stavak 4.
Ustava MOR-a o donošenju i ratifikaciji konvencija jednako se odnosi i na
Protokol, koji je obvezujući međunarodni sporazum podložan
ratifikaciji i povezan s Konvencijom.
(5)       S obzirom na to da samo države
mogu biti potpisnice Protokola, Europska unija ne može ratificirati Protokol.
(6)       Stoga je potrebno države
članice, koje će djelovati zajednički u interesu Europske unije,
ovlastiti za ratifikaciju dijelova Protokola koji su u skladu s člankom
153. stavkom 1. točkama (a) i (b) UFEU-a u nadležnosti Unije.
(7)       Odredbe nacrta Protokola, uz
izuzetak odredbi koje se odnose na socijalnu politiku, bit će podložne
odluci donesenoj usporedno s ovom Odlukom,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Države članice ovlašćuju se za
ratifikaciju dijelova Protokola iz 2014. uz Konvenciju o prisilnom radu iz
1930. Međunarodne organizacije rada za koje je prema članku 153.
stavku 1. točkama (a) i (b) UFEU-a nadležnost dodijeljena Europskoj uniji.
Članak 2.
Države članice trebale bi poduzeti sve
potrebne korake kako bi u najkraćem mogućem roku, po mogućnosti
do 31. prosinca 2016., glavnom direktoru Međunarodne organizacije rada
položile svoje isprave o ratifikaciji.
Članak 3.
Ova je Odluka upućena državama
članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               Strategija EU-a za iskorjenjivanje trgovine ljudima
2012. – 2016., COM(2012) 286 od 19.6.2012.
[2]               Uključujući Direktivu 91/533/EEZ o obvezi
poslodavca da obavijesti radnike o uvjetima koji se primjenjuju na ugovor o radu
ili radni odnos („pisana izjava”), Direktivu 2008/104/EZ o radu preko
poduzeća za privremeno zapošljavanje kao i direktive o zdravlju i
sigurnosti na radu, uključujući Okvirnu direktivu 89/391/EEZ,
Direktivu 2003/88/EZ o radnom vremenu, Direktivu 94/33/EEZ o zaštiti mladih
ljudi na radu te Direktivu 92/85/EEZ o zaštiti majčinstva.
[3]               Direktiva 2011/36/EU („suzbijanje trgovanja ljudima”),
Direktiva 2012/29/EU („prava žrtava”).
[4]               Članak 45. UFEU-a i Uredba 492/2011 o slobodi
kretanja radnika u Uniji.
[5]               Direktiva 2004/81/EZ („dozvola boravka za žrtve”) i
Direktiva 2009/52/EZ („sankcije za poslodavce”). Odabrane odredbe Protokola i
povezana Preporuka odnose se i na Direktivu 2008/115/EZ („vraćanje”),
Direktivu 2011/98/EU („jedinstvena dozvola”) te Direktivu 2014/36/EU („sezonski
radnici”).
[6]               Presuda AETR ECJ-a, predmet 22/70 od 31. ožujka 1971.,
ECR 1971., 263.; vidjeti i članak 3. stavak 2. UFEU-a u kojem su ta
načela kodificirana.
[7]               Mišljenje 2/91 ECJ-a od 19. ožujka 1993. u vezi s
Konvencijom o kemikalijama br. 170, ECR 1993-I, str. 1061.
[8]               Mišljenje 2/91 ECJ-a (ibid.), stavci 36., 37. i 38.
[9]               Odluka Vijeća od 14. travnja 2005. kojom se
ovlašćuju države članice da u interesu Europske zajednice
ratificiraju Konvenciju o identifikacijskim ispravama pomoraca Međunarodne
organizacije rada (Konvencija br. 185), SL L 136/1 od 30.5.2005.;
Odluka Vijeća od 7. lipnja 2007. o ovlašćivanju država članica
da u interesu Europske zajednice ratificiraju Konvenciju o radu pomoraca
Međunarodne organizacije rada iz 2006. (SL L 161/63 od 22.6.2007.);
Odluka Vijeća od 7. lipnja 2010. o ovlašćivanju država članica
da u interesu Europske unije ratificiraju Konvenciju o radu u ribolovu iz 2007.
Međunarodne organizacije rada (Konvencija br. 188), SL 145/12 od
11.6.2010.;
Odluka Vijeća od 28. siječnja 2014. o ovlašćivanju država
članica da u interesu Europske unije ratificiraju Konvenciju o sigurnosti
pri korištenju kemikalija na radnom mjestu iz 1990. Međunarodne
organizacije rada (Konvencija br. 170) (2014/52/EU);
Odluka Vijeća od 28. siječnja 2014. o ovlašćivanju država
članica da u interesu Europske unije ratificiraju Konvenciju o dostojnom
radu za radnike u kućanstvu iz 2011. Međunarodne organizacije rada
(Konvencija br. 189) (2014/51/EU).
[10]             Mišljenje 2/91 ECJ-a, stavci 25. i 26.
[11]             Mišljenje 2/91 ECJ-a, stavak 18.
[12]             Vidjeti, najnoviju, presudu ECJ-a od 11. lipnja 2014.,
Predmet C-377/12, stavak 34.
[13]             Vidjeti, posebno, Direktivu 2012/29/EU Europskog
parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o uspostavi minimalnih
standarda prava, potpore i zaštite žrtava kaznenih djela koja se temelji na
članku 82. stavku 2. UFEU-a i Direktivu 2011/36/EU Europskog parlamenta i
Vijeća od 5. travnja 2011. o sprečavanju i suzbijanju trgovanja
ljudima i zaštiti njezinih žrtava koja se temelji na članku 82. stavku 2.
i članku 83. stavku 1. UFEU-a. Članak 1. stavak 1., članak 1.
stavak 2., članak 1. stavak 3., članak 2. točka (a), članak
2. točka (c), članak 3., članak 4. stavak 1. i članak 4. stavak
2. Protokola neposredno se odnose na pitanja uređena tim direktivama.
[14]             SL C , , str. .
[15]             Posebno, članak 1. stavak 1., članak 2.
točka (a) i članak 2. točka (d) Protokola odnose se na pitanja
uređena Direktivom 91/533/EEZ o obvezi poslodavca da obavijesti radnike o
uvjetima koji se primjenjuju na ugovor o radu ili radni odnos („pisana
izjava”), Direktivom 2008/104/EZ o radu preko poduzeća za privremeno
zapošljavanje, kao i Direktivom o zdravlju i sigurnosti na radu,
uključujući Okvirnu direktivu 89/391/EEZ, Direktivu 2003/88/EZ o
radnom vremenu, Direktivu 94/33/EEZ o zaštiti mladih ljudi na radu te Direktivu
92/85/EEZ o zaštiti majčinstva.
[16]             ECJ, Predmet 22/70 Komisija protiv Vijeća („AETR”)
[ECR] 1971., 263., stavak 22., Mišljenje 2/91 („MOR”), ECR 1993-I, 1061.,
stavak 26. i Predmet C-45/07, Komisija protiv Grčke [ECR] 2009 I-701,
stavak 31.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.3.2016.
            COM(2016) 131 final
            2016/0072(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba donijeti, u ime Europske unije, u okviru Zajedničkog odbora EGP-a o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda(Proračunska linija 04 03 01 03)

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               Kako bi se osigurala potrebna pravna sigurnost i homogenost unutarnjeg tržišta, Zajednički odbor EGP-a mora u Sporazum o EGP-u u što kraćem roku nakon njegova donošenja uključiti cjelokupno mjerodavno zakonodavstvo EU-a te omogućiti sudjelovanje država članica EFTA-e/EGP-a u aktivnostima ili programima EU-a bitnima za EGP.

