               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.10.2019.
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u vezi s donošenjem odluke o administrativnim i organizacijskim pitanjima povezanima s radom Žalbenog suda

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u vezi s predviđenim donošenjem odluke o administrativnim i organizacijskim pitanjima povezanima s radom Žalbenog suda.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Sveobuhvatni gospodarski i trgovinski sporazum (CETA) između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Kanade, s druge strane

               Cilj je Sveobuhvatnog gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”) liberalizacija i olakšavanje trgovine i ulaganja te promicanje bližeg gospodarskog odnosa između Europske unije i Kanade („stranke”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016. i privremeno se primjenjuje od 21. rujna 2017.

               2.2.Zajednički odbor CETA-e

               Zajednički odbor CETA-e uspostavljen je u skladu s člankom 26.1. Sporazuma, kojim se propisuje da je Zajednički odbor CETA-e sastavljen od predstavnika Europske unije i predstavnika Kanade te da njime supredsjedaju ministar za međunarodnu trgovinu Kanade i član Europske komisije odgovoran za trgovinu, ili njihovi zamjenici. Zajednički odbor CETA-e sastaje se jednom godišnje ili na zahtjev stranke te se dogovara oko rasporeda sastanaka i utvrđuje dnevni red. Zajednički odbor CETA-e odgovoran je za sva pitanja povezana s trgovinom i ulaganjima između stranaka te provedbu i primjenu Sporazuma. Stranka može uputiti Zajedničkom odboru CETA-e sva pitanja koja se odnose na provedbu i tumačenje Sporazuma ili druga pitanja koja se odnose na trgovinu i ulaganja između stranaka.

               U skladu s člankom 26.3. Sporazuma Zajednički odbor CETA-e ima ovlasti donositi odluke uzajamnom suglasnošću u vezi sa svim pitanjima u slučajevima propisanima Sporazumom. Odluke koje je donio Zajednički odbor CETA-e obvezujuće su za stranke, podložno ispunjenju svih potrebnih unutarnjih zahtjeva i postupaka te su ih stranke obvezne provoditi.

               U skladu s člankom 26.2. stavkom 4. Sporazuma specijalizirani odbori uključujući Odbor za usluge i ulaganja, mogu predložiti nacrte odluka koje će donijeti Zajednički odbor CETA-e.

               U skladu s pravilom 10.2. poslovnika Zajedničkog odbora CETA-e i specijaliziranih odbora
                  1
                u razdoblju između sastanaka Zajednički odbor CETA-e može donositi odluke ili preporuke pisanim postupkom ako stranke Sporazuma tako odluče na temelju uzajamne suglasnosti. U tu će svrhu supredsjedatelji proslijediti tekst prijedloga pisanim putem članovima Zajedničkog odbora CETA-e u skladu s pravilom 7. te će članovima dati rok za iznošenje zabrinutosti ili željenih izmjena. Po isteku roka, doneseni prijedlozi priopćit će se u skladu s pravilom 7. i unijeti u zapisnik sa sljedećeg sastanka.

               2.3.Predviđeni akt Zajedničkog odbora CETA-e

               Zajednički odbor CETA-e treba donijeti odluku o pravilima kojima se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda u skladu s člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma („predviđeni akt”).

               Stoga je svrha predviđenog akta provedba članka 8.28. stavka 7. Sporazuma.

               Predviđeni akt postat će obvezujući za stranke. Člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma propisuje se sljedeće: „Odluke koje je donio Zajednički odbor CETA-e obvezujuće su za stranke, podložno ispunjenju svih potrebnih unutarnjih zahtjeva i postupaka, te su ih stranke obvezne provoditi”.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Kako je propisano stavkom 6. točkom (f) Zajedničkog instrumenta za tumačenje Sporazuma, Europska unija i njezine države članice i Kanada sporazumjele su se da odmah započnu s daljnjim radom na provedbi odredaba Sporazuma u području rješavanja ulagačkih sporova, takozvanog „sustava sudova za ulaganja”
                  2
               .

               U skladu s člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma „Zajednički odbor CETA-e u najkraćem roku donosi odluku kojom se utvrđuju sljedeća administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda: (a) administrativna potpora; (b) postupci za pokretanje i vođenje žalbi te postupci za vraćanje predmeta Sudu radi prilagodbe pravorijeka kada je to potrebno; (c) postupci za popunjavanje ispražnjenih mjesta na Žalbenom sudu i na sudskom vijeću Žalbenog suda osnovanom za odlučivanje o predmetu; (d) naknade članovima Žalbenog suda; (e) odredbe o troškovima žalbi; (f) broj članova Žalbenog suda; i (g) svi drugi elementi koje smatra potrebnima za učinkovit rad Žalbenog suda.”

               Stavkom 6. točkom (g) Zajedničkog instrumenta za tumačenje Sporazuma propisuje se sljedeće: „CETA je prvi sporazum koji sadrži mehanizam žalbe kojim će se omogućiti ispravljanje pogrešaka i zajamčiti dosljednost odluka prvostupanjskog suda.”. Osim toga, u Izjavi Komisije br. 36 i Vijeća, koja je unesena u zapisnik Vijeća pri donošenju odluke Vijeća o odobrenju potpisivanja CETA-e u ime Unije, propisuje se sljedeće: „Žalbeni mehanizam predviđen člankom 8.28 Sporazuma CETA bit će organiziran i poboljšan kako bi se njime u potpunosti uskladile donesene prvostupanjske odluke i kako bi se na taj način doprinijelo pravnoj sigurnosti. To posebno uključuje: Sastav Žalbenog suda bit će organiziran tako da se osigura što veća stabilnost. Bit će predviđeno da se svaki član Žalbenog suda mora informirati o odlukama koje donesu drugi odjeli tog Žalbenog suda kojima on ne pripada. Žalbeni sud trebao bi imati mogućnost da zasjeda u sastavu ‚velikog vijeća’ u predmetima u kojima se radi o važnim načelnim pitanjima ili pitanjima oko kojih su različiti odjeli Žalbenog suda podijeljenog mišljenja.”
                  3

               Predviđenim aktom provode se te obveze tako što se uključuju detaljna pravila o sastavu Žalbenog suda i administrativnim dogovorima (članak 2. predviđenog akta); i vođenju žalbi (članak 3.). Predviđeni akt stupit će na snagu na dan stupanja na snagu Sporazuma (članak 4.).

               Prijedlog je usklađen s drugim inicijativama za provedbu sustava sudova za ulaganja CETA-e. Točnije, od lipnja 2018. Komisija surađuje s državama članicama u Odboru Vijeća za trgovinsku politiku (usluge i ulaganja) te s Kanadom u vezi s paketom četiriju nacrta odluka u pogledu:

               –pravila kojima se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda u skladu s člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma;

               –kodeksa ponašanja za članove Suda, Žalbenog suda i medijatore u skladu s člankom 8.44. stavkom 2. Sporazuma;

               –pravila o medijaciji koja će primjenjivati stranke u sporu u skladu s člankom 8.44. stavkom 3. točkom (c) Sporazuma; i

               –pravila o postupku donošenja tumačenja u skladu s člankom 8.31. stavkom 3. i člankom 8.44. stavkom 3. točkom (a) Sporazuma.

               Nastavlja se s radom u ostalim područjima provedbe sustava sudova za ulaganja, uključujući u pogledu odabira, imenovanja i naknade članova Suda i Žalbenog suda. Iako je iznos naknade članova Suda i Žalbenog suda predmet rasprava s državama članicama i Kanadom, Komisija je procijenila da će godišnji fiksni troškovi sustava sudova za ulaganja CETA-e iznositi približno 800 000 EUR te da će se na jednak način podijeliti između Kanade i EU-a
                  4
               . Stoga bi učinak tih fiksnih troškova na proračun EU-a iznosio otprilike 400 000 EUR godišnje. Ti će se troškovi uzeti u obzir u proračunu EU-a za 2021.

               Stoga je kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e o predviđenom aktu.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) propisuje se donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava koja se primjenjuju na predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „mogu presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  5
               .

               4.1.2.Primjena u ovom slučaju

               Zajednički odbor CETA-e je tijelo uspostavljeno sporazumom, točnije Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”).

               Akt koji je Zajednički odbor CETA-e pozvan donijeti predstavlja akt koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akt obvezujući je za stranke na temelju međunarodnog prava u skladu s člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti izmjenjuje institucionalni okvir Sporazuma.

               Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalna pravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili elementa te ako se može utvrditi da je jedan od ta dva cilja ili elementa glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u ovom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na zajedničku trgovinsku politiku.

