				|

		52013PC0627

			Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju mjera u vezi s europskim jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST
PRIJEDLOGA
1.1. Ciljevi prijedloga
Kako bi opet postala konkurentna, pokrenula
inovacije i otvorila nova radna mjesta, Europa mora posegnuti za novim izvorima
rasta. Svjetsko gospodarstvo razvija se u
smjeru internetskog gospodarstva, a u IKT-ju treba u potpunosti vidjeti izvor
pametnog, održivog i uključivog rasta. Europa
si ne može dopustiti odricanje od koristi povezanih tehnologija koje su
proteklih godina zaslužne za 50 % rasta produktivnosti u svim sektorima, zahvaljujući kojima se za dva izgubljena radna
mjesta otvara pet novih i koje su
pokretač inovativnih novih usluga koje bi, kad bi im se omogućio
rast, vrlo brzo mogle dosegnuti globalne razmjere. Te
su tehnologije ključne kako bi Europa iz krize izišla jača, uz uvjet
da se otklone prepreke za rast koje su rezultat postojeće rascjepkanosti. Navedeno je potvrđeno u proljeće 2013. na
Europskom vijeću u čijim je zaključcima predviđeno da
Komisija do listopada 2013. podnese izvješće o preostalim preprekama za
dovršenje potpuno funkcionalnog jedinstvenog digitalnog tržišta i što prije
predstavi konkretne mjere za uspostavu jedinstvenog tržišta informacijske i
telekomunikacijske tehnologije.
Opći je cilj
ovog prijedloga napredovanje ka jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija
na kojem:
– građani i
poduzeća mogu elektroničkim komunikacijskim uslugama pristupiti s
bilo kojeg mjesta u Uniji, bez prekograničnih ograničenja ili
neopravdanih dodatnih troškova,
– poduzeća
koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže i usluge mogu vršiti
djelatnost i pružati mreže i usluge bez obzira na mjesto njihova poslovnog
nastana ili mjesto u EU-u na kojem se nalaze njihovi korisnici.
Taj je ambiciozni cilj sam po sebi važan jer
su se ta tržišta više od desetljeća nastojala liberalizirati i integrirati
zakonodavstvom Unije. Hitne i odlučne mjere u tom cilju, utvrđene u
ovom prijedlogu, od ključne su važnosti jer će za neke od njih, nakon
donošenja, trebati više vremena da proizvedu sve učinke. Jedinstvenim
tržištem elektroničkih komunikacija promicalo bi se tržišno natjecanje,
ulaganje i inovacije u području mreža i usluga poticanjem tržišne
integracije i prekograničnog ulaganja u mreže i pružanje usluga. Posebne predložene mjere trebale bi dovesti do
veće razine tržišnog natjecanja u kvaliteti infrastrukture te cijenama,
većih inovacija i razlika, uključujući u smislu poslovnih
modela, te lakšeg planiranja trgovinskih i tehničkih elemenata odluka o
ulaganju u pogledu ulaska na tržište bežičnih ili nepokretnih tehnologija
ili širenja na njima. Time će se
poduprijeti ostale mjere poduzete radi promicanja ambicioznih ciljeva
širokopojasnog pristupa utvrđenih u Digitalnoj agendi za Europu te
uspostave istinskog jedinstvenog digitalnoj tržišta na kojem se sadržaji,
aplikacije i ostale digitalna usluge mogu slobodno kretati. Zbog povećanih razina tržišnog natjecanja i
integracije u području infrastrukture diljem Unije trebalo bi doći do
uklanjanja zastoja te je stoga potrebno predvidjeti ex ante regulaciju
elektroničkih komunikacijskih tržišta te ih s vremenom oblikovati u sektor
kao bilo koji drugi gospodarski sektor na kojem vrijede horizontalna regulacija
i pravila tržišnog natjecanja.
Zahvaljujući sve većoj dostupnosti
digitalnih infrastruktura i usluga s druge strane povećao bi se
potrošački izbor i kvaliteta usluga, pridonijelo bi se teritorijalnoj i
socijalnoj koheziji te olakšala mobilnost diljem EU-a;
i istovremeno bi općenito u smislu digitalne tehnologije zbog
boljeg funkcioniranja elektroničkog komunikacijskog sektora diljem Unije
trebalo doći do većeg izbora i kvalitete poslovnih ulaznih proizvoda
te omogućiti rast produktivnosti povezan s uporabom IKT-a i osuvremenjenih
javnih usluga. Krajnji je cilj poduprijeti
europsku konkurentnost u svijetu koji, da bi funkcionirao i rastao, sve više
ovisi o digitalnom gospodarstvu.
Postojeći izazovi za integraciju
jedinstvenog tržišta uključuju: prvo, treba otkloniti nepotrebne prepreke
u sustavu odobravanja i pravilima koja se primjenjuju na pružanje usluga tako
da odobrenje dobiveno u jednoj državi članici vrijedi u svim ostalim
državama članicama te da operateri mogu pružati usluge na temelju
dosljedne i stabilne provedbe regulatornih obveza. Drugo, treba osigurati bolju
usklađenost za pristup osnovnim ulaznim proizvodima: davanjem jamstava
operaterima pokretnih mreža u pogledu uvjeta dodjele i usklađenih rokova
za pristup spektru za bežični širokopojasni pristup diljem EU-a;
usklađivanjem pristupâ europskim nepokretnim mrežama kako bi na cijelom
jedinstvenom tržištu davatelji mogli jednostavnije pružati svoje usluge.
Treće, treba zajamčiti zajedničke visoke razine zaštite
potrošača diljem Unije te u tom smislu zajedničke trgovinske uvjete,
uključujući mjere postupnog ukidanja dodatnih naknada za pozive u roamingu
i mjere zaštite pristupa otvorenom internetu. To su jasni izazovi na koje se u
ovom prijedlogu daju jasna rješenja, svi su oni važni u postupku donošenja
trgovinskih odluka i odluka o ulaganjima u ovom sektoru te u korist
potrošača, sve treba rješavati zajedno i odmah kao bi se pokrenulo jedinstveno
tržište. Uz njih su i širi izazovi izgradnje jedinstvenog digitalnog tržišta,
poput pravila koja se primjenjuju na internetske sadržaje.
Potrebno je ubrzati ulaganje u infrastrukture
sljedeće generacije kako bi se Europljani mogli koristiti novim
inovativnim uslugama visoke kvalitete. Ispravno
regulatorno okružje ključno je za davanje doprinosa dinamičnom i
konkurentnom tržištu. U njemu se mora osigurati istinska ravnoteža rizika i
dobiti za one koji su spremni ulagati. Takvo
okružje može pogodovati okončanju rascjepkanosti pružanja usluga tako da
sve industrije i korisnici diljem EU-a mogu iskoristiti sve njihove prednosti. U cilju potpore tim ciljevima Komisija uz ovaj
prijedlog donosi Preporuku o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama
u cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u
području širokopojasnog pristupa[1]. Ovom će se Uredbom promicati tržišno
natjecanje i poticati ulaganja u brze mreže osiguranjem dugoročne
stabilnosti cijena pristupa bakrenom paricom, čime se tražiteljima
pristupa omogućava istovjetan pristup mrežama operatera što rezultira
ravnopravnom tržišnom utakmicom, i utvrđivanjem uvjeta prema kojima se
više ne jamči reguliranje cijena NGA mreža kako bi ulagači u te mreže
imali veću slobodu otkrivanja odgovarajućih strategija u
utvrđivanju cijena radi rentabilnosti njihovih ulaganja s obzirom na
konkurentne infrastrukture kao što su reguliranje mreža za pristup bakrenom
paricom, te u nekim dijelovima kablovskih mreža i, sve više, pokretne mreže
četvrte generacije.
Ovaj prijedlog treba razmatrati i u kontekstu
ostalih nedavnih ili predstojećih inicijativa u tom području. Prijedlog se nastavlja na glavne direktive iz 2002.
kojima se uređuje pružanje elektroničkih komunikacije, kako su
izmijenjene 2009., te ih unaprjeđuje uvođenjem izravno primjenjivih
zakonskih odredaba koje će se primjenjivati u vezi s odredbama direktiva o
odobravanju, dodjeli spektra i pristupa mrežama. Prijedlog
se donosi u kontekstu Komisijina prijedloga Uredbe Europskog parlamenta i
Vijeća o mjerama za smanjivanje troškova uvođenja elektroničkih
komunikacijskih mreža velikih brzina[2], u kojem
je već zauzet pristup da se u jednom aktu riješi niz jasnih elemenata
regulatornih troškova na raznim razinama procesa ulaganja u mreže čime se,
gledajući skupno, troškovi uvođenja širokopojasnog pristupa mogu
smanjiti za do 30 %. Ovaj prijedlog
donosi se i znajući da Uredbu Komisije o relevantnim tržištima[3] treba preispitati 2014. i da su pripremni radovi dosta uznapredovali; brzim donošenjem i provedbom ovog prijedloga
omogućilo bi se smanjenje broja ili djelokruga tržištâ na koje se odnosi ex
ante regulacija kao dio očekivane analize razvoja natjecanja na
jedinstvenom tržištu.
1.2. Opći kontekst
U današnjem svijetu mnoge nove digitalne
usluge i aplikacije dostupne su na internetu na jedinstvenom tržištu EU-a.
Današnje mogućnosti inovacija i rasta često su digitalne u gotovo
svim sektorima gospodarstva, od automobilske industrije (povezana vozila) do
energetike (pametne mreže), od javnih uprava (e-vlada) do općih usluga
(e-zdravlje). Za vođenje gotovo bilo
kakvog posla, od malih novih do velikih poduzeća, potreban je pristup
najsuvremenijim uslugama i infrastrukturi. Cijeli
ekosustav ovisi o povezivanju koje omogućuju elektroničke
komunikacijske mreže.
Danas je Europa rascjepkana u 28 odvojenih
nacionalnih komunikacijskih tržišta s ograničenim brojem sudionika. Kao
posljedica, nijedan operater nije zastupljen u više od polovice država
članica, većina ih je zastupljena u mnogo manjem broju država
članica, a općenito govoreći više od 200 operatera opslužuje
tržište koje broji 510 milijuna korisnika. Primjerice,
pravila EU-a o odobravanju, regulatornim uvjetima, dodjeli spektra i zaštiti
potrošača različito se provode. Zbog
te neujednačenosti stvaraju se prepreke za ulaz i povećavaju se
troškovi za operatere koji žele pružati prekogranične usluge čime im
se onemogućava širenje. To je u potpunoj
suprotnosti sa SAD-om ili Kinom, čija jedinstvena tržišta broje 330 tj.
1400 milijuna korisnika koje opslužuje četiri ili pet velikih operatera,
za koje vrijedi jedno zakonodavstvo, jedan sustav izdavanja odobrenja i jedna
politika spektra.
Ekonomijama razmjera i novim mogućnostima
rasta može se poboljšati povrat ulaganja u brze mreže te se istovremeno može
poticati tržišno natjecanja i globalnu konkurentnost.
Međutim, operateri u EU-u ne mogu ih dovoljno iskoristiti. U ostalim dijelovima svijeta poduzimaju se znatni
digitalni napori i vrše se ulaganja – ta su ulaganja isplativa za ulagače
i potrošače, no u Europi se napredak ne odvija dovoljno brzo.
Istovremeno je zbog rascjepkanih nacionalnih
tržišta korisnicima sužen izbor, nisu im dostupne inovativne usluge, već
usluge loše kvalitete i oni još uvijek plaćaju visoku cijenu za pozive
preko državnih granica ili za roaming unutar EU-a. To znači da ne mogu u potpunosti iskoristiti
digitalne usluge koje su danas potencijalno dostupne.
Zbog toga Europa gubi jedan od velikih
potencijalnih izvora rasta. U svijetu u kojem
je IKT rasprostranjen, rascjepkano elektroničko komunikacijsko tržište
potkopava učinkovitost i produktivnost cijeloga gospodarstva. Procjenjuje se da neiskorišteni potencijal
jedinstvenog tržišta EU-a iznosi do 0,9 % BDP-a, tj. 110 milijardi eura
godišnje[4]. Koristi jedinstvenog tržišta samo za poslovne
komunikacijske usluge iznose gotovo 90 milijardi eura godišnje.[5]
Pouzdano telekomunikacijsko tržište okosnica
je šireg digitalnog gospodarstva, čija se dinamika ogleda u njegovu
održivom rastu zapošljavanja. U cilju prikazivanja razmjera i snage tog šireg
gospodarstva, u području IKT-a u EU-u radi više od 4 milijuna
stručnjaka, a taj broj unatoč recesiji i dalje raste. U gospodarstvu
općenito, povećanjem ulaganja u IKT, poboljšanjem računalnih
vještina radne snage i reformom uvjeta za internetsko gospodarstvo može se
potaknuti rast BDP-a do 2020. za dodatnih 5 %[6], i otvoriti 3,8 milijuna radnih mjesta[7].

Tržišnim
preprekama za elektroničke komunikacije sprečavaju se koristi
transeuropskih usluga: bolja kvaliteta,
ekonomije razmjera, veća ulaganja, povećana učinkovitost i
jači pregovarački položaj. To
negativno utječe na širi digitalni ekosustav uključujući
proizvođače opreme u EU-u te davatelje sadržaja i aplikacija, od
novih poduzeća do vlada. To utječe i
na gospodarske sektore poput bankarstva, automobilske industrije, logistike,
maloprodaje, zdravstva, energetike ili prometa jer se za povećanje
produktivnosti, primjerice s pomoću računalstva u oblaku, povezanih
objekata i pružanja integriranih usluga, ti sektori oslanjaju na povezivanje.
1.3. Politička pozadina
IKT-u i mrežnom povezivanju već je dana
ključna uloga u Digitalnoj agendi za Europu (DAE), središnjoj inicijativi
strategije EU-a Europa 2020. Kako bi se svim
Europljanima omogućio pristup brzim širokopojasnim uslugama, u njoj se
iznose mnoge inicijative za promicanje ulaganja, jačanje tržišnog
natjecanja i smanjivanje troška uvođenja brzih mreža. Kako bi se potaknulo zapošljavanje u tom sektoru,
Komisija je pokrenula i veliku koaliciju za radna mjesta u digitalnom sektoru.
Komisija provodi i inicijative u cilju
uspostavljanja „jedinstvenog digitalnog tržišta” te promicanja internetskih
sadržaja, uključujući e-trgovinu i e-vladu.
Kako bi se zaštitila privatnost građana, a istovremeno
omogućile inovacije i poslovanje na jedinstvenom tržištu, Komisija
predlaže i reformu Uredbe EU-a o zaštiti podataka te
strategiju promicanja kibernetičke sigurnosti i obrane kritičnih
infrastruktura i mreža EU-a, uključujući nacrt Direktive o mrežnoj i
informacijskog sigurnosti[8],
što je od ključne važnosti za povjerenje građana i potrošača u
internetskom okruženju.
Napredovanjem ka jedinstvenom tržištu
elektroničkih komunikacija podupro bi se ekosustav jedinstvenog digitalnog
tržišta. Takvo tržište ne bi podrazumijevalo
samo modernu infrastrukturu, već i inovativne i sigurne digitalne usluge.
Uzevši u obzir sve navedeno, na Europskom
vijeću u proljeće 2013. naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog
tržišta za rast te je Komisija pozvana da (na vrijeme za Europsko vijeće u
listopadu) predstavi konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog
tržišta IKT-a. Ovaj prijedlog, uz Preporuku
Komisije o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama u
cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u
području širokopojasnog pristupa, čini skup uravnoteženih mjera
kojima se želi napredovati ka jedinstvenom telekomunikacijskom tržištu i
poticati ulaganja.
2.           REZULTATI
SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA
2.1. Stajališta dionika
S obzirom na to da je u zaključcima
Europskog vijeća održanog u proljeće navedena potreba za konkretnim
prijedlozima koje treba predstaviti prije Europskog vijeća u listopadu,
trebalo je u tom izazovnom roku održati javno savjetovanje. Pored održanih
konkretnih formalnih savjetovanja i savjetodavnih skupova, Komisija se usko
povezala s velikim brojem organizacija dionika kako bi se ocijenilo opće
stanje tržišta elektroničkih komunikacija i predvidio način
uspostavljanja jedinstvenog tržišta. Sastala se s dionicima iz svih segmenata
industrije, iz organizacija za zaštitu potrošača, civilnog društva te
nacionalnih regulatornih tijela i vlada te saslušala njihove prijedloge.
Povrh toga Komisija je organizirala nekoliko
savjetodavnih skupova na kojima su sudjelovali dionici iz svih segmenata
industrije, potrošača i civilnog društva[9].
Na savjetovanjima je ustanovljeno da se velika većina dionika slaže s
analizom problema koju je izvršila Komisija i potrebom za hitnim djelovanjem.
Nadalje, održane su rasprave u Europskom
parlamentu i Vijeću ministara (Vijeće za TTE). U Vijeću,
većina se delegacija složila s analizom problema i potrebom za
poduzimanjem mjera za napredovanje ka jedinstvenom tržištu, u cilju
očuvanja ili poboljšanja tržišnog natjecanja i potrošačkog izbora, za
rješavanje neutralnosti mreže i roaminga i za izbjegavanje regulatorne
arbitrarnosti uz istovremeno osiguranje bolje regulatorne dosljednosti,
uključujući u pogledu upravljanja spektrom, i izbjegavanje pretjerane
centralizacije nadležnosti. Na raspravama u Europskom parlamentu iskazana je
snažna potpora glavnim idejama prijedlogâ Komisije i osobito naglašena hitnost
ukidanja roaminga kao dijela jedinstvenog tržišta elektroničkih
komunikacija te uvođenja visoke razine zaštite potrošača i jasnih
pravila o neutralnosti mreže.
2.2. Stručno znanje
Godine 2012. dovršena je velika studija o
„Putu prema istinski jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija”,
poznatu i pod nazivom „troškovi ne-Europe na telekomunikacijskom tržištu”[10]. U studiji je dana ocjena
jedinstvenog tržišta EU-a za elektroničke komunikacije i procjena
gospodarskog potencijala jedinstvenog tržišta.
Komisija se služila i mnogim ostalim
pokazateljima, kao što su Tablica pokazatelja Digitalne agende i gospodarske
studije GU ECFIN-a, primjerice o rascjepkanosti telekomunikacijskog tržišta u
Europi[11].
S pomoću europskog mehanizma savjetovanja u skladu s regulatornim okvirom
ukazano je na nedosljednu praksu državnih regulatornih tijela (NRT) u
uređivanju relevantnih tržišta. Nadalje, u kontekstu programa za politiku
radiofrekvencijskog spektra, Komisija je ustanovila da su države članice
znatno nedosljedne u pogledu odobravanja i otvaranja pojaseva spektra za
tehnološki neutralnu uporabu osobito u vezi s povezanim uvjetima i rokovima.
2.3. Procjena učinka prijedloga Uredbe
U skladu s
politikom „boljeg zakonodavnog uređenja”, službe Komisije provele su
procjenu učinka alternativnih politika.
Glavni uzroci
regulatorne rascjepkanosti povezani su s glavnim zahtjevima u sektoru za
pružanje elektroničkih komunikacija na koje se primjenjuje prava EU-a
(odobrenje, pristup nepokretnim i bežičnim ulaznim proizvodima, sukladnost
s pravilima o zaštiti krajnjih korisnika). Iako svaki od tih elementa ima vrlo
jasne značajke, te će morati razlikovati i rješenja za rascjepkanost,
svi su oni važni ako se trebaju svladati glavne prepreke integriranom pružanju
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u Uniji. Izvršena je podjela
procjene rješenjâ na temelju: (a) prepreka nastalih zbog nacionalnih sustava
odobravanja povezanih s nedosljednošću regulatornih pristupa koje provode
državna regulatorna tijela, (b) nedostatka koordinacije u dodjeli i uvjetima
spektra te na temelju regulatorne neizvjesnosti u pogledu dostupnosti
frekvencija, (c) nedostatka veleprodajnih proizvoda s pomoću kojih se
usluge pružaju uz uporabu mreže drugog operatera s dosljednim razinama
interoperabilnosti usluga, u okviru korektivnih tržišnih mjera ili uzajamnih
pregovora i (d) rascjepkanosti pravila o zaštiti potrošača što dovodi do
neujednačenih razina zaštite potrošača i različitih trgovinskih
uvjeta, uključujući visoke troškove usluga roaminga i
međunarodnih poziva te blokiranja ili ograničavanja usluga.
Kako bi se
otklonili uzroci rascjepkanosti, za daljnju analizu odabrane su tri
mogućnosti politike. Prva je mogućnost utemeljena na postojećem
regulatornom okviru za elektroničke komunikacije. Druga je razmatrana
mogućnost donošenje jedinstvenog zakonodavnog instrumenta (Uredba) o
prilagodbi regulatornog okvira samo gdje je to potrebno za tržište EU-a za
elektroničke komunikacije, na temelju pojačane koordinacije na razini
EU-a. Treća mogućnost temelji se na drugoj mogućnosti, ali se
postojeća upravljačka struktura zamjenjuje jedinstvenim regulatornim
tijelom na razini EU-a kako bi se postigla potpuna regulatorna
usklađenost.
Svaka mogućnost ocijenjena je na temelju
učinkovitosti u ostvarenju ciljeva politike, pri čemu su se u obzir
uzimali troškovi i koristi u pogledu potražnje i ponude, uključujući
učinak na strukture elektroničke komunikacijske industrije EU-a,
gospodarstvo, radna mjesta, korist za potrošače i okoliš.
U izvješću o
procjeni učinka zaključeno je da je druga mogućnost najbolja od
ponuđenih. Prije svega, jedinstvenim europskim odobrenjem želi se smanjiti
administrativno opterećenje za europske operatere, a i osigurala bi se
dosljednost regulatornog postupanja.
Koordinacijom
uporabe radiofrekvencijskog spektra na jedinstvenom tržištu osigurat će se
usklađena dostupnost spektra i primjena dosljednih uvjeta za njegovu
uporabu diljem Europe te tako osigurati njegova učinkovita uporaba.
Istovremeno bi se time podupiralo predvidljivo ulagačko okruženje za brze
mreže, uključujući njihovu veliku teritorijalnu pokrivenost, što je
također u dugoročnom interesu krajnjih korisnika.
S pomoću
dostupnosti standardiziranih proizvoda za veleprodajni pristup na razini EU-a,
kao potencijalne mjere za znatnu tržišnu snagu, operaterima nepokretnih mreža
omogućit će se pružanje usluga povezivanja njihovim korisnicima
diljem Unije uz visoku kvalitetu usluge. Očekuje se da će takva
dostupnost pozitivno utjecati na ulaganja, osobito preko granica država
članica, a poduzeća će lakše ulaziti na nova tržišta na temelju
potražnje korisnika te će im se to omogućiti proizvodima za pristup
visoke kvalitete, što će pojačati tržišno natjecanje i potaknuti
operatere da unaprijede svoju ponudu ulaganjem u infrastrukture i usluge.
Zajedničkim
pravilima o kvaliteti usluga osigurat će se sloboda korisnika da pristupe
uslugama i aplikacijama po svom izboru na temelju jasnih ugovornih uvjeta
diljem Unije, a da se njihov pristup internetu nepotrebno ne ograničava
ili blokira. Njima će se istovremeno osigurati mogućnost kupnje
specijaliziranih usluga za pružanje posebnih sadržaja, aplikacija ili usluga s
poboljšanom kvalitetom usluga. Povećanom transparentnošću i
poboljšanim ugovornim pravima osigurao bi se interes korisnika u pouzdanim
uslugama visoke kvalitete te bi se povećala konkurentna dinamika tržišta.
Naposljetku,
mjerama u pogledu neopravdanih razlika u cijeni između domaćih poziva
i poziva unutar EU-a te onima kojima se omogućuju ponude
izjednačavanja troškova usluge roaminga i domaćih poziva
ugovorima o roamingu žele se ukinuti neopravdani dodatni troškovi
elektroničkih komunikacijskih usluga koje se pružaju preko državnih
granica.
Kao zaključak, tako bi se na
najučinkovitiji i najpravodobniji način povećala pravna
predvidljivost i transparentnost. Posebno bi zahvaljujući većoj
osporljivosti tržištâ, zajedničkim operativnim uvjetima (ulazni pristup,
pravila za potrošače) te prijelazu prelijevanju prednosti ekonomije
razmjera zbog prilagodljivosti korisničkih cijena ili natjecateljskog
pritiska trebalo doći do veće konvergencije. Zbog većeg
natjecateljskog pritiska, koji rezultira poticanjem razlika, i veće
prednosti ekonomije razmjera, veće regulatorne predvidljivosti i boljeg
okruženja za masovnu distribuciju inovativnih usluga trebalo bi se u dogledno
vrijeme unaprijediti ulagačko okruženje. Iako se očekuje da će
ti prijedlozi imati pozitiva učinak na otvaranje novih radnih mjesta, u
ovoj je fazi teško predvidjeti socijalne učinke i učinke na
zapošljavanje. Tijekom praćenja i evaluacije zakonodavstva Komisija
će tom aspektu posvetiti posebnu pozornost.
U odnosu na preporučenu opciju, kad bi se
odabrala prva opcija (prema kojoj se primjenjuje postojeći okvir) i
treća (potpuna izmjena regulatornog upravljanja za usluge na razini EU-a),
bilo bi potrebno 3 do 5 godina više za ostvarenje željenog rezultata uz
odricanje od potencijalnog dodatnog BDP-a do 3,7 % u razdoblju 2015. – 2020.

U odnosu na ostale
mogućnosti, u ovom bi se slučaju najbrže ostvarili njeni učinci
i svi posebni ciljevi te time postigle najveće moguće gospodarske i
društvene koristi.
Odbor za procjenu
učinka donio je 6. rujna 2013. mišljenje o nacrtu procjene učinka.
Izvješće i njegov sažetak objavljuju se
uz prijedlog.
3.           PRAVNI
ELEMENTI PRIJEDLOGA
3.1. Pravna osnova
Prijedlog se temelji na članku 114.
Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer se on odnosi na unutarnje tržište
za elektroničke komunikacije i njegovo funkcioniranje.
3.2. Načelo supsidijarnosti
Na temelju postojećeg regulatornog okvira
nije bilo moguće u potpunosti ostvariti cilj uspostavljanja jedinstvenog
tržišta za elektroničke komunikacije. Razlikama u nacionalnih pravilima,
iako u skladu s postojećim regulatornim okvirom EU-a, ipak se stvaraju
prepreke pružanju i korištenju usluga preko državnih granica, čime se
ograničava sloboda pružanja elektroničkih komunikacija zajamčena
pravom EU-a. To ima izravan učinak na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
Države članice nemaju ni mogućnost ni poticaj za promjenu
postojećeg regulatornog stanja.
Kako bi se otklonili uzroci problema, potrebno
je uvesti mjere na razini EU-a. Prvo, uvođenjem jedinstvenog europskog
odobrenja kompenzira se postojeća rascjepkanost nastala zbog nacionalne
dimenzije sustava općeg ovlaštenja. Mehanizmom jedinstvenog europskog
odobrenja i kontrolom trajnog i/ili privremenog oduzimanja te odobrenja u
matičnim državama članicama omogućila bi se registracija
europskih operatera i koordinacija najozbiljnijih provedbenih mjera koje se na
njih primjenjuju. U prijedlogu se Komisiji daje ovlast da od državnih
regulatornih tijela zahtijeva povlačenje predloženih pravnih mjera koje
nisu u skladu s pravom EU-a te se na taj način za takva društva jamči
veća regulatorna dosljednost i predvidljivost. Prijedlogom bi se osigurala
mnogo veća konvergencija reguliranih uvjeta za pristup nepokretnim i
bežičnim ulaznim proizvodima kojima se omogućuje pružanje usluga na razini
EU-a. Punim usklađivanjem prava krajnjih korisnika građanima i
davateljima usluga diljem EU-a omogućuju se slična prava i obveze,
osobito mogućnost stavljanja na tržište i korištenja usluga preko državnih
granica uz iste uvjete.
Poštuje se načelo supsidijarnosti jer
će se djelovanje EU-a ograničiti samo na aktivnosti neophodne za
otklanjanje posebnih prepreka na unutarnjem tržištu.
Prije svega, jedinstveno europsko odobrenje
dostupno je operaterima koji planiraju vršiti svoje djelatnosti na razini EU-a,
a o regulatornim obvezama povezanima s mjestom na kojem je smještena mreža ili
na kojem se pruža usluga odlučit će državna regulatorna tijela država
članica. Prihode od dodjele spektra zadržati će predmetne države
članice, a podrobnija regulatorna načela o uporabi spektra kojima se
dopunjuju visoki ciljevi navedeni u regulatornom okviru EU-a ostavljaju veliko
diskrecijsko pravo državama članicama u pogledu detalja. Slično tomu,
kad je riječ o postupku obavješćivanja Komisije o spektru, to se
temelji na provjeri pravne usklađenosti, a ne na zamjeni prava država
članica diskrecijskim pravom Komisije, te podliježe daljnjim mjerama poput
postupka ispitivanja ili u okviru komitologije. Proširenje pogodnosti
općeg ovlaštenja na korištenje bežičnih pristupnih točaka s
malim prostornim dosegom ograničeno je na neupadljive uređaje male
snage koji su izričito utvrđeni provedbenim mjerama. Naposljetku,
propisivanje europskih virtualnih proizvoda za pristup u nadležnosti je
državnih regulatornih tijela države članice u kojoj je smještena mreža,
nakon analize tržišta koja se temelji na postojećem okviru; istovremeno,
pri usklađivanju virtualnih proizvoda za pristup koristi se isti mehanizam
za fizičke proizvode za veleprodajni pristup koji su već
predviđeni u postojećem okviru.
3.3. Načelo proporcionalnosti
Djelovanje EU-a ograničeno je samo na
aktivnosti potrebne za postizanje utvrđenih ciljeva. Mjere će se
usmjeriti na rješavanje jasnih zastoja na jedinstvenom tržištu uz najmanje
neophodne izmjene postojećeg regulatornog okvira potrebne radi stvaranja
uvjeta za razvoj novih prekograničnih tržišta elektroničkih
komunikacija na razini EU-a. Tako bi se postigao dvostruki cilj jedinstvenog
tržišta u smislu slobode pružanja i slobode korištenja elektroničkih
komunikacijskih usluga. Istovremenom, zadržavanjem velikog dijela
postojećeg regulatornog okvira, uključujući u pogledu
načina na kojih državna regulatorna tijela nadziru tržišta, izbjegava se
prekid djelatnosti onih davatelja koji žele zadržati nacionalni (ili
područni) otisak.
Osim toga, razvoj novih prekograničnih
tržišta trebao bi se odvijati prema načelu „boljeg zakonodavnog
uređenja”, tj. stalnim smanjenjem regulatornog pritiska ako su tržišta
dokazano konkurentna u širem integriranom europskom kontekstu, ali u skladu s
kontrolnim nadležnostima državnih regulatornih tijela i uz uvjet ex post
kontrole tržišnog natjecanja. To je korisno jer bi državna regulatorna tijela
najlakše mogla uzeti u obzir nacionalne posebnosti kad (i) uređuju pristup
fizičkim infrastrukturama koje po prirodi ostaju geografski
ograničene na nacionalnu ili regionalnu razinu i (ii) rješavanju pitanja
potrošača u nacionalnom kontekstu (na svojem jeziku).
Prema tome, predložene mjere neće
uključivati znatne izmjene u upravljanju ili prenošenju nadležnosti na
europsku razinu primjerice s pomoću europskog regulatornog tijela ili
europskog mehanizma za dodjelu spektra.