               2.REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UTJECAJA

               Nacrtom Odluke Zajedničkog odbora EGP-a (priložen predloženoj Odluci Vijeća) želi se izmijeniti Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda kako bi se nastavila suradnja u pogledu slobodnog kretanja radnika, koordinacije sustava socijalne sigurnosti i mjera za migrante, uključujući migrante iz trećih zemalja.

               3.PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA

               Člankom 1. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2894/94 o rješenjima za provedbu Sporazuma o EGP-u predviđa se da na prijedlog Komisije Vijeće utvrđuje stajalište o takvim odlukama koje je potrebno donijeti u ime Unije.

               Komisija Vijeću na donošenje podnosi nacrt Odluke Zajedničkog odbora EGP-a koji predstavlja stajalište Unije. Komisija se nada da će ga što prije moći iznijeti Zajedničkom odboru EGP-a.

               2016/0072 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba donijeti, u ime Europske unije, u okviru Zajedničkog odbora EGP-a o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda
                  (Proračunska linija 04 03 01 03)

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 46. i 48. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2894/94 od 28. studenoga 1994. o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru
                  1
               , a posebno njezin članak 1. stavak 3.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru
                  2
                („Sporazum o EGP-u”) stupio je na snagu 1. siječnja 1994.

               (2)U skladu s člankom 98. Sporazuma o EGP-u Zajednički odbor EGP-a može odlučiti izmijeniti, među ostalim, Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u („Protokol 31”).

               (3)Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u sadržava posebne odredbe o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda.

               (4)Primjereno je nastaviti suradnju ugovornih stranaka Sporazuma o EGP-u kako bi se obuhvatila suradnja u pogledu slobodnog kretanja radnika, koordinacije sustava socijalne sigurnosti i mjera za migrante, uključujući migrante iz trećih zemalja.

               (5)Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se omogućio nastavak proširene suradnje nakon 31. prosinca 2015.

               (6)Stajalište Unije u Zajedničkom odboru EGP-a trebalo bi se stoga temeljiti na priloženom nacrtu Odluke,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba donijeti, u ime Unije, u okviru Zajedničkog odbora EGP-a o predloženoj izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda temelji se na nacrtu Odluke Zajedničkog odbora EGP-a priloženom ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  SL L 305, 30.11.1994., str. 6.

                     (2)
                  SL L 1, 3.1.1994., str. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.3.2016.
            COM(2016) 131 final
            PRILOG
            ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a br. .../2016oizmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvanpodručja četiriju slobodauz prijedlogOdluke Vijećao stajalištu koje treba donijeti, u ime Europske unije, u okviru Zajedničkogodbora EGP-a o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u osuradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda(Proračunska linija 04 03 01 03)

               PRILOG

                  ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a br. .../2016

                  o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u
                  o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda

               ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,

               uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegove članke 86. i 98.,

               budući da:

               (1)Primjereno je proširiti suradnju ugovornih stranaka Sporazuma o EGP-u kako bi se obuhvatila suradnja u pogledu slobodnog kretanja radnika, koordinacije sustava socijalne sigurnosti i mjera za migrante, uključujući migrante iz trećih zemalja.

               (2)Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se omogućila provedba te proširene suradnje od 1. siječnja 2016.

               DONIO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               U članku 5. stavcima 5. i 13. Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u riječi „i 2015.” zamjenjuju se riječima „2015. i 2016.”.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu prvog dana nakon posljednje obavijesti u skladu s člankom 103. stavkom 1. Sporazuma o EGP-u*.

                  1Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.

               Članak 3.

               Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u Službenog lista Europske unije i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Zajednički odbor EGP-a

                     Predsjednik

                     Tajnici
                     Zajedničkog odbora EGP-a

                     (1)
                  [Ustavni zahtjevi nisu navedeni.] [Ustavni su zahtjevi navedeni.]


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 3.7.2017.
            COM(2017) 357 final
            2017/0148(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificiralo 97 zemalja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece s pomoću sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprječavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na unaprjeđenju primjene Konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Gruzija je 24. srpnja 1997. položila instrument pristupa Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Gruziji 1. listopada 1997.

                  Konvencija iz 1980. između Gruzije i 25 država članica EU-a već je na snazi. Samo Luksemburg, Danska i Rumunjska još nisu prihvatili pristup Gruzije Konvenciji.

                  Južna Afrika je 8. srpnja 1997. položila instrument pristupa Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Južnoj Africi 1. listopada 1997.

                  Konvencija iz 1980. između Južne Afrike i 26 država članica EU-a već je na snazi. Samo Luksemburg i Rumunjska još nisu prihvatili pristup Južne Afrike Konvenciji.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvaćanja pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, s kojim se savjetovalo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije izjavio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla varijabilna geometrija među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Gruzije i Južne Afrike donosi se na razini EU-a u obliku Odluke Vijeća. Luksemburg i Rumunjska trebali bi stoga u vezi s pristupom Gruzije i Južne Afrike dati izjavu o prihvatu u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem Luksemburga i Rumunjske Konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Gruzije i svih država članica EU-a osim Danske. U slučaju Južne Afrike Konvencija iz 1980. postat će primjenjiva u svim državama članicama EU-a.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a), koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću
                     1
                  .

                  Jedan je od glavnih ciljeva Uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj Konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete donesenih u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do prosinca 2016. već je doneseno deset odluka Vijeća u cilju prihvaćanja pristupa deset trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Južne Koreje, Kazahstana i Perua) Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
                     2
                  .

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju je počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     3
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj Vodič preveden je na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju nisu ratificirale
                     4
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Budući da se Odluka odnosi na međunarodni sporazum, primjenjiva pravna osnova je članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno s člankom 81. stavkom 3. Vijeće odlučuje jednoglasno, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EU) br. 2201/2003 i stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća na istu temu i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da Luksemburg i Rumunjska u utvrđenom roku prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji iz 1980.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nakon savjetovanja s Komisijom o svojoj volji da prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Konvenciji iz 1980. Luksemburg i Rumunjska dali su povoljno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka od 24. travnja 2017. pokazalo se da u ovoj fazi države članice nemaju prigovora na to da Luksemburg i Rumunjska prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Konvenciji iz 1980.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Budući da je Konvencija već na snazi u 25 država članica u pogledu Gruzije, odnosno u 26 država članica u pogledu Južne Afrike, Komisija i stručnjaci država članica smatrali su da stoga nije potrebna posebna procjena situacije u predmetnoj trećoj zemlji.