               Stoga su materijalna pravna osnova predložene odluke članak 207. stavak 3. i članak 207. stavak 4. prvi podstavak UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebali bi biti članak 207. stavak 3. i članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5.Vjerodostojni jezici i objava predviđenog akta

               S obzirom na to da će se aktom Zajedničkog odbora CETA-e provesti Sporazum u pogledu rješavanja ulagačkih sporova između ulagatelja i država, taj je akt potrebno donijeti na svim vjerodostojnim jezicima Sporazuma
                  6
                te ga nakon donošenja objaviti u Službenom listu Europske unije.

               2019/0217 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u vezi s donošenjem odluke o administrativnim i organizacijskim pitanjima povezanima s radom Žalbenog suda

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 3. i članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Odlukom Vijeća (EU) 2017/37
                  7
                propisuje se potpisivanje, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016.

               (2)Odlukom Vijeća (EU) 2017/38
                  8
                propisuje se privremena primjena dijelova Sporazuma, uključujući uspostavu Zajedničkog odbora CETA-e. Sporazum se privremeno primjenjuje od 21. rujna 2017.

               (3)U skladu s člankom 26.3. stavkom 1. Sporazuma za potrebe postizanja ciljeva Sporazuma Zajednički odbor CETA-e ima ovlasti donositi odluke u vezi sa svim pitanjima u slučajevima propisanima Sporazumom.

               (4)U skladu s člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma odluke koje je donio Zajednički odbor CETA-e obvezujuće su za stranke, podložno ispunjenju svih potrebnih unutarnjih zahtjeva i postupaka, te su ih stranke obvezne provoditi.

               (5)U skladu s člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma Zajednički odbor CETA-e treba donijeti odluku kojom se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda.

               (6)stoga je kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e na temelju priloženog nacrta odluke Zajedničkog odbora CETA-e o Žalbenom sudu,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u vezi s donošenjem odluke kojom se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora CETA-e priloženom ovoj Odluci Vijeća.

               Članak 2.

               1.Odluka Zajedničkog odbora CETA-e donosi se na svim vjerodostojnim jezicima Sporazuma.

               2.Nakon donošenja Odluka Zajedničkog odbora CETA-e objavljuje se u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka 001/2018 Zajedničkog odbora CETA-e od 26. rujna 2018. o donošenju poslovnika Zajedničkog odbora CETA-e i specijaliziranih odbora (SL L 190, 27.7.2018., str. 13.), dostupno na internetskim stranicama Glavne uprave za trgovinu
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Zajednički instrument za tumačenje Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade i Europske unije i njezinih država članica (SL L 11, 14.1.2017., str. 3.).

                     (3)

                        Izjave za unos u zapisnik Vijeća (SL L 11, 14.1.2017., str. 9.).

                     (4)

                        To su procjene fiksnih godišnjih troškova sustava sudova za ulaganja CETA-e (ako nema sporova), tj. osnovna naknada članova Suda i Žalbenog suda.

                     (5)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (6)

                        U skladu s člankom 30.11. (Vjerodostojni tekstovi) Sporazuma, Sporazum je sastavljen u dva primjerka na bugarskom, hrvatskom, češkom, danskom, nizozemskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, njemačkom, grčkom, mađarskom, talijanskom, latvijskom, litavskom, malteškom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom i švedskom jeziku, pri čemu je svaka od tih verzija jednako vjerodostojna.

                     (7)

                        Odluka Vijeća (EU) 2017/37 od 28. listopada 2016. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1.).

                     (8)

                        Odluka Vijeća (EU) 2017/38 od 28. listopada 2016. o privremenoj primjeni Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.).

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.10.2019.
            COM(2019) 457 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u vezi s donošenjem odluke o administrativnim i organizacijskim pitanjima povezanima s radom Žalbenog suda

               PRILOG

               NACRT

               ODLUKE br. […/2019] ZAJEDNIČKOG ODBORA CETA-e

               od…

               o utvrđivanju administrativnih i organizacijskih pitanja povezanih s radom Žalbenog suda

               ZAJEDNIČKI ODBOR CETA-e,

               uzimajući u obzir članak 26.1. Sveobuhvatnog gospodarskog i trgovinskog sporazuma između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane („Sporazum”),

               budući da se člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma propisuje da Zajednički odbor CETA-e donosi odluku kojom se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda,

               DONIO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Definicije

               Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:

               (a)definicije u članku 1.1. (Definicije opće primjene) prvog poglavlja (Opće definicije i početne odredbe) Sporazuma;

               (b)definicije u članku 8.1. (Definicije) osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma; i

               (c)„član” znači član Žalbenog suda uspostavljenog u skladu s odjeljkom F (Rješavanje ulagačkih sporova između ulagatelja i država) osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma.

               Članak 2.

               Sastav i administrativni dogovori

               1.Žalbeni sud sastavljen je od šest članova koje imenuje Zajednički odbor CETA-e uzimajući u obzir načela raznolikosti i ravnopravnosti spolova. Za potrebe tog imenovanja:

               (a)dva člana biraju se iz nominacija koje je predložila Kanada;

               (b)dva člana biraju se iz nominacija koje je predložila Europska unija; i

               (c)dva člana biraju se iz nominacija koje su predložile Kanada ili Europska unija i nisu državljani ni Kanade ni bilo koje države članice Europske unije.

               2.Zajednički odbor CETA-e može odlučiti povećati broj članova za višekratnik broja 3. Dodatna imenovanja provode se po istom načelu kako je propisano u stavku 1.

               3.Članovi se imenuju na mandat od devet godina koji se ne može obnoviti. Međutim, mandat triju od prvih šest osoba imenovanih u skladu s člankom 8.28. stavkom 3. Sporazuma ograničava se na šest godina. Te se tri osobe odabiru ždrijebom, pri čemu se odabire jedan član iz svake skupine članova imenovanih u skladu s podstavkom 1. točkom (a), podstavkom 1. točkom (b) i podstavkom 1. točkom (c). U načelu, član koji u trenutku isteka svojeg mandata obavlja dužnost člana sudskog vijeća Žalbenog suda može nastaviti obavljati tu funkciju do dovršetka postupka tog sudskog vijeća, osim ako predsjednik Žalbenog suda odluči drukčije nakon savjetovanja s ostalim članovima sudskog vijeća te se, samo za tu svrhu, i dalje smatra članom. Ispražnjena mjesta na Žalbenom sudu popunjavaju se čim se pojave.

               4.Žalbeni sud ima predsjednika i potpredsjednika koji su odgovorni za organizacijska pitanja te ih predsjednik Zajedničkog odbora CETA-e odabire ždrijebom među članovima koji su državljani trećih zemalja na mandat od dvije godine. Na dužnost se biraju prema načelu rotacije. Potpredsjednik zamjenjuje predsjednika kada on nije dostupan.

               5.Sudsko vijeće Žalbenog suda osnovano za odlučivanje o svakom predmetu u skladu s člankom 8.28. stavkom 5. Sporazuma sastavljeno je od tri člana, od kojih je jedan član imenovan u skladu s podstavkom 1. točkom (a), jedan u skladu s podstavkom 1. točkom (b), a jedan u skladu podstavkom 1. točkom (c). Sudskim vijećem predsjeda član koji je imenovan u skladu s podstavkom 1. točkom (c).

               6.Predsjednik Žalbenog suda uvijek prema načelu rotacije određuje sastav sudskog vijeća Žalbenog suda koje odlučuje o određenoj žalbi, osiguravajući da sastav sudskih vijeća bude nasumičan i nepredvidljiv i da istovremeno svi članovi imaju priliku biti članovi sudskog vijeća.

               7.Žalbeni sud može zasjedati u sudskom vijeću od šest članova ako se u predmetu koji je u tijeku pred sudskim vijećem pokreće ozbiljno pitanje koje utječe na tumačenje ili primjenu osmog poglavlja Sporazuma. Žalbeni sud zasjeda u sudskom vijeću od šest članova kad to zahtijevaju obje stranke u sporu ili kad većina članova odluči da je to poželjno. Predsjednik Žalbenog suda predsjeda sudskim vijećem od šest članova.

               8.Žalbeni sud može izraditi vlastite radne postupke.

               9.Članovi moraju osigurati da su dostupni i sposobni obavljati dužnosti utvrđene u ovoj Odluci i odjeljku F (Rješavanje ulagačkih sporova između ulagatelja i država) osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma.

               10.Radi osiguravanja njihove dostupnosti, članovima se isplaćuje mjesečni honorar koji određuje Zajednički odbor CETA-e.

               11.Honorar iz stavka 10. uplaćuju obje stranke u jednakom iznosu na račun kojim upravlja tajništvo ICSID-a. U slučaju da jedna stranka ne uplati honorar, može ga odlučiti platiti druga stranka. Stranke su obvezne platiti sva svoja zaostala plaćanja uz odgovarajuće kamate.

               12.Iznos naknada i troškova članova sudskog vijeća osnovanog za odlučivanje o zahtjevu, osim honorara iz stavka 10., utvrđuje Zajednički odbor CETA-e te se taj iznos razdjeljuje između stranaka u sporu u skladu s člankom 8.39. stavkom 5. Sporazuma.