Zahvaljujući tim rješenjima relevantni
dionici moći će iskoristiti sinergiju velikog jedinstvenog tržišta te
umanjiti neučinkovitost njihova rada i ulaganja, u najpravodobnije vrijeme
i na najučinkovitiji način. Istovremeno, svim što je predloženo, za
one operatere koji žele pružati usluge u jednoj državi članici
omogućuje se održavanje postojećih pravila i koristi
unaprijeđenih i jasnijih pravila o pravima krajnjih korisnika te
predvidljivije okruženje za pristup spektru i proizvodima za pristup
nepokretnim mrežama visoke kvalitete.
3.4. Temeljna prava
Analiziran je učinak prijedloga na
temeljna prava poput slobode izražavanja i informiranja, slobode poduzetništva,
zabrane diskriminacije, zaštite potrošača te zaštite osobnih podataka.
Uredbom će se osobito štititi pristup otvorenom internetu; postavljaju se visoki standardi za potpuno
usklađivanje prava krajnjih korisnika, proširuje se sloboda poduzetništva
na europskoj razini, a s vremenom bi trebalo doći i do smanjenja
zakonodavne regulative sektora.
3.5. Odabir instrumenta
Komisija podnosi prijedlog Uredbe kojom se
dopunjuje postojeći regulatorni okvir za elektroničke komunikacije i
time osigurava uklanjanje prepreka na jedinstvenom tržištu. To uključuje
posebna, izravno primjenjiva prava i obveze za davatelje i krajnje korisnike;
uključuje i mehanizme usklađivanja u pogledu određenih ulaznih
proizvoda na europskoj razini radi lakšeg pružanja elektroničkih komunikacijskih
usluga preko državnih granica. Uredba je važna, primjerice, u području kao
što je otvoreni internet i upravljanje prometom, u kojima je potreban istinski
zajednički pristup kako bi se od samog početka izbjegle
postojeće razlike u nacionalnim rješenjima te omogućilo integrirano
upravljanje mrežom i razvoj internetskih sadržaja, aplikacija i usluga koje se
mogu na jedinstven način staviti na raspolaganje diljem Unije.
3.6. Struktura prijedloga i glavna prava i
obveze
Opće odredbe (poglavlje I. članci
1. i 2.)
Poglavlje I. sadržava opće odredbe,
uključujući relevantne definicije. U njemu se utvrđuju
regulatorna načela na temelju kojih regulatorna tijela postupaju prilikom
primjene ove Uredbe u vezi s odredbama postojećeg okvira.
Jedinstveno europsko odobrenje (poglavlje
II. članci 3. do 7.)
Prema postojećim pravilima operateri koji
žele pružati usluge u nekoliko država članica moraju dobiti ovlaštenje u
svakoj od njih. Uredbom se uvodi jedinstveno europsko odobrenje na temelju
jedinstvenog sustava obavješćivanja u državi članici u kojoj europski
davatelj elektroničkih komunikacija ima glavni poslovni nastan
(matična država) te se utvrđuju uvjeti koji se na njega primjenjuju.
Trajno i/ili privremeno oduzimanje jedinstvenog europskog odobrenja u nadležnosti
je matične države. Nositelji jedinstvenog europskog odobrenja imaju pravo
na jednako regulatorno postupanje u sličnim situacijama u državi
članici i državama članicama, a novi operateri i manji
prekogranični operateri oslobađaju se plaćanja administrativnih
naknada i doprinosa za financiranje univerzalne usluge u državi članici
koja nije njegova matična država (država domaćin). Nositelji
jedinstvenog europskog odobrenja i dalje će moći pružati usluge
diljem Europe na temelju dosljednije primjene regulatornih obveza.
Time će se zahvaljujući jedinstvenom
europskom odobrenju smanjiti nepotrebne administrativne prepreke te europskim
davateljima u radu diljem EU-a jamčiti dosljednija prava i obveze i
postizanje ekonomije razmjera.
Europski ulazni proizvodi (poglavlje III.)
Odjeljak 1. (članci 8. do 16.)
Danas u Europi operaterima pokretnih mreža
nedostaje predvidljivost u pogledu dostupnosti spektra diljem EU-a te se oni
suočavaju s različitim uvjetima za dodjelu spektra. Stoga je teže
planirati dugoročno, ulagati preko državnih granica i konačno
postići ekonomiju razmjera. Takva neujednačenost znači da
proizvođači uređaja svoje proizvode izrađuju za ostala
tržišta na kojima je omogućena veća ekonomija razmjera i potencijal
rasta. Kako bi se okončalo to neodrživo stanje, potrebno je osigurati
usklađivanje ulaznih proizvoda spektra:
·
utvrđivanjem zajedničkih regulatornih
načela koja se primjenjuju na države članice pri utvrđivanju
uvjeta za uporabu spektra usklađenog za bežične širokopojasne
komunikacije,
·
davanjem ovlasti Komisiji da donosi provedbene akte
za usklađivanje dostupnosti spektra, vremenski raspored dodjela i trajanje
prava njegova korištenja,
·
mehanizmom savjetovanja na temelju kojeg Komisija
može preispitati predložene nacionalne mjere o dodjeli i uporabi spektra, i
·
pojednostavnjivanjem uvjeta za uvođenje i
pružanje bežičnog širokopojasnog pristupa male snage („Wi-Fi”, male
ćelije) u cilju jačanja tržišnog natjecanja i smanjenja zagušenja
mreže.
Odjeljak 2. (članci 17. do 20.)
Usklađenim kvalitetnim virtualnim
pristupom nepokretnim mrežama krajnjim korisnicima i poduzećima
omogućio bi se ulazak na tržište i pružanje prekograničnih usluga te
bi se potaklo tržišno natjecanje i ulaganja. Danas se virtualni proizvodi za
nepokretni pristup diljem EU-a definiraju na različite načine.
Virtualni pristup nepokretnim mrežama za pružanje prekograničnih usluga
usklađuje se:
·
utvrđivanjem zajedničkih obilježja
virtualnih proizvoda za širokopojasni pristup usklađenih na razini EU-a
(virtualno izdvajanje, bitstream na IP razini i terminalni segmenti
iznajmljenih vodova) ako su propisani operaterima sa znatnom tržišnom snagom,
·
u skladu s tim, od državnih regulatornih tijela
traži se da, pri propisivanju regulatornih pravnih mjera, uzmu u obzir
uvođenje takvih usklađenih proizvoda za pristup vodeći
računa o postojećem natjecanju i ulaganjima na temelju infrastrukture
i glavnim uvjetima proporcionalnosti. U prijedlogu se oslikava i praksa
donošenja odluka, u odredbi kojom se povezuje razmatranje kontrole
veleprodajnih cijena koju su obvezne provoditi NGA mreže s natjecateljskim
ograničenjima iz alternativnih infrastruktura, učinkovitih jamstava o
nediskriminirajućem pristupu i razine maloprodajnog natjecanja u pogledu
cijene, izbora i kvalitete,
·
pravo davatelja elektroničkih komunikacija da
pod razumnim uvjetima nude usklađene proizvode za povezivanje i da im
pristupaju s osiguranom kvalitetom usluge u cilju razvoja novih vrsta
internetskih usluga.
Prava krajnjih korisnika (poglavlje IV.
članci 21. do 29.)
U Europi se davatelji elektroničkih
komunikacija i krajnji korisnici suočavaju s nedosljednim pravilima u
pogledu prava krajnjih korisnika, što dovodi do nejednakih razina zaštite i
različitih pravila koje treba poštovati u različitim državama članicama.
Ta je rascjepkanost za operatere skupa, za krajnje korisnike
nezadovoljavajuća te je konačno uzrok sprečavanju pružanja
usluga preko državnih granica i negativnog učinka na spremnost krajnjih
korisnika da se njima koriste. Radi postizanja odgovarajuće razine zaštite
potrošača diljem EU-a, usklađena su pravila kojima se utvrđuju
prava krajnjih korisnika, uključujući:
–
nediskriminaciju između određenih
domaćih komunikacija i komunikacija koje se pružaju unutar EU-a
(međunarodne komunikacije) (osim ako su razlike objektivno opravdane),
–
obvezne informacije prije potpisivanja ugovora i za
potrebe ugovora,
–
povećanu transparentnost i sredstva kako bi se
izbjegli „šokantni računi”,
–
pravo na raskid ugovora nakon šest mjeseci bez
troškova (isključujući preostalu vrijednost bilo koje subvencionirane
opreme ili ostalih promotivnih ponuda),
–
obvezu davatelja da krajnjim korisnicima osiguraju
neometan pristup svim sadržajima, aplikacijama ili uslugama – što se naziva i
„neutralnost mreže” – a da istovremeno reguliraju korištenje mjera za upravljanje
prometom u pogledu općeg pristupa internetu. Istovremeno je razjašnjen
pravni okvir za posebne usluge s povećanom kvalitetom.
Lakša promjena davatelja (poglavlje V.
članak 30.)
Usavršenim pravilima za promjenu davatelja
promiče se ulazak na tržište i natjecanje među davateljima
elektroničkih komunikacija te se krajnjim korisnicima omogućuje da
lakše odaberu davatelja koji najbolje zadovoljava njihove posebne potrebe. Za
postupak prelaska osigurana su usklađena načela, poput usmjerenosti
na troškove, postupka koji vodi novi davatelj i automatskog raskida ugovora sa
zamijenjenim davateljem.
Organizacijske i završne odredbe (poglavlje
VI. članci 31. do 40.)
U tom su poglavlju sadržane prve opće
odredbe o ovlastima sankcioniranja danima nadležnim državnim tijelima i pravila
o ovlastima Komisije da donosi delegirane ili provedbene akte.
Iznesene su i izmjene okvirnih direktiva te
uredaba o uslugama roaminga i BEREC-u. U pogledu reguliranja tržišta ex
ante i s obzirom na to da su sva državna regulatorna tijela još uvijek
nadležna za svoja (nacionalna) tržišta, promjenama se osobito želi potaknuti
veća dosljednost i stabilnost diljem EU-a u vezi s ocjenjivanjem tržištâ
koje provode državna regulatorna tijela i propisivanjem regulatornih obveza nositeljima
jedinstvenog europskog odobrenja kako bi se izbjegli slučajevi u kojima
vrijede različite obveze za isti tržišni nedostatak u svim državama
članicama u kojima su zastupljeni. U tu svrhu u odredbama se predlaže
davanje ovlasti Komisiji da zahtijeva povlačenje pravnih mjera propisanih
za poduzeća koja imaju jedinstveno europsko odobrenje te se predviđa
pravna sigurnost u pogledu kriterija odabira tržištâ na kojima se primjenjuju
takve pravne mjere ex ante, uzimajući u obzir natjecateljska
ograničenja za istovjetne usluge koje pružaju operateri OTT (eng. over-the-top)
usluga.
Iako će sa svojim strukturnim mjerama
Uredba o roamingu III. izazvati snažnije natjecanje na tržištu, ne
očekuje se da će spontano doći do situacije u kojoj korisnici
mogu samouvjereno održati svoje potrošačko ponašanje u matičnoj
državi članici kad putuju u inozemstvo do ukidanja dodatnih naknada za roaming
diljem Europe. Stoga se člankom 33. dopunjuje Uredba o roamingu te
se operateri dodatno potiču na pružanje usluga roaminga po domaćim
razinama cijena. Prijedlogom se za operatere pokretnih mreža uvodi dobrovoljni
mehanizam pristupanja dvostranim ili višestranim ugovorima o roamingu na
temelju kojih mogu internalizirati veleprodajne troškove roaminga i do
lipnja 2016. postupno uvesti usluge roaminga po domaćim razinama
cijena uz ograničenje rizika od arbitrarnosti cijena. Takvi ugovori o roamingu
nisu novost na tržištu. Oni već postoje i svojim potpisnicima
omogućuju (uz uvjet sukladnosti s pravom tržišnog natjecanja) stvaranje
ekonomije razmjera u pružanju usluga roaminga kao među ugovornim
strankama. Međutim, u cilju povećanja njihove transparentnosti, u
prijedlogu se zahtijeva njihovo objavljivanje. Predloženi dobrovoljni sustav
osmišljen je kako bi se potaknulo prelijevanje takvih legitimnih ekonomija
razmjera na potrošače pružanjem usluga roaminga po domaćim
cijenama, uz uvjete kojima se jamči da je obuhvaćen roaming
diljem Unije i da potrošači diljem Unije pravovremeno imaju koristi od
takvih ponuda. Istovremeno se prijedlogom osigurava potrebna ravnoteža kao bi
operateri mogli prilagoditi svoje maloprodajne ponude i osigurati da korisnici
postupno od toga imaju koristi. Bez dvostranih ili višestranih ugovora o roamingu
nerealno je očekivati da bi sam operater mogao pružati usluge roaminga
po domaćim cijenama diljem Unije u predviđenom roku.
Konačno, potrebno je izmijeniti Uredbu o
BEREC-u u cilju veće stabilnosti tog tijela i kako bi mu se omogućilo
da preuzme stratešku ulogu, osobito imenovanjem predsjednika iz struke koji se
bira na tri godine.
4. POSLJEDICE
ZA PRORAČUN
Prijedlog Uredbe ne utječe na
proračun Unije.
Prijedlog izmjene Uredbe (EZ)
br. 1211/2099 osobito ne utječe na broj radnih mjesta na temelju
plana radnih mjesta, a ni na financijski doprinos EU-a Uredu BEREC-a te je u
skladu s podacima utvrđenima u Komunikaciji Europskom parlamentu i
Vijeću (COM(2013)519 završna verzija).
2013/0309 (COD)
Prijedlog
UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o utvrđivanju mjera u vezi s europskim
jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog
kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi
(EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
gospodarskog i socijalnog odbora[12],
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija[13],
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Za izlazak iz krize,
otvaranje radnih mjesta i jačanje konkurentnosti Europa mora iskoristiti
sve mogućnosti rasta. Nastavak rasta i otvaranje radnih mjesta u Uniji
cilj je strategije Europa 2020. Na Europskom vijeću u proljeće 2013.
naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog tržišta za rast te su se zatražile
konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog tržišta informacijskih i
komunikacijskih tehnologija (IKT). U skladu s ciljevima strategije Europa 2020.
i tim pozivom, ovom se Uredbom želi uspostaviti jedinstveno tržište
elektroničkih komunikacija dovršenjem i prilagodbom postojećeg
regulatornog okvira Unije za elektroničke komunikacije.
(2)       U Digitalnoj agendi za Europu
(DAE), jednoj od glavnih inicijativa strategije Europa 2020., već je
prepoznata uloga IKT-a i mrežne povezanosti kao prijeko potrebnog temelja za
razvoj našeg gospodarstva i društva. Kako bi Europa iskoristila pogodnosti
digitalne transformacije, Uniji je potrebno dinamično jedinstveno tržište
elektroničkih komunikacija za sve sektore i diljem Europe. To će
istinsko jedinstveno tržište komunikacija biti okosnica inovacijskog i
„pametnog” digitalnog gospodarstva i temelj jedinstvenog digitalnog tržišta na
kojem se internetske usluge mogu pružati slobodno bez obzira na državne
granice.
(3)       Na integriranom jedinstvenom
tržištu elektroničkih komunikacija treba omogućiti slobodu pružanja
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga svim korisnicima u Uniji i
osigurati pravo svim krajnjim korisnicima da biraju najbolju ponudu dostupnu na
tržištu, a ne ih sprečavati rascjepkanošću tržištâ na temelju
državnih granica. Postojeći regulatorni okvir za elektroničke
komunikacije ne bavi se u potpunosti tom rascjepkanošću, s nacionalnim
sustavima za odobrenje, umjesto općih sustava za odobrenje na razini
Unije, nacionalnim programima dodjele spektra, razlikama u proizvodima za
pristup koji su na raspolaganju davateljima elektroničkih komunikacija u
raznim državama članicama i raznim nizovima primjenjivih potrošačkih
pravila u tom sektoru. U mnogim slučajevima pravilima Unije utvrđuju
se samo temelji, a pravila se u državama članicama često
različito provode.
(4)       Istinskim jedinstvenim
tržištem elektroničkih komunikacija trebalo bi se promicati natjecanje,
ulaganje i inovacije za nove i poboljšane mreže i usluge poticanjem tržišne
integracije i pružanja prekograničnih usluga. To bi trebalo pomoći u
ostvarenju ambicioznih ciljeva brzog širokopojasnog pristupa utvrđenih u
DAE-u. Sve veća dostupnost digitalnih infrastruktura i usluga trebala bi s
druge strane povećati potrošački izbor, kvalitetu usluga i
raznolikost sadržaja, pridonijeti teritorijalnoj i socijalnoj koheziji te
olakšati mobilnost u Uniji.
(5)       Koristima jedinstvenog
tržišta elektroničkih komunikacija trebao bi se obuhvatiti širi digitalni
ekosustav koji uključuje proizvođače opreme u Uniji, davatelje
sadržaja i aplikacija te šire gospodarstvo, koje obuhvaća sektore poput
bankarstva, automobilske industrije, logistike, maloprodaje, energetike i
prometa, koji se u cilju povećanja produktivnosti oslanjaju na
povezivanje, primjerice rasprostranjenim aplikacijama u oblaku, povezanim
objektima i mogućnostima pružanja integriranih usluga za različite dijelove
poduzeća. I tijela javne uprave i zdravstveni sektor trebali bi imati
koristi od šire dostupnosti usluga e-vlada i e-zdravstvo. Na jedinstvenom
tržištu elektroničkih komunikacija može se povećati i ponuda
kulturnih sadržaja i usluga te kulturna raznolikost općenito.
Omogućivanje povezanosti preko elektroničkih komunikacijskih mreža i
usluga toliko je važno za šire gospodarstvo i društvo da treba izbjegavati
regulatorna ili ostala neopravdana opterećenja tog sektora.
(6)       Cilj je ove Uredbe dovršenje
jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija provođenjem mjera u
trima širokim, međusobno povezanim osovinama. Prvo, treba osigurati
slobodu pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža preko
državnim granica u raznim državama članicama, polazeći od načela
izdavanja jedinstvenog europskog odobrenja kojim se uvode uvjeti za postizanje
veće dosljednosti i predvidljivosti u sadržaju i provedbi regulative
povezane s tim sektorom diljem Unije. Drugo, potrebno je omogućiti pristup
osnovnim ulaznim proizvodima za prekogranično pružanje elektroničkih
komunikacijskih mreža i usluga uz konvergentne uvjete, ne samo za bežične
širokopojasne komunikacije, za koje je ključan licencirani i nelicencirani
spektar, već i za povezanost nepokretnih linija. Treće, u interesu
usklađivanja poslovnih uvjeta i izgradnje digitalnog povjerenja
građana ovom bi se Uredbom trebala uskladiti pravila za zaštitu krajnjih
korisnika, osobito potrošača. Pored pravila pristupa mrežnom sadržaju,
aplikacijama i uslugama te pravila upravljanja prometom kojima se ne štite samo
krajnji korisnici, već se istovremeno jamči nesmetano funkcioniranje
internetskog ekosustava kao pokretača inovacija, to uključuje pravila
nediskriminacije, informacija u ugovorima, raskida ugovora i promjene davatelja.
Pored toga, daljnje reforme u području roaminga trebale bi vremenom
postati pokretač konvergencije cijena i ostalih uvjeta u Uniji te krajnje
korisnike ohrabriti da ostanu povezani na mrežu kad putuju Unijom.
(7)       Stoga ovom Uredbom treba
dopuniti postojeći regulatorni okvir Unije (Direktiva 2002/19/EZ Europskog
parlamenta i Vijeća[14],
Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[15], Direktiva 2002/21/EZ
Europskog parlamenta i Vijeća[16],
Direktiva 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[17], Direktiva 2002/58/EZ
Europskog parlamenta i Vijeća[18],
Direktiva Komisije 2002/77/EZ [19],
Uredba (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i Vijeća[20], Uredba (EU) br. 531/2012
Europskog parlamenta i Vijeća[21]
te Odluka br. 243/2012/EU Europskog parlamenta[22]) i primjenjivo nacionalno
zakonodavstvo doneseno u skladu s pravom Unije, utvrđivanjem posebnih
prava i obveza za davatelje elektroničkih komunikacija i krajnje
korisnike, uvođenjem odgovarajućih izmjena postojećih direktiva
i Uredbe (EU) br. 531/2012 u cilju veće konvergencije i unošenja
izvjesnih korjenitih promjena u skladu s konkurentnijim jedinstvenim tržištem.
(8)       Mjere iz ove Uredbe u skladu
su s načelom tehnološke neutralnosti, tj. njima se ne nameće i ne
diskriminira uporaba određene vrste tehnologije.
(9)       Pružanje prekograničnih
elektroničkih komunikacijskih usluga još uvijek ometaju ograničenja
veća od onih unutar državnih granica. Prekogranični davatelji usluga
još uvijek moraju obavješćivati pojedinačne države članice i u njima
plaćati pristojbe. Na nositelje jedinstvenog europskog odobrenja
primjenjivao bi se jedinstveni sustav obavješćivanja u državi članici
u kojoj imaju glavni poslovni nastan (matična država članica), što
će umanjiti administrativno opterećenje prekograničnih
operatera. Sustav jedinstvenog europskog odobravanja trebao bi se primjenjivati
na sva poduzeća koja pružaju ili planiraju pružati elektroničke
komunikacijske usluge i mreže u više od jedne države članice, jer bi tako
u svim državama članicama mogla uživati prava slobode pružanja
elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u skladu s ovom Uredbom.
Mehanizmom jedinstvenog europskog odobrenja kojim se utvrđuje pravni okvir
koji se primjenjuje na operatere elektroničkih komunikacija koji pružaju
usluge diljem država članica na temelju općeg ovlaštenja u
matičnoj državi članici trebalo bi omogućiti učinkovitost
slobode pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u cijeloj
Uniji.
(10)     Elektroničke
komunikacijske usluge ili mreže mogu se pružati preko državnih granica u mnogim
oblicima, ovisno o nekoliko čimbenika, primjerice vrsti mreže ili usluge,
razvijenosti potrebne fizičke infrastrukture ili broju pretplatnika u
raznim državama članicama. Namjera pružanja elektroničkih
komunikacijskih usluga preko državnih granica ili upravljanja elektroničkom
komunikacijskom mrežom u više od jedne države članice može se dokazati
aktivnostima poput pregovaranja o sporazumima o pristupu mrežama u
određenoj državi članici ili oglašavanja na internetskim stranicama
na jeziku ciljane države članice.
(11)     Neovisno o odabranom
načinu upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama ili pružanja
elektroničkih komunikacijskih usluga preko državnih granica, regulatorni
mehanizam primjenjiv na europske davatelje elektroničkih komunikacija mora
biti neutralan u odnosu na komercijalne mogućnosti organiziranja funkcija
i aktivnosti diljem država članica. Stoga, bez obzira na organizacijsku
strukturu poduzeća, za matičnu državu članicu europskog
davatelja elektroničkih komunikacija treba se smatrati država članica
u kojoj se donose strateške odluke o pružanju elektroničkih
komunikacijskih mreža ili usluga.
(12)     Jedinstveno europsko odobrenje
mora se temeljiti na općem ovlaštenju u matičnoj državi članici.
Davanje tog odobrenja ne smije ovisiti o uvjetima koji se već primjenjuju
na temelju ostalog postojećeg nacionalnog prava koje se ne odnosi na
sektor elektroničkih komunikacija. Osim toga, odredbe ove Uredbe i Uredbe
(EU) br. 531/2012 moraju se primjenjivati i na europske davatelje
elektroničkih komunikacija.
(13)     Većina uvjeta u ovom
sektoru, primjerice uvjeta pristupa mrežama ili njihove sigurnosti i
integriteta ili pristupa hitnim uslugama, čvrsto je povezana s mjestom na
kojem je ta mreža smještena ili iz kojeg se pružaju usluge. Shodno tome, na
europskog davatelja elektroničkih komunikacija mogu se primjenjivati
uvjeti države članice u kojoj radi ako ovom Uredbom nije određeno
drugačije.
(14)     Ako je državama članicama
za financiranje obveza univerzalne usluge ili obveza plaćanja
administrativnih troškova državnim regulatornim tijelima potreban doprinos
sektora, kriteriji i postupci raspodjele doprinosa moraju biti razmjerni i
nediskriminirajući u odnosu na europske davatelje elektroničkih
komunikacija kako se ne bi sprečavao prekogranični ulazak na tržište,
osobito kad je riječ o novim davateljima i malim operaterima; za doprinose
pojedinačnih poduzeća stoga se mora uzimati obzir tržišni udio
poduzeća u smislu prometa ostvarenog u odgovarajućoj državi
članici te bi se na njih trebao primjenjivati prag de minimis.
(15)     Potrebno je osigurati da u
različitim državama članicama u sličnim okolnostima nema razlike
u postupanju prema europskim davateljima elektroničkih komunikacija te da
se na jedinstvenom tržištu primjenjuje dosljedna regulatorna praksa, osobito
kad je riječ o mjerama iz područja primjene članaka 15. ili 16.
Direktive 2002/21/EZ ili članaka 5. ili 8. Direktive 2002/19/EZ. Europski
davatelji elektroničkih komunikacija stoga bi u različitim državama
članicama trebali imati pravo na jednako postupanje u objektivno jednakim
situacijama u cilju bolje integriranih operacija na više državnih
područja. Osim toga, u takvim bi slučajevima na razini Unije trebali
postojati posebni postupci preispitivanja nacrta odluka o pravnim mjerama u
smislu članka 7.a Direktive 2002/21/EZ kako bi se izbjegla neopravdana
odstupanja od obveza europskih davatelja elektroničkih komunikacija u
različitim državama članicama.
(16)     Između matične
države članice i bilo koje države članice domaćina moraju se
utvrditi regulatorne i kontrolne nadležnosti za europske davatelje
elektroničkih komunikacija u cilju uklanjanja prepreka za ulazak na
tržište, dok im se istovremeno jamči pravilna provedba odgovarajućih
uvjeta za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža. Stoga,
dok bi svako državno regulatorno tijelo trebalo nadzirati poštovanje uvjeta
primjenjivih na njegovom državnom području u skladu sa zakonodavstvom
Unije, uključujući primjenu sankcija i privremenih mjera, samo
državna regulatorna tijela u matičnim državama članicama imaju pravo
privremeno ili trajno oduzeti pravo europskim davateljima elektroničkih
komunikacija da pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge i
cijeloj Uniji ili njenom dijelu.
(17)     Radiofrekvencijski spektar
javno je dobro i temeljni resurs za unutarnje tržište pokretnih, bežičnih
širokopojasnih i satelitskih komunikacija u Uniji. Razvojem bežičnih
širokopojasnih komunikacija pridonosi se provedbi Digitalne agende za Europu, a
osobito omogućivanju pristupa širokopojasnim uslugama brzine od najmanje
30 Mbps do 2020. svim građanima Unije i omogućivanju najveće
brzine i kapaciteta širokopojasnih usluga u Uniji. Međutim, Unija kaska za
ostalim velikim područjima u svijetu – Sjeverna Amerika, Afrika i dijelovi
Azije – u smislu uvođenja i prodora najnovije generacije bežičnih
širokopojasnih tehnologija potrebnih za ostvarenje tih ciljeva politike.
Nesustavan postupak odobravanja i stavljanja na raspolaganje pojasa od 800 MHz
za bežične širokopojasne komunikacije, dok polovina država članica
traži odstupanje ili ne poštuje rok utvrđen u Odluci br. 243/2012
Europskog parlamenta i Vijeća o programu za politiku radiofrekvencijskog
spektra (RSPP)[23],
potvrđuje nužnost hitnog djelovanja čak i na temelju postojećeg
RSPP-a. Mjere Unije za usklađivanje uvjeta dostupnosti i učinkovite
uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
u skladu s Odlukom br. 676/2002/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[24] nisu dovoljne za rješavanje
tog problema.
(18)     Primjenom raznih nacionalnih
politika stvaraju se nedosljednosti i rascjepkava se unutarnje tržište
čime se sprečava uvođenje usluga na razini Unije i dovršenje
unutarnjeg tržišta za bežične širokopojasne komunikacije. To bi osobito
moglo stvoriti nejednake uvjete za pristup takvim uslugama, spriječiti tržišno
natjecanje poduzeća osnovanih u različitim državama članicama te
zakočiti ulaganja u naprednije mreže i tehnologije i razvoj inovativnih
usluga, čime bi se građanima i poduzećima onemogućio
pristup rasprostranjenim integriranim visokokvalitetnim uslugama, a operaterima
bežičnog širokopojasnog pristupa uskratila korist povećane
učinkovitosti bolje integriranih operacija širokih razmjera. Stoga bi se
djelovanje na razini Unije u pogledu određenih aspekata dodjele
radiofrekvencijskog spektra trebao pratiti razvoj široke integrirane
pokrivenosti naprednih bežičnih širokopojasnih komunikacijskih usluga
diljem Unije. Istovremeno bi države članice trebale zadržati prvo
donošenja mjera za organiziranje svojih radiofrekvencijskih spektara za potrebe
javnog reda, sigurnosti i obrane.
(19)     Davatelji elektroničkih
komunikacijskih usluga, uključujući operatere pokretnih mreža ili
njihova udruženja, trebali bi moći zajedno organizirati učinkovitu i
ekonomičnu pokrivenost velikog dijela područja Unije u cilju dugoročne
koristi za krajnje korisnike te stoga koristiti radiofrekvencijski spektar
kojim je obuhvaćeno nekoliko država članica uz slične uvjete,
postupke, troškove, vremenski raspored, trajanje usklađenih pojaseva te uz
komplementarne pakete radiofrekvencijskog spektra, poput spajanja nižih i viših
frekvencija za pokrivanje gusto naseljenih i slabije naseljenih područja.
Inicijativama u korist boljeg usklađivanja i dosljednosti mogla bi se i
poboljšati predvidljivost okruženja za ulaganje u mreže. U prilog toj predvidljivost
išla bi i jasna politika u korist dugotrajnih prava uporabe povezanog
radiofrekvencijskog spektra, ne dovodeći u pitanje neograničenu
prirodu tih prava u nekim državama članicama, a predvidljivost bi bila
povezana s jasnim uvjetima za prijenos, davanje u najam ili za zajedničku
uporabu dijela svog radiofrekvencijskog spektra na temelju tih
pojedinačnih prava korištenja.
(20)     Trebalo bi unaprijediti
koordinaciju i dosljednost prava na uporabu radiofrekvencijskog spektra barem
za pojaseve koji su usklađeni za bežične nepokretne, nomadske i
pokretne širokopojasne komunikacije. To uključuje pojaseve utvrđene
na razini ITU-a za napredne sustave međunarodnih pokretnih
telekomunikacija (IMT) te za pojaseve koji se koriste za radijske lokalne mreže
(RLAN) poput 2,4 GHz i 5 GHz. To bi trebalo uključivati i pojaseve koji se
u budućnosti mogu uskladiti za bežične širokopojasne komunikacije,
kako je predviđeno člankom 3. točkom (b) RSPP-a i Mišljenju
Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra (RSPG) o „Strateškim izazovima
Europe u zadovoljavanju rastuće potražnje za radiofrekvencijskim spektrom
za bežični širokopojasni pristup” donesenog 13. lipnja 2013., poput
budućih pojaseva od 700 MHz, 1,5 GHz i 3,8 – 4,2 GHz.