                  Stručnjaci država članica nisu izvijestili o problemima s primjenom Konvencije iz 1980. u pogledu Gruzije i Južne Afrike.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju deset odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene 2015. i 2016., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije potrebna procjena učinka ovog Prijedloga. U svakom slučaju, posebna procjena situacije u Gruziji i Južnoj Africi smatrala se suvišnom s obzirom na to da je Konvencija već na snazi s 25 odnosno 26 država članica EU-a te s obzirom na to da su Luksemburg i Rumunjska voljni prihvatiti pristupanje Gruzije i Južne Afrike.

                  4.
                        UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena Odluka nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI DIJELOVI

               Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje Luksemburga i Rumunjske da prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li Luksemburg i Rumunjska tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2017/0148 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. u vezi s člankom 218.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  5
               ,

               budući da:

               (1)
                     Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)
                     Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  6
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka njihova nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt s djetetom i prava na roditeljsku skrb.

               (3)
                     Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)
                     Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)
                     Unija potiče treće zemlje da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)
                     Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)
                     U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje izjave da prihvaćaju njezin pristup.

               (8)
                     Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)
                     Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)
                     Gruzija je 24. srpnja 1997. položila instrument pristupa Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Gruziji 1. listopada 1997.

               (11)
                     Sve predmetne države članice osim Danske, Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Gruzije Haškoj konvenciji iz 1980. Gruzija je prihvatila Bugarsku, Estoniju, Latviju, Litvu i Maltu. Na temelju procjene situacije u Gruziji donesen je zaključak da Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Gruzije prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)
                     Južna Afrika je 8. srpnja 1997. položila instrument pristupa Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Južnoj Africi 1. listopada 1997.

               (13)
                     Sve predmetne države članice osim Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Južne Afrike Haškoj konvenciji iz 1980. Južna Afrika je prihvatila Bugarsku, Estoniju, Latviju, Litvu i Maltu. Na temelju procjene situacije u Južnoj Africi donesen je zaključak da Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Južne Afrike prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (14)
                     Luksemburg i Rumunjska stoga bi trebali biti ovlašteni položiti svoju izjavu o prihvatu pristupa Gruzije i Južne Afrike u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti novu izjavu o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (15)
                     Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (16)
                     U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Luksemburg i Rumunjska ovime se ovlašćuju da u interesu Unije prihvate pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”).

               2.
                     Države članice navedene u stavku 1. stoga najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2017/... *”.

                  73.
                     Obje države članice obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Gruzije i Južne Afrike te priopćuju Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Države članice koje su položile svoje izjave o prihvatu pristupa Gruzije i Južne Afrike Haškoj konvenciji iz 1980. prije datuma donošenja ove Odluke ne polažu nove izjave.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 4.

               Ova je Odluka upućena Luksemburgu i Rumunjskoj.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

                     (1)
                  SL L 338, 23.12.2003., str. 31.

                     (2)
                  Već je doneseno deset odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Andore (odluka Vijeća 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.), Sejšela (odluka Vijeća 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.), Rusije (odluka Vijeća 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.), Albanije (odluka Vijeća 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.), Singapura (odluka Vijeća 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.), Maroka (odluka Vijeća 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.), Armenije (odluka Vijeća 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.), Južne Koreje (odluka Vijeća 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.), Kazahstana (odluka Vijeća 2016/2311 donesena 8. prosinca 2016.) i Perua (odluka Vijeća 2016/2312 donesena 8. prosinca 2016.) Konvenciji iz 1980.

                     (3)
                  Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (4)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (5)
                  SL C , , str. .

                     (6)
                  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).

                     (7)
                  SL: molimo umetnuti broj ove Odluke.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Strasbourg, 15.12.2015.
            COM(2015) 677 final
            2015/0314(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Švedske u skladu s člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               1.1. Članak 78. stavak 3. Ugovora i trenutačni privremeni programi premještanja

                  Kao dio zajedničke politike o azilu, člankom 78. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju EU-a (UFEU) predviđa se posebna pravna osnova za rješavanje kriznih situacija. Vijeće u skladu s njome, na temelju prijedloga Europske komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, može donijeti privremene mjere u korist države članice ili više njih suočenih s kriznom situacijom zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja u jednu državu članicu ili više njih. Privremene mjere predviđene člankom 78. stavkom 3. UFEU-a su izvanredne. Mogu se aktivirati samo ako je zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja unutar sustava azila države članice ili više njih dosegnut određeni prag hitnosti i ozbiljnosti problema.

                  Na temelju članka 78. stavka 3. UFEU-a Vijeće je donijelo dvije odluke o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke. U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523
                     1
                  , 40 000 podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu potrebno je premjestiti iz Italije i Grčke u druge države članice. U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601
                     2
                  , 120 000 podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu potrebno je premjestiti iz Italije i Grčke te drugih država članica ako se nalaze u kriznoj situaciji.

                  U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523 u Švedsku je potrebno premjestiti 1 369 osoba, a u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601 4 358 osoba iz Italije i Grčke.

                  U skladu s člankom 4. stavkom 3. podstavkom 2. Odluke 2015/1601 država članica može obavijestiti Komisiju i Vijeće da se nalazi u kriznoj situaciji zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja uslijed naglih promjena migracijskih tokova, uz navođenje opravdanih razloga. Komisija razmatra navedene razloge i, prema potrebi, dostavlja prijedloge Vijeću.

                  U skladu s člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601, u slučaju krizne situacije zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja u državu članicu, Vijeće, na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, može donijeti privremene mjere u korist dotične države članice, u skladu s člankom 78. stavkom 3. UFEU-a. Takve mjere mogu, prema potrebi, uključivati suspenziju sudjelovanja te države članice u premještanju predviđenom tim odlukama, kao i moguće kompenzacijske mjere za Italiju i Grčku.

                  Dopisom od 5. studenoga 2015. Švedska je obavijestila Komisiju i Vijeće da se nalazi u situaciji iz članka 4. stavka 3. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke, navodeći opravdane razloge i tražeći prilagodbu mehanizma premještanja u korist Švedske. Dopisom od 8. prosinca 2015. Švedska je službeno zatražila suspenziju svojih obveza u skladu s odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601.

               1.2. Aktiviranje primjene članka 9. odluka Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601 u odnosu na Švedsku

                  Švedska se nalazi u kriznoj situaciji zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja na njezino državno područje.

                  Znatan porast nezakonitih prelazaka granica EU-a i sekundarnih kretanja diljem Europe doveo je do naglog povećanja broja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u Švedskoj.