               13.Zajednički odbor CETA-e može donijeti odluku o pretvaranju honorara i drugih naknada za radne dane u redovnu plaću. U takvom slučaju, članovi obavljaju dužnost na puno radno vrijeme, a Zajednički odbor CETA-e utvrđuje njihovu naknadu i povezana organizacijska pitanja. U tom slučaju, članovi se ne smiju baviti nikakvim zanimanjem, bilo da njime ostvaruju financijsku dobit ili ne, osim ako predsjednik Žalbenog suda iznimno odobri izuzeće.

               14.Tajništvo ICSID-a obavlja ulogu tajništva Žalbenog suda i pruža mu odgovarajuću potporu. Troškove takve potpore snose stranke u jednakoj mjeri.

               Članak 3.

               Vođenje žalbi

               1.Bilo koja stranka u sporu može podnijeti žalbu Žalbenom sudu na pravorijek koji je donio Sud u skladu odjeljkom F (Rješavanje ulagačkih sporova između ulagatelja i država) osmog poglavlja (Ulaganja) u roku utvrđenom člankom 8.28. stavkom 9. točkom (a) Sporazuma i na osnovi utvrđenoj u članku 8.28. stavku 2. Sporazuma.

               2.Ako Žalbeni sud u cijelosti ili djelomično potvrdi žalbu, izmjenjuje ili poništava pravne nalaze i zaključke Suda u cijelosti ili djelomično. Žalbeni sud precizno navodi kako je izmijenio ili poništio relevantne nalaze i zaključke Suda.

               3.Ako činjenice koje Sud utvrdi dopuste, Žalbeni sud primjenjuje svoje pravne nalaze i zaključke na te činjenice te donosi konačni pravorijek. Ako to nije moguće, donosi odluku kojom predmet vraća Sudu radi donošenja pravorijeka u skladu s nalazima i zaključcima Žalbenog suda. Ako je moguće, Žalbeni sud vraća predmet istom sudskom vijeću Suda koje je prethodno uspostavljeno radi odlučivanja o tom predmetu.

               4.Žalbeni sud odbacuje žalbu ako smatra da je žalba neutemeljena. Ujedno može odbaciti žalbu u žurnom postupku ako je jasno da je žalba neutemeljena. Ako Žalbeni sud odbije žalbu, pravorijek koji donosi Sud postaje konačni pravorijek.

               5.U načelu, žalbeni postupak ne traje dulje od 180 dana od datuma kad stranka u sporu formalno obavijesti o svojoj odluci o žalbi do datuma kad Žalbeni sud donese odluku ili pravorijek. Ako Žalbeni sud smatra da ne može donijeti odluku ili pravorijek u roku od 180 dana, u pisanom obliku obavješćuje stranke u sporu o razlozima kašnjenja te pruža procjenu razdoblja u kojem će donijeti odluku ili pravorijek. Potrebno je uložiti sve napore kako žalbeni postupak ne bi bio trajao dulje od 270 dana.

               6.Stranka u sporu koja podnosi žalbu pruža jamstvo za troškove žalbe kako je utvrdilo sudsko vijeće Žalbenog suda uspostavljeno za odlučivanje o tome predmetu. Stranka u sporu ujedno pruža sva druga jamstva koja odredi Žalbeni sud.

               7.Odredbe članka 8.20. (Medijacija), članka 8.24. (Postupci u skladu s drugim međunarodnim sporazumom), članka 8.26. (Financiranje sredstvima treće strane), članka 8.31. (Primjenjivo pravo i tumačenje), članka 8.34. (Privremene zaštitne mjere), članka 8.35. (Obustavljanje postupka), članka 8.36. (Transparentnost postupka),
                  1
                članka 8.38. (Stranka koja nije stranka u sporu), članka 8.39. (Konačni pravorijek) i članka 8.40. (Odšteta ili druga naknada) Sporazuma primjenjuju se mutatis mutandis u pogledu žalbenog postupka.

               Članak 4.

               Stupanje na snagu

               Ova se Odluka objavljuje i stupa na snagu danom stupanja na snagu odjeljka F (Rješavanje ulagačkih sporova između ulagatelja i država) osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma; pod uvjetom da su stranke razmijenile pisane obavijesti diplomatskim putem te time potvrdile da su ispunile potrebne unutarnje zahtjeve i postupke.

               Sastavljeno u … dana …

                     (1)

                        Podrazumijeva se da se obavijest o žalbi, obavijest o namjeri osporavanja člana i odluka o osporavanju člana uključuju na popis dokumenata koji se objavljuju u skladu s člankom 3. stavkom 1. pravila UNCITRAL-a o transparentnosti.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.2.2020.
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na 56. sjednici Odbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz u pogledu određenih izmjena Dodatka C Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj Prijedlog odnosi se na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije na sastanku Odbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari („Odbor stručnjaka RID-a”) Organizacije za međunarodni željeznički prijevoz (OTIF) povezano s predviđenim donošenjem određenih izmjena tehničkih i administrativnih odredbi sadržanih u Prilogu Dodatku C Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) o kojima navedeni Odbor treba odlučiti.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Konvencija o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF)

               Konvencija o međunarodnom željezničkom prijevozu od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom iz Vilniusa od 3. lipnja 1999. („COTIF”), međunarodni je sporazum kojeg su Unija i 26 država članica ugovorne stranke (jedino Cipar i Malta nisu).

               Europska unija pristupila je COTIF-u Odlukom Vijeća 2013/103/EU od 16. lipnja 2011.
                  1
                U Prilogu III. toj odluci utvrđeni su interni aranžmani za Vijeće, države članice i Komisiju u postupcima u okviru OTIF-a. U skladu s točkom 3.1. Priloga III. Odluci Vijeća 2013/103/EU, kad se točka dnevnog reda odnosi na pitanja isključive nadležnosti Unije, Komisija će glasovati u ime Unije.

               2.2.Pravilnik o međunarodnom prijevozu opasnih tvari željeznicom (RID)

               U skladu sa svojim člankom 7. COTIF, među ostalim, obuhvaća i dodatke iz svojeg članka 6. To uključuje „Pravilnik o međunarodnom prijevozu opasnih tvari željeznicom (RID)” odnosno Dodatak C Konvenciji.  RID se primjenjuje ako izjave nisu dane u skladu s odgovarajućim odredbama COTIF-a
                  2
               .

               RID-om se nastoji regulirati međunarodni prijevoz opasnih tvari željeznicom između država članica OTIF-a koje primjenjuju pravila RID-a (države ugovorne stranke RID-a).
                  3

               2.3.Odbor stručnjaka RID-a

               Odbor stručnjaka RID-a je tijelo osnovano na temelju članka 13. stavka 1. točke (d) COTIF-a. U skladu s člankom 18. COTIF-a, Odbor stručnjaka RID-a donosi odluke o prijedlozima izmjena Konvencije. Čine ga predstavnici Europske unije i država članica OTIF-a koje primjenjuju RID.

               2.4.Predviđeni akt Odbora stručnjaka RID-a

               Odbor stručnjaka RID-a trebao bi na svojoj 56. sjednici 27. svibnja 2020. donijeti niz izmjena kojima se ažurira Prilog RID-u kako bi se prilagodio tehničkom i znanstvenom napretku („predviđeni akt”).

               Svrha je predviđenog akta osigurati siguran i zaštićen prijevoz opasnih tvari željeznicom ažuriranjem, među ostalim, popisa opasnih tvari koje se smiju prevoziti, uputa za pakiranje, popisa primjenjivih standarda te ostalih tehničkih zahtjeva koji se primjenjuju na različite spremnike.

               Međunarodne odredbe koje se odnose na prijevoz opasnih tvari utvrđene su u raznim međunarodnim organizacijama, na primjer u OTIF-u, ali i u Gospodarskoj komisiji Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) i raznim specijaliziranim tijelima Ujedinjenih naroda poput Pododbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari pri Gospodarskom i socijalnom vijeću Ujedinjenih naroda (ECOSOC). Budući da pravila moraju biti međusobno sukladna, među organizacijama uključenima u taj rad razvijen je složen međunarodni sustav za koordinaciju i usklađivanje. Odredbe se prilagođuju u dvogodišnjem ciklusu.