(21)     Jasnije odredbe o kriterijima
važnima za vremenski raspored postupaka odobravanja bile bi korisne za
dosljednost među raznim nacionalnim postupcima dodjele radiofrekvencijskog
spektra; za čijeg se trajanja jamče prava uporabe, pristojbe i
načini njihova plaćanja; obveze kapaciteta i pokrivanja;
utvrđivanje opsega radiofrekvencijskog spektra i blokove spektra koji
podliježu postupku dodjeljivanja; objektivni najmanji zahtjevi za promicanje
učinkovitog tržišnog natjecanja; uvjeti za trgovanje pravima uporabe,
uključujući uvjete za zajedničku uporabu.
(22)     Ograničavanjem pristojbi
na iznos usklađen s optimalnim upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom,
uz održavanje ravnoteže između neposrednog plaćanja i
periodičnih naknada, potaknulo bi se ulaganje u infrastrukturu i
uvođenje tehnologije te prelijevanje učinaka na prateće
troškovne prednosti za krajnje korisnike.
(23)     Usklađenijim sustavom
dodjele radiofrekvencijskog spektra te povezanim uvođenjem bežičnog
širokopojasnog pristupa diljem Unije poduprli bi se učinci ekonomije
razmjera u povezanim industrijama, primjerice mrežnoj opremi i terminalnim
uređajima. U tim se industrijama s druge strane više no prije mogu uzimati
u obzir inicijative i politike Unije o uporabi radiofrekvencijskog spektra.
Stoga treba utvrditi postupak usklađivanja vremenskih rasporeda dodjele i
najkraćeg ili uobičajenog trajanja prava uporabe tih pojaseva.
(24)     Kad je riječ o ostalim
glavnim uvjetima koji se mogu odnositi na prava uporabe radiofrekvencijskog
spektra za bežični širokopojasni pristup, konvergentnoj primjeni
regulatornih načela i kriterija utvrđenih u ovoj Uredbi u državama
članicama mogao bi pogodovati koordinacijski mehanizam kojim Komisija i
nadležna tijela ostalih država članica mogu unaprijed komentirati davanje
prava korištenja u predmetnoj državi članici i kojim Komisija može,
uzimajući u obzir stajališta država članica, spriječiti provedbu
svakog prijedloga koji nije u skladu s pravom Unije.
(25)     Uzimajući u obzir znatan
rast potražnje za radiofrekvencijskim spektrom za bežični širokopojasni
pristup, trebalo bi promicati rješenja alternativni bežični širokopojasni
pristup učinkovit s obzirom na spektar. To uključuje uporabu sustava
bežičnog pristupa male snage s malim operativnim prostornim dosegom, poput
takozvanih „aktivnih mjesta” (hotspots) radijske lokalne mreže (RLAN,
poznat i kao Wi-Fi) te mreža male ćelijske pristupne točke male snage
(poznate i kao femtoćelije, pikoćelije ili metroćelije).
(26)     Dopunskim sustavima
bežičnog pristupa poput RLAN-a, osobito javno dostupne pristupne
točke RLAN-a, krajnjim korisnicima omogućava se pojačani pristup
internetu, a operaterima pokretnih mreža omogućava se preusmjeravanje
pokretnog prometa, uz uporabu usklađenih resursa radiofrekvencijskog
spektra bez potrebe za pojedinačnim odobrenjem ili pravom uporabe radiofrekvencijskog
spektra.
(27)     Većinu pristupnih
točaka RLAN-a koriste privatni korisnici kao lokalni bežični dodatak
njihovoj nepokretnoj širokopojasnoj vezi. Ako tijekom trajanja njihove
internetske pretplate krajnji korisnici odaberu zajedničku uporabu njihova
RLAN-a s drugim pretplatnicima, zbog dostupnosti velikog broja takvih
pristupnih točaka, osobito u gusto naseljenim područjima, trebao bi
se maksimalno povećati bežični podatkovni kapacitet ponovnom uporabom
radiofrekvencijskog spektra i izgraditi troškovno učinkovita dopunska
bežična širokopojasna infrastruktura dostupna ostalim krajnjim
korisnicima. Stoga treba ukloniti ili spriječiti nepotrebna
ograničenja za krajnje korisnike da zajednički koriste pristup
njihovim pristupnim točkama RLAN-a s ostalim krajnjim korisnicima ili da
se na te pristupne točke povezuju.
(28)     Treba ukloniti i nepotrebna
ograničenja za uvođenje i međupovezivanje pristupnih točaka
RLAN-a. Tijela javne vlasti ili davatelji javnih usluga, primjerice njihovo
osoblje, u svojim prostorima i za svoje potrebe sve više koriste pristupne
točke RLAN-a kako bi građani imali bolji troškovno učinkovit
pristup uslugama e-vlade na licu mjesta ili kako bi se poduprlo pružanje
pametnih javnih usluga s informacijama u realnom vremenu, kao što je javni
prijevoz ili upravljanje prometom. Ta tijela mogla bi osigurati pristup takvim
pristupnim točkama i građanima općenito kao pomoćnu uslugu
uslugama koje se javnosti nude u njihovim prostorima i trebala bi na to imati
pravo u skladu s pravilima tržišnog natjecanja i javne nabave. Ako davatelj
nudi lokalni pristup elektroničkim komunikacijskim mrežama na privatnom
posjedu ili u njegovoj okolini ili na ograničenom javnom prostoru kao
pomoćnu uslugu drugoj djelatnosti koja ne ovisi o takvom pristupu, poput
aktivnih mjesta RLAN-a stavljenih na raspolaganje korisnicima ostalih
komercijalnih djelatnosti ili javnosti na tom području, taj davatelj ne bi
se smio svrstati u davatelje elektroničkih komunikacija.
(29)     Oprema za bežične
pristupne točke male snage s malim prostornim dosegom vrlo je mala i
neupadljiva oprema slična kućnim Wi-Fi usmjernicima, za koje bi se na
razini Unije trebale utvrditi tehničke značajke za njihovo
uvođenje i korištenje u različitim lokalnim situacijama na temelju
općeg ovlaštenja bez nepotrebnih ograničenja zbog pojedinačnih
odobrenja za planiranje ili ostalih odobrenja. Trebalo bi osigurati da
opće ovlaštenje pogoduje razmjernosti mjera kojima se utvrđuju
tehničke značajke takvog korištenja i to značajkama koje su
znatno restriktivnije od primjenjivih donjih pragova mjera Unije u odnosu na
parametre kao što je izlazna snaga.
(30)     Države članice trebale bi
osigurati da se upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom na nacionalnoj razini
ostale države članice ne sprečavaju da se služe radiofrekvencijskim
spektrom čija je uporaba usklađena na razini Unije. Kao nastavak
postojećih aktivnosti RSPG-a potrebno je osigurati koordinacijski
mehanizam kako bi svaka država članica imala pravičan pristup
radiofrekvencijskom spektru i kako bi rezultati koordinacije bili dosljedni i
provedivi.
(31)     Iskustvo u provedbi
regulatornog okvira Unije upućuje da postojeće odredbe kojima se
nalaže dosljedna primjena regulatornih mjera i cilj davanja doprinosa razvoju
unutarnjeg tržišta nisu bili dovoljni poticaji za stvaranje proizvoda za
pristup na temelju usklađenih normi i postupaka, osobito kad je riječ
o nepokretnim mrežama. Operateri koji rade u različitim državama
članicama teško nalaze ulazni proizvodi za pristup odgovarajuće
kvalitete i razine interoperabilnosti mreže i usluge, a kada su takvi ulazni
proizvodi dostupni, njihova su tehnička obilježja raznolika. Time se
povećavaju troškovi i stvaraju prepreke pružanju usluga preko državnih
granica.
(32)     Integracija jedinstvenog
tržišta elektroničkih komunikacija može se ubrzati utvrđivanjem
okvira za određivanje izvjesnih ključnih europskih virtualnih
proizvoda, osobito važnih za davatelje elektroničkih komunikacijskih
usluga u pružanju prekograničnih usluga, te za donošenje strategije na
razini Unije za sve-IP okružje na temelju ključnih parametara i osnovnih
obilježja.
(33)     Operativne potrebe trebalo bi
zadovoljiti raznim virtualnim proizvodima. Europski virtualni proizvodi za
širokopojasni pristup trebaju biti dostupni u slučajevima kada se na temelju
uvjeta Okvirne direktive i Direktive o pristupu od operatera sa znatnom
tržišnom snagom zahtijeva da uz regulirane uvjete osigura pristup
određenoj pristupnoj točki njegove mreže. Prvo, učinkovit
prekogranični ulaz trebao bi biti pospješen uvođenjem usklađenih
proizvoda kojima se prekograničnim davateljima usluga omogućuje
početno pružanje usluga njihovim krajnjim korisnicima bez odgode, ali uz
očekivanu i dovoljnu kvalitetu, uključujući usluge poslovnim
korisnicima lociranima u više država članica, ako bi to na temelju tržišne
analize bilo potrebno i razmjerno. Kako bi se tražiteljima i davateljima
pristupa omogućilo planiranje srednjoročnih i kratkoročnih
ulaganja, takvi usklađeni proizvodi trebali bi dovoljno dugo biti
dostupni.
(34)     Drugo, proizvodi za
sofisticirani virtualni pristup za koje je potrebno veće ulaganje
tražitelja pristupa, a koji bi im omogućili bolju kontrolu i
diferencijaciju, osobito osiguravanjem pristupa više na lokalnoj razini,
ključni su za stvaranje uvjeta održivog natjecanja diljem unutarnjeg
tržišta. Stoga u cilju lakšeg prekograničnog ulaganja treba uskladiti i te
ključne proizvode za veleprodajni pristup pristupnim mrežama nove
generacije (NGA). Takve virtualne proizvode za širokopojasni pristup treba
osmisliti tako da imaju funkcije istovjetne fizičkom izdvajanju u cilju
širenja raspona potencijalnih mjera na veleprodajnoj razini dostupnih za
razmatranje državnih regulatornih tijela na temelju ocjene razmjernosti u
skladu s Direktivom 2002/19/EZ.
(35)     Treće, potrebno je i uskladiti
proizvod za veleprodajni pristup za terminalne segmente iznajmljenih vodova s
poboljšanim sučeljima u cilju omogućivanja prekograničnog
pružanja najzahtjevnijim poslovnim korisnicima kritičnih usluga za
povezivanje.
(36)     U kontekstu progresivne migracije
na „sve-IP mreže”, zbog nedostupnosti proizvoda za povezivanje koji se temelje
na IP protokolu za različite razrede usluga s osiguranom kvalitetom kojima
se otvaraju komunikacijski kanali u mrežnim domenama i van granica mreže, u
državama članicama i među njima, sprečava se razvoj aplikacija
koje se temelje na pristupu ostalim mrežama i time se ograničavaju
tehnološke inovacije. Osim toga, time se sprečava i širenje produktivnosti
koje se povezuje s upravljanjem mrežama koje se temelje na IP-ju i proizvoda za
povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge te pružanje tih usluga, osobito
poboljšane sigurnosti, pouzdanosti i fleksibilnosti, troškovne
učinkovitosti i brže opskrbe, što pogoduje mrežnim operaterima,
davateljima usluga i krajnjim korisnicima. Stoga je u osmišljavanju i
dostupnosti tih proizvoda potreban usklađen pristup uz razumne uvjete
uključujući, ako se to zahtijeva, mogućnost unakrsne opskrbe
među predmetnim poduzećima koja se bave elektroničkim komunikacijama.

(37)     Utvrđivanje europskih virtualnih
proizvoda za širokopojasni pristup na temelju ove Uredbe treba se oslikavati u
ocjeni najpogodnijih pristupnih mjera koju izrađuju državna regulatorna
tijela za mreže operatera sa znatnom tržišnom snagu, ali se istovremeno treba
izbjeći prekomjerno reguliranje nepotrebnom mulitiplikacijom proizvoda za
veleprodajni pristup, predviđenih na temelju tržišne analize ili ostalih
uvjeta. Uvođenje europskih virtualnih proizvoda za pristup ne bi samo po
sebi trebalo uzrokovati povećanje broja reguliranih proizvoda za pristup
predviđenih za određenog operatera. Osim toga, potreba da državna
regulatorna tijela, nakon donošenja ove Uredbe, procijene treba li propisati
europski virtualni proizvod za širokopojasni pristup umjesto postojećih
mjera veleprodajnog pristupa, te da ocijene prikladnost propisivanja europskog
virtualnog proizvoda za širokopojasni pristupu u kontekstu budućih
revizija tržišta u slučaju znatne tržišne snage, ne bi smjela utjecati na
njihovu obvezu za iznalaženjem najprikladnije i razmjerne mjere za rješavanja
problema tržišnog natjecanja u skladu s člankom 16. Direktive 2002/12/EZ.
(38)     U interesu regulatorne
predvidljivosti, zakonodavstvom bi trebalo obuhvatiti i ključne elemente
za praksu donošenja odluka u skladu s postojećim pravnim okvirom koji
utječu na uvjete na temelju kojih se proizvodi za veleprodajni pristup,
uključujući europske virtualne proizvode za širokopojasni pristup,
stavljaju na raspolaganje NGA mrežama. Za analizu tržišta veleprodajnog
pristupa, a osobito za procjenu potrebe za kontrolom cijena takvog pristupa NGA
mrežama, trebalo bi uključiti i odredbe o važnosti veze između
konkurentnih ograničenja od alternativnih nepokretnih i bežičnih
infrastruktura, važnost učinkovitih jamstava nediskriminirajućeg
pristupa i postojeće razine tržišnog natjecanja u smislu cijene, izbora i
kvalitete na maloprodajnoj razini. Posljednje navedeno izravno utječe na
koristi za krajnje korisnike. Na primjer, u izradi procjene za svaki
pojedinačni slučaj u skladu s člankom 16. Direktive 2002/21/EZ i
ne dovodeći u pitanje ocjenu znatne tržišne snage i primjenu pravila EU-a
o tržišnom natjecanju, državna regulatorna tijela mogu smatrati da su, ako su
na tržištu prisutne dvije nepokretne NGA mreže, tržišni uvjeti dovoljno
konkurentni za poticanje usavršavanja mreža i razvoju pružanja usluga.
(39)     Može se očekivati da
će pojačano tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu s vremenom
uzrokovati smanjenje reguliranja tog sektora na temelju tržišne analize.
Doista, jedan od rezultata dovršenja jedinstvenog tržišta trebala bi biti
veća sklonost učinkovitom natjecanju na odgovarajućim tržištima,
a primjenu prava tržišnog natjecanja ex post treba smatrati dovoljnom za
funkcioniranje tržišta. Radi pravne preciznosti i predvidljivosti regulatornih
pristupa preko državnih granica, treba osigurati jasne i obvezujuće
kriterije o tome kako procijeniti opravdava li određeno tržište još uvijek
propisivanje regulatornih obveza ex-ante, s obzirom na trajanje zastoja
i izglede tržišnog natjecanja, osobito natjecanja koje se temelji na
infrastrukturi, i uvjeta natjecanja na razini maloprodaje povezanih s
parametrima poput cijene, izbora i kvalitete, što je od najveće važnosti
za krajnje korisnike i opću konkurentnost gospodarstva EU-a. Time bi se
trebale poduprijeti uzastopne provjere popisa tržištâ podložnih reguliranju ex
ante te bi se državnim regulatornih tijelima trebalo pomoći da svoje
napore usmjere u područja u kojima tržišno natjecanje još nije
učinkovito i to na konvergentan način. Za potrebe reguliranja u tom
sektoru na temelju načela tržišnog natjecanja i za potrebe primjene prava
tržišnog natjecanja, uspostavljanjem istinskog jedinstvenog tržišta
elektroničkih komunikacija može se utjecati i na geografski djelokrug
tržištâ.
(40)     Zbog nejednakosti u nacionalnoj
provedbi pravila zaštite krajnjih korisnika u tom sektoru stvaraju se znatne
prepreke na jedinstvenom digitalnom tržištu, osobitu u obliku povećanih
troškova usklađivanja za davatelje elektroničkih komunikacija
javnosti koji žele svoje usluge pružati diljem država članica. Osim toga,
rascjepkanošću i nesigurnošću s obzirom na razinu zaštite
zajamčene u različitim državama članicama potkopava se
povjerenje krajnjih korisnika te ih se odvraća od kupnje elektroničkih
komunikacijskih usluga u inozemstvu. Kako bi se ostvario Unijin cilj uklanjanja
prepreka na unutarnjem tržištu potrebno je postojeće, različite
nacionalne pravne mjere nadomjestiti jedinstvenim i potpuno usklađenim
skupom mjera u tom sektoru kojima se stvara visoka jedinstvena razina zaštite krajnjih
korisnika. Potpunim usklađivanjem pravnih odredaba ne bi trebalo
spriječiti davatelje elektroničkih komunikacija javnosti da krajnjim
korisnicima nude ugovorne sporazume koji nadilaze tu razinu zaštite.
(41)     S obzirom na to da se ovom
Uredbom usklađuju određena pravila u tom sektoru, ne treba dovoditi u
pitanje opća pravila o zaštiti potrošača, utvrđena aktima Unije
i nacionalnim zakonodavstvima o njihovom provedbi.
(42)     Ako se odredbe u poglavljima
4. i 5. ove Uredbe odnose na krajnje korisnike, one se ne bi trebalo
primjenjivati samo na potrošače, već i na ostale kategorije krajnjih
korisnika, prvenstveno mikropoduzeća. Na svoj pojedinačni zahtjev,
krajnji korisnici usluge koji nisu potrošači trebali bi imati pravo na dogovaranje
odstupanja od određenih odredaba u svojim pojedinačnim ugovorima.
(43)     Za dovršenje jedinstvenog
tržišta elektroničkih komunikacija potrebno je i ukloniti prepreke
krajnjim korisnicima za pristup elektroničkim komunikacijskim uslugama
diljem Unije. Stoga tijela javne vlasti ne bi smjela povećavati ili
zadržavati prepreke za prekograničnu kupnju tih usluga. Davatelji
elektroničkih komunikacija javnosti ne bi smjeli uskraćivati ili
ograničavati pristup ili praviti razliku među krajnjim korisnicima na
temelju njihovog državljanstva ili boravka u određenoj državi
članici. Međutim, trebalo bi omogućiti pravljenje razlike na
temelju objektivno opravdanih razlika u troškovima, rizicima i tržišnim
uvjetima poput razlika u potražnji i određivanju cijena konkurenata.
(44)     Kad je riječ o
nepokretnim i mobilnim komunikacijama, i dalje prevladavaju vrlo znatne razlike
u cijeni domaćih glasovnih i SMS komunikacija i onih s drugom državom
članicom. Unatoč suštinskim različitostima između država,
operatera i tarifnih paketa te između pokretnih i nepokretnih usluga, to i
dalje utječe na ranjive skupine korisnika i stvara prepreke nesmetanoj
komunikaciji u Uniji. To se događa unatoč znatnom smanjenju, i
konvergenciji u apsolutnom smislu, cijena završavanja poziva u različitim
državama članicama i niskih cijena na tranzitnim tržištima. Osim toga,
zbog prelaska na „sve-IP” elektroničko komunikacijsko okružje u dogledno
bi se vrijeme troškovi trebali dodatno smanjiti. Stoga bi sve znatne razlike u
maloprodajnim tarifama između domaćih nepokretnih komunikacija na
velike udaljenosti, dakle komunikacija izvan lokalnog područja kojem je u
nacionalnom sustavu dodjele brojeva dodijeljen područni pozivni broj, i
nepokretnih komunikacija s drugom državom članicom, trebale biti opravdane
na temelju objektivnih kriterija. U skladu s Uredbom (EU) br. 531/2002,
osim ako je to opravdano na temelju objektivnih kriterija, maloprodajne tarife
za međunarodne pokretne komunikacije ne bi smjele prelaziti eurotarife za
govorne usluge i usluge SMS-a za regulirane pozive u roamingu i za
poruke SMS-a. Tim kriterijima mogu biti obuhvaćeni dodatni troškovi i s
njima povezane opravdane marže. Ostali objektivni čimbenici mogu
uključivati razlike u povezanoj prilagodljivosti cijena i lakoj
dostupnosti alternativnih tarifa svim krajnjim korisnicima koje nude davatelji
elektroničkih komunikacija javnosti preko državnih granica u Uniji uz
niske dodatne naknade ili bez njih, ili usluga informatičkog društva s
usporedivim funkcijama, uz uvjet da davatelji usluga o tim alternativama informiraju
krajnje korisnike.
(45)     Internet se proteklih
desetljeća razvio u otvorenu platformu za inovacije s malim preprekama za
pristup krajnjih korisnika te za davatelje sadržaja i aplikacija te
internetskih usluga. Postojećim regulatornim okvirom želi se promicati
sposobnost krajnjih korisnika da pristupe informacijama i da ih distribuiraju
ili da se služe aplikacijama i uslugama po svom izboru. Međutim, nedavno
je u izvješću Tijela europskih regulatora za elektroničke
komunikacije (BEREC) o praksama upravljanja prometom objavljenom u svibnju
2012. i u studiji, koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i
potrošače i koja je objavljena u prosincu 2012., o funkcioniranju tržišta
internetskog pristupa i pružanju usluga sa stajališta potrošača, ukazano
na to da prakse upravljanja prometom utječu na znatan broj krajnjih
korisnika zbog čega dolazi do blokade ili usporavanja određenih
aplikacija. Za takve su pojave potrebna jasna pravila na razini Unije o
održavanju interneta otvorenim i izbjegavanju rascjepkanosti jedinstvenog
tržišta koja nastaje zbog provedbe mjera pojedinačnih država članica.
(46)     Sloboda krajnjih korisnika da
pristupaju informacijama i da ih distribuiraju te da pristupaju legalnim
sadržajima te koriste aplikacije i usluge po svom izboru ovisi o poštivanju
prava Unije i odgovarajućeg nacionalnog prava. Ovom Uredbom utvrđuju
se ograničenja svih ograničenja te slobode davatelja
elektroničkih komunikacija javnosti, ali se ne dovodi u pitanje ostalo
zakonodavstvo Unije, uključujući propise o autorskim pravima i
Direktivu 2000/31/EZ.
(47)     Na otvorenom internetu
davatelji elektroničkih komunikacija javnosti, unutar ugovorom dogovorenih
ograničenja o količini podataka i brzini usluga internetskog
pristupa, ne bi smjeli blokirati, usporavati ili diskriminirati određene
sadržaje, aplikacije ili usluge ili njihove određene razrede ili snižavati
njihovu kvalitetu osim kad je riječ o ograničenom broju opravdanih
mjera upravljanja prometom. Te bi mjere trebale biti transparentne, razmjerne i
nediskriminirajuće. Opravdanim upravljanjem prometom obuhvaćeno je
sprečavanje teških kaznenih djela, uključujući dobrovoljne mjere
davatelja za sprečavanje pristupa dječjoj pornografiji i njene
distribucije. Umanjivanje učinaka zagušenja mreže trebalo bi smatrati opravdanim
ako se zagušenje događa samo povremeno ili u iznimnim okolnostima.
(48)     Tarife koje se temelje na
količinama podataka smatraju se sukladnima načelu otvorenog interneta
ako se njima krajnjima korisnicima omogućava odabir tarife koja odgovara
njihovoj uobičajenoj potrošnji podataka na temelju transparentnim
informacija o uvjetima i učincima takvog izbora. Istovremeno bi se tim
tarifama davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebala
omogućiti bolja prilagodba mrežnih kapaciteta očekivanim količinama
podataka. Od ključne je važnosti da krajnji korisnici budu potpuno
informirani prije no što pristanu na količinu podataka ili
ograničenja brzine i primjenjive tarife, da stalno mogu pratiti svoju
potrošnju i lako kupiti dodatne dostupne količine podataka ako to žele.
(49)     Postoji i potražnja krajnjih
korisnika za uslugama i aplikacijama za koje je potrebna povećana razina
osigurane kvalitete usluga koje nude davatelji elektroničkih komunikacija
javnosti ili davatelji sadržaja, aplikacija ili usluga. Takvim uslugama mogu
između ostalog biti obuhvaćeni radiodifuzija preko internetskog
protokola (IP-TV), videokonferencije i određene zdravstvene aplikacije.
Stoga krajnjim korisnicima treba biti omogućeno sklapanje ugovora o pružanju
specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge s davateljima
elektroničkih komunikacija javnosti ili davateljima sadržaja, aplikacija
ili usluga.
(50)     Osim toga, postoji potražnja
dijela davatelja sadržaja, aplikacija i usluga za pružanjem usluga prijenosa na
temelju fleksibilnih parametara kvalitete, uključujući niže razine
prioriteta za promet koji ne ovise o vremenu. Potrebno je davateljima sadržaja,
aplikacija i usluga omogućiti da pregovaraju o fleksibilnoj kvaliteti
razina usluga s davateljima elektroničkih komunikacija javnosti radi
pružanja specijaliziranih usluga te se očekuje da će to imati važnu
ulogu u razvoju novih usluga kao što su komunikacije strojeva (M2M).
Istovremeno bi se tim dogovorima davateljima elektroničkih komunikacijskih
usluga javnosti trebalo omogućiti bolje održavanje ravnoteže prometa i
sprečavanje zagušenja mreže. Stoga bi davateljima sadržaja, aplikacija i
usluga te davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebalo
omogućiti slobodno sklapanje posebnih ugovora o uslugama o utvrđenim
raznima kvalitete usluge ako takvi ugovori temeljito ne narušavaju opću
kvalitetu usluga pristupa internetu.
(51)     Glavnu zadaću da krajnjim
korisnicima osiguraju slobodno korištenje pristupa otvorenom internetu imaju
državna regulatorna tijela. U tu svrhu državna regulatorna tijela trebala bi
imati obvezu praćenja i izvješćivanja te osiguravanju sukladnosti
davatelja elektroničkih komunikacija javnosti i dostupnosti
nediskriminirajućih usluga pristupa internetu visoke kvalitete što ih
specijalizirane usluge ne narušavaju. U izradi procjene o mogućem
općem narušavanju usluga pristupa internetu, državna regulatorna tijela
trebala bi uzeti u obzir parametre kvalitete poput parametara vremenskog
rasporeda i pouzdanosti (latencija, varijacije kašnjenja, gubitak paketa),
razina i učinaka zagušenja mreže, stvarne i najavljene brzine, pružanja
usluga internetskog pristupa u odnosu na specijalizirane usluge te kvalitete sa
stajališta krajnjih korisnika. Državna regulatorna tijela trebala bi imati
ovlasti propisivanja najniže kvalitete usluga za sve ili pojedinačne
davatelje elektroničkih komunikacija javnosti ako je to potrebno radi
sprečavanja općeg narušavanja i pada kvalitete usluga pristupa
internetu.
(52)     Mjerama za bolju
transparentnost i usporedivost cijena, tarifa, uvjeta i parametara kvalitete
usluga, uključujuće one koje se odnose posebno na pružanje usluga
pristupa internetu, trebala bi se povećati sposobnost krajnjih korisnika
da odaberu najboljeg davatelja i tako u potpunosti iskoriste prednosti tržišnog
natjecanja.
(53)     Krajnji korisnici trebali bi
biti prije kupnje primjereno informirani o cijeni i vrsti ponuđene usluge.
Informacije treba dati odmah prilikom spajanja poziva ako poziv na
određeni broj ili prema određenoj usluzi podliježe posebnim uvjetima
naplaćivanja kao što su usluge s posebnom tarifom. Ako je ta obveza
nerazmjerna u pogledu trajanja i troška tarifnih informacija za davatelja
usluga u usporedbi s prosječnim trajanjem poziva i troškovnim rizikom
kojem je krajnji korisnik izložen, državna regulatorna tijela mogu odobriti
odstupanja. Krajnji korisnici moraju biti informirani i o tome da li se za
besplatni telefonski broj naplaćuju dodatne naknade.
(54)     Davatelji elektroničkih
komunikacija javnosti trebali bi prikladno informirati krajnje korisnike
između ostalog o njihovim uslugama i tarifama, parametara kvalitete
usluge, pristupu hitnim službama i svim ograničenjima te o izboru usluga i
proizvoda namijenjenih potrošačima s invaliditetom. Informacije trebaju
biti jasne i transparentne, specifične za državu članicu u kojoj se
pružaju usluge te ažurirane u slučaju svake promjene. Davatelji trebaju
biti oslobođeni obveze davanja takvih informacija o ponudama o kojima se
pregovara na pojedinačnoj osnovi.
(55)     Dostupnost usporedivih
informacija o proizvodima i uslugama od ključne je važnosti za krajnje
korisnike i mogućnost da neovisne ocijene ponude. Iskustva pokazuju da se
na temelju dostupnosti pouzdanih i usporedivih informacija povećava
povjerenje krajnjih korisnika u korištenje usluga i jača njihova spremnost
da naprave odabir.
(56)     Ugovori su važno sredstvo za
krajnje korisnike jer im se osigurava visoka razina transparentnosti
informacija i pravna sigurnost. Davatelji elektroničkih komunikacija
javnosti trebali bi krajnjim korisnicima dati jasne i sveobuhvatne informacije
o svim osnovnim elementima ugovora prije no što ugovor za krajnjeg korisnika
postane obvezujući. Informacije bi trebale biti obvezne i nepromijenjene
osim u slučaju naknadnog dogovora krajnjeg korisnika i davatelja usluga.
Komisija i nekoliko državnih regulatornih tijela nedavno su utvrdili znatna
neslaganja između oglašene brzine usluga pristupa internetu i brzine
stvarno dostupne krajnjim korisnicima. Stoga bi davatelji elektroničkih
komunikacija javnosti trebali prije sklapanja ugovora krajnje korisnike
informirati o brzini i parametrima kvalitete usluga koju stvarno mogu
isporučiti na glavnu adresu krajnjeg korisnika.
(57)     Kad je riječ o
terminalnoj opremi, u ugovorima trebala bi biti navedena sva ograničenja
koja propisuje davatelj usluga za korištenje opreme, primjerice pokretnih
uređaja sa zaključanim SIM-om, te sve naknade koje se plaćaju
prilikom raskidanja ugovora prije dogovorenog isteka. Nakon dogovorenog isteka
ugovora naknade ne bi trebalo naplaćivati.
(58)     Kako bi se izbjegli šokantni
računi, krajnjim korisnicima trebalo bi se omogućiti da odaberu
najviša financijska ograničenja za naknade povezane s korištenim pozivima
i uslugama pristupa internetu. Ta pogodnost trebala bi biti besplatna i uz
odgovarajuću obavijest kojom se omogućuje naknadna provjera kad se
približe tom ograničenju. Nakon što dosegnu gornju granicu
ograničenja, krajnji korisnici ne bi trebali više primati navedene usluge
niti bi im se one trebale naplaćivati, osim ako posebno zatraže daljnje pružanje
usluga na temelju dogovora s davateljem.
(59)     Iskustva država članica i
nedavna studija koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i
potrošače pokazali su da dugotrajni ugovori i automatska ili prešutna
produljenja ugovorâ čine prepreku promjeni davatelja usluga. Stoga je
poželjno da krajnji korisnici mogu bez dodatnih troškova raskinuti ugovor šest
mjeseci nakon njegova sklapanja. U tom slučaju od krajnjih korisnika može
se tražiti da davateljima usluga nadoknade preostalu vrijednost subvencionirane
terminalne opreme ili vrijednost pro rata tempore svih ostalih
promotivnih ponuda. Ugovori koji se prešutno produljuju trebali bi se moći
raskinuti s obavijesnim rokom od mjesec dana.
(60)     U slučaju bilo kojih
znatnih izmjena ugovornih uvjeta koje unose davatelji elektroničkih
komunikacija javnosti na štetu krajnjih korisnika, primjerice u vezi s
naknadama, tarifama, ograničenjima količine podataka, brzinom
podataka, pokrivenosti ili obradom osobnih podataka, krajnjim korisnicima trebalo
bi osigurati pravo na raskida ugovora bez dodatnih troškova.