                  Podaci Eurostata potvrđuju nagli porast broja podnositelja zahtjeva za azil u Švedskoj. Broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu povećao se za više od 60 %, sa 68 245 podnositelja zahtjeva u razdoblju od 1. siječnja do 31. listopada 2014. na 112 040 podnositelja zahtjeva u razdoblju od 1. siječnja do 31. listopada 2015.

                  Osim toga, broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu na mjesečnoj razini u posljednje se vrijeme dodatno povećao: broj podnositelja zahtjeva udvostručio se između kolovoza (11 735) i rujna (24 261) te je u listopadu 2015. dosegao 39 055 (povećanje od 61 % u odnosu na rujan).

                  Švedska 2015. ima daleko najveći broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu po stanovniku u EU-u (11 503 podnositelja zahtjeva na milijun stanovnika).

                  Švedska se nalazi u teškoj situaciji i zbog znatnog povećanja broja maloljetnika bez pratnje; jedan od četiri podnositelja zahtjeva tvrdi da je maloljetnik bez pratnje.

                  Navedena situacija uvelike opterećuje švedski sustav azila, što ima ozbiljne praktične posljedice na terenu kad je riječ o uvjetima prihvata i sposobnosti sustava azila da obradi zahtjeve.

                  Trenutačna migracijska situacija u Švedskoj jedinstvena je u EU-u te je zbog pritiska na njezine kapacitete za obradu zahtjeva za međunarodnu zaštitu i osiguravanje odgovarajućih uvjeta prihvata osobama kojima je potrebna međunarodna zaštita nužna privremena suspenzija obveza Švedske u okviru mehanizma premještanja te, prema potrebi, pružanje operativne potpore Švedskoj.

               2. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA

               2.1. Sažetak predloženog djelovanja

                  U cilju pomaganja Švedskoj u prevladavanju krizne situacije nastale zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja na njezino državno područje predloženom se Odlukom suspendiraju obveze Švedske kao države članice premještanja iz Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 u razdoblju od jedne godine.

                  Njome se, prema potrebi, predviđa omogućavanje operativne potpore Švedskoj putem odgovarajućih aktivnosti koje koordinira EASO i, ako je potrebno, druge odgovarajuće agencije.

                  Nakon što ova Odluka prestane važiti, Švedska je i dalje obvezna premjestiti na svoje državno područje 1 369 osoba u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523 i 4 358 osoba u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601 iz Italije i Grčke. Ona bi Vijeću i Komisiji trebala dostaviti plan s konkretnim koracima koje namjerava poduzeti u cilju osiguravanja učinkovitosti svojih sustava azila i migracije i nastavka premještanja nakon što suspenzija prestane vrijediti.

                  Ova Odluka ne utječe na državljane trećih zemalja koji su već premješteni u Švedsku u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523 i Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601.

               2.2. Pravna osnova

                  Pravna je osnova za predloženu Odluku Vijeća članak 78. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               2.3. Supsidijarnost

                  Na temelju glave V. UFEU-a o području slobode, sigurnosti i pravde Europskoj uniji dodjeljuju se određene ovlasti u vezi s tim pitanjima. Te se ovlasti moraju izvršavati u skladu s člankom 5. Ugovora o Europskoj uniji, odnosno ako i u mjeri u kojoj ciljeve predloženog djelovanja države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se zbog opsega ili učinaka predloženog djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Europske unije.

                  U tom je području Europska unija izvršavala te ovlasti donošenjem Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i Odluke Vijeća (EU) 2015/1601. Trenutačno se djelovanje sastoji od suspenzije obveza države članice u skladu s tim odlukama zbog izvanrednih okolnosti i dodatne operativne potpore koju koordiniraju agencije EU-a, te stoga može biti jedino u nadležnosti EU-a.

               2.4. Proporcionalnost

                  S obzirom na hitnost i težinu situacije koja je rezultat prethodno opisanog priljeva, suspenzija trenutačnog djelovanja EU-a u odnosu na Švedsku i dodatna operativna potpora ne izlaze iz okvira nužnog za ostvarivanje cilja učinkovitog rješavanja situacije. Suspenzija se odnosi samo na Švedsku, privremena je i ne utječe na prava podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji su već premješteni u Švedsku.

               2.5. Utjecaj na temeljna prava

                  Nema utjecaja na temeljna prava iz Povelje EU-a o temeljnim pravima („Povelja”) podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji su obuhvaćeni odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601. Suspenzija obveza Švedske kao države članice premještanja odnosi se samo na Švedsku, privremena je i ne utječe na podnositelje zahtjeva koji su već premješteni u Švedsku.

               3.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Ovaj prijedlog ne uključuje dodatne troškove za proračun EU-a.

               2015/0314 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Švedske u skladu s člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 78. stavak 3.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  3
               ,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 78. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u slučaju da se jedna ili više država članica nađu u kriznoj situaciji zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja, Vijeće, na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, može donijeti privremene mjere u korist dotične države članice ili dotičnih država članica.

               (2)U skladu s člankom 80. UFEU-a, politike Unije u području graničnih kontrola, azila i imigracije te njihova provedba trebaju se uređivati prema načelu solidarnosti i pravedne podjele odgovornosti među državama članica, a akti Unije doneseni u tom području trebaju sadržavati odgovarajuće mjere za primjenu tog načela.

               (3)Na temelju članka 78. stavka 3. UFEU-a Vijeće je donijelo dvije odluke o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke. U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523
                  4
               , 40 000 podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu potrebno je premjestiti iz Italije i Grčke u druge države članice. U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601
                  5
               , 120 000 podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu potrebno je premjestiti iz Italije i Grčke u druge države članice.

               (4)U skladu s člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 i člankom 9. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601, u slučaju krizne situacije zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja u državu članicu, Vijeće, na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, može donijeti privremene mjere u korist dotične države članice, u skladu s člankom 78. stavkom 3. UFEU-a. Takve mjere mogu, prema potrebi, uključivati suspenziju sudjelovanja te države članice u premještanju predviđenom tim odlukama, kao i moguće kompenzacijske mjere za Italiju i Grčku.

               (5)Švedska se nalazi u kriznoj situaciji zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja na njezino državno područje uslijed naglih promjena migracijskih tokova. Dana 8. prosinca Švedska je službeno zatražila suspenziju svojih obveza u skladu s odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601.

               (6)Znatan porast nezakonitih prelazaka granica EU-a i sekundarnih kretanja diljem Europe doveo je do naglog povećanja broja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u Švedskoj, a većina njih je ušla u EU u Italiji i Grčkoj.

               (7)Podaci Eurostata potvrđuju nagli porast broja podnositelja zahtjeva za azil u Švedskoj. Broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu povećao se za više od 60 %, sa 68 245 podnositelja zahtjeva u razdoblju od 1. siječnja do 31. listopada 2014. na 112 040 podnositelja zahtjeva u razdoblju od 1. siječnja do 31. listopada 2015.