               Tijekom pripreme tih izmjena provedeno je savjetovanje s brojnim stručnjacima iz javnog i privatnog sektora. Sljedeći tehnički sastanci održani su tijekom izrade tih izmjena:

               –na Pododboru stručnjaka za prijevoz opasnih tvari pri Gospodarskom i socijalnom vijeću UN-a (ECOSOC) na sljedećim sjednicama:

               (1)na 51. sjednici u Ženevi, 3.–7. srpnja 2017.,

               (2)na 52. sjednici u Ženevi, 27. studenoga – 6. prosinca 2017.,

               (3)na 53. sjednici u Ženevi, 25. lipnja – 4. srpnja 2018.,

               (4)na 54. sjednici u Ženevi, 26. studenoga – 4. prosinca 2018.,

               –na zajedničkom sastanku (UNECE – OTIF) Odbora stručnjaka RID-a i Radne skupine za prijevoz opasnih tvari na sljedećim sjednicama:

               (1)jesenskoj sjednici 2018. u Ženevi, 17.–21. rujna 2018.,

               (2)proljetnoj sjednici 2019. u Bernu, 18.–22. ožujka 2019.,

               (3)jesenskoj sjednici 2019. u Ženevi, 17.–26. rujna 2019.,

               (4)još jedna zajednička sjednica održat će se u Bernu 16.–20. ožujka 2020.;

               –na stalnoj radnoj skupini Odbora stručnjaka RID-a na sljedećim sjednicama:

               (1)na 10. sjednici u Krakovu, 21.–23. studenoga 2018.,

               (2)na 11. sjednici u Beču, 25.–29. studenoga 2019.

               Na navedenim sastancima u okviru navedenih stručnih odbora analizirani su i obrađivani pojedinačni prijedlozi izmjena. U većini slučajeva preporučeno djelovanje poduprto je jednoglasno. Određene prijedloge preporučila je većina stručnjaka.

               Člankom 38. COTIF-a propisuje se da za potrebe ostvarivanja prava glasa i prava prigovora iz članka 35. stavaka 2. i 4. regionalna organizacija za gospodarsku integraciju, poput Europske unije, ima broj glasova jednak broju svojih članova koji su istovremeno države članice te organizacije.

               U skladu s člankom 35. COTIF-a, nakon što izmjene odredi Odbor stručnjaka RID-a, one stupaju na snagu za sve ugovorne stranke prvog dana šestog mjeseca nakon mjeseca u kojem je glavni tajnik o njima izvijestio ugovorne stranke. Ugovorna stranka može uputiti prigovor u roku od četiri mjeseca od dana obavijesti. Ako prigovor uloži jedna četvrtina ugovornih stranaka, izmjena ne stupa na snagu.

               Ako stranke ne podnesu dovoljan broj prigovora, izmjene u okviru ovog Prijedloga trebale bi stupiti na snagu 1. siječnja 2021. i postati obvezujuće za Uniju i države članice te činiti sastavni dio pravne stečevine Unije.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               3.1.Isključiva nadležnost Unije

               U Dodatku Prilogu I. Odluci Vijeća 2013/103/EU od 16. lipnja 2011. je popis instrumenata Unije na temelju kojih je Unija izvršila svoju nadležnost i koji su bili na snazi kad je sklopljen Sporazum između EU-a i OTIF-a. Direktiva 2008/68/EZ o kopnenom prijevozu opasnih tvari
                  4
                na tom je popisu.

               Člankom 1. Direktive 2008/68/EZ propisuje se da se Prilog RID-u primjenjuje na prijevoz opasnih tvari željeznicom unutar država članica ili među njima, osim onih država članica koje nemaju željeznički sustav. Člankom 4. Direktive 2008/68/EZ u vezi s trećim zemljama propisuje se da se „prijevoz opasnih tvari između država članica i trećih zemalja odobrava ako je u skladu sa zahtjevima ADR-a
                  5
               , RID-a ili ADN-a
                  6
               , osim ako je u prilozima navedeno drukčije”.

               U tu je svrhu Komisija ovlaštena za prilagodbu Priloga II, odjeljka II.1. Direktivi 2008/68/EZ putem delegiranog akta, u skladu s člankom 8. te direktive.

               3.2.Stajalište koje treba zauzeti

                Izmjene RID-a u potpunosti su u isključivoj nadležnosti Unije pa je potrebno utvrditi stajalište Unije.

               U članku 1. nacrta Odluke Vijeća je popis predviđenih izmjena.

               Kako je navedeno, tijekom pripreme ovih izmjena provedeno je savjetovanje s brojnim stručnjacima iz javnog i privatnog sektora. U većini slučajeva preporučeno djelovanje dogovoreno je jednoglasno.

               U skladu s točkom 2.4. Priloga III. Odluci Vijeća 2013/103/EU, Odbor za prijevoz opasnih tvari, uspostavljen Direktivom 2008/68/EZ, održao je preliminarnu raspravu o predviđenim izmjenama na sastanku 16. prosinca 2019. te su svi sudionici pozitivno reagirali na prijedlog.

               Štoviše, Komisija je organizirala koordinacijske sastanke EU-a tijekom svih etapa postupka pregovora o tim izmjenama.

               Predviđene izmjene smatraju se primjerenima za siguran prijevoz opasnih tvari na isplativ način, vodeći pritom računa o tehnološkom napretku, te ih se stoga može podržati.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) propisuje se donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojmom „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaćeni su akti koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Njime su obuhvaćeni i instrumenti koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „mogu presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  7
               .

               4.1.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Akt koju stručni odbor RID-a treba donijeti je akt koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akt bit će obvezujući za Uniju prema međunarodnom pravu u skladu s člankom 6. RID-a, na temelju kojeg Prilog koji treba izmijeniti čini sastavni dio Uredbe.

               Uz to, u skladu s člankom 1. Direktive 2008/68/EZ propisuje se da se Prilog RID-u primjenjuje na prijevoz opasnih tvari željeznicom unutar država članica ili među njima, osim onih država članica koje nemaju željeznički sustav. Člankom 4. Direktive 2008/68/EZ u vezi s trećim zemljama propisuje se da se „prijevoz opasnih tvari između država članica i trećih zemalja odobrava ako je u skladu sa zahtjevima ADR-a, RID-a ili ADN-a, osim ako je u prilozima navedeno drukčije”.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Sporazuma.

               Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu Odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije.

               4.2.2.Primjena u predmetnom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj Odluke odnose se na prijevoz opasnih tvari željeznicom.

               Stoga je materijalnopravna osnova predložene Odluke članak 91. UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke treba biti članak 91. u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5.Objava predviđenog akta

               Budući da će se Odlukom Odbora stručnjaka RID-a izmijeniti Prilog RID-u, primjereno je objaviti informacije o ishodu sastanka u Službenom listu Europske unije nakon njezina donošenja.

               2020/0031 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na 56. sjednici Odbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz u pogledu određenih izmjena Dodatka C Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Unija je pristupila Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom iz Vilniusa od 3. lipnja 1999. („COTIF”), Odlukom Vijeća 2013/103/EU
                  8
               1.

               (2)Sve države članice osim Cipra i Malte članice su COTIF-a.

               (3)U skladu s člankom 6. COTIF-a, međunarodni željeznički promet i prihvatljivost željezničkih sredstava u međunarodnom prometu uređuju se pravilima navedenima u tom članku, posebno „Uredbom o međunarodnom prijevozu opasnih tvari željeznicom (RID)” koji čini Dodatak C Konvenciji.

               (4)Direktivom 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  9
               2 utvrđuju se zahtjevi za prijevoz opasnih tvari cestom, željeznicom ili unutarnjim plovnim putovima unutar država članica ili među njima, upućivanjem na RID.

               (5)U skladu s člankom 13. stavkom 1. točkom (d) COTIF-a Odbor stručnjaka za prijevoz opasnih tvari („Odbor stručnjaka RID-a”) Organizacije za međunarodni željeznički prijevoz („OTIF”) može donijeti izmjene Priloga RID-u.

               (6)Odbor stručnjaka RID-a na svojoj 56. sjednici 27. svibnja 2020. treba donijeti izmjene radi prilagodbe Priloga RID-u znanstvenom i tehničkom napretku.

               (7)Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Odboru stručnjaka RID-a jer će izmjene RID-a biti obvezujuće za Uniju.

               (8)Predviđene izmjene odnose se na tehničke standarde kako bi se osigurao siguran i učinkovit prijevoz opasnih tvari uzimajući u obzir znanstveni i tehnički napredak u sektoru te razvoj novih tvari i predmeta koji bi mogli predstavljati opasnost tijekom prijevoza.

               (9)Predviđene izmjene smatraju se primjerenima za siguran prijevoz opasnih tvari na isplativ način te ih se stoga može podržati,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na 56. sjednici Odbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari („Odbor stručnjaka RID-a”) Organizacije za međunarodni željeznički prijevoz („OTIF”) u okviru Konvencije o međunarodnom željezničkom prijevozu od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom iz Vilniusa od 3. lipnja 1999., utvrđeno je u Prilogu ovoj Odluci.

               Predstavnici Unije u Odboru stručnjaka RID-a mogu dogovoriti manje promjene u dokumentima iz Priloga bez daljnje odluke Vijeća.

               Članak 2.