(61)     Paketi koji sadržavaju
elektroničke komunikacijske i druge usluge poput linearne radiodifuzije
postali su vrlo rašireni i čine važan dio tržišnog natjecanja. Ako se
različita ugovorna pravila o raskidu ugovora i promjeni davatelja
primjenjuju na različite usluge od kojih su sastavljeni ti paketi, krajnji
korisnici zapravo ne mogu pri odabiru konkurentne ponude za cijeli paket ili
njegov dio promijeniti davatelja. Stoga se odredbe ove Uredbe u pogledu raskida
ugovora i promjene davatelja primjenjuju na sve elemente takvog paketa.
(62)     Kako bi u potpunosti
iskoristili okružje tržišnog natjecanja, krajnjim korisnicima trebalo bi
omogućiti da donesu informiranu odluku i promijene davatelja usluga ako je
to u njihovu interesu. Stoga bi im trebalo omogućiti prelazak, a da ih
tome ne sprečavaju pravne, tehničke ili postupovne prepreke,
uključujući ugovorne uvjete i naknade. Prenosivost broja ključni
je čimbenik kojim se olakšava izbor potrošača i učinkovito tržišno
natjecanje. Prijenos bi se trebao izvršiti u najkraćem roku tako da broj
bude aktiviran u roku od jednog radnog dana od dana sklapanja sporazuma o
njegovu prijenosu. Plaćanje nepodmirenih računa ne bi trebao biti
uvjet za izvršenje zahtjeva za prijenos.
(63)     Kako bi se poduprlo pružanje
usluge „sve na jednom mjestu” i omogućio nesmetan prelazak za korisnike,
taj postupak treba provoditi novi davatelj elektroničkih komunikacija
javnosti. Zamijenjeni davatelj elektroničkih komunikacija javnosti ne bi
smio odgađati ili sprečavati postupak prelaska. Trebali bi se više
koristiti automatski postupci te bi trebalo osigurati visoku razinu zaštite
osobnih podataka. Na temelju dostupnosti transparentnih, točnih i
pravovremenih informacija o prijenosu trebalo bi se povećati povjerenje
krajnjih korisnika u prelazak te im omogućiti da se aktivnije uključe
u tržišno natjecanje.
(64)     Ugovori sa zamijenjenim
davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebali bi se automatski
poništiti nakon prelaska, a da se pri tom od krajnjeg korisnika ne zahtijevaju
nikakvi dodatni postupci. U slučaju unaprijed plaćenih usluga, sva
nepotrošena sredstva trebalo bi vratiti korisniku koji traži prelazak.
(65)     Krajnjim korisnicima treba
omogućiti kontinuitet kad mijenjaju važne identifikatore kao što su adrese
elektroničke pošte. U tu svrhu i kako se prepiska elektroničkom
poštom ne bi izgubila, zamijenjeni davatelj usluge pristupa internetu trebao bi
krajnjim korisnicima omogućiti da besplatno odaberu mogućnost prosljeđivanja
elektroničke pošte u slučajevima kada se krajnji korisnik služi
adresom elektroničke pošte kod zamijenjenog davatelja usluga.
(66)     Nadležna državna tijelu mogu
propisati opće postupke prijenosa brojeva i prelaska uzimajući u
obzir tehnološki razvoj i potrebu za osiguranjem brzog i učinkovitog
postupka lakog za korištenje. Nadležna državna tijela trebala bi imati
mogućnost uvođenja razmjernih mjera za odgovarajuću zaštitu
krajnjih korisnika tijekom postupka prelaska uključujući odgovarajuće
sankcije potrebne za smanjivanje rizika zlouporabe ili kašnjenja i prelaska na
drugog davatelja bez pristanka krajnjih korisnika. Trebali bi imati i
mogućnost uspostavljanja automatskog mehanizma naknade krajnjim
korisnicima u takvim slučajevima.
(67)     Državna regulatorna tijela trebala
bi imati mogućnosti poduzeti učinkovite mjere praćenja i
osigurati poštovanje odredaba ove Uredbe, uključujući ovlasti
propisivanja učinkovitih financijskih ili upravnih kazni u slučaju
njihova kršenja.
(68)     Kako bi se u obzir uzeli
razvoj tržišta i tehnički razvoj, ovlasti donošenja akata u skladu s
člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba dodijeliti
Komisiji u pogledu prilagodbe prilogâ. Od posebne je važnosti da Komisija u
okviru svojeg pripremnog rada održi odgovarajuća savjetovanja,
uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom izrade i
sastavljanja delegiranih akata Komisija treba osigurati istovremenu, pravodobnu
i odgovarajuću dostavu potrebnih dokumenata Europskom parlamentu i
Vijeću.
(69)     Kako bi se osigurali
jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, ovlasti provedbe trebalo bi
dodijeliti Komisiji u pogledu odluke kojom se od država članica zahtijeva
da prilagode svoje planove za poštovanje zajedničkog vremenskog rasporeda
za dodjelu prava uporabe i dopuštanja uporabe.
(70)     Ovlasti provedbe povezane s
usklađivanjem i koordinacijom odobravanja radiofrekvencijskog spektra,
značajke bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom,
koordinaciju između država članica u vezi s dodjelom radiofrekvencijskog
spektra, podrobnija tehnička i metodološka pravila o europskim virtualnim
proizvodima za pristup i zaštita pristupa internetu i opravdano upravljanje
prometom i kvalitetu usluga trebalo bi primjenjivati u skladu s Uredbom (EU)
br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća.[25]
(71)     Kako bi se osigurala
dosljednost između cilja i mjera potrebnih za dovršenje jedinstvenog
tržišta elektroničkih komunikacija u skladu s ovom Uredbom i nekim
posebnim postojećim zakonskim odredbama i kako bi se odrazili ključni
elementi prakse donošenja odluka koja se razvija, potrebno je izmijeniti
Direktivu 2002/21/EZ, direktive 2002/20/EZ i 2002/22/EZ i Uredbu
br. 531/2012. To podrazumijeva osiguravanje toga da se u Direktiva
2002/21/EZ i povezane direktive tumače u vezi s ovom Uredbom, uvođenje
većih ovlasti Komisije kako bi se osigurala dosljednost pravnih mjera koje
se odnose na europske davatelje elektroničkih komunikacija sa znatnom
tržišnom snagom u kontekstu europskog mehanizma savjetovanja, usklađivanje
kriterija donesenih pri ocjenjivanju pojma i konkurentnosti odgovarajućih
tržišta, prilagodba sustava obavješćivanja u skladu s Direktivom
2002/20/EZ u pogledu jedinstvenog europskog odobrenja te stavljanje izvan snage
odredaba o minimalnom usklađivanju prava krajnjih korisnika predviđenih
Direktivom 2002/22/EZ koje postaju suvišne zbog punog usklađivanja
predviđenog ovom Uredbom.
(72)     Tržište pokretnih komunikacija
u Uniji i dalje je rascjepkano, a nijedna pokretna mreža ne pokriva sve države
članice. Zato, kako bi svojim domaćim korisnicima koji putuju Unijom
pružali pokretne komunikacijske usluge, davatelji usluga roaminga moraju
kupovati veleprodajne usluge roaminga od operatera u državi članici
u koje njihovi korisnici putuju. Veleprodajne naknade čine važnu zapreku
pružanju usluga roaminga prema cijenama koje odgovaraju domaćim
uslugama u pokretnoj mreži. Stoga treba donijeti daljnje mjere za smanjivanje
tih naknada. Veleprodajne naknade mogu se internalizirati trgovinskim ili
tehničkim sporazumima među davateljima usluga roaminga kojima
im se omogućuje virtualno proširenje mrežne pokrivenosti diljem Unije. U
cilju poticaja trebalo bi prilagoditi određene regulatorne obveze
utvrđene u Uredbi (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[26]. Posebno, ako davatelji usluga
roaminga, preko svojih mreža ili na temelju dvostranih ili
višestranih ugovora o roamingu, omogućuju svim korisnicima u Uniji
tarife za roaming koje su na razini domaćih tarifa, obveza
domaćih davatelja usluga da korisnicima omoguće pristup govornim, SMS
i podatkovnim uslugama roaminga bilo kojeg drugog davatelja usluga roaminga
na njih se ne bi trebale primjenjivati, uz uvjet prijelaznog razdoblja u kojem
je takav pristup već omogućen.
(73)     Dvostranim ili višestranim
ugovorima o roamingu operateru pokretne mreže može se omogućiti da
prema uslugama roaminga kojima se njegovi domaći korisnici služe
na mreži partnerâ postupa kao da je to u znatnoj mjeri istovjetno pružanju
usluga tim korisnicima na njegovoj mreži, s posljedicama na njegove
maloprodajne cijene takve virtualne mrežne pokrivenosti diljem Unije. Takvim
ugovorima na veleprodajnoj razini može se omogućiti razvoj novih proizvoda
roaminga i tako povećati izbor i tržišno natjecanje na
maloprodajnoj razini.
(74)     Digitalnom agendom za Europu i
Uredbom br. 531/2012 utvrđuje se cilj politike da se razlika
između tarifa za domaće pozive i roaming približi nuli. U
praksi to znači da bi prilikom putovanja u Uniji korisnici koji pripadaju
bilo kojoj širokoj uočljivoj kategoriji domaće potrošnje, koja se
utvrđuje na temelju raznih domaćih maloprodajnih paketa stranke,
trebali imati mogućnost sa sigurnošću održavati uobičajenu
domaću potrošnju povezanu s njihovim odgovarajućim domaćim
maloprodajnim paketima, bez dodatnih troškova u odnosu na troškove u svojoj
državi. Te široke kategorije mogu se utvrditi na temelju postojeće
trgovinske prakse primjerice na temelju razlika u domaćim maloprodajnim
paketima za korisnike unaprijed plaćenih usluga i korisnike usluga
plaćenih po ispostavljenom računu, paketima koji sadrže samo GSM
usluge (tj. glasovne, SMS), paketima prilagođenima različitim
opsezima potrošnje, paketima za poslovne i privatne potrebe, maloprodajnim
paketima s cijenama po potrošenoj jedinici i onima kojima se nude skupovi
jedinica (npr. glasovne minute, megabajti podataka) uz standardnu pristojbu bez
obzira na stvarnu potrošnju. Zahvaljujući raznolikosti maloprodajnih
tarifnih planova i paketa dostupnih korisnicima na domaćim tržištima
pokretnih usluga diljem Unije ispunjavaju se različite potrebe korisnika
povezane s konkurentnim tržištem. Fleksibilnost na domaćim tržištima
trebala bi se odraziti na okružje usluga roaminga unutar Unije,
imajući na umu da bi se potrebom davatelja usluga roaminga za
veleprodajnim ulaznim proizvodima neovisnih mrežnih operatera u različitim
državama članicama moglo opravdati propisivanje ograničenja na
temelju opravdane uporabe ako se domaće tarife primjenjuju na takve usluge
roaminga.
(75)     Iako je za davatelje
najvažnije procijeniti razumnu uporabu glasovnih poziva u roamingu,
SMS-ova i podataka koji se trebaju obuhvatiti domaćim tarifama unutar
njihovih raznih maloprodajnih paketa, državna regulatorna tijela trebala bi
nadzirati davatelje usluga roaminga u primjeni takvih opravdanih
ograničenja korištenja i osigurati da su ona točno utvrđena na temelju
podrobnih količinskih informacija u ugovorima na za korisnike jasan i
transparentan način. U tome državna regulatorna tijela trebala bi uzeti u
obzir odgovarajuće smjernice BEREC-a. U tim bi smjernicama BEREC trebao
utvrditi različite obrasce uporabe potkrijepljene trendovima u korištenju
glasovnih, podatkovnih i SMS usluga na razini Unije i predvidjeti
očekivani razvoj u pogledu osobito bežične potrošnje podataka.
(76)     Osim toga, zahvaljujući
nedavnom znatnom smanjenju cijena završavanja poziva diljem Unije trebalo bi
doći do ukidanja dodatnih naknada za roaming za dolazne pozive.
(77)     Kako bi se osigurala
stabilnost i strateško vodstvo aktivnosti BEREC-a, Odbor regulatora BEREC-a
treba zastupati stalni predsjednik kojeg imenuje Odbor regulatora, na temelju
zasluga, sposobnosti i znanja u području elektroničkih
komunikacijskih tržišta i njihovih sudionika te iskustva relevantnog za nadzor
i regulaciju, na temelju otvorenog postupka odabira koji organizira i kojim
upravlja Odbor regulatora uz pomoć Komisije. Za imenovanje prvog
predsjednika Odbora regulatora Komisija bi, između ostalog, nakon
otvorenog postupka odabira trebala sastaviti uži izbor kandidata na temelju
zasluga, sposobnosti, znanja o tržištima elektroničkih komunikacija i sudionicima
na njemu te iskustva povezanog s nadzorom i regulacijom. Za naknadna imenovanja
trebalo bi u izvješću koje se sastavlja u skladu s ovom Uredbom
preispitati potrebu da Komisija sastavlja uži izbor. Stoga bi se Ured BEREC-a
trebao sastojati od predsjednika Odbora regulatora, Upravljačkog odbora i
upravitelja Ureda.
(78)     Direktive 2002/20/EZ,
2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbe (EZ) br. 1211/2009 i (EU)
br. 531/2012 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(79)     U skladu s Uredbom (EZ)
br. 1211/2009. Komisija može uvijek tražiti mišljenje BEREC-a ako to
smatra potrebnim za provedbu odredaba ove Uredbe.
(80)     Ovom se Uredbom poštuju
temeljna prava te prava i načela ugrađena u Povelju Europske unije o
temeljnim pravima, osobito članak 8. (zaštita osobnih podataka),
članak 11. (sloboda izražavanja i informiranja), članak 16. (sloboda
poduzetništva), članak 21. (zabrana diskriminacije) i članak 38.
(zaštita potrošača).
(81)     Budući da cilj ove
Uredbe, a to je utvrđivanje regulatornih načela i podobnih pravila
potrebnih za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta elektroničkim
komunikacija, države članice ne mogu ostvariti u dovoljnoj mjeri i da ga
je, zbog razmjera predloženog djelovanja, lakše ostvariti na razini Unije,
Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je
utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s
načelom razmjernosti, kako je predviđeno u istom članku, ova se
Uredba odnosi samo na ono što je nužno za postizanje spomenutog cilja,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE 1.
OPĆE ODREDBE
Članak 1. – Cilj i područje
primjene
1.
Ovom se Uredbom utvrđuju regulatorna načela i
podrobna pravila potrebna za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta
elektroničkih komunikacija na kojem:
(a) davatelji
elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža imaju pravo, sposobnost i
poticaj da razvijaju i šire svoje mreže i da njima upravljaju te da pružaju
usluge bez obzira na njihov poslovni nastan ili u kojoj državi članici
žive njihovi korisnici;
(b) građani i
poduzeća imaju pravo i mogućnost pristupiti konkurentnim, sigurnim i
pouzdanim elektroničkim komunikacijskim uslugama, bez obzira na državu
članicu u kojoj se pružaju, a da ih u tome ne sprečavaju
prekogranična ograničenja ili neopravdani dodatni troškovi.
2.
Uredbom se posebno utvrđuju regulatorna načela u
skladu s kojima postupaju Komisija, Tijelo europskih regulatora za
elektroničke komunikacije (BEREC) i nadležna državna tijela, svako u
okviru svojih nadležnosti, u vezi s odredbama direktiva 2002/19/EZ, 2002/20/EZ,
2002/21/EZ i 2002/22/EZ:
a) načelo
osiguravanja pojednostavljenih, predvidivih i konvergencijskih regulatornih
uvjeta u pogledu ključnih administrativnih i trgovinskih parametara,
uključujući što se tiče razmjernosti pojedinačnih obveza
koje se mogu nametnuti u skladu s tržišnom analizom;
b) načelo
promicanja održivog tržišnog natjecanja na jedinstvenom tržištu i globalne
konkurentnosti Unije te odgovarajućeg smanjivanja regulacije tržišta u tom
sektoru kad i ako se ostvare ti ciljevi;
c) načelo
zalaganja za ulaganje u nove i poboljšane infrastrukture velikog kapaciteta i
za inovacije u tom području, a koje se protežu diljem Unije i koje mogu
zadovoljiti rastuću potražnju krajnjih korisnika;

d) načelo
olakšavanja pružanja inovativnih usluga visoke kvalitete;
e) načelo
osiguranja dostupnosti i visoko učinkovite uporabe radiofrekvencijskog
spektra, bilo na temelju općeg ovlaštenja ili pojedinačnih prava
uporabe, za bežične širokopojasne usluge u cilju potpore inovacijama,
ulaganju, radnim mjestima i pogodnostima za krajnje korisnike;
f) načelo
služenja interesima građana i krajnjih korisnika u povezivosti,
unapređivanjem uvjeta za ulaganja u cilju proširenja izbora i
povećanja kvalitete pristupa mreži i usluga te olakšavanjem mobilnosti
diljem Unije i socijalnog i teritorijalnog uključivanja.
3.
Kako bi se osigurala provedba glavnih regulatornih
načela utvrđenih u stavku 2., ovom Uredbom utvrđuju se nadalje
potrebna podrobna pravila za:
(a) jedinstveno
europsko odobrenje za europske davatelje elektroničkih komunikacija:
(b) daljnju konvergenciju
regulatornih uvjeta u pogledu potrebe i razmjernosti pravnih mjera koje državna
regulatorna tijela propisuju za europske davatelje elektroničkih
komunikacija;
(c) usklađeno
pružanje određenih veleprodajnih proizvoda za širokopojasni pristup na
razini Unije uz konvergencijske regulatorne uvjete;
(d) usklađeni
europski okvir za dodjelu usklađenog radiofrekvencijskog spektra za
bežične širokopojasne komunikacijske usluge, čime se stvara europski
bežični prostor;
(e)
usklađivanje pravila povezanih s pravima krajnjih korisnika i promicanje
učinkovitog natjecanja na maloprodajnim tržištima, čime se stvara
europski potrošački prostor za elektroničke komunikacije;
(f) postupno
ukidanje neopravdanih dodatnih naknada za promet i roaming unutar Unije.
Članak 2. – Definicije
Za potrebe ove
Uredbe primjenjuju se definicije utvrđene u direktivama 2002/19/EZ,
2002/20/EZ, 2002/21/EZ, 2002/22/EZ i 2002/77/EZ.
Primjenjuju se i
sljedeće definicije:
(1) „europski
davatelj elektroničkih komunikacija” znači poduzeće osnovano u
Uniji koje pruža ili planira pružati elektroničke komunikacijske mreže ili
usluge, bilo izravno ili preko najmanje jedne podružnice, u najmanje jednoj
državi članici i koje se ne može smatrati podružnicom drugog davatelja
elektroničkih komunikacija;
(2) „davatelj
elektroničkih komunikacijskih usluga javnosti” znači poduzeće
koje pruža elektroničke komunikacijske mreže ili javno dostupne
elektroničke komunikacijske usluge;
(3) „podružnica”
znači poduzeće u kojem drugo poduzeće izravno ili neizravno ima:
i. ovlast
ostvarivati više od polovice glasačkih prava, ili
ii. ovlast
imenovati više od polovice članova nadzornog odbora, uprave ili tijela
koja zakonski zastupaju poduzetnika, ili
iii. pravo
upravljanja poslovanjem poduzeća;
(4) „jedinstveno europsko
odobrenje” znači pravni okvir koji se primjenjuje na davatelje
elektroničkih komunikacija u cijeloj Uniji na temelju općeg
ovlaštenja u matičnoj državi članici i u skladu s ovom Uredbom;
(5) „matična
država članica” znači država članica u kojoj europski davatelj
elektroničkih komunikacija ima glavni poslovni nastan;
(6) „glavni
poslovni nastan” znači mjesto poslovnog nastana u državi članici u
kojem se donose glavne odluke o ulaganjima u pružanje elektroničkih
komunikacijskih usluga ili mreža u Uniji i upravljanje tim uslugama;
(7) „država
članica domaćin” znači bilo koja država članica osim
matične države članice u kojoj europski davatelj elektroničkih
komunikacija pruža elektroničke komunikacijske mreže ili usluge;
(8) „usklađeni radiofrekvencijski spektar
za bežične širokopojasne komunikacije” znači radiofrekvencijski
spektar za koji su uvjeti dostupnosti i učinkovite uporabe usklađeni
na razini Unije, osobito u skladu s Odlukom br. 676/2002/EZ Europskog
parlamenta i Vijeća[27],
i koji služi za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga kojima nije
obuhvaćena radiodifuzija;
(9) „bežična
pristupna točka s malim prostornim dosegom” znači oprema za pristup
bežičnoj mreži male snage, male po veličini i s malim prostornim
dosegom, koja može, ali ne mora biti dio javne zemaljske pokretne
komunikacijske mreže i koja je opremljena najmanje jednom antenom s malim
vizualnim učinkom, kojim se javnosti omogućuje bežični pristup
elektroničkim komunikacijskim mrežama neovisno o osnovnoj mrežnoj
topologiji;
(10) „radijska
lokalna mreža” (RLAN) znači sustav bežičnog pristupa male snage s
malim prostornim dosegom i s malim rizikom od smetnji za ostale takve sustave
koje su u blizini postavili ostali korisnici, za koju se na neisključivoj
osnovi koristi spektar za koji su uvjeti dostupnosti i učinkovite uporabe
u tu svrhu usklađeni na razini Unije;
(11) „virtualni
širokopojasni pristup” znači vrsta veleprodajnog pristupa širokopojasnim
mrežama koji se sastoji od poveznice za virtualni pristup u prostorima korisnika
preko bilo kojeg mrežnog uređaja za pristup, isključujući
fizičko izdvajanje, uz uslugu prijenosa do utvrđenog skupa
točaka primopredaje, i uključujući posebne mrežne elemente,
posebne mrežne funkcije i pomoćne IT sustave;
(12) „proizvod za
povezivanje s osiguranom kvalitetom usluga (ASQ)” znači proizvod koji se
na raspolaganje stavlja pri razmjeni podataka između internetskih
protokola (IP), kojim se korisnicima omogućuje da uspostave IP
komunikacijsku vezu između točke međusobnog povezivanja i
najmanje jedne krajnje točke nepokretne mreže, i kojim se osiguravaju
utvrđene razine učinka mreže s kraja na kraj za pružanje posebnih
usluga krajnjim korisnicima na temelju isporuke utvrđene zajamčene
kvalitete usluge, na temelju utvrđenih parametara;

(13) „komunikacije
na velike udaljenosti” znači usluge poziva ili poruka koji su upućeni
van lokalne mreže ili regionalnih obračunskih područja i kojemu je u
nacionalnom sustavi dodjele brojeva dodijeljen područni pozivni broj;
(14) „usluga
pristupa internetu” znači javno dostupna elektronička komunikacijska
usluga kojom se omogućuje povezivanje na internet te time povezivanje
između gotovo svih krajnjih točaka povezanih na internet, bez obzira
na korištenu mrežnu tehnologiju;
(15)
„specijalizirana usluga” znači elektronička komunikacijska usluga ili
bilo koja druga usluga na temelju koje se može pristupiti posebnom sadržaju,
aplikacijama ili uslugama, ili njihovoj kombinaciji, i čija se
tehnička obilježja kontroliraju od jednog do drugog kraja, ili se mogu
slati podaci određenom broju stranaka ili krajnjih točaka ili od njih
podaci primati; a koja se ne oglašava ili se
ne koristi na veliko kao zamjena za uslugu pristupa internetu;
(16) „novi
davatelj” znači davatelj elektroničkih komunikacija javnosti na kojeg
se prenosi broj ili usluga ;
(17) „zamijenjeni
davatelj elektroničkih komunikacija javnosti” znači davatelj
elektroničkih komunikacija javnosti iz kojeg se prenosi broj ili usluga.
Poglavlje II.
Jedinstveno europsko odobrenje
Članak 3. – Sloboda pružanja elektroničkih
komunikacijskih usluga diljem Unije
1.
U skladu s jedinstvenim europskim odobrenjem koje
podliježe samo obvezi obavješćivanja iz članka 4., europski davatelji
elektroničkih komunikacija imaju pravo pružati elektroničke
komunikacijske mreže i usluge u cijeloj Uniji i ostvarivati prava povezana s
pružanjem tih mreža i usluga u svakoj državi članici u kojoj obavljaju
djelatnost.
2.
Europski davatelj elektroničkih komunikacija
podliježu pravilima i uvjetima koji se primjenjuju u svakoj predmetnoj državi
članici u skladu s prvom Unije, osim ako je u ovoj Uredbi predviđeno
drugačije i ne dovodeći u pitanje Uredbu (EU) br. 531/2012.
3.
Odstupajući od članka 12. Direktive 2002/20/EZ,
europski davatelji elektroničkih komunikacija mogu podlijegati
plaćanju administrativnih naknada u državi članici domaćinu samo
ako je njihov godišnji prihod od elektroničkih komunikacijskih usluga u
toj državi članici veći od 0,5 % ukupnog nacionalnog prihoda u
elektroničkim komunikacijama. Pri naplati
tih naknada uzima se u obzir samo prihod od elektroničkih komunikacijskih
usluga u predmetnoj državi članici.
4.
Odstupajući od članka 13. stavka 5. točke
(b) Direktive 2002/22/EZ, europski davatelji elektroničkih komunikacija
mogu podlijegati plaćanju doprinosa uvedenih radi podjele neto troška
obveza pružanja univerzalne usluge u državi članici domaćinu samo ako
je njihov godišnji prihod od elektroničkih komunikacijskih usluga u toj
državi članici veći od 3 % ukupnog nacionalnog prihoda u elektroničkim
komunikacijama. Pri naplati tih doprinosa
uzima se u obzir samo prihod u predmetnoj državi članici.
5.
Europski davatelji elektroničkih komunikacija imaju
pravo na jednako postupanje državnih regulatornih tijela različitih država
članica u objektivno istovjetnim situacijama.
6.
U slučaju spora između poduzeća u koji je
uključen europski davatelj elektroničkih komunikacija u vezi s
obvezama u skladu s direktivama 2002/19/EZ, 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i
2002/22/EZ, ovom Uredbom ili Uredbom (EU) br. 531/2012 u državi
članici domaćinu, europski davatelj elektroničkih komunikacija
može zatražiti savjet od državnog regulatornog tijela u matičnoj državi
članici, koje može dati mišljenje kako bi se osigurala primjena dosljedne
regulatorne prakse. Kad odlučuje o sporu,
državno regulatorno tijelo u državi članici domaćinu posebno uzima u
obzir mišljenje državnog regulatornog tijela u matičnoj državi
članica.
7.
Europski davatelji elektroničkih komunikacija koji,
na datum stupanja na snagu ove Uredbe, imaju pravo na pružanje
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u više od jedne države
članice dostavljaju obavijest iz članka 4. najkasnije do 1. srpnja
2016.
Članak 4. – Postupak
obavješćivanja za europske davatelje elektroničkih komunikacija
1.
U skladu s ovom Uredbom, europski davatelji elektroničkih
komunikacija dostavljaju jednokratnu obavijest državnom regulatornom tijelu u
matičnoj državi članici prije početka aktivnosti u najmanje
jednoj državi članici.
2.
Obavijest sadrži izjavu o pružanju ili namjeri pružanja
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga te se uz nju navode samo
sljedeće informacije:
(a) naziv davatelja, njegov pravni status i
oblik, registracijski broj, mjesto upisa u trgovački ili drugi sličan
javni registar, adresa glavnog poslovnog nastana, osoba za kontakt, kratak opis
mreža ili usluga koje pruža ili planira pružati, uključujući
identifikator matične države članice;
(b) naziv države članice (država
članica) domaćina u kojima pruža ili namjerava pružati usluge i mreže
izravno ili preko podružnica te u potonjem slučaju naziv, njegov pravni
status i oblik, adresu, registracijski broj, mjesto upisa u trgovački ili
drugi sličan javni registar u državi članici domaćinu, te osobu
za kontakt u svakoj predmetnoj podružnici i pripadajućim operativnim
područjima. Ako podružnicu
zajednički kontroliraju najmanje dva davatelja elektroničkih
komunikacija čiji su glavni nastani u različitim državama
članicama, podružnica za potrebe ove Uredbe navodi odgovarajuću
matičnu državu članicu među državama matičnih društava, a o
tome je obavješćuje matično društvo te matične države
članice.
Obavijest se
dostavlja na jeziku ili jezicima koji se govore u matičnoj državi
članici i svakoj državi članici domaćinu.
3.
Državno regulatorno tijelo matične države
članice obavješćuje se o svim promjenama informacija dostavljenih u
skladu sa stavkom 2. u roku od jednog mjeseca od dana promjene. U slučaju da se promjena, o kojoj se treba
dostaviti obavijest, odnosi na namjeru pružanja elektroničkih
komunikacijskih mreža ili usluga u državi članici domaćinu i koja
nije bila obuhvaćena prethodnom obavijesti, europski davatelji
elektroničkih komunikacija u toj državi članici domaćinu može
započeti aktivnost nakon obavješćivanja.
4.
Nepoštovanje obveze obavješćivanja utvrđene u
ovom članku predstavlja povredu zajedničkih uvjeta koji se
primjenjuju na europske davatelje elektroničkih komunikacija u
matičnoj državi članici.
5.
Državno regulatorno tijelo matične države
članice državnom regulatornom tijelu predmetne države članice
domaćina i Uredu BEREC-a u roku od jednog tjedna od dana primanja tih
informacija ili obavijesti o njihovoj promjeni prosljeđuje informacije
primljene u skladu sa stavkom 2. i obavješćuje ih o svim promjenama
informacija u skladu sa stavkom 3.
Ured BEREC-a vodi
javno dostupan registar obavijesti primljenih u skladu s ovom Uredbom.
6.
Na zahtjev europskog davatelje elektroničkih
komunikacija, državno regulatorno tijelo matične države članice daje
izjavu u skladu s člankom 9. Direktive 2002/20/EZ u kojoj navodi da
dotično poduzeće podliježe jedinstvenom europskom odobrenju.
7.
U slučaju da najmanje jedno državno regulatorno
tijelo država članica smatra da navedena matična država članica
u obavijesti dostavljenoj u skladu sa stavkom 2. ili u obavijesti o promjeni
informacija dostavljenih u skladu sa stavkom 3. ne odgovara ili više ne
odgovara glavnom poslovnom nastanu poduzeća u skladu s ovom Uredbom,
predmet upućuje Komisiji uz obrazloženje na čemu se temelji njegova
procjena. Primjerak dopisa šalje se Uredu
BEREC-a u svrhu informiranja. Nakon pozivanja
europskog davatelja elektroničkih komunikacija i državnog regulatornog
tijela sporne matične države da iznesu svoje stavove, Komisija u roku od
tri mjeseca nakon primitka dopisa donosi odluku kojom utvrđuje
matičnu državu članicu dotičnog poduzeća u skladu s ovom
Uredbom.
Članak 5. – Udovoljavanje uvjetima
jedinstvenog europskog odobrenja
1.
Državna regulatorna tijela svih predmetnih država
članica prate i osiguravaju, u skladu sa svojim nacionalnim
zakonodavstvima o provedbi postupaka iz članka 10. Direktive 2002/20/EZ,
da europski davatelji elektroničkih komunikacija poštuju pravila i uvjete
koji se primjenjuju na njihovim državnim područjima u skladu s
člankom 3.
2.