               (8)Osim toga, broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu na mjesečnoj razini u posljednje se vrijeme dodatno povećao: udvostručio se između kolovoza (11 735) i rujna (24 261) te je u listopadu 2015. dosegao 39 055 (povećanje od 61 % u odnosu na rujan).

               (9)Švedska 2015. ima daleko najveći broj podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu po stanovniku u EU-u (11 503 podnositelja zahtjeva na milijun stanovnika).

               (10)Švedska se nalazi u teškoj situaciji i zbog znatnog povećanja broja maloljetnika bez pratnje; jedan od četiri podnositelja zahtjeva tvrdi da je maloljetnik bez pratnje.

               (11)Navedena situacija uvelike opterećuje švedski sustav azila, što ima ozbiljne praktične posljedice na terenu kad je riječ o uvjetima prihvata i sposobnosti sustava azila da obradi te zahtjeve. Kako bi se pomoglo ublažiti veliki pritisak s kojim se Švedska suočava, obveze Švedske kao države članice premještanja u skladu s odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i 2015/1601 potrebno je suspendirati u razdoblju od jedne godine.

               (12)Uz suspenziju je, prema potrebi, potrebno uvesti dodatne mjere potpore koje koordinira EASO i, ako je potrebno, druge relevantne agencije.

               (13)Švedska treba Vijeću i Komisiji dostaviti plan s mjerama koje namjerava poduzeti u cilju osiguravanja učinkovitosti svojih sustava azila i migracije i nastavka ispunjavanja svojih obveza u skladu s odlukama (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601.

               (14)S obzirom na to da države članice ne mogu dostatno ostvariti ciljeve ove Odluke, nego se zbog opsega i učinaka djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Odluka ne izlazi iz okvira nužnog za ostvarivanje tih ciljeva.

               (15)Ovom se Odlukom poštuju temeljna prava i postupa se u skladu s načelima priznatima Poveljom Europske unije o temeljnim pravima.

               (16)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog UEU-u i UFEU-u, te ne dovodeći u pitanje članak 4. tog protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               (17)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog UEU-u i UFEU-u, te ne dovodeći u pitanje članak 4. tog protokola, Irska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               (18)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               (19)S obzirom na hitnost situacije, ova Odluka trebala bi stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.
               Predmet

               Ovom se Odlukom uvode privremene mjere u području međunarodne zaštite u korist Švedske kako bi joj se pomoglo u suočavanju s kriznom situacijom nastalom zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja.

               Članak 2.
               Suspenzija obveza u skladu s odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601

               Obveze Švedske kao države članice premještanja u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2015/1523 i Odlukom Vijeća (EU) 2015/1601 suspendiraju se do... [godina dana od datuma donošenja ove Odluke Vijeća]

               Članak 3.
               Operativna potpora Švedskoj

               U cilju pomaganja Švedskoj u suočavanju s iznimnim pritiskom na njezine sustave azila i migracije, pruža joj se, prema potrebi, posebna potpora putem relevantnih aktivnosti koje koordinira EASO i, ako je potrebno, druge odgovarajuće agencije.

               Članak 4.
               Dodatne mjere koje Švedska treba poduzeti

               Do [mjesec dana od stupanja na snagu ove Odluke] Švedska mora obavijestiti Vijeće i Komisiju o planu s koracima koje namjerava poduzeti u cilju osiguravanja učinkovitost svojih sustava azila i migracije i nastavka ispunjavanja svojih obveza u skladu s odlukama Vijeća (EU) 2015/1523 i (EU) 2015/1601.

               Članak 5.
               Stupanje na snagu

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Strasbourgu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća (EU) 2015/1523 od 14. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke, SL L 239, 15.9.2015., str. 146.

                     (2)
                  Odluka Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke, SL L 248, 24.9.2015., str. 80.

                     (3)
                  SL C , , str. .

                     (4)
                  Odluka Vijeća (EU) 2015/1523 od 14. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke, SL L 239, 15.9.2015., str. 146.

                     (5)

                        Odluka Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke, SL L 248, 24.9.2015., str. 80.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 23.6.2016.
            COM(2016) 413 final
            2016/0192(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o sklapanju sporazuma između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Sporazum o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka i Kattegata između Danske, Norveške i Švedske potpisan je 19. prosinca 1966. te je stupio na snagu 7. kolovoza 1967. Tim je sporazumom, koji se primjenjivao paralelno s dvostranim sporazumom o ribarstvu između Europske unije i Norveške iz 1980., navedenim trima državama omogućen uzajaman pristup ribolovu u području do četiri nautičke milje od njihovih polaznih linija u području Skagerraka i Kattegata, odnosno u vodama između Sjevernog i Baltičkog mora. Nadalje, sporazumom je utvrđeno da se za potrebe tog ribolova to područje smatra otvorenim morem. Dakle, sporazumom je uređen odnos između država zastave s jedne strane te odgovarajućih obalnih država s druge strane.

               Sporazum iz 1966. bio je jednostavan sporazum kojim su uzete u obzir posebne zemljopisne značajke područja Skagerraka i Kattegata u pogledu ribarstva i kojim je priznato postojanje praktičnih razloga za dopuštanje jednostavnog režima pristupa tom u osnovi veoma malenom morskom području. Zbog toga je sporazum iz 1966. sadržavao samo tri članka: prvim je definirano predmetno područje, dok se drugi odnosio na prava pristupa i želju za usklađivanjem tehničkih propisa.

               Pristupanjem Danske EU-u 1973. i Švedske 1995. Komisija je postala nadležna za upravljanje tim sporazumom u ime te dvije države članice. Savjetovanja o režimima koji proizlaze iz tog sporazuma održana su paralelno sa savjetovanjima u okviru dvostranog sporazuma o ribarstvu iz 1980.

               Sporazum iz 1966. početno je bio na snazi 35 godina (do 2002.), te je naknadno produžen za dva petogodišnja razdoblja (do 2012.). Sporazum je bilo moguće raskinuti na zahtjev jedne od stranaka tri godine prije datuma isteka bilo kojeg od petogodišnjih razdoblja.

               S obzirom na noviji razvoj događaja u međunarodnom pravu u području ribarstva, prije svega uvođenje Konvencije UN-a o pravu mora iz 1982. i Sporazuma UN-a o ribljim stokovima iz 1995., Norveška je smatrala da postojeći sporazum nije u skladu s trenutačnim odredbama prava mora. Zabrinutost Norveške odnosila se prije svega na odredbe o kontroli. Nadalje, Norveška je smatrala da sporazum nije usklađen s načelima uobičajene nadležnosti obalne države u smislu Konvencije UN-a o pravu mora te da ne odgovara suvremenim načelima zaštite i upravljanja.