               Odluke Odbora stručnjaka RID-a nakon donošenja objavljuju se u Službenom listu Europske unije, uz navođenje datuma njihova stupanja na snagu.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka Vijeća 2013/103/EU od 16. lipnja 2011. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz o pristupanju Europske unije Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom iz Vilniusa od 3. lipnja 1999., SL L 51, 23.2.2013., str. 1.

                     (2)

                        Članak 42. stavak 1. COTIF-a.

                     (3)

                        Trenutačno ima 50 država članica OTIF-a i 45 država ugovornih stranaka RID-a.

                     (4)

                        Direktiva 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o kopnenom prijevozu opasnih tvari, SL L 260, 30.9.2008., str. 13.

                     (5)

                        Europski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari, zaključen u Ženevi 30. rujna 1957.

                     (6)

                        Europski sporazum o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima, zaključen u Ženevi 26. svibnja 2000.

                     (7)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka / Vijeće, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (8)
                  1
                        Odluka Vijeća 2013/103/EU od 16. lipnja 2011. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz o pristupanju Europske unije Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom iz Vilniusa od 3. lipnja 1999., SL L 51, 23.2.2013., str. 1.

                     (9)
                  2
                        Direktiva 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o kopnenom prijevozu opasnih tvari, SL L 260, 30.9.2008., str. 13.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.2.2020.
            COM(2020) 71 final
            PRILOG

            Odluci Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije na 56. sjednici Odbora stručnjaka za prijevoz opasnih tvari Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz u pogledu određenih izmjena Dodatka C Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu

               PRILOG

                        Prijedlog

                        Referentni dokument

                        Predmet

                        Primjedbe

                        Stajalište EU-a

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        Pročišćeni tekstovi doneseni na zajedničkom sastanku 2018. i 2019. i na sastanku stalne radne skupine Odbora stručnjaka RID-a u studenome 2018.

                        Tehnički konsenzus u stalnoj radnoj skupini OTIF-a o donošenju teksta kako je izmijenjen

                        Suglasnost s izmjenama kako su revidirane u stalnoj radnoj skupini

                        2.

                        Idem

                        Izmjene koje stalna radna skupina treba dodatno proučiti

                        –

                        –

                        3.

                        Idem

                        Izmjene za koje je potrebno zajedničko stajalište sa zajedničkog sastanka UNECE-a i OTIF-a

                        Potrebno je olakšati učinkovit multimodalni prijevoz

                        Suglasnost s izmjenama kako su preporučene na zajedničkom sastanku

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        Ažuriranje prijelaznih odredbi

                        Tehnički konsenzus u stalnoj radnoj skupini OTIF-a o donošenju teksta kako je izmijenjen

                        Suglasnost s izmjenama kako su revidirane u stalnoj radnoj skupini

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        107. sjednica WP.15 (Ženeva, 11.–15. studenoga 2019.)

                        Tehnički konsenzus u stalnoj radnoj skupini OTIF-a o donošenju teksta kako je izmijenjen

                        Suglasnost s izmjenama kako su revidirane u stalnoj radnoj skupini

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/ INF.4 + INF.10 + INF.12

                        Otpornost vagona-cisterni na opterećenje u skladu s RID-om 6.8.2.1.2.

                        Tehnički konsenzus u stalnoj radnoj skupini OTIF-a o donošenju teksta kako je izmijenjen

                        Suglasnost s izmjenama kako su revidirane u stalnoj radnoj skupini


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.3.2019.
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Upravnom odboru Konvencije TIR u pogledu prijedloga izmjene Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije u Upravnom odboru osnovanom Carinskom konvencijom o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR
                  1
                („Konvencija TIR”) u vezi s predviđenim donošenjem izmjena koje se odnose na udruge TIR i carinarnice uključene u prijevoze TIR.

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Carinska konvencija o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR (Konvencija TIR)

               Cilj je Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR od 14. studenoga 1975. („Konvencija TIR”) olakšati međunarodni prijevoz robe od polaznih carinarnica do odredišnih carinarnica i kroz onoliko država koliko je potrebno. Konvencija TIR stupila je na snagu 1978. U siječnju 2019. Konvencija je imala 76 stranaka, 75 država i Europsku uniju. Europska unija stranka je Konvencije TIR
                  2
                od 20. lipnja 1983.. Sve su države članice EU-a stranke Konvencije TIR.

               2.2.Upravni odbor

               Upravni odbor djeluje u okviru Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR. Uloga je Upravnog odbora razmatranje i donošenje izmjena Konvencije TIR. O prijedlozima se glasuje, a svaka država koja je stranka i zastupljena je na sjednici Upravnog odbora ima jedan glas. Unija ima isključivu nadležnost u području carine koje je uređeno Konvencijom TIR. Međutim, Unija, kao međunarodna organizacija, nema pravo glasa. Sve su države članice EU-a stranke i imaju pravo glasa.

               Izmjene Konvencije TIR donose se dvotrećinskom većinom glasova stranaka koje su prisutne i glasuju. Za donošenje odluka potreban je kvorum od najmanje jedne trećine država koje su stranke.

               2.3.Predviđeni akt Upravnog odbora

               Upravni odbor sastat će se 7. veljače i 17. listopada 2019. Na jednom od sastanaka ili tijekom izvanredne sjednice Upravni odbor treba donijeti odluku o donošenju predloženih izmjena Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR („predviđeni akt”).

               Svrha je predviđenog akta: i. razjasniti koja tijela mogu ovlastiti udruge da djeluju kao jamci; ii. povećati broj polaznih i/ili odredišnih carinarnica koje mogu biti uključene u postupak prijevoza TIR; te iii. zahtijevati objavu informacija o ograničenjima broja raspoloživih polaznih i/ili odredišnih carinarnica otvorenih za prijevoze TIR.

               Predviđeni akt bit će obvezujući za stranke u skladu s člancima 59. i 60. Konvencije TIR. Članak 59. odnosi se na izmjene glavnog dijela Konvencije TIR i njime se predviđa sljedeće: „Osim ako nije drukčije predviđeno člankom 60., svaka predložena izmjena koja se podnosi u skladu s prethodnim stavkom stupa na snagu za sve ugovorne strane tri mjeseca nakon isteka razdoblja od 12 mjeseci od dana podnošenja predložene izmjene, tijekom kojega nijedna država ugovornih strana nije dala prigovor glavnom tajniku Ujedinjenih naroda. Ako je protiv predložene izmjene podnesen prigovor u skladu sa stavkom 3. ovog članka, smatra se da ta izmjena nije prihvaćena i nema nikakva pravnoga učinka.”

               Članak 60. odnosi se na izmjene Priloga Konvenciji TIR i njime se predviđa sljedeće: „Svaka predložena izmjena priloga 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9. i 10. razmatrana u skladu s člankom 59. stavcima 1. i 2. stupa na snagu na dan koji određuje Upravni odbor u trenutku usvajanja izmjene, osim ako do prethodnoga datuma, koji istodobno određuje Upravni odbor, jedna petina ili pet država ugovornih strana, ovisno o tome koji je broj manji, ne obavijesti glavnog tajnika Ujedinjenih naroda o svojem prigovoru na izmjenu. Upravni odbor određuje datume iz ovog stavka dvotrećinskom većinom nazočnih članova koji su glasovali.”

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Unija se slaže s ciljevima predloženih izmjena Konvencije TIR i njezinih objašnjenja. Konkretno, Unija podupire pojašnjenje o tome koja su tijela nadležna ovlašćivati jamstvene udruge; povećanje broja carinarnica uključenih u prijevoz TIR; te obvezu javne objave informacija o ograničenjima broja raspoloživih polaznih ili odredišnih carinarnica otvorenih za prijevoze TIR.

               Točnije, prijedlog izmjene članka 6. stavka 1. Konvencije TIR kojim se riječi „Svaka ugovorna strana” zamjenjuju riječima „Carinsko tijelo ili drugo nadležno tijelo ugovorne stranke” temelji se na zahtjevu Ruske Federacije da se uzme u obzir činjenica da zbog različitih administrativnih uređenja u različitim ugovornim strankama nadležno tijelo za ovlašćivanje jamstvene udruge možda neće uvijek biti carinska uprava. Predloženi tekst kompromisno je rješenje jer je nekoliko ugovornih stranaka, uključujući Europsku uniju, zbog zahtjeva iz nacionalnog ili međunarodnog zakonodavstva izrazilo zabrinutost u pogledu prvotnog prijedloga da se potpuno izbjegne izraz „carinsko tijelo”. Predloženom izmjenom proširilo bi se područje primjene odredbe kako bi se osigurala potrebna fleksibilnost.