Državno regulatorno tijelo države članice
domaćina državnom regulatornom tijelu matične države članice
dostavlja sve važne informacije o pojedinačnim mjerama donesenima u vezi s
europskim davateljem elektroničkih komunikacija u cilju osiguranja da se
poštuju pravila i uvjeti koji se primjenjuju na njezinom državnom području
u skladu s člankom 3.
Članak 6. – Privremeno ili trajno
oduzimanje prava pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga za europske
davatelje elektroničkih komunikacija
1.
Ne dovodeći u pitanje mjere o privremenom ili trajnom
oduzimanju prava uporabe radiofrekvencijskog spektra ili brojeva koje
dodjeljuju sve predmetne države članice i privremene mjere donesene u
skladu sa stavkom 3., samo državna regulatorna tijela matične države
članice može europskim davateljima elektroničkih komunikacija
privremeno i trajno oduzeti pravo pružanja elektroničkih komunikacijskih
mreža i usluga u cijeloj Uniji ili njenom dijelu u skladu s nacionalnim
zakonodavstvom o provedbi članka 10. stavka 5. Direktive 2002/20/EZ.
2.
U slučaju ozbiljnog ili ponovljenog kršenja pravila i
uvjeta koji se primjenjuju u državi članici domaćinu u skladu s
člankom 3., ako nije ostvaren cilj mjera za osiguranje poštovanja koje je
poduzelo državno regulatorno tijelo države članice domaćina u skladu
s člankom 5., ono o tome obavješćuje državno regulatorno tijelo
matične države članice i od njega zahtijeva donošenje mjera iz stavka
1.
3.
Prije no što državno regulatorno tijelo matične
države članice donese konačnu odluku o zahtjevu podnesenom u skladu
sa stavkom 2., državno regulatorno tijelo države članice domaćina
može poduzeti hitne privremene mjere u skladu s nacionalnim zakonodavstvom o
provedbi članka 10. stavka 6. Direktive 2002/20/EZ ako raspolaže dokazom o
kršenju pravila i uvjeta koji se primjenjuju na njenom državnom području u
skladu s člankom 3. Ne odstupajući
od roka od tri mjeseca iz članka 10. stavka 6. Direktive 2002/20/EZ, takve
privremene mjere mogu se primjenjivati sve dok državno regulatorno tijelo
matične države članice donese konačnu odluku.
Komisija, BEREC i
državna regulatorna tijela matične države članice i ostalih država
članica domaćina pravovremeno se obavješćuju o donesenim
privremenim mjerama.
4.
Ako državno regulatorno tijelo matične države
članice razmatra donošenje odluke o privremenom ili trajnom oduzimanju
prava europskom davatelju elektroničkih komunikacija u skladu sa stavkom
1. na svoju inicijativu ili na zahtjev državnog regulatornog tijela države
članice domaćina, o svojoj namjeri obavješćuje državna regulatorna
tijela svih država članica domaćina na koje utječe ta odluka. Državno regulatorno tijelo države članice
domaćina može u roku od jednog mjeseca dati mišljenje.
5.
Uzimajući posebno u obzir mišljenje državnog
regulatornog tijela bilo koje predmetne države članice domaćina,
državno regulatorno tijelo matične države članice donosi konačnu
odluku te u roku od jednog tjedna nakon njenog donošenja o tome
obavješćuje Komisiju, BEREC i državna regulatorna tijela država
članica domaćina na koje utječe ta odluka.
6.
Ako je državno regulatorno tijelo matične države
članice donijelo odluku o privremenom ili trajnom oduzimanju prava
europskom davatelju elektroničkih komunikacija u skladu sa stavkom 1.,
državna regulatorna tijela svih predmetnih država članica domaćina
poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi europskog davatelja
elektroničkih komunikacijskih usluga spriječile da na njihovim
državnim područjima nastavi pružati usluge ili mreže na koje se odnosi ova
odluka.
Članak 7. – Koordinacija mjera
izvršenja
1.
U primjeni članka 6. državna regulatorna tijela
matične države članice poduzimaju nadzorne ili provedbene mjere
povezane s elektroničkom komunikacijskom uslugom ili mrežom pruženoj u
drugoj državi članici ili čijim je pružanjem uzrokovana šteta u
drugoj državi članici s istom pažnjom kao da je predmetna
elektronička komunikacijska usluga ili mjera pružena u matičnoj
državi članici.
2.
Države članice osiguravaju da je na njihovim državnim
područjima moguće uručenje pravnih dokumenata povezanih s
mjerama poduzetima u skladu s člancima 5. i 6.
Poglavlje
III.
Europski ulazni proizvodi
Odjeljak 1. –
Koordinacija uporabe radiofrekvencijskog spektra na jedinstvenom tržištu
Članak 8. – Područje primjene i
opće odredbe
1.
Ovaj odjeljak primjenjuje se na usklađeni radiofrekvencijski
spektar za bežične širokopojasne komunikacije.
2. Ovim odjeljkom ne dovodi se u pitanje pravo država članica da
iskoristi pristojbe uvedene radi osiguranja optimalne uporabe
radiofrekvencijskih resursa u skladu s člankom 13. Direktive 2002/20/EZ te
organiziranja i uporabe radiofrekvencijskog spektra za potrebe javnog reda,
sigurnosti i obrane.
3.
Pri izvršenju ovlasti danih u ovom odjeljku, Komisija
posebno uzima u obzir sva važna mišljenja koje donosi Skupina za politiku
radiofrekvencijskog spektra (RSPG) osnovane Odlukom Komisije 2002/622/EZ[28].
Članak 9. – Uporaba
radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije regulatorna načela
1. Nadležna
državna tijela za radiofrekvencijski spektar pridonose razvoju bežičnog
prostora u kojem se konvergiraju uvjeti za ulaganje i konkurentnost u pogledu
brzih bežičnih širokopojasnih komunikacija i kojim se omogućuju
planiranje i pružanje integriranih mreža i usluga kojim je pokriveno više
državnih područja te ekonomije razmjera, čime se potiču
inovacije, gospodarski rast i dugoročna korist za krajnje korisnike.
Nadležna državna
tijela suzdržavaju se od primjene postupaka ili uvođenja uvjeta za uporabu
radiofrekvencijskog spektra kojima bi se europski davatelji elektroničkih
komunikacija neopravdano mogli spriječiti u pružanju integriranih
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u nekoliko država
članica ili cijeloj Uniji.
2. Nadležna
državna tijela primjenjuju najmanje zahtijevan sustav odobravanja za uporabu
radiofrekvencijskog spektra na temelju objektivnih, transparentnih,
nediskriminirajućih i razmjernih kriterija na način da se u
najvećoj mogućoj mjeri povećaju fleksibilnost i
učinkovitost uporabe radiofrekvencijskog spektra i da se diljem Unije
promiču usporedivi uvjeti za integrirana ulaganja na više državnih
područja i djelatnost europskih davatelja elektroničkih komunikacija.
3.
Pri utvrđivanju uvjeta i postupaka za odobravanje
uporabe radiofrekvencijskog spektra nadležna državna tijela osobito uzimaju u
obzir jednako postupanje između postojećih i potencijalnih operatera
i između europskih davatelja elektroničkih komunikacija i ostalih
poduzeća.
4.
Ne dovodeći u pitanje stavak 5., pri utvrđivanju
uvjeta i postupaka za odobravanje prava uporabe radiofrekvencijskog spektra,
nadležna državna tijela uzimaju u obzir i, ako je potrebno, usklađuju
sljedeća regulatorna načela:
a) što više
povećati interes krajnjeg korisnika, uključujući interes
krajnjih korisnika u učinkovitom dugoročnom ulaganju i inovacijama u
području bežičnih mreža i usluga te u učinkovitom tržišnom
natjecanju;
b) osigurati
najučinkovitiju uporabu radiofrekvencijskog spektra i djelotvorno
upravljanje njime;
c) osigurati
predvidljive i usporedive uvjete kojima se omogućuje planiranje ulaganja u
mreže i usluge na više državnih područja te postizanje ekonomija razmjera;
d) osigurati
neophodnost i razmjernost uvedenih uvjeta, uključujući na temelju
objektivne procjene je li opravdano uvoditi dodatne uvjete koji bi
određenim operaterima mogli ići u prilog ili naštetiti;
e) osigurati
široku teritorijalnu pokrivenost brzom bežičnom širokopojasnom mrežom i
visoku razinu prodora i potrošnje povezanih usluga.
5.
Pri razmatranju uvođenja bilo kojih posebnih uvjeta u
pogledu prava uporabe radiofrekvencijskog sektora iz članka 10., nadležna
državna tijela posebno uzimaju u obzir kriterije utvrđene tim
člankom.
Članak 10. – Odgovarajući
kriteriji koje treba uzeti u obzir za uporabu radiofrekvencijskog spektra
1. Pri
utvrđivanju količine i vrste radiofrekvencijskog spektra koji se
dodjeljuje u određenom postupku davanja prava uporabe radiofrekvencijskog
spektra, nadležna državna tijela uzimaju u obzir sljedeće:
(a) tehničke
značajke različitih dostupnih radiofrekvencijskih pojaseva;
(b) moguće
kombinacije dopunskih pojaseva u jednom postupku; i
(c) važnost
dosljednih portfelja radiofrekvencijskih prava uporabe u različitim
državama članicama za pružanje mreža ili usluga na cijelom tržištu unije
ili njegovu znatnom dijelu.
2. Pri
utvrđivanju je li potrebno odrediti najmanje ili najviše količine
radiofrekvencijskog spektra, a koje bi se utvrđivale u vezi s pravom
uporabe u određenom pojasu ili kombinaciji dopunskih pojaseva, nadležna
državna tijela osiguravaju:
(a)
najučinkovitiju uporabu radiofrekvencijskog spektra u skladu s
člankom 9. stavkom 4. točkom (b), uzimajući u obzir
značajke predmetnog pojasa ili pojaseva:
(b)
učinkovito ulaganje u mrežu u skladu s člankom 9. stavkom 4.
točkom (a).
Ovim stavkom ne
dovodi se u pitanje primjena stavka 5. u pogledu uvjeta kojima se utvrđuju
najveće količine radiofrekvencijskog spektra.
3. Nadležna
državna tijela osiguravaju da pristojbe za prava uporabe radiofrekvencijskog
spektra, ako se one plaćaju:
(a) na primjeren
način odražavaju društvenu i gospodarsku vrijednost radiofrekvencijskog
spektra, uključujući korisna vanjska svojstva;
(b) izbjegavaju
nedovoljnu iskorištenost i potiču ulaganja u kapacitet, pokrivenost i
kvalitetu mreža i usluga;
(c)
sprečavaju diskriminaciju i osiguravaju jednake mogućnosti
između operatera, uključujući između postojećih i
potencijalnih operatera;
(d) postižu
optimalnu raspodijeljenost između neposrednih i, ako su predviđena,
periodičnih plaćanja, posebno uzimajući u obzir potrebu za
poticanjem brzog uvođenja mreže i uporabe radiofrekvencijskog spektra u
skladu s člankom 9. stavkom 4. točkama (b) i (c).
Ovim stavkom ne
dovodi se u pitanje primjena stavka 5. u pogledu bilo kojih uvjeta koji
rezultiraju različitim pristojbama operatera i koji se utvrđuju u
cilju promicanja učinkovitog tržišnog natjecanja.
4. Nadležna državna
tijela mogu uvesti obveze postizanja najmanje teritorijalne pokrivenosti samo
kad su te obveze potrebne i razmjerne, u skladu s člankom 9. stavkom 4.
točkom (d), u cilju ostvarivanja posebnih ciljeva od općeg interesa
utvrđenih na nacionalnoj razini. Pri
uvođenju takvih obveza nadležna državna tijela uzimaju u obzir
sljedeće:
(a) sve ranije
postojeće pokrivenosti državnih područja odgovarajućim uslugama
ili ostalim elektroničkim komunikacijskih uslugama;
(b) smanjenje
broja operatera na koje bi se takve obveze mogle primjenjivati;
(c) mogućnost
podjele tereta i reciprociteta među raznim operaterima,
uključujući davatelje ostalih elektroničkih komunikacijskih
usluga;
(d) ulaganja
potrebna za postizanje takve pokrivenosti i potrebu za ta ulaganja odražavaju u
pristojbama koje se primjenjuju;
(e) tehničku
prikladnost relevantnih pojaseva za učinkovito osiguranje široke
teritorijalne pokrivenosti.
5. Pri razmatranju
propisivanja bilo kojih mjera za promicanje učinkovitog tržišnog
natjecanja utvrđenog u članku 5. stavku 2. Odluke br. 243/2012/EZ
Europskog parlamenta i Vijeća[29],
nadležna državna tijela svoju odluku temelje na objektivnoj i očekivanoj
procjeni sljedećeg, uzimajući u obzir tržišne uvjete i raspoložive
referentne vrijednosti:
(a) bi li se
održalo ili postiglo učinkovito tržišno natjecanje bez uvođenja tih
mjera; i
(b) koji bi bio
učinak takvih privremenih mjera na postojeća i buduća ulaganja
operatera na tržištu.
6. Nadležna
državna tijela utvrđuju uvjeta pod kojima poduzeća mogu prenijeti ili
dati u najam svoja pojedinačna prava uporabe radiofrekvencijskog spektra
ili njihov dio drugim poduzećima, uključujući zajedničku
uporabu tog radiofrekvencijskog spektra. Pri
utvrđivanju tih uvjeta nadležna državna tijela uzimaju u obzir
sljedeće:
(a) optimizaciju
učinkovite uporabe radiofrekvencijskog spektra u skladu s člankom 9.
stavkom 4. točkom (b);
(b)
omogućivanje pogodnosti zajedničke uporabe;
(c) približavanje
interesa postojećih i potencijalnih nositelja prava;
(d) stvaranje
likvidnijeg tržišta za pristup radiofrekvencijskom spektru koje bolje
funkcionira.
Ovim stavkom ne
dovodi se u pitanje primjena pravila tržišnog natjecanja na poduzeća.
7. Nadležna
državna tijela odobravaju zajedničko korištenje pasivne i aktivne
infrastrukture i zajedničko postavljanje infrastrukture za bežične
širokopojasne komunikacija, uzimajući u obzir:
(a) stanje
natjecanja na temelju infrastrukture i sva ostala natjecanja na temelju usluga;

(b) zahtjeve za
učinkovitom uporabom radiofrekvencijskog spektra;
(c) povećani
izbor i bolju kvalitetu usluga za krajnje korisnike;
(d) tehnološke
inovacije.
Ovim stavkom ne
dovodi se u pitanje primjena pravila tržišnog natjecanja na poduzeća.
Članak 11. – Dodatne odredbe koje se
odnose na uvjete uporabe radiofrekvencijskog spektra
1. Ako je zahvaljujući
tehničkim uvjetima dostupnosti i učinkovite uporabe usklađenog
radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
moguće koristiti odgovarajući radiofrekvencijski spektar u skladu s
općim sustavom odobravanja, nadležna državna tijela izbjegavaju
uvođenje bilo kojih dodatnih uvjeta i sprečavaju svaku alternativnu
uporabu, kojom bi se onemogućila učinkovita primjena takvog
usklađenog sustava.
2. Nadležna
državna tijela utvrđuju uvjete za odobrenje pri čemu pojedinačno
odobrenje ili pravo uporabe može biti oduzeto ili ukinuto u slučaju
trajnog nepridržavanja uporabe relevantnog raiofrekvencijskog spektra. Oduzimanje ili ukidanje može podlijegati
odgovarajućoj odšteti ako je do nepridržavanja uporabe radiofrekvencijskog
spektra došlo zbog okolnosti na koje operater nije mogao utjecati i koje su
objektivno opravdane.
3. Nadležna
državna tijela razmatraju potrebu utvrđivanja, u skladu s pravilima
tržišnog natjecanja, i u cilju pravovremenog oslobađanja ili
zajedničke uporabe dostatno usklađenog radiofrekvencijskog spektra u
troškovno primjerenim pojasevima za bežične širokopojasne usluge velikog
kapaciteta:
(a)
odgovarajuće odštete ili poticajnih plaćanja postojećim
korisnicima ili nositeljima prava na uporabu radiofrekvencijskog spektra, između
ostalog uključivanjem u sustav ponuda ili fiksnom količinom za prava
uporabe; ili
(b) poticajnih
plaćanja za postojeće korisnike ili nositelje prava uporabe
radiofrekvencijskog spektra.
4. Nadležna
državna tijela razmatraju potrebu utvrđivanja odgovarajućih najnižih
razina tehnološke izvedbe za različite pojaseve u skladu s člankom 6.
stavkom 3. Odluke br. 243/2012/EZ u cilju poboljšanja učinkovitosti
spektra i ne dovodeći u pitanje mjere donesene u skladu s Odlukom br. 676/2002.
Pri
utvrđivanju tih razine, tijela posebno:
(a) uzimaju u
obzir cikluse tehnološkog razvoja i obnove opreme, osobito terminalne opreme; i
(b) primjenjuju
načelo tehnološke neutralnost radi postizanja utvrđene razine izvedbe
u skladu s člankom 9. Direktive 2002/21/EZ.
Članak 12. – Usklađivanje
određenih uvjeta odobravanja povezanih s bežičnim širokopojasnim
komunikacijama
1.
Nadležna nacionalna tijela određuju vremenski
raspored za dodjelu ili preraspodjelu prava uporabe, ili za obnavljanje tih
prava pod istim uvjetima kao i za postojeća prava, koja se odnose na
radiofrekvencijski spektar usklađen za bežične širokopojasne
komunikacije.
Trajanje prava
uporabe ili datumi kasnijeg obnavljanja tih prava određuju se dostatno
ranije od odgovarajućeg postupka obuhvaćenog vremenskim rasporedom iz
prvog podstavka. Pri utvrđivanju
remenskih rasporeda, trajanja i ciklusa obnove uzimaju se u obzir potreba za
predvidljivim okruženjem za ulaganje, stvarna mogućnost oslobađanja
relevantnih pojaseva radiofrekvencijskog spektra usklađenih za bežične
širokopojasne komunikacije i razdoblje amortizacije povezanih ulaganja u
konkurentskim uvjetima.
2. Kako
bi se osigurala dosljedna provedba stavka 1. u cijeloj Uniji, a posebno kako bi
se omogućila usklađena dostupnost bežičnih usluga unutar Unije,
Komisija može provedbenim aktima:
(a) odrediti zajednički vremenski
raspored za Uniju u cjelini, ili vremenske rasporede primjerene okolnostima
različitih kategorija država članica, datum ili datume do kojih se
trebaju dodijeliti pojedinačna prava uporabe za usklađeni pojas ili
kombinaciju komplementarnih usklađenih pojaseva te do kojih se treba
omogućiti stvarna uporaba radiofrekvencijskog spektra za ekskluzivno ili
zajedničko pružanje bežične širokopojasne komunikacije diljem Unije;
(b) odrediti najkraće trajanje prava
odobrenih u usklađenim pojasevima;
(c) odrediti, u slučaju prava koja nisu
neograničene prirode, usklađeni datum njihova isteka ili obnavljanja
u Uniji u cjelini;
(d) definirati datum isteka svih
postajećih prava uporabe za usklađene pojaseve izuzev bežičnih
širokopojasnih komunikacija ili, u slučaju prava neograničenog
trajanja, datum do kada se treba izmijeniti pravo uporabe, kako bi se
omogućilo pružanje bežičnih širokopojasnih komunikacija.
Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
3. Komisija može donijeti i provedbene akte
kojima se usklađuje datum isteka ili obnavljanja pojedinačnih prava
uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
u usklađenim pojasevima, koji već postoje na dan donošenja tih akata,
radi usklađivanja u cijeloj Uniji datuma obnavljanja ili preraspodjele
prava uporabe tih pojaseva, uključujući moguće usklađivanje
s datumom obnavljanja ili preraspodjele drugih pojaseva koji su usklađeni
provedbenim mjerama donesenima u skladu sa stavkom 2. ili ovim stavkom.
Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz
članka 33. stavka 2.
Ako je u provedbenim aktima predviđenima
ovim stavkom definiran usklađeni datum obnavljanja ili preraspodjele prava
uporabe radiofrekvencijskog spektra koji pada nakon datuma isteka ili
obnavljanja bilo kojih postojećih pojedinačnih prava uporabe tog
radiofrekvencijskog spektra u bilo kojoj državi članici, nadležna
nacionalna tijela trebaju produljiti postojeća prava do usklađenog
datuma pod istim materijanim uvjetima odobravanja koji su se prethodno
primjenjivali, uključujući sve primjenjive periodične pristojbe.

Ako je razdoblje produljenja odobreno u skladu
s drugim podstavkom znatno u odnosu na izvorno trajanje prava uporabe, nadležna
nacionalna tijela mogu na produljenje prava primijeniti sve prilagodbe
predhodno primjenjivih uvjeta odobravanja koje su potrebne u svjetlu
promijenjenih okolnosti, uključujući uvođenje dodatnih
pristojbi. Te dodatne pristojbe temelje se na primjeni pro rata temporis
bilo koje prvotne pristojbe za izvorna prava uporabe koja je izričito
izračunana upućivanjem na izvorno predviđeno trajanje.
U provedbenim aktima predviđenima ovim
stavkom ne smije se zahtijevati se skraćivanje trajanja postojećih
prava uporabe u bilo kojoj državi članici osim u skladu s člankom 14.
stavkom 2. Direktive 2002/20/EZ te se ne primjenjuju na postojeća prava
neograničenog trajanja.
Ako Komisija donese provedbeni akt na temelju
stavka 2., odredbe ovog stavka mogu se primjenjivati mutatis mutandis na sva
prava uporabe dotičnog usklađenog pojasa za bežične
širokopojasne komunikacije.
4. Pri donošenju provedbenih akata
predviđenih stavcima 2. i 3. Komisija treba uzeti u obzir:
(a) regulatorna načela utvrđena u
članku 9.;
(b) objektive razlike diljem Unije u potrebama
za dodatnim radiofrekvencijskim spektrom za pružanje bežičnog
širokopojasnog pristupa, uzimajući u obzir zajedničke potrebe
radiofrekvencijskog spektra za integrirane mreže koje obuhvaćaju nekoliko
država članica;
(c) predvidljivost operativnih uvjeta za
korisnike postojećeg radiofrekvencijskog spektra;
(d) cikluse preuzimanja, razvoja i ulaganja za
uzastopne generacije bežičnih širokopojasnih tehnologija;
(e) potražnju krajnjih korisnika za bežičnim
širokopojasnim komunikacijama velikog kapaciteta.
Pri određivanju vremenskih rasporeda za
različite kategorije država članica koje još nisu dodijelile
pojedinačna prava uporabe i dopustile stvarnu uporabu dotičnog
usklađenog pojasa, Komisija dužno uzima u obzir sve što države
članice dostave u vezi s načinom kako su se prava radiofrekvencijskog
spektra prethodno dodijeljivala, razlozima ograničenja predviđenih
člankom 9. stavcima 3. i 4. Direktive 2002/21/EZ, možebitnom potrebom da
se dotični pojas napusti, učincima na tržišno natjecanje ili
zemljopisnim ili tehničkim ograničenjima, uzimajući u obzir
učinak na unutarnje tržište. Komisija osigurava da se provedba nepotrebno
ne odgađa te da niti jedna razlika u vremenskim rasporedima među
državama članica ne izazove neprimjerene razlike među državama
članicama u pogledu uvjeta tržišnog natjecanja i regulatornih uvjeta.
5. Stavkom 2. ne dovodi se u pitanje pravo
država članica da dodijele prava uporabe usklađenog pojasa ili
dopuste njegovu stvarnu uporabu prije donošenja provedbenog akta u vezi s tim
pojasom, pod uvjetom da je u skladu s drugim podstavkom ovog stavka, ili prije
usklađenog datuma koji je za taj pojas utvrđen u provedbenom aktu.
Ako nadležna nacionalna tijela dodijele prava
uporabe usklađenog pojasa prije donošenja provedbenog akta koji se odnosi
na taj pojas, trebaju odrediti uvjete te dodjele, a posebno u pogledu trajanja,
tako da korisnici prava budu svjesni mogućnosti da bi Komisija mogla
donijeti provedbene akte u skladu sa stavkom 2. kojima se utvrđuje
najkraće trajanje tih prava ili usklađeni ciklus isteka ili
obnavljanja za Uniju u cjelini. Ovaj podstavak ne primjenjuje se na dodjelu
prava neograničenog trajanja.
6. Za usklađene pojaseve za koje je u
provedbenom aktu donesenom u skladu sa stavkom 2. utvrđen zajednički
vremenski raspored za dodjelu prava uporabe ili dopuštanje stvarne uporabe,
nadležna nacionalna tijela Komisiji dostavljaju pravovremene i dovoljno
detaljne informacije o svojim planovima za osiguravanje usklađenosti. Komisija
može donijeti provedbene akte kojima se definiraju format i postupak pružanja
tih informacija. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom
ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
Ako, nakon što preispita te detaljne planove
koje je dostavila država čanica, Komisija smatra da nije vjerojatno da
će dotična država članica moći poštovati vremenski raspored
koje se na nju primjenjuje, Komisija može donijeti odluku putem provedbenog
akta u kojem će od te države članice zahijevati da svoje planove primjereno
prilagodi kako bi se osigurala usklađenost.
Članak 13. – Kordinacija postupaka
odobravanja i uvjeta uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežični
širokopojasni pristup na unutarnjem tržištu
1. Ako nadležno nacionalno tijelo namjerava na
uporabu radiofrekvencijskog spektra primjenjivati opće odbrenje ili
dodijeliti pojedinačna prava uporabe radiofrekvencijskog spektra ili
izmijeniti prava i obveze u pogledu uporabe radiofrekvencijskog spektra u
skladu s člankom 14. Direktive 2002/20/EZ, nacrt te mjere, zajedno s
njezinim obrazloženjem, treba staviti na raspolaganje istovremeno Komisiji i
tijelima drugih država članica nadležnima za radiofrekvencijski spektar,
prema potrebi nakon završetka javnog savjetovanja iz članka 6. Direktive
2002/21/EZ i u svakom slučaju samo u fazi pripreme u kojoj Komisiji i
nadležnim tijelima u drugim državama članicama može dostaviti dostatne i
stabilne informacije o svim relevantnim pitanjima.
Nadležno nacionalno tijelo dostavlja
informacije koje uključuju barem sljedeće elemente, prema potrebi:
(a) vrstu postupka odobravanja;
(b) vremenski raspored postupka odobravanja;
(c) trajanje prava uporabe;
(d) vrstu i količinu raspoloživog
radiofrekvencijskog spektra, u cjelini ili za određeno poduzeće;
(e) iznos i strukturu svih pristojbi koje
treba platiti;
(f) naknadu ili poticaje za postojeće
korisnike za napuštanje ili zajedničku uporabu radiofrekvencijskog
spektra;
(g) obveze pokrivanja;
(h) zahtjeve u vezi s veleprodajnim pristupom
i nacionalnim ili regionalnim roamingom;
(i) rezerviranje radiofrekvencijskog spektra
za određene vrste operatera ili isključivanje određene vrste
operatera;
(j) uvjete koji se odnose na dodjelu, prijenos
ili kumulaciju prava uporabe;
(k) mogućnost zajedničke uporabe
radiofrekvencijskog spektra;
(l) zajedničku uporabu infrastrukture;
(m) najniže razine tehnološke izvedbe;
(n) ograničenja koja se primjenjuju u
skladu s člankom 9. stavcima 3. i 4. Direktive 2002/21/EZ;
(o) opoziv ili povlačenje jednog ili više
prava uporabe ili izmjenu prava ili uvjeta povezanih s tim pravima koji se ne
mogu smatrati manjima u smislu članka 14. stavka 1. Direktive 2002/20/EZ.
2. Nadležna nacionalna tijela i Komisija mogu
iznijeti primjedbe dotičnom nadležnom tijelu u roku od dva mjeseca. Rok od
dva mjeseca ne može se produljivati.
Pri procjeni nacrta mjere u skladu s ovim
člankom, Komisija posebno uzima u obzir:
(a) odredbe direktiva 2002/20/EZ i 2002/21/EZ
i Odluke br. 243/2012/EZ;
(b) regulatorna načela utvrđena u
članku 9.;
(c) odgovarajuće kriterije za
određene posebne uvjete iz članka 10. i dodatne odredbe iz
članka 11.;
(d) sve provedbene akte donesene u skadu s
člankom12.;
(e) dosljednost s nedavnim, očekivanim
ili planiranim postupcima u ostalim državama članicama te mogući
učinak na trgovinu među državama.
Ako u tom razdoblju Komisija nadležno tijelo
obavijesti da bi nacrt mjere mogao stvoriti prepreku unutarnjem tržištu ili da
ima ozbiljne sumnje u vezi s njegovom usklađenosti s pravom Unije, nacrt
mjere ne donosi se u razdoblju od dodatna dva mjeseca. Komisija osim toga u
takvom slučaju obavješćuje nadležna tijela drugih država članica
o svom stavu u vezi s nacrtom mjere.
3. U razdoblju od dodatna dva mjeseca iz
stavka 2. Komisija i dotično nadležno tijelo blisko surađuju kako bi
utvrdili najprikladniju i najučinkovitiju mjeru u svjetlu kriterija iz
stavka 2., uz dužno uvažavanje stavova sudionika na tržištu i potrebe
osiguranja razvoja dosljedne regulatorne prakse.
4. U svakoj fazi tog postupka nadležno tijelo
može izmijeniti ili povući nacrt mjere, uzimajući u obzir u
najvećoj mogućoj mjeri obavijest Komisije iz stavka 2.
5. U razdoblju od dodatna dva mjeseca iz
stavka 2. Komisija može:
a) Odboru za komunikacije predstaviti nacrt
odluke u kojoj od dotičnog nadležnog tijela zahtijeva da povuče nacrt
mjere. Nacrt odluke popraćen je detaljnom i objektivnom analizom o tome
zašto Komisija smatra da taj nacrt mjere ne treba donijeti kako je o njemu
obavještena, zajedno s, po potrebi, posebnim prijedlogom za njegovu izmjenu ili
b) donijeti odluku o promjeni svojeg stava u
pogledu dotičnog nacrta mjere.
6. Ako Komisija nije predstavila nacrt odluke
iz stavka 5. točke (a) ili donese odluku iz stavka 5. točke (b),
dotično nadležno tijelo može donijeti nacrt mjere.
Ako je Komisija predstavila nacrt odluke iz
stavka 5. točke (a), nadležno tijelo ne donosi nacrt mjere u razdoblju ne
duljem od 6 mjeseci od obavijesti upućene nadležnom tijelu na temelju
stavka 2.
Komisija može odlučiti promijeniti svoj
stav u pogledu dotičnog nacrta mjere u svakoj fazi postupka,
uključujući nakon podnošenja nacrta odluke Odboru za komunikacije.
7. Komisija sve odluke kojima se od nadležnog
tijela zahtijeva da povuće nacrt mjere donosi putem provedbenih akata. Ti
se provedbeni akti donose u skladu s postupkom pregleda navedenom u članku
33. stavku 2.
8. Ako je Komisija donijela odluku u skladu sa
stavkom 7., nadležno tijelo izmjenjuje ili povlaći nacrt mjere u roku od
šest mjeseci od dana obavijesti o odluci Komisije. Kada se nacrt mjere
izmjenjuje, nadležno tijelo provodi javno savjetovanje, prema potrebi, te
Komisiji stavlja na raspolaganje izmijenjeni nacrt mjere u skladu sa stavkom 1.