               Dana 29. srpnja 2009. norveško je Ministarstvo vanjskih poslova službeno obavijestilo danske vlasti, vladu depozitara sporazuma, o svojoj želji da sporazum raskine službenim otkazivanjem u skladu s člankom 3. stavkom 3. sporazuma. Kao posljedica toga sporazum iz 1966. istekao je 7. kolovoza 2012.

               Norveška i Komisija (u ime Europske unije) započele su nakon toga službene pregovore u cilju uspostave zamjenskog sporazuma o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka i Kattegata. Taj novi sporazum parafiran je 24. listopada 2013., a potpisan je 15. siječnja 2015. Sporazum je u skladu s Konvencijom UN-a o pravu mora i naknadnim povezanim odredbama iz drugih sporazuma.

               Novim se sporazumom plovilima iz Danske, Norveške i Švedske i dalje jamči ekskluzivno pravo uzajamnog pristupa vodama koje su od njihovih polaznih linija udaljene više od četiri nautičke milje. Njime se navedenim dvjema državama članicama i Norveškoj osigurava daljnji uzajamni pristup vodama drugih stranaka u području Skagerraka te se istovremeno osiguravaju razborite mjere očuvanja ribolova i upravljanja ribolovom u tom području. Nadalje, njime se omogućuje usklađivanje mjera kontrole s načelima uobičajene nadležnosti obalne države, kao što je već slučaj za ribarstvene aktivnosti u Sjevernom moru.

               •Usklađenost s postojećim odredbama u tom području politike

               Kako bi se plovilima EU-a zajamčio daljnji pristup ribolovnim aktivnostima, sporazum se do stupanja na snagu privremeno primjenjivao do dvije godine od datuma njegova potpisivanja.

               •Usklađenost s drugim politikama Unije

               Predložene mjere u skladu su s ciljevima i pravilima zajedničke ribarstvene politike i usklađene su s Unijinom politikom održivog razvoja.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

               Članak 43. stavak 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 6. točkom (a).

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

               Prijedlog je u isključivoj nadležnosti Unije kako je navedeno u članku 3. stavku 1. točki (d) Ugovora. Stoga se načelo supsidijarnosti ne primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Mjere Unije potrebne su za upravljanje pograničnim stokovima koji se izlovljavaju plovilima Unije i Norveške.

               •Odabir instrumenta

                  Odluka Vijeća.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva

                  Nije primjenjivo.

               •Savjetovanja s dionicima

                  Savjetovanje s dotičnim državama članicama provedeno je tijekom savjetovanja s Norveškom.

               •Prikupljanje i primjena stručnog znanja

                  Nije primjenjivo.

               •Procjena učinka

                  Nije primjenjivo.

               •Primjerenost propisa i pojednostavnjenje

                  Nije primjenjivo.

               •Temeljna prava

                  Nije primjenjivo.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Nije primjenjivo.

               2016/0192 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o sklapanju sporazuma između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,

               budući da:

               (1)Unija je s Kraljevinom Norveškom pregovorima dogovorila sporazum o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka i Kattegata.

               (2)Sporazum između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka i Kattegata popisan je 15. siječnja 2015. u skladu s Odlukom Vijeća 2014/505/EU od 23. srpnja 2014. o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske (
                  1
               ).

               (3)Sporazum bi trebalo odobriti u ime Unije,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Sporazum između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske sklapa se u ime Unije.

               Tekst sporazuma priložen je ovoj Odluci kao Prilog 1.

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća imenuje osobu odnosno osobe ovlaštene da u ime Unije dostave obavijesti predviđene člankom 7. sporazuma(
                  2
               ) u svrhu izražavanja suglasnosti Unije da bude obvezana sporazumom.

               Članak 3.

               Ova odluka stupa na snagu na dan njezina donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  SL L 224, 30.7.2014., str. 1.

                     (2)
                  Datum stupanja na snagu sporazuma objavit će Glavno tajništvo Vijeća u Službenom listu Europske unije.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles,23.6.2016.
            COM(2016) 413 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o sklapanju sporazuma između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske

               PRILOG

               Prijedlogu odluke Vijeća

               o sklapanju sporazuma između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske

               Sporazum

               između Europske unije i Kraljevine Norveške o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka za plovila koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske

               Europska unija i Kraljevina Norveška, dalje u tekstu „stranke”,

               POZIVAJUĆI se na odredbe Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982., dalje u tekstu „Konvencija”;

               PODSJEĆAJUĆI na Sporazumom o ribarstvu između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške od 27. veljače 1980., dalje u tekstu „Sporazum iz 1980.”;

               UZIMAJUĆI U OBZIR da je Sporazum između Danske, Norveške i Švedske o uzajamnom pristupu ribolovu u području Skagerraka i Kattegata od 19. prosinca 1966. istekao 7. kolovoza 2012.;

               SVJESNE tradicije danskog, norveškog i švedskog ribolova u području Skagerraka;

               S CILJEM da se plovilima koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske i dalje omogući uzajamni pristup ribolovnim aktivnostima u Skagerraku u područjima koja su od polaznih linija ostalih navedenih država udaljena više od četiri nautičke milje, unutar njihova teritorijalnog mora i na susjednim područjima njihove ribolovne nadležnosti;

               UZIMAJUĆI U OBZIR važnost usklađenosti ribolovnih plovila sa zakonima, propisima i mjerama kontrole i provedbe koje su donijele dotične obalne države, u skladu s odredbama Konvencije, Sporazuma iz 1980. i ovog sporazuma, s ciljem osiguranja očuvanja i održivog iskorištavanja živih resursa u Skagerraku,

               SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:

               Članak 1.

               Ovaj se sporazum primjenjuje na područje u Skagerraku koje je na zapadu ograničeno ravnom linijom koja prolazi preko svjetionika Hanstholm i Lindesnes te na jugu ravnom linijom koja prolazi preko svjetionika Skagen i Tistlarna, unutar dijelova teritorijalnog mora i susjednih područja ribolovne nadležnosti Danske, Norveške i Švedske koja su od polaznih linija od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora udaljena više od četiri nautičke milje (1 nautička milja = 1,852 metra).

               Članak 2.

               Stranke se obvezuju da će u području utvrđenom u članku 1., na temelju svoje ribolovne nadležnosti te u skladu s Konvencijom i svojim primjenjivim zakodavstvom, plovilima koja plove pod zastavom Danske, Norveške i Švedske dopustiti obavljanje ribolova, podložno relevantnim odredbama Sporazuma iz 1980. te u skladu s dodijeljenim kvotama o kojima su stranke postigle dogovor.

               Članak 3.

               Stranke su dužne surađivati kako bi uspostavile, u mjeri u kojoj je to moguće, usklađena pravila i propise za ribolov u području utvrđenom u članku 1.

               Članak 4.

               Stranke su suglasne savjetovati se o pitanjima povezanima s provedbom i pravilnim funkcioniranjem ovog sporazuma ili u slučaju spora koji je povezan s njegovim tumačenjem.