               Prijedlog izmjene trećeg retka članka 18. Konvencije TIR kojom se riječ „četiri” zamjenjuje riječju „osam” i dodaje novi odlomak („Carinska tijela mogu ograničiti najveći dopušteni broj polaznih (ili odredišnih) carinarnica na svojem državnom području na manje od sedam, ali ne manje od tri”) važna je izmjena. Predloženom izmjenom, tj. udvostručenjem broja carinarnica koje mogu biti uključene u prijevoz TIR, sustav TIR bio bi konkurentniji, a prijevozničkoj bi se industriji znatno olakšao rad. Istodobno bi se na temelju prijedloga Ruske Federacije ugovornim strankama trebala ostaviti mogućnost ograničavanja broja uključenih carinarnica na njihovu državnom području kako bi se izbjegli mogući rizici za njihov državni proračun. Predloženu izmjenu trebalo bi razmotriti zajedno s predloženim novim objašnjenjem uz članak 18.

               Prijedlog za novo objašnjenje uz članak 18. Konvencije TIR izradio je Izvršni odbor TIR-a (kojeg je za to ovlastio Upravni odbor). Cilj joj je nadopuniti predloženu izmjenu članka 18., kojom se omogućuje strankama da imaju manji broj polaznih carinarnica i/ili odredišnih carinarnica na svojem državnom području. Ako carinska tijela ograniče broj polaznih ili odredišnih carinarnica na državnom području stranke, predloženim novim objašnjenjem zahtijeva se da informacije o tome moraju biti javno objavljene i dostavljene Izvršnom odboru TIR. Tako bi se izbjegle pravne i logističke poteškoće za prijevoznički sektor u slučaju takvih ograničenja.

               Svrha je prijedloga izmjene objašnjenja uz članak 6. stavak 2. Konvencije TIR, kojom se riječi „jedne zemlje mogu dati odobrenje” zamjenjuju riječima „ugovorne stranke mogu dati odobrenje”, povećati dosljednost teksta te je ona stoga tehničke prirode.

               Predloženom izmjenom dijela I. točke 1. Priloga 9. Konvenciji TIR, kojom bi se riječi „ugovorne stranke” zamijenile riječima „carinska tijela ili druga nadležna tijela ugovorne stranke”, želi se proširiti područje primjene odredbe kako bi se omogućila veća fleksibilnost s obzirom na različita administrativna uređenja u različitim strankama. Slično prethodno opisanoj izmjeni članka 6. stavka 1., ova se predložena izmjena temelji na prijedlogu Ruske Federacije. Takvim bi se prijedlogom proširilo područje primjene odredbe kako bi se osigurala potrebna fleksibilnost.

               Savjetovanja o predloženim izmjenama provedena su s državama članicama unutar carinske stručne skupine za TIR (koordinacija u Ženevi). Daljnja savjetovanja održana su tijekom sastanaka Radne skupine za carinska pitanja koja imaju učinak na promet u okviru Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE).

               Unutarnje usklađivanje i zajedničke rasprave s državama članicama u okviru carinske stručne skupine za TIR jasno su pokazali da nema prigovora na predložene izmjene.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „mogu presudno utjecati na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  3
               .

               4.1.2.Primjena u ovom slučaju

               Upravni odbor djeluje u okviru Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR.

               Akt koji Upravni odbor treba donijeti akt je koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akt bit će obvezujući na temelju međunarodnog prava u skladu s člancima 59. i 60. Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR.

               Predviđenim se aktima ne dopunjuje niti mijenja institucionalni okvir Konvencije TIR.

               Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili dva elementa te ako se može utvrditi da je jedan od tih dvaju ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnopravnoj osnovi, konkretno onoj koja je potrebna za glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.Primjena u ovom slučaju

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na zajedničku trgovinsku politiku.

               Stoga je materijalnopravna osnova predložene odluke članak 207. UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 207. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               5.Objava predviđenog akta

               Budući da će se aktom Upravnog odbora izmijeniti Carinska konvencija o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR i njezini prilozi, primjereno ga je nakon donošenja objaviti u Službenom listu Europske unije.

               2019/0073 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Upravnom odboru Konvencije TIR u pogledu prijedloga izmjene Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Carinska konvencija o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR od 14. studenoga 1975. („Konvencija TIR”) odobrena je u ime Europske ekonomske zajednice Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2112/78
                  4
                i stupila je na snagu u Zajednici 20. lipnja 1983.
                  5

               (2)Na temelju članaka 59. i 60. Konvencije TIR Upravni odbor može donijeti amandmane dvotrećinskom većinom ugovornih stranaka koje su prisutne i glasuju.

               (3)Tijekom izvanredne sjednice u lipnju 2019. Upravni odbor treba donijeti nekoliko izmjena Konvencije TIR i njezinih priloga.

               (4)Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Upravnog odbora jer će izmjene biti obvezujuće za Uniju.

               (5)Kako bi se u obzir uzela različita administrativna uređenja u različitim ugovornim strankama, potrebno je proširiti skup aktera iz članka 6. Konvencije TIR, odgovarajućeg objašnjenja te Priloga 9. Konvenciji TIR kako bi se tijelima koja nisu carinska tijela omogućilo ovlašćivanje udruge da djeluje kao jamac za osobe koje se služe postupkom TIR.

               (6)Kako bi se olakšala primjena Konvencije TIR u logističkom lancu i povećala konkurentnost međunarodnog prijevoza na koje se odnosi Konvencija TIR, potrebno je izmijeniti članak 18. kako bi se povećao broj carinarnica koje mogu biti uključene u prijevoz TIR. Istodobno se predviđa mogućnost da carinska tijela ugovorne stranke ograniče broj carinarnica koje mogu biti uključene u prijevoz TIR na njezinu državnom području, pod uvjetom da o takvim ograničenjima obavijeste javnost i Izvršni odbor TIR-a,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na šezdesetdevetoj ili sedamdesetoj sjednici Upravnog odbora temelji se na nacrtima izmjena koji su priloženi ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        „TIR” znači „Transports Internationaux Routiers”, odnosno „Međunarodni cestovni prijevoz”.

                     (2)

                        Uredba Vijeća (EEZ) br. 2112/78 od 25. srpnja 1978. o sklapanju Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR (Konvencija TIR) od 14. studenoga 1975. godine iz Ženeve, SL L 252/1.

                     (3)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, Predmet C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.

                     (4)

                        Uredba Vijeća (EEZ) br. 2112/78 od 25. srpnja 1978. o sklapanju Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR (Konvencija TIR) od 14. studenoga 1975. godine iz Ženeve (SL L 252, 14.9.1978., str. 1.).

                     (5)

                        SL L 31, 2.2.1983., str. 13.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 11.3.2019.
            COM(2019) 131 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Upravnom odboru Konvencije TIR u pogledu prijedloga izmjene Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR

               PRILOG 1.

               Izmjene Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR (Konvencija TIR iz 1975.)

               I. Izmjene glavnog teksta Konvencije TIR u skladu s postupkom izmjene iz članka 59.

               Članak 6. stavak 1.

               Umjesto „Svaka ugovorna strana” treba stajati „Carinsko tijelo ili drugo nadležno tijelo ugovorne stranke”.

               Članak 18. redak 3.

               Umjesto „četiri” treba stajati „osam”.

               Dodaje se novi odlomak koji glasi „Carinska tijela mogu ograničiti najveći dopušteni broj polaznih (ili odredišnih) carinarnica na svojem državnom području na manje od sedam, ali ne manje od tri.”

               II. Izmjene priloga Konvenciji TIR u skladu s postupkom izmjene iz članka 60.

               Prilog 6., objašnjenje uz članak 6. stavak 2.

               Umjesto „jedne zemlje mogu odobriti” treba stajati „ugovorne stranke mogu odobriti”.

               Prilog 6., objašnjenje uz članak 18.

               „0.18.3. Ugovorne stranke objavljuju informacije o tim ograničenjima i o tome obavješćuju Izvršni odbor TIR-a, među ostalim pravilnom uporabom elektroničkih aplikacija koje je u tu svrhu razvilo tajništvo TIR-a pod nadzorom Izvršnog odbora TIR-a.”

               Prilog 9., dio I. točka 1.

               Umjesto „ugovorne stranke” treba stajati „carinska tijela ili druga nadležna tijela ugovorne stranke”.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 18.3.2019.
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o dodjeli sredstava koja su opozvana iz projekata u okviru 10. europskog razvojnog fonda u svrhu obnove Instrumenta mirovne pomoći za Afriku

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Instrument mirovne pomoći za Afriku (APF) osnovan je 2003. unutar okvira Sporazuma iz Cotonoua
                  1
                te se financira iz Europskog razvojnog fonda (ERF) koji ne pripada općem proračunu Unije. APF je postao jedan od ključnih instrumenata za provedbu suradnje u vezi s pitanjima mira i sigurnosti između Afrike i EU-a.