9. Dotično nadležno tijelo u
najvećoj mjeri uvažava sve primjedbe nadležnih tijela drugih država
članica i Komisije i ono može, osim u slučajevima iz trećeg
podstavka stavka 2., drugog podstavka stavka 6. i iz stavka 7., donijeti
proizašli nacrt mjere, o čemu u tom slučaju obavješćuje
Komisiju.
10. Nadležno tijelo nakon završetka postupka
na koji se mjera odnosi obavješćuje Komisiju o njegovim rezultatima.
Članak 14 – Pristup radijskim lokalnim
mrežama
1. Nadležna nacionalna tijela dopuštaju
pružanje pristupa putem radijskih lokalnih mreža mreži davatelja
elektroničkih komunikacija javnosti te uporabu usklađenog
radiofrekvencijskog spektra za to pružanje, na što se primjenjuje samo
opće ovlaštenje.
2. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
spriječavati davatelje elektroničkih komunikacija javnosti u tome da
dopuste pristup javnosti svojim mrežama, putem radijskih lokalnih mreža, koje
se mogu nalaziti u prostorima krajnjeg korisnika, pod uvjetom usklađenosti
s uvjetima općeg ovlaštenja i prethodnog informiranog pristanka krajnjeg
korisnika.
3. Davatelji elektroničkih komunikacija
javnosti ne smije jednostrano ograničavati:
a) pravo krajnjih korisnika na pristup
radijskim lokalnim mrežama po vlastitom izboru koje pružaju treće strane;
b) pravo krajnjih korisnika da drugim krajnjim
korisnicima putem radijskih lokalnih mreža razmjerno ili općenito dopuste
pristup mrežama tih davatelja, uključujući na temelju inicijativa
trećih strana kojima se ujedinjuju radijske lokalne mreže različitih
krajnjih korisnika te se one čine javno dostupnima.
4. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
ograničiti pravo krajnjih korisnika da drugim krajnjim korisnicima putem
radijskih lokalnih mreža razmjerno ili općenito dopuste pristup svojim
mrežama, uključujući na temelju inicijativa trećih strana kojima
se ujedinjuju radijske lokalne mreže različitih krajnjih korisnika te se
one čine javno dostupnima.
5. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
ograničiti pružanje javnog pristupa radijskim lokalnim mrežama:
(a) za tijela javne vlasti u prostorima u
kojima se ona nalaze ili u neposrednoj blizini tih prostora, kada je u sklopu
javnih usluga koje se pružaju u tim prostorima;
(b) za inicijative nevladinih organizacija ili
tijela javne vlasti da se radijske lokalne mreže različitih krajnjih
korisnika ujedine i učine razmjerno ili općenito dostupnima,
uključujući, po potrebi, radijske lokalne mreže kojima je javni
pristup omogućen u skladu s podtočkom (a).
6. Ne smatra se da su poduzeća, tijela
javne vlasti ili ostali krajnji korisnici davatelji elektroničkih
komunikacija javnosti samo na temelju pružanja javog pristupa radijskim
lokalnim mrežama ako to pružanje nije komercijalne prirode ili je samo u sklopu
druge komercijalne djelatnosti ili javne usluge koja ne ovisi o prijenosu
signala u toj mreži.
Članak 15. – Uvođenje i rad
bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom
1. Nadležna nacionalna tijela dopuštaju
uvođenje, povezivanje i rad neupadljivih bežičnih pristupnih
točaka s malim prostornim dosegom u okviru općeg sustava ovlaštenja
te ne smije pojedinačnim urbanističkim dozvolama ili na neki drugi
način nepotrebno ograničiti to uvođenje, povezivanje ili rad ako
je takva uporaba usklađena s provedbenim mjerama donesenima na temelju
stavka 2.
Ovim stavkom ne dovodi se u pitanje sustav
odobravanja radiofrekvencijskog spektra koji se koristi za rad bežičnih
pristupnih točaka s malim prostornim dosegom.
2. Za potrebe jedinstvene provedbe sustava
općeg ovlaštenja za uvođenje, povezivanje i rad bežičnih
pristupnih točaka s malim prostornim dosegom na temelju stavka 1.,
Komisija može, putem provedbenog akta, odrediti tehničke značajke za
dizajn, uvođenje i rad bežičnih pristupnih točaka s malim
prostornim dosegom, a usklađenosti s njima osigurava se njihova
neupadljivost pri uporabi u različitim lokalnim kontekstima. Komisija te
tehničke značajke određuje upućivanjem na najveću
veličinu, snagu i elektromagnetske značajke te na vizualni
učinak uvedenih bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim
dosegom. Te tehničke značajke za uporabu bežičnih pristupnih
točaka s malim prostornim dosegom trebaju biti usklađene barem sa
zahtjevima iz Direktive 2013/35/EU[30]
i s pragovima definiranima u Preporuci Vijeća br. 1999/519/EZ.[31]
Značajkama koje su određene kako bi
se na uvođenje, povezivanje i rad bežičnih pristupnih točaka s
malim prostornim dosegom primjenjivao stavak 1. ne dovode se u pitanje
ključni zahtjevi Direktive 1999/5/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
koji se odnose na stavljanje na tržište takvih proizvoda.[32]
Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
Članak 16. – Koordinacija
radiofrekvencijskog spektra među državama članicama
1. Ne dovodeći u pitanje njihove obveze u
okviru odgovarajućih međunarodnih sporazuma, uključujući
radijske propise Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU), nadležna
nacionalna tijela osiguravaju organiziranje uporabe radiofrekvencijskog spektra
na svom državnom području te posebno poduzimaju sve potrebne mjere u
pogledu dodjele ili raspodjele radiofrekvencijskog spektra kako se ni jednu
drugu državu članicu ne bi spriječilo u tome da na svom državnom
području dopusti uporabu posebnog usklađenog pojasa u skladu sa zakonodavstvom
Unije.
2. Države članice međusobno
surađuju na prekograničnoj koordinaciji uporabe radiofrekvencijskog
spektra kako bi se osigurala usklađenost sa stavkom 1. i kako bi se
osiguralo da niti jednoj državi članici nije uskraćen pravičan
pristup radiofrekvencijskom spektru.
3. Svaka dotična država članica može
pozvati Skupinu za politiku radiofrekvencijskog spektra da njoj ili nekoj
drugoj državi članici pomogne u usklađenosti s ovim člankom.
Komisija može donijeti provedbene mjere kako
bi osigurala da se u koordiniranim ishodima poštuju zahtjevi za pravičnim
pristupom radiofrekvencijskom spektru među relevantnim državama
člancama, riješila sve praktične nedosljednosti među
različitm koordiniranim ishodima različith država članica ili
kako bi osigurala provedbu koordiniranih rješenja u okviru prava Unije.
Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz
članka 33. stavka 2.
Odjeljak 2. – Europski virtualni
proizvodi za pristup
Članak 17. – Europski virtualni
proizvodi za širokopojasni pristup
1.
Pružanje virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup
propisano u skladu s člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EZ smatra se
pružanjem europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup ako se
ostvaruje u skladu s najmanjim parametrima popisanima u jednoj od ponuda iz
Priloga I. i kumulativno zadovoljava sljedeće materijalne zahtjeve:
(a) može se ponuditi kao proizvod visoke
kvalitete bilo gdje u Uniji;
(b) odlikuje se najvećim stupnjem
interoperabilnosti mreža i usluga te nediskriminirajućim upravljanjem
mrežama među operaterima u dosljednosti s topologijom mreže;
(c) ima kapacitet za pružanje usluge krajnjim
korisnicima pod konkurentnim uvjetima;
(d) odlikuje se troškovnom učinkovitosti,
uzimajući u obzir mogućnost primjene na postojećim i novonastalim
mrežama te kompatibilnosti s drugim proizvodima za pristup koji se potencijalno
pružaju na istoj mrežnoj infrastrukturi;
(e) odlikuje se operativnom
učinkovitosti, posebno u pogledu ograničavanja u najvećoj
mogućoj mjeri prepreka primjeni te troškova uvođenja za davatelje i
tražitelje virtualnog širokopojasnog pristupa;
(f) poštuje pravila o zaštiti privatnosti,
osobnih podataka, sigurnosti i integritetu mreža te transparentnosti u skladu s
pravom Unije.
2.         Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom
32. kako bi prilagodila Prilog I. u svjetlu tržišnog i tehnološkog razvoja te
na taj način i dalje ispunjavala materijalne zahtjeve popisane u stavku 1.
Članak 18. – Regulatorni uvjeti koji
se odnose na europski virtualni proizvod za širokopojasni pristup
1.
Državno regulatorno tijelo koje je prethodno operateru u
skladu s člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EC propisalo
bilo kakvu obvezu da pruži veleprodajni pristup mreži sljedeće generacije
procjenjuje bi li bilo primjereno i razmjerno umjesto toga propisati obvezu
pružanja europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup kojim se
pružaju barem jednake funkcije kao kod trenutačno nametnutog proizvoda za
veleprodajni pristup.
Državna
regulatorna tijela iz prvog podstavka obavljaju potrebnu procjenu
postojećih mjera veleprodajnog pristupa što je prije moguće nakon
stupanja na snagu ove Uredbe, neovisno o vremenskom rasporedu analize
relevantnih tržišta u skladu s člankom 16. stavkom 6. Direktive
2002/21/EZ.
Ako državno
regulatorno tijelo koje je prethodno propisalo obvezu pružanja veleprodajnog
pristupa nakon procjene na temelju prvog podstavka smatra da europski virtualni
proizvodi za širokopojasni pristup nije prikladan u tim posebnim okolnostima,
iznosi utemeljeno obrazloženje u svom nacrtu mjere u skladu s postupkom iz
članaka 6. i 7. Direktive 2002/21/EZ.
2.
Ako državno regulatorno tijelo namjerava u skladu s
člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EZ operateru propisati obvezu pružanja
veleprodajnog pristupa mreži sljedeće generacije ono, pored čimbenika
navedenih u članku 12. stavku 2. te Direktive, posebno procjenjuje
prednosti propisivanja
(i.) pasivnog
veleprodajnog ulaznog proizvoda, primjerice fizičkog izdvojenog pristupa
lokalnoj petlji ili potpetlji;
(ii.)
nefizičkog odnosno virtualnog veleprodajnog ulaznog proizvoda koji nudi
iste funkcije, a posebno europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni
pristup koji zadovoljava materijalne zahtjeve i parametre iz članka 17.
stavka 1. i iz Priloga I. točke 1. ovoj Uredbi.
3.
Odstupajući od članka 12. stavka 3. Direktive
2002/19/EZ, ako državno regulatorno tijelo namjerava operateru propisati obvezu
pružanja virtualnog širokopojasnog pristupa u skladu s člancima 8. i 12.
te Direktive, ono propisuje obvezu pružanja europskog virtualnog proizvoda za
širokopojasni pristup koji ima najrelevantnije funkcije za zadovoljenje
regulatorne potrebe utvrđene u njegovoj procjeni.
Ako državno regulatorno tijelo smatra da europski virtualni proizvodi za
širokopojasni pristup ne bi bio prikladan u tim posebnim okolnostima, ono
iznosi utemeljeno obrazloženje u svom nacrtu mjere u skladu s postupkom iz
članaka 6. i 7. Direktive 2002/21/EZ.
4.
Pri procjeni na temelju stavaka 1., 2. ili 3. o tome treba
li propisati europski virtualni proizvodi za širokopojasni pristup umjesto
nekog drugog mogućeg proizvoda za veleprodajni pristup, državno
regulatorno tijelo uzima u obzir interes za konvergencijske regulatorne uvjete
u cijeloj Uniji u pogledu mjera veleprodajnog pristupa, trenutačno i očekivano
stanje natjecanja na temelju infrastrukture te razvoj tržišnih uvjeta u smjeru
pružanja konkurentskih mreža sljedeće generacije, ulaganja operatera za
kojeg je utvrđeno da ima znatnu tržišnu snagu i tražitelja pristupa te
razdoblje amortizacije tih ulaganja.
Državno
regulatorno tijelo određuje prijelazno razdoblje za zamjenu
postojećeg proizvoda za veleprodajni pristup europskim virtualnim
proizvodom za širokopojasni pristup ako je to potrebno.
5.
Odstupajući od članka 9. stavka 3. Direktive
2002/19/EZ, ako operater ima obveze u skladu s člancima 8. i 12. te
Direktive da pruži europski virtualni proizvodi za širokopojasni pristup,
državna regulatorna tijela osiguravaju objavu referentne ponude koja sadržava
barem elemente iz točaka 1., 2. ili 3. Priloga I., ovisno o slučaju.
6.
Odstupajući od članka 16. stavka 3. Direktive
2002/21/EZ, državno regulatorno tijelo ne smije propisati obvezni obavijesni
rok prije povlačenja prethodno propisane obveze da se ponudi europski
virtualni proizvodi za širokopojasni pristup koji zadovoljava materijalne
zahtjeve i parametre iz članka 17. stavka 1. i iz Priloga I. točke 2.
ovoj Uredbi ako se dotični operater dobrovoljno obveže da će u
razdoblju od daljnje tri godine na zahjev trećih strana staviti na raspolaganje
takav proizvod pod poštenim i razumnim uvjetima.
7.
Ako državno regulatorno tijelo, u kontekstu procjene na
temelju stavaka 2. i 3., razmatra treba li u skladu s člankom 13.
Direktive 2002/19/EZ propisati ili zadržati kontrole cijena za veleprodajni
pristup mrežama sljedeće generacije, bilo europskim virtualnim proizvodom
za širokopojasni pristup ili na drugi način, ono uzima u obzir stanje
tržišnog natjecanja u pogledu cijena, izbora i kvalitete proizvoda koji se nude
na maloprodajnoj razini. Kako bi odlučilo
bi li kontrole cijena za veleprodajni pristup bile nepotrebne ili nerazmjerne u
određenom slučaju, ono uzima u obzir učinkovitost zaštite od
diskriminacije na veleprodajnoj razini i stanje natjecanja na temelju
infrastrukture u odnosu na druge nepokretne i bežične mreže te premjereno
uvažava ulogu postojećeg natjecanja na temelju infrastrukture među
mrežama sljedeće generacije u poticanju daljnjeg poboljšanja kvalitete za
krajnje korisnike.
Članak 19. – Proizvod za povezivanje s
osiguranom kvalitetom usluge (ASQ)
1.
Svaki operater ima pravo pružati europski proizvod za
povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge kako je navedeno u stavku 4.
2.
Svaki operater ispunjava svaki opravdani zahtjev za
pružanje europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge kako
je navedeno u stavku 4. koji ovlašteni davatelj usluga elektroničkih
komunikacija podnese u pisanom obliku. Odbijanje
pružanja europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom treba biti
utemeljeno na objektivnim kriterijima. Operater
razloge za svako odbijanje navodi u roku od jednog mjeseca od pisanog zahtjeva.
Opravdanim
razlogom za odbijanje smatra se to što stranka koja je zatražila da joj se
pruži europski proizvod za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge ne može
ili ne želi staviti na raspolaganje, unutar Unije ili u trećim zemljama,
europski proizvod za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge zatraženoj
stranci pod razumnim uvjetima ako spomenuta stranka tako zatraži.
3.
Ako se zahtjev odbije ili se u roku od dva mjeseca od
pisanog zahtjeva nije postigao dogovor o posebnim odredbama i uvjetima,
uključujući cijenu, svaka stranka ima pravo to pitanje uputiti
mjerodavnom državnom regulatornom tijelu na temelju članka 20. Direktive
2002/21/EZ. U tom slučaju može se
primjenjivati članak 3. stavak 6. ove Uredbe.
4.
Pružanje proizvoda za povezivanje smatra se pružanjem
europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom ako se ostvaruje u
skladu s najmanjim parametrima popisanima u Prilogu II. i kumulativno
zadovoljava sljedeće materijalne zahtjeve:
(a) može se
ponuditi kao proizvod visoke kvalitete bilo gdje u Uniji;
(b) omogućava
davateljima usluga da zadovolje potrebe svojih krajnjih korisnika;
(c) odlikuje se
troškovnom učinkovitosti, uzimajući u obzir postojeća rješenja
koja se potencijalno pružaju na istim mrežama;
(d) odlikuje se
operativnom učinkovitosti, posebno u pogledu ograničavanja u
najvećoj mogućoj mjeri prepreka primjeni te troškova uvođenja za
korisnike; te
(e) osigurava
poštovanje pravila o zaštiti privatnosti, osobnih podataka, sigurnosti i
integritetu mreža te transparentnosti u skladu s pravom Unije.
5.
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s
člankom 32. kako bi prilagodila Prilog II. u svjetlu tržišnog i
tehnološkog razvoja te na taj način i dalje ispunjavala materijalne
zahtjeve popisane u stavku 4.
Članak 20. – Mjere koje se odnose na
europske proizvode za pristup
1.
Komisija do 1. siječnja 2016. donosi provedbene akte
o uspostavi jedinstvenih tehničkih i metodoloških pravila za primjenu europskog
virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup u smislu članka 17. i
Priloga I. točke 1., u skladu s u njima navedenim kriterijima i
parametrima te kako bi se osigurala istovjetna funkcija tog virtualnog
proizvoda za veleprodajni pristup za mreže sljedeće generacije s
proizvodom za fizički izdvojeni pristup. Navedeni
se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33.
stavka 2.
2.
Komisija može donijeti provedbene akte o uspostavi
jedinstvenih tehničkih i metodoloških pravila za primjenu jednog ili više
europskih proizvoda za pristup u smislu članaka 17. i 19. i Priloga I.
točaka 1., 2. i 3. te Priloga II., u skladu s u njima navedenim
kriterijima i parametrima. Navedeni se
provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33.
stavka 2.
Poglavlje IV.
Usklađena prava krajnjih korisnika
Članak 21. – Uklanjanje
ograničenja i diskriminacije
1.
Tijela javne vlasti ne smiju ograničavati slobodu
krajnjih korisnika da koriste javne elektroničke komunikacijske mreže ili
javno dostupne elektroničke komunikacijske usluge koje pruža poduzeće
s poslovnim nastanom u drugoj državi članici.
2.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ne
smiju primjenjivati nikakve diskriminirajuće zahtjeve ili uvjete pristupa
ili uporabe na krajnje korisnike na temelju njihovog državljanstva ili
boravišta, osim ako su takve razlike objektivno opravdane.
3.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ne
smiju, osim ako je to objektivno opravdano, primjenjivati tarife za
komunikacije unutar Unije s drugom državom članicom koje su više, osim ako
je to objektivo opravdano:
a)
u pogledu nepokretnih komunikacija, tarifa za domaće
komunikacije na velike udaljenosti;
b) u pogledu
pokretnih komunikacija, eurotarifa za uređene
govorne i SMS komunikacije u roamingu utvrđene Uredbom (EZ) br.
531/2012.
Članak 22. – Rješavanje
prekograničnih sporova
1.
Postupci za izvansudsko rješavanje sporova uspostavljeni u
skladu s člankom 34. stavkom 1. Direktive 2002/22/EZ primjenjuju se i na
sporove povezane s ugovorima između potrošača, te ostalih krajnjih
korisnika, i davatelja elektroničkih komunikacija za javnost koji imaju
poslovni nastan u drugoj državi članici u mjeri u kojoj su im takvi
postupci dostupni. Na sporove iz područja
primjene oDirecktive 2013/11/EU[33]
primjenjuju se odredbe te Direktive.
Članak 23. – Sloboda pružanja i
korištenja pristupa otvorenom internetu te opravdano upravljanje prometom
1. Krajnji korisnici imaju slobodu pristupa
informacijama i njihove distribucije te pristupa sadržajima, korištenja
aplikacija i usluga po svom izboru putem usluge pristupa internetu.
Krajnji korisnici
imaju slobodu sklapati sporazume o količini podataka i brzini s
davateljima usluga pristupa internetu i, u skladu s tim sporazumima u pogledu
količine podataka, iskoristiti sve ponude davatelja internetskih sadržaja,
aplikacija i usluga.
2. Krajnji
korisnici pored toga imaju slobodu sklapanja ugovora o pružanju
specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge s davateljima
elektroničkih komunikacija za javnost ili davateljima sadržaja, aplikacija
ili usluga.
Kako bi se
omogućilo pružanje specijaliziranih usluga krajnjim korisnicima, davatelji
sadržaja, aplikacija i usluga te davatelji elektroničkih komunikacija za
javnost imaju slobodu međusobnog sklapanja ugovora o prijenosu povezanih
količina podataka ili prometu kao specijaliziranih usluga s definiranom
kvalitetom usluge ili određenim kapacitetom. Pružanje tih specijaliziranih
usluga ne smije ponavljano ili neprekidno narušavati opću kvalitetu usluga
pristupa internetu.
3. Ovim
člankom ne dovodi se u pitanje zakonodavstvo Unije ili nacionalno
zakonodavstvo koje se odnosi na zakonitosti informacija, sadržaja, aplikacija
ili usluga koji se prenose.
4. Korištenje
sloboda predviđenih stavcima 1. i 2. olakšava se pružanjem potpune
informacije u skladu s člankom 25. stavkom 1., člankom 26. stavkom 2.
i člankom 27. stavcima 1. i 2.
5. U granicama ugovorom dogovorenih
količina podataka ili brzina usluge pristupa internetu, davatelji usluga
pristupa internetu ne smiju ograničavati slobode predviđene stavkom
1. blokiranjem, usporavanjem, degradiranjem ili diskriminiranjem određenih
sadržaja, aplikacija ili usluga ili njihovih određenih razreda, osim u
slučajevima kada je potrebno primijeniti opravdane mjere upravljanja prometom.
Opravdane su mjera upravljanja prometom transparentne, nediskriminirajuće,
razmjerane i potrebne radi:
a) provedbe zakonodavne odredbe ili sudskog
naloga ili prevencije ili sprječavanja teških kaznenih djela;
b) očuvanja integriteta i sigurnosti mreže,
usluga koje se pružaju putem te mreže i terminalne opreme krajnjih korisnika;
c) sprječavanja prijenosa neželjenih
komunikacija krajnjim korisnicima koji su prethodno dali svoj pristanak za
takve restriktivne mjere;
d) smanjenja
učinaka privremenog ili iznimnog zagušenja mreže, pod uvjetom da se s
istovjetnim vrstama prometa jednako postupa.
Opravdano
upravljanje prometom podrazumijeva samo obradu podataka koja je potrebna i
razmjerna za postizanje svrhe ovog stavka.
Članak 24. – Zaštitni mehanizmi za
kvalitetu usluge
1. Državna regulatorna tijela blisko prate i
osiguravaju stvarnu sposobnost krajnjih korisnika da iskoriste slobode
predviđene člankom 23. stavcima 1. i 2., usklađenost s
člankom 23. stavkom 5. i stalnu dostupnost nediskriminirajućih usluga
pristupa internetu na razinama kvalitete koje odražavaju napredak tehnologije i
koje ne narušavaju specijalizirane usluge. Prate i, u suradnji s drugim
nadležnim nacionalnim tijelima, učinke specijaliziranih usluga na kulturnu
raznolikosti i inovacije. Državna regulatorna tijela o tom praćenju i
svojim zaključcima podnose godišnje izvješće Komisiji i BEREC-u.
2. Kako bi se spriječilo opće
narušavanje kvalitete usluga pristupa internetu ili zaštitila sposobnost
krajnjih korisnika da pristupe sadržaju ili informacijama i da ih distribuiraju
ili da koriste aplikacije i usluge po svom izboru, državna regulatorna tijela
imaju ovlasti propisati zahtjeve u vezi s najnižom kvalitetom usluge
davateljima elektroničkih komunikacija za javnost.
Državna
regulatorna tijela, pravovremeno i prije propisivanja takvih zahtjeva, Komisiji
podnose sažetak razloga za poduzimanje mjera, predviđene zahtjeve i
predložene mjere. Te se informacije stavljaju na raspolaganje i BEREC-u.
Komisija, nakon ispitivanja tih informacija, može iznijeti svoje primjedbe ili
preporuke s tim u vezi, posebno kako bi osigurala to da predviđeni
zahtjevi štetno ne utječu na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
Predviđeni zahtjevi ne donose se u razdoblju od dva mjeseca od kada
Komisija primi potpune informacije, osim ako se Komisija i državna regulatorna
tijela drugačije dogovore ili ako je Komisija obavijestila nacionalno
regulatorno tijelo o skraćenju razdoblja ispitivanja ili je Komisija
iznijela primjedbe ili preporuke. Državna regulatorna tijela u najvećoj
mjeri uvažavaju primjedbe ili preporuke Komisije te Komisiju i BEREC
obavještavaju o donesenim zahtjevima.
3. Komisija može donijeti provedbene akte
kojima se utvrđuju jedinstveni uvjeti za provedbu obveza nadležnih
nacionalnih tijela na temelju ovog članka. Navedeni se provedbeni akti
donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
Članak 25. – Transparentnost i
objavljivanje informacija
1. Davatelji
elektroničkih komunikacija za javnost, osim u slučaju
pojedinačno dogovorenih ponuda, objavljuju transparentne, usporedive,
primjerene i ažurirane informacije:
a) svoje ime, adresu i kontakte podatke;
b) za svaki tarifni plan ponuđene usluge i odgovarajuće
parametre kvalitete usluge, cijene koje se primjenjuju (za potrošače
uključujući poreze) i primjenjive naknade (za pristup, korištenje,
održavanje i sve dodatne naknade) te troškove povezane s terminalnom opremom;
c) primjenjive tarife koje se odnose na bilo koji broj ili uslugu na
koje se primjenjuju posebni cjenovni uvjeti;
d) kvalitetu svojih usluga, u skladu s provedbenim aktima
predviđenima u stavaku 2.;
e) usluge pristupa internetu, ako su ponuđene, a navode se
sljedeći podaci:
(i.) stvarno
dostupna brzina podataka za preuzimanje i učitavanje podataka u državi
boravišta krajnjeg korisnika, uključujući tijekom vršnih sati;
(ii.) razina
primjenjivih ograničenja količine podataka ako postoji; cijene povećanja dostupne količine
podataka na ad hoc ili trajnoj osnovi; brzinu
podataka, i njezin trošak, koja je dostupna nakon što se potroši primjenjiva
količina podataka ako je ona ograničena; te
načini na koji krajnji korisnici mogu u svakom trenutku pratiti
trenutačnu razinu svoje potrošnje;
(iii.) jasno i
razumljivo objašnjenje o tome kako svako ograničenje količine
podataka, stvarno dostupna brzina i ostali parametri kvalitete te istovremeno
korištenje specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge, mogu
praktično utjecati na uporabu sadržaja, aplikacija i usluga;
(iv.) informacije
o svim postupcima koje davatelj provodi radi mjerenja i oblikovanja prometa
kako bi se izbjeglo zagušenje mreže te o tome kako bi ti postupci mogli
utjecati na kvalitetu usluge i zaštitu osobnih podataka;
f) mjere koje su
poduzete kako bi se krajnjim korisnicima s invaliditetom osigurao jednaki
pristup, uključujući redovito ažurirane informacije o pojedinostima
proizvoda i usluga koji su im namjenjeni;
g) svoje standardne odredbe i uvjete ugovora, uključujući
najkraće ugovorno razdoblje, uvjete prijevremenog raskida ugovora i s time
povezane naknade, postupke i izravne naknade povezane s prelaskom i
prenosivosti broja i ostalih identifikatora te mehanizme naknada za odgodu ili
zlouborabu prelaska;
h) pristup hitnim službama i podatke o mjestu s kojega je poziv
upućen za sve ponuđene usluge, sva ograničenja povezana s hitnim
službama na temelju članka 26. Direktive 2002/22/EZ te sve naknade s tim u
vezi;
i) prava u pogledu univerzalne usluge, uključujući po potrebi
pogodnosti i usluge navedene u Prilogu I. Direktivi 2002/22/EZ.
Informacije se objavljuju u jasnom, razumljivom i lako dostupnom obliku
na službenom jeziku odnosno jezicima države članice u kojoj se usluga nudi
te se redovito ažuriraju. Dotični podaci
također se, prije njihova objavljivanja, dostavljaju državnom regulatornom
tijelu, na njegov zahtjev. Sve razlike u
uvjetima koji se primjenjuju na potrošače i ostale krajnje korisnike
trebaju se izričito navesti.
2. Komisija može donijeti
provedbene akte u kojim se određuju metode mjerenja brzine usluga pristupa
internetu, parametri kvalitete usluge i metode njihovog mjerenja te sadržaj,
oblik i način objavljivanja informacija, uključujući moguće
mehanizme za certificiranje kvalitete. Komisija
može uvažiti parametre, definicije i metode mjerenja iz Priloga III. Direktivi
2002/22/EZ. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja
iz članka 33. stavka 2.
3. Krajnji korisnici imaju
pristup neovisnim alatima za ocjenu kojima ih se omogućava usporedba
performansi usluga i pristupa elektroničke komunikacijske mreže te troška
alternativnih obrazaca uporabe. U tu svrhu
države članice uspostavljaju sustave dobrovoljnog certificiranja
intreaktivnih web-mjesta, vodiča i sličnih alata. Certificiranje se odobrava na temelju objektivnih,
transparentnih i razmjernih zahtjeva, a posebno neovisnosti od svih davatelja
eletroničkih komunikacija javnosti, korištenja jednostavnog jezika,
pružanja potpunih i ažuriranih informacija te posjedovanja učinkovitog
postupka za rješavanje pritužbi. Ako
certificirane usluge usporedbe nisu dostupne na tržištu besplatno ili po
razumnim cijenama, državna regulatorna tijela ili druga nadležna nacionalna
tijela sama ili putem trećih strana stavljaju na raspolaganje te
pogodnosti u skladu sa zahtjevima certificiranja. Informacije
koje objave davatelji elektroničkih komunikacija javnosti trebaju, za
potrebe stavljanja na raspolaganje usluga usporedbe, biti besplatno dostupne.
4. Na zahtjev relevantnih
tijela javne vlasti, davatelji elektroničkih komunikacija besplatno
distribuiraju informacije od javnog interesa krajnjim korisnicima, po potrebi
te istim sredstvima koje uobičajeno koriste za komunikaciju s krajnjim
korisnicima. U takvom slučaju
odgovarajuća tijela javne vlasti dostavljaju te informacije davateljima
elektroničkih komunikacija javnosti u standardnom format i mogu, inter
alia, obuhvaćati sljedeće podatke:
(a) najčešće uporabe elektroničkih komunikacija za
nezakonite aktivnosti ili širenje štetnog sadržaja; posebno ako bi se time
doveli u pitanje prava i slobode drugih, uključujući kršenje prava
povezanih sa zaštitom podataka, autorskih i srodnih prava te njihove pravne
posljedice te
(b) načini zaštite od rizika za osobnu sigurnost i rizika od
nezakonitog pristupa osobnim podacima pri korištenju usluga elektroničkih
komunikacija.
Članak 26. – Zahtjevi u vezi s
informacijama za ugovore
1.