               Članak 5.

               Ovim sporazumom ne dovode se u pitanje ostali sporazumi o ribolovu plovilima jedne stranke unutar područja ribolovne nadležnosti druge stranke.

               Članak 6.

               Ne dovodeći u pitanje članak 1., ovaj se sporazum primjenjuje, s jedne strane, na područja na koja se primjenjuje Ugovor o Europskoj uniji i Ugovor o funkcioniranju Europske unije i pod uvjetima utvrđenima u tim ugovorima te, s druge strane, na državno područje Kraljevine Norveške.

               Članak 7.

               Ovaj sporazum stupa na snagu na dan primitka posljednje obavijesti o tome da su stranke dovršile sve interne postupke potrebne za njegovo stupanje na snagu.

               Članak 8.

               Sporazum ostaje na snazi do 1. siječnja 2022. Ako ga jedna od stranaka ne raskine dostavljanjem obavijesti o raskidu najmanje godinu dana prije isteka tog razdoblja, sporazum ostaje na snazi u daljnjim razdobljima od šest godina, pod uvjetom da se obavijest o raskidu ne dostavi najmanje godinu dana prije isteka bilo kojeg takvog šestogodišnjeg razdoblja.

               Članak 9.

               Do njegova stupanja na snagu sporazum se privremeno primjenjuje do dvije godine od dana potpisivanja.

               Članak 10.

               Ovaj je sporazum sastavljen u po dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom, talijanskom i norveškom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan. U slučaju proturječnosti ili spora, mjerodavan je tekst na engleskom jeziku.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 22.10.2015.
            COM(2015) 537 final
            2015/0253(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u relevantnim odborima Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu u vezi s prijedlozima izmjena pravilnikâ UN-a br. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 i 127, prijedlogom novog pravilnika UN-a o čelnom sudaru, prijedlozima izmjena Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila (R.E.3) i prijedlogom nove Zajedničke rezolucije br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               Gospodarska komisija Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) na međunarodnoj razini izrađuje usklađene zahtjeve kojima se nastoje ukloniti tehničke prepreke trgovini motornim vozilima među ugovornim strankama Revidiranog sporazuma iz 1958. i osigurati da ta vozila pružaju visoku razinu sigurnosti i zaštite okoliša.

               U skladu s Odlukom Vijeća 97/836/EZ od 27. studenoga 1997. Unija je pristupila Sporazumu Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu („UNECE”) o prihvaćanju jednakih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima i uvjetima za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidirani sporazum iz 1958.”), a u skladu s Odlukom Vijeća 2000/125/EZ od 31. siječnja 2000. o sklapanju Sporazuma o donošenju globalnih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima („Usporedni sporazum”) Unija je pristupila Usporednom sporazumu.

               Sastanci WP29 UNECE-a, Svjetskog foruma za usklađivanje pravilnika o vozilima, održavaju se triput, u ožujku, lipnju i studenome svake kalendarske godine. Na svakom se sastanku donose novi pravilnici UN-a i izmjene postojećih pravilnika UN-a ili globalnih tehničkih pravilnika (GTP) UN-a kako bi se omogućio tehnički napredak. Prije svakog sastanka WP29 te izmjene donosi jedna od šest radnih skupina koje djeluju u okviru WP29.

               Zatim se na sastanku WP29 održava konačno glasovanje za donošenje izmjena, dodataka i ispravaka, uz uvjet da je postignut kvorum i da je prisutna kvalificirana većina ugovornih strana. EU je ugovorna stranka dvaju sporazuma (sporazuma iz 1958. i sporazuma iz 1998.) u okviru WP29. Svaki se put priprema Odluka Vijeća, takozvana „megaodluka”, koja sadržava popis izmjena, dodataka i ispravaka te kojom se Komisiju ovlašćuje za glasovanje u ime Unije na svakom sastanku WP29.

               Ovom se Odlukom Vijeća utvrđuje stajalište Unije pri glasovanju o izmjenama, dodacima i ispravcima o kojima će se glasovati na sastanku WP29 u studenome 2015., koji će se održati od 9. do 13. studenoga 2015.

               2.REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINAKA

               Održana su savjetovanja s Tehničkim odborom za motorna vozila i uzete su u obzir primjedbe stručnjaka iz država članica.

               3.PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA

               Sažetak predloženog djelovanja

               Prijedlogom se utvrđuje stajalište Unije pri glasovanju o izmjenama pravilnikâ UN-a br. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 i 127, o novom pravilniku UN-a o čelnom sudaru, o izmjenama Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila (R.E.3) i o novoj Zajedničkoj rezoluciji br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila.

               Pravna osnova

               Pravna je osnova za ovaj prijedlog članak 114. u vezi s člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               Načelo supsidijarnosti

               Samo Unija može glasovati za međunarodne instrumente poput prijedloga pravilnikâ UN-a, izmjena pravilnikâ UN-a i nacrta globalnih tehničkih pravilnika te njihovo uvrštenje u sustav homologacije tipa motornih vozila Unije. Time se ne sprečava samo rascjepkanost unutarnjeg tržišta nego se i osiguravaju jednake zdravstvene i sigurnosne norme diljem Unije. Omogućuju se i prednosti ekonomije razmjera: proizvodi se mogu izrađivati za cijelo tržište Unije te čak i za međunarodno tržište, umjesto da ih se prilagođava kako bi bili u skladu s nacionalnom homologacijom tipa za svaku državu članicu.

               Zato je prijedlog u skladu s načelom supsidijarnosti.

               Načelo proporcionalnosti

               Ovom se Odlukom Vijeća ovlašćuje Komisiju da glasuje u ime Unije te je ona odgovarajući instrument u skladu s člankom 5. stavkom 1. Odluke Vijeća 97/836/EZ za utvrđivanje zajedničkog stajališta EU-a u UNECE-u pri glasovanju o radnim dokumentima predloženima u dnevnom redu sastanka WP29. Ovaj je prijedlog stoga u skladu s načelom proporcionalnosti jer se njime ne zahtijeva izlaženje iz okvira nužnog da bi se ostvarili ciljevi osiguranja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, a njime se pritom pruža i visoka razina javne sigurnosti i zaštite.

               Izbor instrumenata

               U skladu s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a potrebna je odluka Vijeća kako bi se utvrdila stajališta koja treba zauzeti u ime Unije u tijelu osnovanom na temelju međunarodnog sporazuma.

               2015/0253 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u relevantnim odborima Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu u vezi s prijedlozima izmjena pravilnikâ UN-a br. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 i 127, prijedlogom novog pravilnika UN-a o čelnom sudaru, prijedlozima izmjena Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila (R.E.3) i prijedlogom nove Zajedničke rezolucije br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Unija je u skladu s Odlukom Vijeća 97/836/EZ
                  1
                pristupila Sporazumu Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) o donošenju jedinstvenih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima i uvjetima za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju takvih propisa („Revidirani sporazum iz 1958.”).