               U okviru trenutačnog 11. ERF-a za APF je prvotno dodijeljen iznos od 750 milijuna EUR za razdoblje 2014.–2020. Pri određivanju tog iznosa, koji se temeljio na obvezama APF-a u okviru 10. ERF-a, nije se u dovoljnoj mjeri uzeo u obzir nagli porast financijskog opsega APF-a nakon 2012., koji se nastavio do 2015., kada je Komisija ograničila svoja sredstva za operacije potpore miru na 80 % tadašnje stope UN-a za stipendije pripadnicima postrojbi i policije koji su raspoređeni u okviru operacija potpore miru pod afričkim vodstvom. Uvođenje te gornje granice dovelo je do stabilizacije, ali ne i smanjenja isplata APF-a jer su uštede dobivene uvođenjem gornje granice doprinosa Instrumenta mirovne pomoći za Afriku za potrebe stipendija prebijene povećanjem ukupnog broja financiranih operacija potpore miru. Slijedom toga, zahtjevi za financiranje iz APF-a uskoro su premašili raspoloživi iznos. Stoga je APF do sada bio triput obnavljan te iznosi ukupno 835 milijuna EUR: dvije obnove dodatnim sredstvima od 150 milijuna EUR (odluka od 24. rujna 2015.
                  2
                odnosno 2. kolovoza 2016.
                  3
               ) za program djelovanja za razdoblje 2014.–2016. i treća obnova dodatnim sredstvima u iznosu od 535 milijuna EUR (odluka od 2. kolovoza 2016.
                  4
               ) za financiranje programa djelovanja za razdoblje 2017.–2018.  Porast u zahtjevima ponajviše se odnosi na nastavak financiranja postojećih operacija (misija Afričke unije u Somaliji – AMISOM) te na uspostavu novih operacija potpore miru (misija Gospodarske zajednice zapadnoafričkih država u Gvineji Bisau – ECOMIB, Multinacionalna zajednička jedinica protiv skupine Boko Haram – MNJTF, Zajednička jedinica G5 Sahel). U okviru 11. ERF-a iz APF-a je dosad dodijeljeno ukupno 1 627,3 milijuna EUR
                  5
               . Taj je iznos znatno veći od obveza u okviru prethodnih ERF-ova, što pokazuje povećano ulaganje sredstava ERF-a u mir i sigurnost.

               U odluci COREPER-a od 10. svibnja 2016. o obnovi APF-a utvrđena su sredstva za taj instrument do kraja 2018., ali nisu obuhvaćene financijske potrebe za posljednje dvije godine 11. ERF-a, koje odgovaraju programu djelovanja APF-a za razdoblje 2019.–2020. Sredstva za razdoblje od 2019. do 2020. trebala bi biti dovoljna za ispunjenje trajnih potreba Afričke unije i afričkih regionalnih organizacija za rješavanje postojećih i novih sigurnosnih kriza u Africi. Treba osigurati predvidljivost i održivost financiranja potreba APF-a. Financijske potrebe APF-a do kraja 2020. trenutačno se procjenjuju na 814 860 000 EUR.

               Cilj je ovog nacrta prijedloga odluke Vijeća pribaviti odobrenje Vijeća za uporabu sredstava koja su opozvana iz 10. ERF-a da bi se APF obnovio dodatnim iznosom od 445 860 000 EUR, od kojih će 431 000 000 EUR doprinijeti financiranju zahtjeva APF-a do kraja 2020., a 14 860 000 EUR pokrit će rashode Komisije za potporu. Ta će se sredstva iskoristiti primjenom ključa raspodjele doprinosa država članica iz 10. ERF-a
                  6
               . Kako bi se ta sredstva nadopunila iz pričuve za ostvarenje postignuća (réserve non-mobilisable), dodatna će se sredstva za APF mobilizirati iz pričuve 11. ERF-a za nacionalne okvirne programe/regionalne okvirne programe (NIP/RIP) (369 000 000 EUR).

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  U Globalnoj strategiji EU-a
                     7
                   mir i sigurnost definiraju se kao jedan od ključnih interesa EU-a, uz napomenu da je sigurnost unutar Europe isprepletena s mirom u susjednim i okolnim regijama. Obnovljenim Europskim konsenzusom o razvoju
                     8
                   iz 2017. „mir” se određuje kao jedno od pet središnjih područja te se ponovno potvrđuje predanost EU-a globalnom poretku utemeljenom na pravilima i multilateralizmu.

                  APF je jedan od ključnih instrumenata za provedbu suradnje u vezi s pitanjima mira i sigurnosti između Afrike i EU-a prema Zajedničkoj strategiji Afrike i EU-a koja je donesena u Lisabonu 2007. Na četvrtom sastanku na vrhu Afrike i EU-a 2014. mir i sigurnost ponovno su potvrđeni kao jedno od pet prioritetnih područja za provedbu Zajedničke strategije. Na 5. sastanku na vrhu Afričke unije i EU-a u studenome 2017. čelnici su postigli dogovor o četiri zajednička strateška prioriteta za razdoblje do sljedećeg sastanka na vrhu, od kojih je jedan bio „Podrška otpornosti, miru, sigurnosti i upravljanju”. Na temelju Novog europskog konsenzusa o razvoju u kojem se podsjeća na povezanost sigurnosti i razvoja te na temelju globalne strategije EU-a koja naglašava potrebu za integriranim pristupom sukobima, središnje mjesto u partnerstvu Afrike i EU-a i dalje zauzima suradnja u području mira i sigurnosti. U tom su kontekstu Europska komisija i Komisija Afričke unije 23. svibnja 2018. potpisale Memorandum o razumijevanju o miru, sigurnosti i upravljanju, koji služi kao okvir za pojačanu suradnju između Afričke unije i EU-a pri suočavanju s izazovima u području mira i sigurnosti.

                  Uz omogućavanje nastavka aktivnosti APF-a do 2020. ovaj će prijedlog pridonijeti i postizanju ciljeva održivog razvoja, posebno cilja broj 16: „Promicati miroljubiva i uključiva društva za održiv razvoj, osigurati pristup pravdi za sve i izgraditi učinkovite, odgovorne i uključive institucije na svim razinama”.

                  APF se redovito financira iz omotnice unutar AKP-a u okviru ERF-a. Aktivnosti koje se financiraju dodatnim sredstvima dodijeljenima APF-u iz pričuve za ostvarenje postignuća (réserve non-mobilisable) i dalje će biti usklađene s općim i posebnim ciljevima APF-a navedenima u strategiji o suradnji unutar AKP-a
                     9
                  .

                  Dodatna će se sredstva upotrebljavati u skladu s pravilima i postupcima koji se primjenjuju za 11. ERF. Programiranje tih sredstava utvrdit će se u sljedećem programu djelovanja APF-a za razdoblje 2019.–2020., što zahtijeva odobrenje COREPER-a prije nego što ga Komisija donese, kako je predviđeno člankom 15. točkom (b) Provedbene uredbe o 11. ERF-u
                     10
                  .

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Nije primjenjivo.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Članak 1. stavak 4. Unutarnjeg sporazuma o 11. ERF-u
                     11
                  .

                  U članku 1. stavku 4. Unutarnjeg sporazuma o 11. ERF-u zahtijeva se da Vijeće jednoglasno donese svoju odluku.

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

                  Nije primjenjivo.

                     ERF se uspostavlja unutarnjim dogovorom predstavnika država članica te se njime predviđa mogućnost korištenja opozvanih sredstava ako se Vijeće s time složi
                     12
                  .

               •Proporcionalnost

                  Prijedlog, a posebno predloženi iznosi, temelje se na sveobuhvatnoj analizi koju su provele službe Komisije i ESVD. Prijedlog se temelji i na pretpostavci da će drugi partneri financijski pridonijeti nastojanjima, među ostalim da će države članice Afričke unije postupno ispuniti obvezu preuzetu u lipnju 2015. tijekom sastanka na vrhu Afričke unije u Johannesburgu u Južnoj Africi na temelju koje bi njihov doprinos operacijama potpore miru do 2020. trebao iznositi 25 %, te da će i drugi donatori, uključujući UN, dati svoj doprinos. Nadalje, države članice EU-a mogu prenijeti vlastite dobrovoljne doprinose preko APF-a.

               Afrička unija je u srpnju 2016. donijela odluku o uvođenju pristojbe od 0,2 % na prihvatljivi uvoz za financiranje Afričke unije. Svrha je odluke osigurati pouzdano i predvidljivo financiranje kontinentalnog mira i sigurnosti s pomoću Fonda za mir Afričke unije. Provedba potrebnog zakonodavstva i praktičnih mjera napreduje u državama članicama AU-a, ali različitom brzinom.

               •Odabir instrumenta

               ERF je jedini izvor financiranja APF-a na razini EU-a. S obzirom na zakonska ograničenja, postojeći instrumenti EU-a koji se financiraju iz općeg proračuna Unije ne smiju se upotrebljavati za operacije s posljedicama u području vojske ili obrane ili za potporu vojnih korisnika osim za izgradnju kapaciteta za potporu razvoju i sigurnosti u svrhu razvoja.