Prije nego što ugovor o pružanju povezivanja s javnom
elektroničkom komunikacijskom mrežom ili javno dostupnih
elektroničkih komunikacijskih usluga postane pravno obvezujući,
davatelji elektroničkih komunikacija javnosti potrošačima i drugim
krajnjim korisnicima, osim ako su se izričito drugačije dogovorili,
pružaju barem sljedeće infomacije:
(a) identitet,
adresu i kontaktne podatke davatelja te, ako se razlikuju, adresu i kontaktne
podatke za pritužbe;
(b) glavne
značajke usluga koje se pružaju, uključujući posebno:
(i.) za svaki
tarifni plan ponuđene usluge, uključene količine komunikacija i
sve odgovarajuće parametre kvalitete usluge, uključujući vrijeme
uspostave priključka;
(ii.) je li i u
kojim je državama članicama omogućen pristup hitnim službama i
podacima o mjestu s kojega je poziv upućen te sva ograničenja pri
pružanju hitnih službi u skladu s člankom 26. Direktive 2002/22/EZ;
(iii.) vrste
postprodajnih usluga, usluga održavanja i podrške korisnicima koje su dostupne,
uvjeti i naknade povezani s tim uslugama te načini kontaktiranja s njima;
(iv.) sva
ograničenja koja je davatelj propisao povezana s uporabom pružene
terminalne opreme, uključujući informacija o otključavanju
terminalne opreme te sve pripadajuće naknade u slučaju raskida
ugovora prije isteka najmanjeg ugovornog razdoblja;
(c) detalje o
cijenama i tarifama (za potrošače uključujući poreze i
moguće dodatne naknade koje treba platiti) te načini na koje se
ažurirane informacije o svim primjenjivim tarifama i naknadama stavljaju na
raspolaganje;
(d) ponuđeni
načini plaćanja i sve razlike u troškovima koje proizlaze iz
načina plaćanja te raspoložive mogućnosti za zaštitu
transprentnosti računa i praćenje razine potrošnje;
(e) trajanje
ugovora te uvjete njegova obnavljanja i raskidanja, uključujući;
(i.) najmanju
uporabu ili trajanje potrebno za korištenje promotivnih uvjeta;
(ii.) naknade
povezane s prelaskom i prenosivosti broja i ostalih identifikatora,
uključujući mehanizme naknada za kašnjenje ili zlouborabu prelaska;
(iii.) sve naknade
za prijevremeni raskid ugovora, uključujući svaki povrat troškova
povezanih s terminalnom opremom (na temelju uobičajenih metoda
amoritizacije) i drugim promotivnim pogodnostima (na osnovi pro rata
temporis);
(f) sve naknade i
mehanizme povrata sredstava, uključujući svako izričito
upućivanje na statutarna prava krajnjih korisnika, koje se primjenjuju ako
nisu zadovoljene razine kvalitete usluge iz ugovora;
(g) ako postoji
obveza u skladu s člankom 25. Direktive 2002/22/EZ, mogućnosti izbora
krajnjih korisnika hoće li se njihovi osobni podaci uključiti u
imenik te dotični podaci;
(h) za krajnje
korisnike s invaliditetom, pojedinosti o proizvodima i uslugama koji su im
namjenjeni;
(i) način
pokretanja postupaka za rješavanje sporova, uključujući
prekogranične sporove, u skladu s člankom 34. Direktive 2002/22/EZ i
člankom 22. ove Uredbe;
(j) vrste mjera koje davatelj može poduzeti kao odgovor na incidente
povezane sa sigurnosti i integritetom ili prijetnje i slabosti.
2.
Pored stavka 1., davatelji elektroničkih komunikacija
javnosti pružaju krajnjim korisnicima, osim ako je krajnji korisnik koji nije
potrošač na to pristao, barem sljedeće informacije u vezi sa svojim
uslugama pristupa internetu:
(a) razinu
primjenjivih ograničenja količine podataka ako postoji; cijene povećanja dostupne količine
podataka na ad hoc ili trajnoj osnovi; brzinu
podataka, i njezin trošak, koja je dostupna nakon što se potroši primjenjiva
količina podataka ako je ona ograničena; te
načine na koji krajnji korisnici mogu u svakom trenutku pratiti
trenutačnu razinu svoje potrošnje;
(b) stvarno
dostupna brzina podataka za preuzimanje i učitavanje podataka na glavnoj
adresi krajnjeg korisnika, uključujući stvarne raspone brzine,
prosječne brzine i brzinu tijekom vršnih sati, uključujući
potencijalni učinak dopuštanja pristupa trećim stranama putem
radijske lokalne mreže;
(c) ostale
parametre kvalitete usluge;
(d) informacije o
svim postupcima koje davatelj provodi radi mjerenja i oblikovanja prometa kako
bi se izbjeglo zagušenje mreže te o tome kako bi ti postupci mogli utjecati na
kvalitetu usluge i zaštitu osobnih podataka;
(e) jasno i
razumljivo objašnjenje o tome kako svako ograničenje količine
podataka, stvarno dostupna brzina i ostali parametri kvalitete te istovremeno
korištenje specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge mogu
praktično utjecati na uporabu sadržaja, aplikacija i usluga.
3. Informacije iz
stavaka 1. i 2. pružaju se u jasnom, razumljivom i lako dostupnom obliku na
službenom jeziku države članice u kojoj u kojoj krajnji korisnik ima
boravište te se redovito ažuriraju. Sastavni
su dio ugovora i ne mogu se mijenjati osim ako se ugovorne stranke izrijekom
drugačije dogovore. Krajnji korisnik
dobiva primjerak ugovora u pisanom obliku.
4.
Komisija može donijeti provedbene akte u kojima se navode
detalji o zahjevima u vezi s informacijama popisani u stavku 2. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
5. Ugovor pored toga
uključuje, na zahtjev mjerodavnog tijela javne vlasti, sve informacije iz
članka 25. stavka 4. koje su ta tijela u tu svrhu dostavila o uporabi
elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga za nezakonite aktivnosti ili
širenje štetnog sadržaja te o načinima zaštite od rizika za osobnu
sigurnost i nezakonite obrade osobnih podataka, a povezane su s pruženom
uslugom.
Članak 27. – Kontrola potrošnje
1.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti nude
mogućnosti krajnjim korisnicima da odaberu besplatnu pogodnost primanja
informacija o akumuliranoj potrošnji različitih elektroničkih
komunikacijskih usluga izraženoj u valuti u kojoj krajnji korisnik te usluge
plaća. Tom pogodnosti osigurava se da,
bez suglasnosti krajnjeg korisnika, akumulirani troškovi tijekom određenog
razdoblja uporabe, ne prelaze određeno financijskog ograničenje koje
je krajnji korisnik postavio.
2.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
osiguravaju da se krajnjim korisnicima pošalje primjerena obavijest kada
potrošnja usluga dosegne 80 % financijskog ograničenja postavljenog u
skladu sa stavkom 1. U toj se obavijesti
navodi postupak koji slijedi kako bi se pružanje tih usluga nastavilo,
uključujući njihove troškove. Davatelj
prestaje s pružanjem određenih usluga i njihovom naplatom krajnjem
korisniku ako bi se u protivnom premašilo financijsko ograničenje, osim i
kada krajnji korisnik zatraži nastavak pružanja ili obnavljanje pružanja tih
usluga. Nakon što se dosegne financijsko
ograničenje krajnji korisnik i dalje može primati pozive i SMS poruke te ima
pristup besplatnim telefonskim brojevima i hitnim službama besplatnim pozivom
na europski broj za hitne službe (112) do kraja obračunskog razdoblja.
3.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
omogućavaju krajnjim korisnicima neposredno prije spajanja poziva,
besplatno i bez ikakvih troškova, pristup informacijama o primjenjivim tarifama
koje se odnose na sve usluge na koje se primjenjuju posebni cjenovni uvjeti,
osim ako je državno regulatorno tijelo odobrilo prethodno odstupanje iz razloga
razmjernosti. Sve takve informacije pružaju se
na usporediv način za sve te brojeve ili usluge.
4. Davatelji
elektroničkih komunikacija javnosti nude mogućnosti krajnjim
korisnicima da besplatno odaberu primanje računa s detaljnim ispisom.
Članak 28. – Raskid ugovora
1.
U ugovorima sklopljenima između potrošača i
davatelja elektroničkih komunikacija javnosti ne smije se odrediti
najmanje trajanje ugovora duže od 24 mjeseca. Davatelji
elektroničkih komunikacija javnosti nude mogućnosti krajnjim
korisnicima da sklope ugovor u najduljem trajanju od 12 mjeseci.
2.
Potrošači i drugi krajnji korisnici imaju pravo, osim
ako su se drugačije dogovorili, raskinuti ugovor s obavijesnim rokom od
mjesec dana ako je od sklapanja ugovora prošlo šest mjeseci ili više. Ne treba platiti nikakvu naknadu osim za preostalu
vrijednost subvencionirane terminalne opreme
vezane uz ugovor u trenutku sklapanja ugovora i naknade troškova pro rata
temporis za bilo koju drugu promotivnu pogodnost koja je kao takva
označena u trenutku sklapanja ugovora. Davatelj besplatno uklanja
sva ograničenja u vezi s uprabom terminale opreme na drugim mrežama
najkasnije po plaćanju te naknade.
3.
Ako je u ugovorima ili u nacionalnom pravu predviđeno
prešutno produljenje ugovornih razdoblja, davatelj elektroničkih
komunikacija javnosti pravovremeno obavještava krajnjeg korisnika kako bi
krajnji korisnik imao najmanje mjesec dana za suprotstavljanje tom prešutnom
produljenju. Ako se krajnji korisnik ne
usprotivi, smatra se da je ugovor stalan te ga krajnji korisnik može u svakom
trenutku raskinuti s obavijesnim rokom od mjesec dana i bez ikakvih dodatnih
troškova.
4.
Krajnji korisnici imaju pravo raskinuti ugovor bez
dodatnih troškova nakon obavijesti o promjeni ugovornih uvjeta koje predlaže
davatelj elektroničkih komunikacija javnosti, osim ako se predložene
promjene isključivo u korist krajnjeg korisnika.
Davatelji krajnjim korisnicima pružaju odgovarajuću obavijest, u
roku ne kraćem od mjesec dana, o svim izmjenama te ih u isto vrijeme
obavješćuju o njihovom pravu na raskid ugovora bez dodatnih troškova u
slučaju da ne prihvaćaju nove uvjete. Stavak
2. primjenjuju se mutatis mutandis.
5.
Svaka znatna i neprivremena razlika između stvarne
performanse u pogledu brzine ili drugih parametara kvalitete i performanse koju
je davatelj elektroničkih komunikacija javnosti naveo u skladu s
člankom 26. smatra se za nesukladnost performanse za potrebe
utvrđivanja pravnog lijeka koji krajnji korisnik može poduzeti u skladu s
nacionalnim pravom.
6.
Pretplata na dodatne usluge koje pruža isti davatelj
elektroničkih komunikacija javnosti ne znači ponovni početak
prvotnog ugovornog razdoblja, osim ako cijena dodatne usluge odnosno usluga
znatno nadilazi cijenu prvotnih usluga ili se dodatne usluge nude po posebnoj
promotivnoj cijeni povezanoj s obnavljanjem postojećeg ugovora.
7.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
primjenjuju takve uvjete i postupke za raskid ugovora kojima se ne postavljaju
prepreke ili destimulira promjena davatelja usluga.
Članak 29. – Vezane ponude
Ako vezane usluge
ponuđene potrošačima uključuju barem vezu s elektroničkom
komunikacijskom mrežom ili jednom elektroničkom komunikacijskom uslugom,
članci 28. i 30. ove Uredbe primjenjuju se na sve elemente tog paketa.
Poglavlje V.
Olakšavanje promjene davatelja
Članak 30. – Prelazak i prenosivost
brojeva
1.
Svi krajnji korisnici s brojevima iz nacionalnog sustava
dodjele brojeva koji to zatraže imaju pravo zadržati svoj broj odnosno brojeve
neovisno o davatelju elektroničkih komunikacija javnosti koji pruža uslugu
u skladu s dijelom C Priloga I. Direktivi 2002/22/EZ, pod uvjetom da je
davatelj davatelj elektroničkih komunikacija javnosti u državi
članici na koju se nacionalni sustav dodjele brojeva odnosi ili je
europski davatelj elektroničkih komunikacija koji je nadležnom
regulatornom tijelu matične države članice prijavio činjenicu da
pruža ili namjerava pružati takve usluge u državi članici na koju se
nacionalni sustav dodjele brojeva odnosi.
2.
Određivanje cijena među davateljima
elektroničkih komunikacija javnosti povezano s pružanjem usluge
prenosivosti broja treba biti troškovno usmjereno, a ako postoje izravne
naknade koje plaćaju krajnji korisnici, one ne smiju destimulirati
krajnjeg korisnika od primjene davatelja usluga.
3.
Prijenos brojeva i njihova aktivacija provodi se u
najkraćem mogućem roku. Krajnjim
korisnicima koji su sklopili ugovor o prijenosu broja novom davatelju taj se
broj aktivira u roku od jednog radnog dana od sklapanja ugovora. Prekid usluge tijekom postupka prijenosa, ako do
toga dođe, ne smije trajati duže od jednog radnog dana.
4.
Novi davatelj elektroničkih komunikacija javnosti
vodi postupke prelaska i prijenosa broja. Krajnji
korisnici trebaju primiti primjerene informacije o prelasku prije i tijekom tog
postupka te neposredno nakon njegovog završetka. Krajnje
korisnike ne smije se prisiliti da prijeđu drugom davatelju protiv svoje
volje.
5.
Ugovori krajnjih korisnika sa zamijenjenim davateljima
elektroničkih komunikacija javnosti automatski se raskidaju nakon završetka
prelaska. Zamijenjeni davatelji
elektroničkih komunikacija javnosti vraćaju sve preostale iznose
potrošačima unaprijed plaćenih usluga.
6.
Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti koji
odgode ili zlouporabe prelazak, uključujući nepružanjem informacija
potrebnih za pravovremeni prijenos broja, obvezni su to nadoknaditi krajnjim
korisnicima izloženima toj odgodi ili zlouporabi.
7.
U slučaju da krajnji korisnik koji prelazi novo
davatelju usluga pristupa internetu ima adresu elektroničke pošte koju mu
je dodijelio zamijenjeni davatelj, taj zamjenjeni davatelj, na zahtjev krajnjeg
korisnika, u razdoblju od 12 mjeseci besplatno prosljeđuje na bilo koju
adresu elektroničke pošte koju je krajnji korisnik naveo sve komunikacije
elektroničke pošte upućene na prethodnu adresu elektroničke
pošte krajnjeg korisnika. Ta usluga
prosljeđivanja poruka elektroničke pošte uključuje autmatsku
poruku svim pošiljateljima poruka elektroničke pošte kojim ih se
obavješćuje o novoj adresi elektroničke pošte krajnjeg korisnika. Krajnji korisnik ima mogućnost zatražiti da se
njegova nova adresa elektroničke pošte u automatskoj poruci ne otkriva.
Nakon tog
početnog razdoblja od 12 mjeseci, zamijenjeni davatelj elektroničkih
komunikacija javnosti nudi mogućnosti krajnjem korisniku da produlji
razdoblje prosljeđivanja poruka elektroničke pošte te na to, po
potrebi, obračunati naknadu. Zamijenjeni
davatelj elektroničkih komunikacija javnosti ne smije prvotnu adresu
elektroničke pošte krajnjeg korisnika dodijeliti drugom krajnjem korisniku
u razdoblju od dvije godine nakon raskida ugovora, a u svakom slučaju u
razdoblju u kojem je produljeno prosljeđivanje poruka elektroničke
pošte.
8.
Nadležna nacionalna tijela mogu uspostaviti opće
postupke za prelazak i prijenos broja, uključujući propisivanje
odgovarajućih sankcija za davatelje i naknada za krajnje korisnike. Pritom uzimaju u obzir neophodnu zaštitu krajnjih
korisnika tijekom postupka prelaska te potrebu osiguranja njegove
učinkovitosti.
Poglavlje VI.
Organizacijske i završne odredbe
Članak 31. – Kazne
Države
članice donose pravila o kaznama koje se primjenjuju na povrede odredaba
ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Predviđene kazne moraju biti učinkovite,
razmjerne i odvraćajuće. Države
članice obavješćuju Komisiju o ovim odredbama najkasnije do 1. srpnja
2016. i bez odlaganja izvješćuju o svim njihovim naknadnim izmjenama.
U pogledu
europskih davatelja elektroničkih komunikacija, kazne se propisuju u
skladu s poglavljem II. u vezi s nadležnosti državnih regulatornih tijela u
matičnoj državi članici i državi članici domaćinu.
Članak 32. – Delegiranje ovlasti
1.
Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljena je
Komisiji pod uvjetima koji su utvrđeni ovim člankom.
2.
Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 17.
stavka 2. i članka 19. stavka 5. dodjeljuje se Komisiji na
neograničeno razdoblje od [datum stupanja na snagu ove Uredbe] nadalje.
3.
Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku
opozvati delegirane ovlasti iz članka 17. stavka 2. i članka 19.
stavka 5. Odlukom o opozivu prestaje
delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Opoziv
proizvodi učinke sljedećeg dana od dana objave te odluke u Službenom
listu Europske unije ili kasnijeg datuma navedenog u odluci. Odluka ne utječe na pravovaljanost delegiranih
akata koji su već stupili na snagu.
4.
Čim Komisija donese delegirani akt, istovremeno ga
dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
5.
Delegirani akt donesen u skladu s člankom 17. stavkom
2. i člankom 19. stavkom 5. stupa na snagu samo ako se tomu ne usprotive
ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca nakon
obavješćivanja Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako su
prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju
da se ne protive. Taj se rok produljuje
za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak33. – Postupak Odbora
1.
Komisiji pomaže Odbor za komunikacije osnovan člankom
22. stavkom 1. Direktive 2002/21/EZ. Taj Odbor
jest odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. 2. Pri upućivanju na
ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 34. – Izmjene Direktive
2002/20/EZ
U članku 3.
stavku 2. briše se drugi podstavak.
Članak 35. – Izmjene Direktive
2002/21/EZ
Direktiva 2002/21/EZ
mijenja se kako slijedi:
(1) u članku
1. dodaje se sljedeći stavak 6.:
„Ova Direktiva
i posebne direktive tumače se i primjenjuju zajedno s odredbama Uredbe
[XX/2014].”
(2) članak
7.a mijenja se kako slijedi:
–
(a) u stavku 1. prvi podstavak zamjenjuje se
sljedećim:
„1. Ako se mjerom iz članka 7. stavka 3 namjerava
propisati, izmijeniti ili povući obveza operatera u primjeni članka
16 ove Direktive u vezi s člankom 5. i člancima 9. do 13. Direktive
2002/19/EZ (Direktiva o pristupu) i člankom 17. Direktive 2002/22/EZ
(Direktiva o univerzalnoj usluzi), Komisija može u roku od mjesec dana
predviđenom člankom 7. stavkom 3. ove Direktive, obavijestiti
dotično državno regulatorno tijelo i BEREC o razlozima zbog kojih smatra
da bi nacrt mjere stvorio prepreku na unutarnjem tržištu ili o svojim ozbiljnim
sumnjama u sukladnost tog nacrta mjere s pravom Unije, uzimajući u obzir
kao što je primereno svaku Preporuku donesenu na temelju članka 19. stavka
1. ove Direktive u vezi s usklađenom primjenom posebnih odredbi ove
Direktive i posebnih direktiva. U tom
slučaju nacrt mjere ne donosi se u razdoblju od daljnja tri mjeseca od
obavijesti Komisije.”
–
(b) stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. U razdoblju od tri mjeseca iz stavka 1., Komisija,
BEREC i dotično državno regulatorno tijelo blisko surađuju kako bi
utvrdili najprikladniju i najučinkovitiju mjeru u svjetlu ciljeva iz
stavka 8., uz dužno uvažavanje stavova sudionika na tržištu i potrebe
osiguranja razvoja dosljedne regulatorne prakse. Ako
se mjerom namjerava propisati, izmijeniti ili povući obveza europskog
davatelja elektroničkih komunikacija u smislu Uredbe [XXX/2014] u državi
članici domaćinu, državno regulatorno tijelo matične države
članice može sudjelovati u procesu suradnje.”
–
(c) u stavak 5. umeće se sljedeća
točka (aa):
„(aa) donijeti odluku kojom od državnog
regulatornog tijela zahtijeva povlačenje nacrta mjere, zajedno s posebnim
prijedlozima za njegovu izmjenu, ako se tom mjerom ima za cilj propisati,
izmijeniti ili povući obveza europskog davatelja elektroničkih
komunikacija u smislu Uredbe [XXX/2014].”
–
(d) u stavak 6. dodaje se sljedeći podstavak:
„Članak 7.
stavak 6. primjenjuje se u slučajevima kada Komisija donese odluku u
skladu sa stavkom 5. točkom (aa)”.
(3) članak
15. mijenja se kako slijedi:
–
(a) između prvog i drugog podstavka stavka 1
umeće se sljedeći podstavak:
„Pri procjeni
ima li određeno tržište značajke takve prirode da opravdaju
propisivanje ex-ante regulatornih obveza te se stoga mora uključiti u
Preporuku, Komisija posebno uzima u obzir potrebu za konvergentnom regulacijom
u cijeloj Uniji, potrebu za promicanjem učinkovitih ulaganja i inovacija u
interesu krajnjih korisnika i globalne konkurentnosti gospodarstva Unije,
važnost dotičnog tržišta zajedno s ostalim čimbenicima kao što su
postojeće tržišno natjecanje na temelju infrastrukture na razini
maloprodaje te natjecanje u pogledu cijena, izbora i kvalitete proizvoda
ponuđenih krajnjim korisnicima. Komisija razmatra sva bitna
ograničenja tržišnog natjecanja, bez obzira na to smatraju li se mreže,
usluge ili aplikacije koje ta ograničenja propisuju elektroničkim
komunikacijskim mrežama, elektroničkim komunikacijskim uslugama ili drugom
vrstom usluge ili aplikacije koje su usporedive sa stajališta krajnjeg
korisnika kako bi utvrdila jesu li općenito u Uniji ili u njezinom znatnom
dijelu kumulativno ispunjenja sljedeća tri kriterija:
(a) prisutnost
visokih i neprolaznih strukturnih, pravnih ili regulatornih prepreka ulasku;
(b) struktura
tržišta nije usmjerena na učinkovito natjecanje u odgovarajućem
vremenskom razdoblju, uzimajući u obzir stanje tržišnog natjecanje na
temelju infrastrukture i ostalog tržišnog natjecanja koje je u pozadini
prepreka ulasku;
(c) samo pravo
u području tržišnog natjecanja nedovoljno je za primjerno rješavanje
utvrđenog tržišnog nedostatka odnosno nedostataka.”
–
(b) u stavku 3. dodaje se sljedeći podstavak:
„U izvršavanju
svojih ovlasti na temelju članka 7., Komisija provjerava jesu li
kumulativno ispunjenja trij kriterija iz stavka 1. pri preispitivanju sukladnosti
s pravom Unije nacrta mjere u kojoj se zaključuje:
(a) da
određeno tržište koje nije utvrđeno u Preporuci ima značajke
takve prirode da opravdavaju propisivanje regulatornih obveza u posebnim
nacionalnim okolnostima; ili
b) da za
tržište određeno u Preporuci nije potrebna regulacija u posebnim
nacionalnim okolnostima.”
(4) Prvi stavak
članka 19. mijenja se kako slijedi:
„Ne
dovodeći u pitanje članak 9. ove Direktive i članke 6. i 8.
Direktive 2002/20/EZ (Direktiva o ovlaštenju), ako Komisija smatra da
razilaženja u provedbi od strane državnih regulatornih tijela regulatornih
zadaća navedenih u ovoj Direktivi, posebnim direktivama i Uredbi br.
[XX/2014] može stvoriti prepreku na unutarnjem tržištu, Komisija može,
uzimajući u najvećoj mogućoj mjeri u obzir mišljenje BEREC-a,
objaviti preporuku ili odluku o usklađenoj primjeni odredaba iz ove
Direktive, posebnih direktiva i Uredbe br. [XX/2014] radi poticanja
ostvarenja ciljeva iz članka 8.”
Članak 36. – Izmjene Direktive
2002/22/EZ
1. S učinkom
od 1. srpnja 2016., Direktiva 2002/22/EZ mijenja se kako slijedi:
(1) U članku
1. stavku 3. briše se prva rečenica.
(2) Brišu se
članci 20., 21., 22. i 30.
2.
Države članice do 1. srpnja 2016. zadržavaju na snazi
sve mjere kojima se prenose odredbe iz stavka 1.
Članak 37. – Izmjene Uredbe (EZ)
br. 531/2012
Uredba (EU) br. 531/2012 mijenja se kako slijedi:
(1) u članku
1. stavku 1. umeće se sljedeći treći podstavak:
„Ova Uredba
primjenjuje se na usluge roaminga koje se u Uniji pružaju krajnjim korisnicima
čiji je domaći davatelj usluga davatelj elektroničkih
komunikacija javnosti u državi članici.”
(2) u članku
2. stavku 2. umeće se sljedeća točka (r):
„(r) „dvostrani
ili višestrani ugovor o roamingu”znači jedan ili više komercijalnih ili
tehničkih ugovora među davateljima usluga roaminga kojim se
omogućuje virtualno proširenje pokrivenosti domaće mreže i održivo
pružanje od strane svakog davatelja roaminga reguliranih maloprodajnih usluga
roaminga na istoj cjenovnoj razini kao i njihovih domaćih usluga pokretnih
komunikacija.”
(3) u članku
4. dodaje se sljedeći stavak 7.:
„7. Ovaj
članak ne primjenjuje se na davatelje roaminga koji pružaju regulirane
maloprodajne usluge roaminga u skladu s člankom 4.a.”
(4) Sljedeći
članak 4.a. umeće se:
„Članak 4.a
1. Ovaj članak primjenjuje se na
davatelje roaminga koji:
(b)
primjenjuju, automatski i u svim svojim maloprodajnim paketima koji
uključuju regulirane usluge roaminga, stope primjenjive za domaće
usluge na domaće usluge i regulirane usluge roaminga u cijeloj Uniji, kao da
su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj mreži; te
(b)
osiguravaju, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih ugovora o
roamingu s drugim davateljima roaminga, da je barem jedan davatelj roaminga u
svim državama članicama sukladan s odredbama točke(a).
2. Stavcima 1. i 6. ne isključuje
se ograničavanje potrošnje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga po
primjenjivim stopama za domaće usluge od strane davatelja roaminga,
upućivanjem na kriterij razumne uporabe. Svi
kriteriji razumne uporabe primjenjuju se tako da potrošači koji koriste razne
domaće maloprodajne pakete davatelja roaminga za vrijeme povremenih
putovanja unutar Unije imaju mogućnost sa sigurnošću održavati
uobičajenu domaću potrošnju povezanu s njihovim domaćim maloprodajnim
paketima. Davatelj roaminga koji koristi tu
mogućnost objavljuje, u skladu s [članak 25. stavak 1. točka
(b)] Uredbe XXX/2014 i uključuje u svoje ugovore, u skladu s [članak
26. stavak 1. točke (b)i (c)] te Uredbe, detaljne kvantificirane informacije
o primjeni kriterija razumne uporabe upućivanjem na glavne cjenovne,
količinske i druge paramentre dotičnog maloprodajnog paketa.
Do 31. prosinca
2014. BEREC, nakon savjetovanja s dionicima i u bliskoj suradnji s Komisijom,
utvrđuje opće smjernice za primjenu kriterija razumne uporabe u
maloprodajnim ugovorima koje nude stranke davatelji roaminga koji koriste ovaj
članak. BEREC razvija te smjernice
upućivanjem na opći cilj iz prvog podstavka, a posebno uvažava razvoj
obrazaca cijena i potrošnje u državama članicama, stupanj konvergencije
razine domaćih cijena diljem Unije, sve uočljive učinke roaminga
po stopama primjenjivima na domaće usluge na razvoj tih stopa i razvoj
veleprodajnih stopa za roaming za neuravnoteženi promet između davatelja
roaminga.
Nadležno
državno regulatorno tijelo prati i nadzire primjenu kriterija razumne uporabe,
uzimajući u obzir u najvećoj mogućoj mjeri opće smjernice
BEREC-a, nakon što ih se donese, te osigurava da se ne primjenjuju nerazumni
uvjeti.
3. Pojedinačni krajnji korisnici
koji koriste usluge davatelja roaminga koji koristi ovaj članak mogu na
vlastiti zahtjev namjerno i izričito donijeti odluku da se, u zamjenu za
druge pogodnosti koje taj davatelj nudi, odriču od pogodnosti primjene
reguliranih usluga roaminga po primjenjivim stopama za domaće usluge u
okviru određenog maloprodajnog paketa. Davatelj
usluga roaminga podsjeća te krajnje korisnike na prirodu pogodnosti
vezanih uz roaming koji bi time izgubili. Državna
regulatorna tijela posebno prate provode li davatelji roaminga koji koriste
ovaj članak poslovnu praksu koja bi mogla značiti izbjegavanje
automatskog mehanizma.
4. Regulirane maloprodajne naknade za
roaming propisane člancima 8., 10. i 13. ne primjenjuju se na usluge
roaminga ponuđene putem davatelja roaminga koji koristi ovaj članaku
mjeri u kojoj se naplaćuju na razini stopa primjenjivih na domaće
usluge.
Ako davatelj
roaminga koji koristi ovaj članak primjenjuje za potrošnju reguliranih
usluga roaminga koje nadilaze razumnu uporabu tih usluga u skladu sa stavkom 2.
naknade različite od stopa primjenjivih na domaće usluge, ili ako se
pojedinačni krajnji korisnik izričito odrekne od pogodnosti primjene
cijena za domaće usluge na regulirane usluge roaminga u skladu sa stavkom
3., cijene za te regulirane usluge roaminga ne premašuju maloprodajne cijene
roaminga propisane člancima 8., 10. i 13.
5. Davatelj roaminga koji želi
koristiti ovaj članak o svojoj izjavi te svim dvostranim ili višestranim
sporazumima na temelju kojih ispunjava uvjete iz stavka 1., te svim njihovim
izmjenama, obavješćuje Ured BEREC-a. Davatelj
roaminga koji dostavlja obavijest u nju uključuje dokaze da su svi
ugovorni partneri u dotičnim dvostranim ili višestranim sporazumima o
roamingu sporazumni s tom obavijesti.
6. U razdoblju od 1. srpnja 2014. do
30. lipnja 2016. ovaj članak primjenjuje se na davatelje roaminga koji ne
ispunjivaju uvjete iz stavka 1. ako ispunjivaju sljedeće uvjete:
(a) davatelj
roaminga o svojoj izjavi te svim relevantnim dvostranim ili višestranim
sporazumima o roamingu obavješćuje Ured BEREC-a u skladu sa stavkom 5., uz
posebno upućivanje na ovaj stavak;
b) davatelj
roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz točaka (c),(d)
i (e) ispunjivaju u najmanje 17 država članica koje predstavljaju 70 %
stanovništva Unije;
(c) davatelj
roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se staviti na
raspolaganje i aktivno ponuditi najkasnije od 1. srpnja 2014. ili od datuma
obavijesti, koji je god datum kasniji, najmanje jedan maloprodajni paket s
tarifnom opcijom prema kojoj se stopa primjenjiva na domaće usluge
primjenjuje na domaće usluge i na regulirane usluge roaminga u cijeloj
Uniji, kao da su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj mreži;
(d) davatelj
roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se staviti na
raspolaganje i aktivno ponuditi najkasnije od 1. srpnja 2015. ili od datuma
obavijesti, koji je god datum kasniji, tarifne opcije u maloprodajnim paketima
koje je dana 1. siječnja te godine koristilo najmanje 50 % njihovih
korisnika;
(e) davatelj
roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se uskladiti
sa stavkom 1. točkom (b) u svim svojim maloprodajnim paketima najkasnije
od 1. srpnja 2016.