               (2)U skladu s Odlukom Vijeća 2000/125/EZ
                  2
                Unija je pristupila Sporazumu o utvrđivanju globalnih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima („Usporedni sporazum”).

               (3)Direktivom 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  3
                zamijenjeni su sustavi homologacije država članica postupkom homologacije Unije te je uspostavljen usklađeni okvir s administrativnim odredbama i općim tehničkim zahtjevima za sva nova vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice. Tom su se Direktivom pravilnici UN-a uvrstili u sustav homologacije tipa EU-a, kao zahtjevi za homologaciju tipa ili kao alternative zakonodavstvu Unije. Od donošenja te Direktive pravilnici UN-a sve se češće uključuju u zakonodavstvo Unije u okviru homologacije tipa EU-a.

               (4)S obzirom na iskustvo i tehnički napredak potrebno je prilagoditi zahtjeve koji se odnose na određene elemente ili značajke obuhvaćene pravilnicima UN-a br. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 i 127 te Konsolidiranom rezolucijom o konstrukciji vozila (R.E.3) radi tehničkog napretka.

               (5)Radi poboljšanja relevantnih odredbi o sigurnosti za motorna vozila potrebno je donijeti novi pravilnik UN-a o čelnom sudaru; radi usklađivanja definicija pogonskih sustava vozila potrebno je donijeti novu Zajedničku rezoluciju br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila.

               (6)Stoga je potrebno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Upravnom odboru Revidiranog sporazuma iz 1958. te u Izvršnom odboru Usporednog sporazuma u pogledu donošenja tih akata UN-a,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Upravnom odboru Revidiranog sporazuma iz 1958. te u Izvršnom odboru Usporednog sporazuma od 9. do 13. studenoga 2015. jest da se glasuje u korist prijedloga navedenih u Prilogu ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća 97/836/EZ od 27. studenoga 1997. s obzirom na pristupanje Europske zajednice Sporazumu Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o prihvaćanju jednakih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima i uvjetima za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidirani Sporazum iz 1958.”) (SL L 346, 17.12.1997., str. 78.).

                     (2)
                  Odluka Vijeća 2000/125/EZ od 31. siječnja 2000. o sklapanju Sporazuma o utvrđivanju globalnih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima („Usporedni sporazum”) (SL L 35, 10.2.2000., str. 12.).

                     (3)
                  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL L 263, 9.10.2007., str. 1.).

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 22.10.2015.
            COM(2015) 537 final
            PRILOG

            Prijedlogu Odluke Vijeća
            o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u relevantnim odborima Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu u vezi s prijedlozima izmjena pravilnikâ UN-a br. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 i 127, prijedlogom novog pravilnika UN-a o čelnom sudaru, prijedlozima izmjena Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila (R.E.3) i prijedlogom nove Zajedničke rezolucije br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila

               PRILOG

                        Prijedlog dodatka 4 nizu izmjena 04 Pravilnika br. 12 (upravljački mehanizam)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/92

                        Prijedlog dodatka 6 nizu izmjena 06 Pravilnika br. 16 (sigurnosni pojasevi)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/93

                        Prijedlog dodatka 3 nizu izmjena 03 Pravilnika br. 26 (vanjske izbočine)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/82

                        Prijedlog za niz izmjena 01 Pravilnika br. 39 (brzinomjer i brojač kilometara)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/83

                        Prijedlog dodatka 10 nizu izmjena 04 Pravilnika br. 44 (sustavi za držanje djece)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/94

                        Prijedlog dodatka 2 nizu izmjena 04 Pravilnika br. 46 (uređaji za neizravno gledanje)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/84

                        Prijedlog za niz izmjena 03 Pravilnika br. 58 (zaštita od stražnjeg podlijetanja)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/85

                        Prijedlog dodatka 3 Pravilniku br. 61 (vanjske izbočine gospodarskih vozila)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/86

                        Prijedlog ispravka 1 dodatka 8 nizu izmjena 01 Pravilnika br. 74 (ugradnja uređaja za osvjetljenje i svjetlosnu signalizaciju (mopedi))

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/79

                        Prijedlog dodatka 11 nizu izmjena 05 Pravilnika br. 83 (emisije iz vozila kategorije M1 i N1)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/100

                        Prijedlog dodatka 6 nizu izmjena 06 Pravilnika br. 83 (emisije iz vozila kategorije M1 i N1)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/101

                        Prijedlog dodatka 7 izvornoj inačici Pravilnika br. 85 (mjerenje neto snage)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/102

                        Prijedlog dodatka 6 nizu izmjena 02 Pravilnika br. 94 (čelni sudar)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/95

                        Prijedlog za niz izmjena 03 Pravilnika br. 94 (čelni sudar)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/96

                        Prijedlog dodatka 5 nizu izmjena 03 Pravilnika br. 95 (bočni sudar)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/97

                        Prijedlog dodatka 8 nizu izmjena 01 Pravilnika br. 97 (alarmni sustavi vozila)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/87

                        Prijedlog dodatka 7 nizu izmjena 01 Pravilnika br. 98 (glavna svjetla sa svjetlosnim izvorom s izbojem u plinu)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/80

                        Prijedlog dodatka 11 Pravilniku br. 99 (svjetlosni izvori s izbojem u plinu)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/81

                        Prijedlog dodatka 3 nizu izmjena 02 Pravilnika br. 100 (vozila na električni pogon)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/98

                        Prijedlog dodatka 6 nizu izmjena 01 Pravilnika br. 101 (emisije CO2/potrošnja goriva)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/103

                        Prijedlog dodatka 13 Pravilniku br. 106 (gume za poljoprivredna vozila)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/109

                        Prijedlog dodatka 4 nizu izmjena 06 Pravilnika br. 107 (opća konstrukcija gradskih i međugradskih autobusa)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/88

                        Prijedlog dodatka 4 nizu izmjena 05 Pravilnika br. 107 (opća konstrukcija gradskih i međugradskih autobusa)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/104

                        Prijedlog dodatka 4 nizu izmjena 01 Pravilnika br. 110 (posebni sastavni dijelovi za stlačeni/ukapljeni prirodni plin)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/89

                        Prijedlog dodatka 5 Pravilniku br. 116 (alarmni sustavi vozila)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/91

                        Prijedlog za niz izmjena 02 Pravilnika br. 127 (sigurnost pješaka)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/99

                        Prijedlog novog pravilnika o čelnom sudaru s naglaskom na sustavima za držanje

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/105

                        Prijedlog za niz izmjena 01 novog pravilnika o čelnom sudaru s naglaskom na sustavima za držanje

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/106

                        Prijedlog izmjena Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila (R.E.3)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/111

                        Prijedlog nove Zajedničke rezolucije br. 2 (M.R.2) o definicijama pogonskih sustava vozila

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/110