               U skladu s člankom 1. stavkom 4. Unutarnjeg sporazuma između predstavnika vlada država članica Europske unije, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju pomoći Europske unije na temelju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP-EU, i o dodjeli financijske pomoći za prekomorske zemlje i područja na koje se primjenjuje dio četvrti Ugovora o funkcioniranju Europske unije Vijeće odlučuje o prijedlogu Komisije.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Ex post evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

                  Nije primjenjivo.

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nije primjenjivo.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Nije primjenjivo.

               •Procjena učinka

                  Nije primjenjivo.

               •Primjerenost propisa i pojednostavljivanje

                  Nije primjenjivo.

               •Temeljna prava

               Jačanje dimenzije ljudskih prava u sprečavanju sukoba, upravljanju krizama i procesima nakon sukoba jedno je od ključnih područja suradnje u okviru prioritetnog područja JAES-a „Mir i sigurnost”. U Memorandumu o razumijevanju o miru, sigurnosti i upravljanju Afričke unije i EU-a, koji je potpisan u svibnju 2018., dodatno se ističe središnja uloga ljudskih prava, uključujući borbu protiv rodno uvjetovanog nasilja povezanog sa sukobima, u postizanju mira i sigurnosti na afričkom kontinentu.

               U okviru programa djelovanja APF-a za razdoblje 2019.–2020. posebna pozornost posvetit će se dimenziji svih relevantnih mjera koja se odnosi na rodna pitanja i ljudska prava. Potpora će se pružati Afričkoj uniji i drugim relevantnim akterima kako bi se uspostavio kontinentalni okvir za poštovanje ljudskih prava i međunarodnog humanitarnog prava, koji će se primjenjivati na sve operacije potpore miru pod afričkim vodstvom.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Nije primjenjivo.

                  ERF nije dio proračuna EU-a.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja oni su koji se primjenjuju na 11. ERF te koji su predviđeni relevantnim višegodišnjim programima djelovanja. Dodatne relevantne mjere uključene su i u Podsjetnik o mjerama za jačanje Komisije Afričke unije, koji su 15. travnja 2016. donijele i 24. svibnja 2017. dopunile Europska komisija i Komisija Afričke unije te ih potonja mora poštovati pri provedbi ERF-a neizravnim upravljanjem.

               •Dokumenti s obrazloženjima (za direktive)

                  Nije primjenjivo.

               •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga

                  U članku 1. stavku 1. prijedloga predviđa se dodjela opozvanih sredstava u iznosu od najviše 445 860 000 EUR iz projekata u okviru 10. ERF-a u svrhu obnove APF-a kako bi se ispunile procijenjene financijske potrebe programa djelovanja APF-a za razdoblje 2019.–2020.

                  U članku 1. stavku 2. predviđa se da će se Komisiji dodijeliti najviše 14 860 000 EUR od iznosa iz stavka 1. za rashode za potporu. Taj iznos proizlazi iz korištenja omjera (3,45 %) koji je predviđen i za upravljanje sredstvima iz 11. ERF-a u članku 1. stavku 2. točki (a) Unutarnjeg sporazuma o 11. ERF-u.

                  U članku 1. stavku 3. predviđa se da će se primjenjivati pravila 11. ERF-a (Provedbena i financijska uredba
                     13
                  ).

                  U članku 2. predviđa se datum stupanja na snagu odluke.

               2019/0080 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o dodjeli sredstava koja su opozvana iz projekata u okviru 10. europskog razvojnog fonda u svrhu obnove Instrumenta mirovne pomoći za Afriku

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Unutarnji sporazum između predstavnika vlada država članica Europske unije, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju pomoći Europske unije na temelju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP-EU, i o dodjeli financijske pomoći za prekomorske zemlje i područja na koje se primjenjuje dio četvrti Ugovora o funkcioniranju Europske unije
                  14
               , a posebno njegov članak 1. stavak 4.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)EU je u okviru 11. ERF-a dosad dodijelio ukupno 1 627,3 milijuna EUR Instrumentu mirovne pomoći za Afriku (APF) kako bi pružio financijsku potporu odgovoru Afričke unije na postojeće i nove sigurnosne krize u Africi. Ta nastojanja u području mira i sigurnosti na afričkom kontinentu trebala bi se nastaviti u razdoblju           2019.–2020.

               (2)Potrebe APF-a za razdoblje 2019.–2020. procjenjuju se na 814 860 000 EUR.

               (3)Primjereno je upotrijebiti opozvana sredstva iz projekata u okviru 10. ERF-a kako bi se osigurala sredstva za APF do kraja 2020.

               (4)Tim bi se dodatnim sredstvima trebale financirati aktivnosti APF-a, uključujući potporu operacionalizaciji Afričke strukture za mir i sigurnost, potporu inicijativama kojima je cilj spriječiti nasilne sukobe i upravljati njima u slučaju hitnih i nepredviđenih potreba u kriznim situacijama (mehanizam brzog reagiranja), potporu operacijama potpore miru pod afričkim vodstvom, te pokriti rashodi Komisije za potporu.

               (5)Ta bi se sredstva trebala upotrebljavati u skladu s relevantnim višegodišnjim programom djelovanja APF-a i s pravilima i postupcima koji se primjenjuju na 11. ERF, kako je utvrđeno u Uredbi Vijeća (EU) 2015/322 od 2. ožujka 2015. o provedbi 11. europskog razvojnog fonda
                  15
                i Uredbi Vijeća (EU) 2018/1877 od 26. studenoga 2018. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond
                  16
               ,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Iznos od najviše 445 860 000 EUR sredstava opozvanih iz projekata u okviru 10. europskog razvojnog fonda (ERF) dodjeljuje se u svrhu obnove APF-a za razdoblje od 2019. do 2020.

               Od tog iznosa najviše 14 860 000 EUR dodjeljuje se Komisiji za rashode za potporu.

               Ta se sredstva upotrebljavaju u skladu s pravilima i postupcima koji se primjenjuju na 11. ERF.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Sporazum o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država, s jedne strane, i Europske zajednice i njezinih država članica, s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000.

                     (2)

                        Odluka Komisije C(2015) 8627 od 7. prosinca 2015.

                     (3)

                        Odluka Komisije C(2016) 7258 od 17. studenoga 2016.

                     (4)

                        Odluka Komisije C(2017) 2579 od 27. travnja 2017. kako je izmijenjena Odlukom Komisije C(2018) 1258 od 23. veljače 2018.

                     (5)

                        Taj iznos uključuje 16,5 milijuna EUR dobrovoljnih doprinosa različitih država članica.

                     (6)

                        To nije presedan u pogledu mogućeg budućeg korištenja sredstava koja su opozvana iz prethodnih ERF-ova, koje je podložno odluci koju države članice donose za svaki pojedinačan slučaj, u skladu s člankom 55. Uredbe Vijeća (EU) 2018/1877 od 26. studenoga 2018. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond.

                     (7)

                        Zajednička vizija, zajedničko djelovanje: jača Europa. Globalna strategija Europske unije za vanjsku i sigurnosnu politiku, lipanj 2016.

                     (8)

                        Zajednička izjava Vijeća i predstavnika vlada država članica koji se sastaju u Vijeću, Europskog parlamenta i Komisije (2017/C 210/01): Novi europski konsenzus o razvoju „Naš svijet, naše dostojanstvo, naša budućnost”, 7. lipnja 2017.

                     (9)

                        Odluka Komisije C(2015) 7766 od 13. studenoga 2015. o donošenju strateškog dokumenta i okvirnog programa za suradnju unutar AKP-a između Europske unije i Skupine država AKP-a za razdoblje od 2014. do 2020.

                     (10)

                        Uredba Vijeća (EU) 2015/322 od 2. ožujka 2015.

                     (11)

                        Unutarnji sporazum između predstavnika vlada država članica Europske unije, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju pomoći Europske unije na temelju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP-EU, i o dodjeli financijske pomoći za prekomorske zemlje i područja na koje se primjenjuje dio četvrti Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 210, 6.8.2013., str. 1.).

                     (12)

                        Članak 1. stavak 4. Unutarnjeg sporazuma o 11. ERF-u i članak 55. Uredbe Vijeća (EU) 2018/1877 od 26. studenoga 2018. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond.

                     (13)

                        Uredba Vijeća (EU) 2015/322 od 2. ožujka 2015. o provedbi 11. europskog razvojnog fonda i Uredba Vijeća (EU) 2018/1877 od 26. studenoga 2018. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond.

                     (14)

                        SL L 210, 6.8.2013., str. 1.

                     (15)

                        SL L 58, 3.3.2015., str. 1.–16.

                     (16)

                        SL L 307, 3.12.2018., str. 1.–21.