Davatelj
roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) koji koriste ovaj
članak mogu se obvezati, kao alternativa obvezi iz točke (d),
obvezati od 1. srpnja 2015. ili od datuma obavijesti, koji je god datum
kasniji, da sve dodatne naknade za roaming koje se primjenjuju uz primjenjive
stope za domaće usluge u različitim maloprodajnim paketima ukupno
neće iznositi više od 50 % onih koje su primjenjive u tim paketima na dan
1. siječnja 2015., bez obzira na to izračunavaju li se te dodatne
naknade na temelju jedinica kao što su glasovne minute ili megabajti, na
temelju razdoblja kao što su dani ili tjedni roaminga ili na bilo koji drugi
način ili njihovom kombinacijom. Davatelj
roaminga koji se pozivaju na tu točku dokazuju sukladnosti sa zahtjevom o
sniženju od 50 % državnim regulatornim tijelima i dostavljaju sve potrebne
popratne dokaze koji se od njih zatraže.
Ako davatelj
roaminga koji koristi ovaj članak o svojoj izjavi te svim relevantnim
dvostranim ili višestranim sporazumima o roamingu obavijesti Ured BEREC-a na
temelju točke (a) prvoga podstavka i time potpada pod taj stavak,
dotični davatelj roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b)
obvezni su barem do 1. srpnja 2018. poštovati preuzetu obvezu u skladu s
točkama (c), (d) i (e) prvoga podstavka, uključujući sve
alternativne obveze različite od one iz točke (d) tog podstavka.
7. U razdoblju od 1. srpnja 2014. do
30. lipnja 2016. ovaj članak primjenjuje se na davatelje roaminga koji ne
ispunjivaju uvjete iz stavka 1. ako ispunjivaju sljedeće uvjete:
(a) davatelj
roaminga o svojoj izjavi te svim relevantnim dvostranim ili višestranim
sporazumima o roamingu obavješćuje Ured BEREC-a u skladu sa stavkom 5., uz
posebno upućivanje na ovaj stavak;
b) davatelj
roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz stavka 1.
točke (a) ispunjivaju u najmanje 10 država članica koje predstavljaju
30 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2014. ili od datuma
obavijesti, koji je god datum kasniji;
b) davatelj
roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz stavka 1.
točke (a) ispunjivaju u najmanje 14 država članica koje predstavljaju
50 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2015. ili od datuma
obavijesti, koji je god datum kasniji;
(d) davatelj
roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti stavka 1.
točke (a) ispunjivaju u najmanje 17 država članica koje predstavljaju
70 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2016.
Ako davatelj
roaminga koji koristi ovaj članak o svojoj izjavi te svim relevantnim
dvostranim ili višestranim sporazumima o roamingu obavijesti Ured BEREC-a na
temelju točke (a) prvoga podstavka i time potpada pod taj stavak,
dotični davatelj roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b)
obvezni su barem do 1. srpnja 2018. poštovati preuzetu obvezu da će
ispunjivati uvjeteiz stavka 1. točke (a).
8. Davatelji usluga roaminga u dobroj
vjeri dogovaraju mehanizme za uspostavu dvostranih ili višestranih sporazuma o
roamingu pod poštenim i razumnim uvjetima i uzimajući u obzir cilj da bi
se takvim sporazumima s drugim davateljima usluga roaminga trebalo
omogućiti virtualno proširenje pokrivenosti domaće mreže i održivo
pružanje, od strane svakog davatelja roaminga koji koristi ovaj članak,
reguliranih maloprodajnih usluga roaminga na istoj cjenovnoj razini kao i
njihovih domaćih usluga pokretnih komunikacija.
9. Iznimno od stavka 1., nakon 1.
srpnja 2016. ovaj se članak primjenjuje na davatelje roaminga koji koriste
ovaj članak ako su ti davatelji roaminga dokazali da su u dobroj vjeri
nastojali uspostaviti ili proširiti dvostrane ili višestrane sporazume o
roamingu pod poštenim i razumnim uvjetima u svim državama članicama gdje
još ne ispunjivaju uvjete iz stavka 1. te nisu mogli osigurati ni jedan
dvostrani ili višestrani sporazum o roamingu s davateljem roaminga u jednoj ili
više država članica, pod uvjetom da ispunjaju uvjet o najmanjoj
pokrivenosti mreže iz stavka 6. točke (b) i sve ostale relevantne odredbe
ovog članka. U tom slučaju davatelji
roaminga koji koriste ovaj članak i dalje trebaju nastojati uspostaviti
razumne uvjete za sklapanje sporazuma o roamingu s davaljem roaminga iz bilo
koje nezastupljene države članice.
10. Ako je alternativnom davatelju
usluga roaminga već dodijeljen pristup korisnicima domaćeg davatelja
na temelju članka 4. stavka 1. te je već ostvario potrebna ulaganja
kako bi pružao uslugu tim korisnicima, članak 4. stavak 7. ne primjenjuje
se na tog domaćeg davatelja u prijelaznom razdoblju od tri godine. Prijelaznim razdobljem ne dovodi se u pitanje
potreba daljnjeg poštovanja ugovornog razdoblja koje je dogovoreno s
alternativnim davateljem usluga roaminga.
11. Ovim člankom ne dovodi se u
pitanje primjena pravila Unije o tržišnom natjecanju na dvostrane ili
višestrane sporazume o roamingu.”
(5) U članku
8. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
(a) prvi podstavak
zamjenjuje se sljedećim:
„2. S učinkom od 1. srpnja 2013., maloprodajna
naknada, (bez PDV-a), za eurotarifu za govorne usluge koju davatelj usluga
roaminga može naplaćivati korisnicima roaminga za pružanje reguliranih
poziva u roaming može se razlikovati za svaki poziv u roamingu, ali ne smije
biti veća od 0,24 EUR po minuti za svaki odlazni poziv ili 0,07 EUR po
minuti za svaki dolazni poziv. Najveća
maloprodajna naknada za odlazne pozive smanjuje se na na 0,19 EUR od 1. srpnja
2014. Od 1. srpnja 2014. davatelji usluga
roaminga ne smiju naplaćivati nikakvu naknadu korisnicima roaminga za
dolazne pozive, ne dovodeći u pitanje mjere poduzete radi
sprječavanja neispravne uporabe ili prijevare. Ne
dovodeći u pitanje članak 19., navedene najveće maloprodajne
naknade za eurotarifu za govorne usluge ostaju važeće do 30. lipnja 2017.
(b) treći
podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Svaki davatelj
usluga roaminga svojim korisnicima roaminga naplaćuje pružanje svakog
reguliranog poziva u roamingu na koji se primjenjuje eurotarifa za govorne
usluge na temelju sekunde.”
(6) U članku
14. umeće se sljedeći stavak 1.a:
„1.a Ako je potrošnja reguliranih maloprodajnih usluga
roaminga po primjenjivim stopama za domaće usluge ograničena
upućivanjem na kriterij razumne uporabe u skladu s člankom 4.a
stavkom 2., davatelji usluga roaminga upozoravaju korisnike roaminga kada
potrošnja poziva i SMS poruka u roamingu dosegne ograničenje razumne
uporabe te istovremeno korisnicima roaminga pružaju osnovne korisnikovim
potrebama prilagođene informacije o cijenama naknada za roaming koje se
primjenjuju na odlazne i dolazne pozive i na slanje i primanje SMS poruka izvan
cijene primjenjive na domaće usluge ili izvan paketa u skladu s drugim,
četvrtim i petim podstavkom stavka 1. ovog članka.”
(7) U članku
15. umeće se sljedeći stavak 2.a:
„2.a Ako je
potrošnja reguliranih maloprodajnih usluga roaminga po primjenjivim stopama za
domaće usluge ograničena upućivanjem na kriterij razumne uporabe
u skladu s člankom 4.a stavkom 2., davatelji usluga roaminga upozoravaju
korisnike roaminga kada potrošnja podatkovnih usluga u roamingu dosegne
ograničenje razumne uporabe te istovremeno korisnicima roaminga pružaju
osnovne korisnikovim potrebama prilagođene informacije o cijenama naknada
za roaming koje se primjenjuju na podatkovne usluga u roamingu izvan cijene
primjenjive na domaće usluge ili izvan paketa u skladu sa stavkom 2. ovog
članka. Stavak 3. ovog članka primjenjuje se na podatkovne usluge u
roamingu koje su potrošene izvan stopa primjenjivih na domaće usluge ili
izvan paketâ iz članka 4.a stavka 2.”
(8) Članak
19. mijenja se kako slijedi:
(a) stavak 1.
mijenja se kako slijedi:
(i.) prva
rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Komisija
preispituje funkcioniranje ove Uredbe i, nakon javnog savjetovanja,
izvješćuje Europski parlament i Vijeće najkasnije do 31. prosinca
2016.
(ii.)točka
(g) zamjenjuje se sljedećim:
„(g) u kojoj je
mjeri provedba strukturnih mjera predviđenih člancima 3. i 4. te alternativog
mehanizma o roamingu predviđenih člankom 4.a imala za posljedicu
razvoj tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga u mjeri u
kojoj nema stvarne razlike između tarifa za roaming i domaćih
tarifa;”
(iii.) umeće
sljedeća točka (i):
„(i) mjera u
kojoj, ako uopće, na razvoj domaćih maloprodajnih cijena vidno
utječe to što davatelji roaminga stope primjenjive za domaće usluge
primjenjuju na domaće usluge i regulirane usluge roaminga u cijeloj Uniji.
(b) stavak 2.
mijenja se kako slijedi:
(i.) prva
rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Ako
izvješće pokazuje da barem jedan davatelj usluga roaminga u svakoj državi
članici ne pruža tarifne opcije prema kojima se stopa za domaće
usluge primjenjuje na domaće i regulirane usluge roaminga u svim maloprodajnim
paketima za razumnu uporabu, ili da u ponudama alternativnih davatelja usluga
roaminga materijalno istovjetne maloprodajne tarife za roaming nisu lako
dostupne potrošačima u cijeloj Uniji, Komisija do istog datuma iznosi
odgovarajuće prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću radi rješavanja
te situacije i osiguravanja toga da na unutarnjem tržištu ne postoje razlike
između domaćih tarifa i tarifa u roamingu.”
(ii.)točka
(d) zamjenjuje se sljedećim:
„(d) kako bi se
promijenilo trajanje ili smanjila razina najvećih veleprodajnih naknada za
roaming predviđenih člancima 7., 9. i 12. radi jačanja
sposobnosti svih davatelja usluga roaminga da u svojim maloprodajnim paketima
stave na raspolaganje za razumnu uporabu tarifne opcije prema kojima se
primjenjiva stopa za domaće usluge primjenjuje na domaće i regulirane
usluge roaminga, kao da su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj
mreži.”
Članak 38. – Izmjene Uredbe (EZ)
br. 1211/2009
Uredba (EZ) br.
1211/2009 mijenja se kako slijedi:
(1) u članku
1., stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. BEREC djeluje u okviru područja primjene
Direktive 2002/21/EZ (Okvirna direktiva), direktiva 2002/19/EZ, 2002/20/EZ,
2002/22/EZ i 2002/58/EZ (posebne direktive) te Uredbe (EU) br. 531/2012 i br.
No XX/2014.”
(2) U članku
4. brišu se stavci 4. i 5.
(3) Sljedeći
članak 4.a. umeće se:
„Članak 4.a – Imenovanje i zadaće
predsjednika
1. Odbor regulatora predstavlja njegov
predsjednik, koji je neovisni stručnjak u punom radnom vremenu.
Predsjednik se
zapošljava kao privremeni službenik Ureda na temelju članka 2. točke
(a) Uvjeta zapošljavanja ostalih službenika.
Predsjednik je
zadužen za pripremu rada Odbora regulatora i predsjeda, bez prava glasa,
sastancima tog Odbora i Upravljačkog odbora.
Ne
dovodeći u pitanje ulogu Odbora regulatora vezano uz zadaće
predsjednika, on ne zahtijeva, a ni ne prihvaća, upute niti jedne vlade
ili državnih regulatornih tijela, Komisije ili ostalih javnih ili privatnih
subjekata.
2. Odbor regulatora nakon javnog
postupka odabira imenuje predsjednika na temelju zasluga, sposobnosti, znanja o
tržištima elektroničkih komunikacija i sudionicima na njemu te iskustva
povezanog s nadzorom i regulacijom.
Prije
imenovanja, kandidat kojeg je Odbor regulatora odabrao može biti pozvan da dâ
izjavu pred nadležnim odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja
njegovih članova.
Imenovanje
predsjednika ima učinak tek nakon odobrenja Upravljačkog odbora.
Odbor
regulatora odabirom među svojim članovima imenuje potpredsjednika,
koji obavlja poslove predsjednika u njegovoj odsutnosti.
3. Mandat predsjednika traje 3 godine
i može se još jednom produljiti.
4. Tijekom razdoblja od 9 mjeseci koje
prethodi kraju trogodišnjeg mandata predsjednika, Odbor regulatora ocjenjuje:
(a) rezultate
postignute tijekom prvog mandata i načine na koji su oni ostvareni;
(b) dužnosti i
potrebe Odbora regulatora u nadolazećim godinama..
Odbor
regulatora obavješćuje Europski parlament o svojoj namjeri da produlji
mandat predsjednika. U roku od mjesec dana
prije tog produljenja, predsjednik može biti pozvan da dâ izjavu pred nadležnim
odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja njegovih članova.
5. Predsjednika se može razriješiti
dužnosti samo odlukom Odbora regulatora koji djeluje na prijedlog Komisije i
nakon odobrenja Upravljačkog odbora.
Predsjednik ne
smije sprječavati Odbor regulatora i Upravljački odbor da
raspravljaju o pitanjima koja se odnose na predsjednika, posebno o potrebi za
njegovim razrješenjem, te nije uključen u rasprave u vezi s tim pitanjem.
(4) Članak 6.
mijenja se kako slijedi:
(a) Briše se
stavak 2. alineja 4.
(b) stavak 3.
mijenja se kako slijedi:
„3. Ured se sastoji od:
(a) predsjednika Odbora regulatora;
(b) Upravljačkog odbora;
(c) upravitelja Ureda.”
(5) Članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a) stavak 2. mijenja se kako slijedi:
„2. Upravljački odbor imenuje
upravitelja Ureda i po potrebi produljuje njegov mandat ili ga raziješava
dužnosti u skladu s člankom 8. Predloženi upravitelj Ureda ne sudjeluje u
pripremi za glasovanje ili u glasovanju o toj odluci.
(b) briše se stavak 4.
(6) Članak 8. stavci 2., 3., i 4. brišu
se i zamjenjuju kako slijedi:
„2. Upravitelj Ureda zapošljava se kao
privremeni službenik Ureda na temelju članka 2. točke (a) Uvjeta
zapošljavanja ostalih službenika.
3. Upravitelja Ureda imenuje
Upravljački odbor s popisa kandidata koje predloži Komisija i nakon
otvorenog i transparentnog postupka odabira.
Za potrebe skapanja ugovora s upraviteljem
Ureda, Ured predstavlja predsjednik Upravljačkog odbora.
Prije imenovanja, kandidat kojeg je
Upravljački odbor odabrao može biti pozvan da dâ izjavu pred nadležnim
odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja njegovih članova.
4. Mandat upravitelja Ureda traje pet
godina. Prije isteka tog razdoblja, Komisija obavlja procjenu u kojoj uzima u
obzir ocjenu uspjeha upravitelja Ureda u obavljanju dužnosti te buduće
zadaće i izazove.
5. Upravljački odbor može, na
prijedlog Komisije kojim se uzima u obzir procjena iz stavka 4., produljiti
mandat upravitelja Ureda jednom i najviše na pet godina.
6. Upravljački odbor obavješćuje
Europski parlament o svojoj namjeri da upravitelju Ureda produlji mandat. U
roku od mjesec dana prije tog produljenja, upravitelj Ureda može biti pozvan da
dâ izjavu pred nadležnim odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja
njegovih članova.
7. Upravitelj ureda kojem je produljen
mandat ne može sudjelovati u drugom postupku odabira za isto radno mjesto na
kraju ukupnog razdoblja mandata.
8. Upravitelja ureda može se razriješiti
dužnosti samo odlukom Upravljačkog odbora koji djeluje na prijedlog
Komisije.
9. Upravljački odbor odluku o
imenovanju, produljenju mandata ili razriješenju dužnosti upravitelja Ureda
donosi dvotrećinskom većinom glasova članova s pravom glasa.”
(7) U članku 9. stavak 2. mijenja se kako
slijedi:
„2. Upravitelj Ureda pomaže predsjedniku
Odbora regulatora u izradi programa rada Odbora regulatora, Upravljačkog
odbora i stručnih radnih skupina. Upravitelj Ureda sudjeluje u radu Odbora
regulatora i Upravljačkog odbora bez prava glasa.”
(8) Članak 10. mijenja se kako slijedi:
„1. Na osoblje Ureda, uključujući
predsjednika Odobra regulatora i upravitelja Ureda, primjenjuje se Pravilnik o
osoblju i Uvjeti zapošljavanja ostalih službenika te pravila koja su za
primjenu tog Pravilnika o osoblju i Uvjeta zapošljavanja ostalih službenika
zajedno donijele nstitucije Unije.
2. Upravljački odbor donosi
odgovarajuća provedbena pravila za primjenu Pravilnika o osoblju i Uvjeta
zapošljavanja ostalih službenika u skladu s člankom 110. Pravilnika o
osoblju.
3. Upravljački odbor, u skladu s
člankom 4., izvršava, u odnosu na osoblje Ureda, ovlasti koje su
Pravilnikom o osoblju dodijeljene tijelu za imenovanja i ovlasti koje su
Uvjetima zapošljavanja ostalih službenika dodijeljene tijelu nadležnom za
sklapanje ugovora o radu („ovlasti tijela za imenovanja”).
4. Upravljački odbor, u skladu s
člankom 110. Pravilnika o osoblju, donosi odluku na temelju članka 2.
stavka 1. Pravilnika o osoblju i na temelju članka 6. Uvjeta zapošljavanja
ostalih službenika kojom se odgovarajuće ovlasti tijela za imnovanja
delegiraju upravitelju Ureda i kojom se utvrđuju uvjeti pod kojima se to
delegiranje ovlasti može suspendirati. Upravitelj ureda ovlašten je te ovlasti
prenijeti dalje.
Ako to zahtijevaju izuzetne okolnosti,
Upravljački odbor može donijeti odluku o privremenoj suspenziji
delegiranja ovlasti tijela za imenovanja upravitelju Ureda te ovlasti koje je
upravitelj Ureda prenio dalje ili ih Upravljački odbor može sam izvršavati
ili ih delegirati nekom svom članu ili nekom drugom članu osoblja
osim upravitelja Ureda.”
(9) Sljedeći
članak 10.a. umeće se:
„Članak 10.a – Upućeni nacionalni stručnjaci
i ostalo osoblje
1. Ured može koristiti upućene
nacionalne stručnjake ili ostalo osoblje koje nije zaposleno u Uredu.
2. Upravljački odbor donosi odluku o
pravilima za upućivanje nacionalnih stručnjaka u Uredu.”
Članak 39. – Klauzula o preispitivanju

Komisija Europskom
parlamentu i Vijeću u redovitim vremenskim razmacima podnosi izvješća
o ocjeni i preispitivanju ove Uredbe. Prvo izvješće podnosi se najkasnije
1. srpnja 2018. Daljnja izvješća podnose se svake četiri godine nakon
toga. Komisija po potrebi podnosi odgovarajuće prijedloge u svrhu izmjene
ove Uredbe i usklađivanja drugih pravnih instrumenata, uzimajući u
obzir posebno razvoj informacijskih tehnologija i napredak informacijskog
društva. Izvješća se objavljuju.
Članak 40. – Stupanje na snagu
1.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u
Službenom listu Europske unije.
2.
Primjenjuje se od 1. srpnja 2014.
Međutim,
članci 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. i 30. primjenjuju se od
1. srpnja 2016.
Ova je
Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama
članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu,
Za Europski parlament                                  Za
Vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
PRILOG I.
NAJMANJI PARAMETRI ZA PONUDE EUROPSKOG VIRTUALNOG PROIZVODA ZA ŠIROKOPOJASNI
PRISTUP
1. PONUDA 1 – Proizvod za veleprodajni
pristup nepokretnoj mreže koji se nudi putem mreža sljedeće generacije na
sloju 2 sedmoroslojnog modela za komunikacijske protokole Međunarodne
organizacije za normizaciju („sloj podatkovne veze”) kojim se nude istovjetne
funkcije kao i kod fizičkog izdvajanja, s točkama primopredaje na
razini koja je bliža prostorima korisnika nego nacionalna ili regionalna razina

1,1 Mrežni elementi i povezane informacije:
(a) opis mrežnog pristupa koji se pruža,
uključujući tehničke značajke (koje obuhvaćaju podatke
o konfiguraciji mreže radi učinkovite uporabe mrežnog pristupa po
potrebi);
(b) lokacije na kojim se mrežni pristup pruža;
(c) sve relevantne tehničke norme mrežnog
pristupa, uključujući sva ograničenja uporabe i druga sigurnosna
pitanja;
(d) tehničke specifikacije sučelja
na točkama primopredaje i krajnjim točkama mreže (prostori
korisnika);
(e) specifikacije opreme za uporabu na mreži;
te
(f) detalji ispitivanja interoperabilnosti.
1,2 Funkcije mreže:
(a) fleksibilna dodjela VLAN-ova na temelju
zajedničkih tehničkih specifikacija;
(b) povezivanje neovisno o usluzi, kojim se
omogućava kontrola brzine prometa preuzimanja i učitavanja;
(c) omogućavanje sigurnosti;
(d) fleksibilan izbor opreme u prostorima
korisnika (ako je to tehnički moguće);
(e) daljinski pristup opremi u prostorima
korisnika; te
(f) multicast funkcije ako za tim
postoji potražnja i ta je funkcija potrebna za osiguranje tehničke
replikacije konkurentnih maloprodajnih ponuda.
1,3 Operativni i poslovni proces:
(a) postupci u vezi sa zahtjevima
prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
(b) informacije o naplati računa;
(c) postupci za migraciju, premještaj i
prekid; te
(d) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
održavanje.
1.4 Pomoćne usluge i IT sustavi:
(a) informacije i uvjeti u vezi s pružanjem
kolokacije i usluge backhaula;
(b) specifikacije za pristup pomoćnim IT
sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i postupke
za pristup tim uslugama.
2. PONUDA 2: Proizvod za veleprodajni
pristup nepokretnoj mreži koji se nudi na sloju 3 sedmoroslojnog modela za
komunikacijske protokole Međunarodne organizacije za normizaciju („mrežni
sloj”) na razini bitstreama na IP razini na s točkama primopredaje
kojima se nudi viši stupanj agregacije resursa kao na nacionalnoj ili
regionalnoj razini
2,1 Mrežni elementi i povezane informacije:

(a) značajke priključne veze koja se
pruža ne točkama primopredaje (u pogledu brzine, kvalitete usluge itd.);
(b) opis širokopojasne mreže kojom se prostore
korisnika povezuje s točkama primopredaje, u pogledu mrežne arhitekture backhaula
i pristupa;
(c) lokacija točke odnosno točaka
primopredaje; te
(d) tehničke specifikacije sučelja
na točkama primopredaje.
2.2 Funkcije mreže:
Mogućnost podržavanja različitih
kvaliteta usluge (npr. QoS 1, 2 i 3) u pogledu:
            (i.) kašnjenja;
            (ii.) varijacije kašnjenja;
            (iii.) gubitka paketa; te
            (iv.) omjera konflikta.
2,3 Operativni i poslovni proces:
(a) postupci u vezi sa zahtjevima
prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
(b) informacije o naplati računa;
(c) postupci za migraciju, premještaj i
prekid; te
(d) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
održavanje.
2.4 Pomoćni IT sustavi:
Specifikacije za pristup pomoćnim IT
sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i
postupke za pristup tim uslugama.
3. PONUDA 3: Veleprodajni terminalni
segmenti iznajmljenih vodova s poboljšanim sučeljem za isključivu
uporabu tražitelja pristupa kojima se pruža stalni simetrični prisup bez
ograničenja u pogledu uporabe i sa sporazumima o razini usluge putem
direktne veze (point-to-point) te s mrežnim sučeljima na sloju 2
sedmoroslojnog modela za komunikacijske protokole Međunarodne organizacije
za normizaciju („sloj podatkovne veze”)
3.1 Mrežni elementi i povezane informacije:
(a) opis mrežnog pristupa koji se pruža,
uključujući tehničke značajke (koje obuhvaćaju podatke
o konfiguraciji mreže radi učinkovite uporabe mrežnog pristupa po
potrebi);
(b) lokacije na kojim se mrežni pristup pruža;
(c) različite brzine i najveća
duljina koji su ponuđeni;
(d) sve relevantne tehničke norme mrežnog
pristupa, uključujući sva ograničenja uporabe i druga sigurnosna
pitanja);
(e) detalji ispitivanja interoperabilnosti.
(f) specifikacije opreme dopuštene za uporabu
na mreži;
(g) dostupno sučelje između mreža
(network-to-network (NNI));
(h) najveća dopuštena veličina
okvira izražena u bajtovima.
3.2 Funkcije mreže i proizvoda:
(a) neometan i simetričan pristup;
(b) povezivanje neovisno o usluzi, kojim se
omogućava kontrola brzine prometa i simetričnost;
(c) transparentnost protokola, fleksibilna
dodjela VLAN-ova na temelju zajedničkih tehničkih specifikacija;
(d) parametri kvalitete usluge (kašnjenje,
varijacije kašnjenja, gubitak paketa) kojim se omogućava performansa
presudna za poslovanje.
3.3 Operativni i poslovni proces:
(a) postupci u vezi sa zahtjevima
prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
(b) postupci za migraciju, premještaj i
prekid;
(c) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
održavanje;
(d) promjene IT sustava (u mjeri u kojoj
utječu na davatelje alternativnih usluga); te
odgovarajuće naknade, uvjeti
plaćanja i postupci naplate.
3.4. Sporazumi o razini usluga
(a) iznos naknade koju jedna stranka
plaća drugoj zbog neispunjenja ugovornih obveza, uključujući rok
za pružanje i uklanjanje kvara, te uvjeti za ostvarivanje prava na naknadu;
(b) definicija i ograničenje odgovornosti
i naknade štete;
(c) postupci u slučaju prijedloga izmjena
ponuđenih usluga, npr. ponuda nove usluge, promjena postojeće usluge
i promjena cijena;
(d) detalji o svim relevantnim pravima
intelektualnog vlasništva;
(e) detalji o trajanju i ponovnom sklapanju
sporazuma.
3.5 Pomoćni IT sustavi:
Specifikacije za pristup pomoćnim IT
sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i
postupke za pristup tim uslugama.
PRILOG II.
NAJMANJI PARAMETRI EUROPSKOG PROIZVODA ZA POVEZIVANJE S OSIGURANOM KVALITETOM
Mrežni elementi i povezane informacije:
Opis proizvoda za povezivanje koji se pruža
putem nepokretne mreže, uključujući tehničke značajke i
primjenu svih relevantnih normi.
Funkcije mreže:
Sporazum o povezivanju kojim se osigurava
kvaliteta usluge od jednog do drugog kraja, na temelju zajedničkih
specificiranih parametara kojima se omogućava pružanje barem
sljedećih vrsta usluga:
– govorni i video pozivi;
– radiodifuzija audio-vizualnog sadržaja; te
– podatkovno kritične aplikacije.
[1]               COM [unijeti konačno upućivanje]
[2]               COM(2013) 147.
[3]               SL L 344, 28.12.2007., str. 65.
[4]               Steps towards a truly internal market for
e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft and TNO, 2012.
[5]               Business communications, economic growth and the
competitive challenge, WIK, 2012.
[6]               Capturing the ICT dividend, Oxford Economics
Research, 2011.
[7]               Quantitative estimates of the demand for cloud
computing in Europe and the likely barriers to takeup, IDC, 2012.
[8]               COM(2013) 48.
[9]               Osobito, u Bruxellesu je 17. lipnja 2013. održan skup za
informiranje javnosti. Potom je 19. lipnja u Dublinu, kao dio Godišnje skupštine o Digitalnoj
agendi, održan drugi skup.
[10]             Steps towards a truly internal market for
e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft and TNO, 2012.
[11]             European Commission, European Economy Occasional Papers
129: Market Functioning in Network Industries - Electronic Communications,
Energy and Transport, 2013.
[12]             SL C, , str. .
[13]             SL C, , str. .
[14]             Direktiva 2002/19/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih
komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu) (SL
L 108, 24.4.2002., str. 7.).
[15]             Direktiva 2002/20/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacija
i mreža (Direktiva o ovlaštenju) (SL L 108, 24.4.2002., str. 21.).
[16]             Direktiva 2002/21/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke
komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, 24.4.2002.,
str. 33.).
[17]             Direktiva 2002/22/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s
elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj
usluzi) (SL L 108, 24.4.2002., str. 51.).
[18]             Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u
području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i
elektroničkim komunikacijama) (SL L 201, 31.7.2002., str. 37.).
[19]             Direktiva Komisije 2002/77/EZ od 16. rujna 2002 o tržišnom
natjecanju na tržištima elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (SL
L 249, 17.9.2002., str. 21.).
[20]             Uredba (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i
Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju Tijela europskih regulatora za
elektroničke komunikacije (BEREC) i Ureda (SL L 337, 18.12.2009.,
str. 1.).
[21]             Uredba (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim
mrežama u Uniji (SL L 172, 30.6.2012., str. 10.).
[22]             Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 81, 21.3.2012., str. 7.).
[23]             Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
politiku radiofrekvencijskog spektra, SL L 81 od 21.3.2012.
[24]             Odluka br. 676/2002/EZ Europskoga parlamenta i
Vijeća od 7. ožujka 2002. o regulatornom okviru za politiku
radiofrekvencijskog spektra u Europskoj zajednici (Odluka o radiofrekvencijskom
spektru) (SL L 108, 24.4.2002., str. 1.).
[25]             Uredba (EU) br. 182/20012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih
načela o mehanizmima država članica za kontrolu izvršavanja
provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).
[26]             Uredba (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim
mrežama u Uniji (SL L 172, 30.6.2012., str. 10.).
[27]             Odluka br. 676/2002/EZ Europskoga parlamenta i
Vijeća od 7. ožujka 2002. o regulatornom okviru za politiku radiofrekvencijskog
spektra u Europskoj zajednici (Odluka o radiofrekvencijskom spektru) (SL
L 108, 24.4.2002., str. 1.).
[28]             Odluka Komisije 2002/622/EZ od 26. srpnja 2002. o
osnivanju Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 198,
27.7.2002., str. 49.).
[29]             Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 81, 21.3.2012., str. 7.).
[30]             Direktiva 2013/35/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
26. lipnja 2013. o minimalnim zdravstvenim i sigurnosnim zahtjevima u odnosu na
izloženost radnika rizicima uzrokovanim fizikalnim čimbenicima
(elektromagnetska polja) (dvadeseta pojedinačna direktiva u smislu
članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) te stavljanju izvan snage
Direktive 2004/40/EZ (SL L 179, 29.6.2013., str. 1.).
[31]             Preporuka 1999/519/EZ Vijeća od 12. srpnja 1999. o
ograničavanju izloženosti stanovništva elektromagnetskim poljima (od 0 do
300 GHz) (SL L 1999., 30.7.1999., str. 59.).
[32]             Direktiva 1999/5/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
9. ožujka 1999. o radio opremi i telekomunikacijskoj terminalnoj opremi te o
uzajamnom priznavanju njihove usklađenosti (SL L 91, 7.4.1999., str. 10.).
[33]             Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju sporova za potrošačke sporove
i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ, SL L
165 od 18. lipnja 2013., str. .63.