				|

		52013PC0615

			Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o novčanim fondovima /* COM/2013/0615 final - 2013/0306 (COD) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Novčani fondovi važan su izvor
kratkoročnog financiranja financijskih institucija, poduzeća i
država. U Europi novčani fondovi drže oko 22 % kratkoročnih
dužničkih vrijednosnih papira državnog i korporativnog sektora. Oni drže i
38 % kratkoročnih dužničkih financijskih instrumenata bankarskog
sektora.
Na strani potražnje, novčani fondovi
čine kratkoročni instrument upravljanja gotovinom koji osigurava
visoku razinu likvidnosti i diversifikacije, stabilnu vrijednost u kombinaciji
s tržišno utemeljenim prinosom. Novčane fondove uglavnom koriste
poduzeća koja žele kratkoročno uložiti višak gotovine, primjerice do
dospijeća većeg izdatka (isplata plaća i sl.).
Stoga su novčani fondovi važna spona
između ponude kratkoročnog novca i potražnje za njime. Novčani
fondovi upravljaju imovinom od oko 1 000 milijardi eura, čime se
razlikuju od svih ostalih uzajamnih fondova. Većina novčanih fondova,
tj. oko 80 % imovine i 60 % fondova, posluje u skladu s pravilima iz
Direktive 2009/65/EZ o subjektima za zajednička ulaganja u prenosive
vrijednosne papire (UCITS). Ostali novčani fondovi trebali bi od srpnja
2013. poslovati u skladu s pravilima iz Direktive 2011/61/EU o upraviteljima
alternativnih investicijskih fondova (UAIF). Prosječna veličina
novčanog fonda znatno premašuje prosječnu veličinu UCITS-a.
Primjerice, pojedinačni novčani fond može dosegnuti veličinu od
50 milijardi EUR. Novčani fondovi imaju domicil u nekoliko država
članica, pri čemu više od 95 % tržišta čine FR, IE i LU.
Međutim, tržište je ipak u velikoj mjeri povezano s drugim zemljama zbog
visokog udjela prekograničnih ulaganja i ulagatelja te mogućnosti
prekogranične zaraze između novčanog fonda i pokrovitelja koji u
većini slučajeva ima domicil u zemlji različitoj od domicila
novčanog fonda.
Zbog sistemske međusobne povezanosti
novčanih fondova s bankarskim sektorom s jedne strane te financiranjem
poduzeća i država s druge strane, poslovanje novčanih fondova u
središtu je međunarodnih aktivnosti povezanih s usporednim bankarskim
sustavom. Odbor za financijsku stabilnost (FSB) i druge institucije, kao što je
Međunarodna organizacija komisija za vrijednosne papire (IOSCO) i Europski
odbor za sistemske rizike (ESRB), analizirali su financijski sektor i zaključili
da su određene aktivnosti i subjekti bili od sistemske važnosti, ali
nedovoljno obuhvaćeni regulatornim tijelima. U sektoru upravljanja
imovinom novčani fondovi izdvojeni su kao sistemski relevantni. Europski
parlament donio je u studenome 2012. rezoluciju o usporednom bankarskom sustavu
kojom poziva Komisiju na podnošenje prijedloga s posebnim naglaskom na
novčanim fondovima[1].

ESRB je proveo pouzdanu analizu sistemskih
rizika u poslovanju novčanih fondova. Njegove se preporuke odnose osobito
na stabilnost i likvidnost novčanih fondova te sadrže i dodatna pravila za
transparentnost i izvješćivanje. Te su preporuke sadržane uglavnom u
prijedlogu Komisije uzimajući u obzir moguće negativne učinke na
financiranje europskog gospodarstva.
Novčani fondovi praktični su za
ulagatelje jer imaju slična obilježja kao bankovni depoziti:
trenutačni pristup likvidnosti i relativno stabilna vrijednost. S obzirom
na ove karakteristike, ulagatelji novčane fondove smatraju sigurnom i
raznovrsnijom alternativom bankovnim depozitima. Međutim, novčani su
fondovi zapravo klasični investicijski fondovi i uključuju sve rizike
povezane sa svakim ulaganjem. Prema tome, kada cijene imovine u koju ulažu
novčani fondovi počnu padati, posebice u stresnim tržišnim uvjetima,
novčani fond ne može uvijek ispuniti svoje obećanje i omogućiti
trenutačnu isplatu uz očuvanje vrijednosti udjela ili dionice koje je
izdao ulagateljima. Neki pokrovitelji fondova (većinom banke) uspijevaju
spriječiti pad vrijednosti dionica osiguravajući potporu fondovima,
dok drugi (većinom upravitelji imovinom) nemaju dovoljno kapitala za to.
Zbog razlika u dospijeću između dnevne likvidnosti koju novčani
fond nudi ulagateljima i likvidnosti imovine u portfelju novčanog fonda,
nije uvijek moguća trenutačna isplata. Obećanje stabilnih cijena
pri isplati često je naglašeno rejtingom AAA. Nedostatak se sastoji u tome
što ulagatelji čim naslute da novčani fond neće moći
ispuniti svoje obećanje likvidnosti i stabilnih isplata podnose zahtjev za
isplatu, što ponekad može prerasti u tzv. „bijeg” ulagatelja.
Značajke bijega ulagatelja su veliki i
neočekivani zahtjevi za isplatu velikog broja ulagatelja čiji je cilj
izbjeći gubitke i ostvariti najvišu moguću cijenu pri isplati. Bijeg
ulagatelja ima sistemske implikacije jer prisiljava novčane fondove da
brzo prodaju imovinu kako bi ispunili podnesene zahtjeve za isplatu. Val
isplata ubrzava pad neto vrijednosti imovine fonda (eng. Net Asset Value,
NAV), čime se pad NAV-a dodatno pogoršava i povećava strah da je
cijelo tržište novca nestabilno. Budući da novčani fondovi ima
ključnu ulogu u kratkoročnom financiranju subjekata kao što su banke,
poduzeća ili države, bijeg ulagatelja iz novčanih fondova može imati
dalekosežnije makroekonomske posljedice. Banke imaju najveći udio
(85 %) od 1 000 milijardi EUR financijskih instrumenata izdanih
novčanim fondovima, udio države iznosi oko 10 %, dok je udio
poduzeća otprilike 5 %. Država i vrlo velika poduzeća tržište
novca koriste kao izvor kratkoročnog financiranja usporedno s kreditnim
linijama banaka.
Problemi povezani s bijegom ulagatelja imaju
sistemski karakter zbog: (1) uske povezanosti novčanih fondova s realnim
gospodarstvom (uloga novčanih fondova u zadovoljenju potreba za
kratkoročnim financiranjem subjekata koji tržište novca koriste kao
instrument financiranja), (2) njihove povezanosti s pokroviteljima. Bjegovi iz
novčanih fondova povezani su i s pitanjem zaštite ulagatelja jer oni koji
kasnije podnesu zahtjev za isplatu (obično privatni ulagatelji) u
nepovoljnijem su položaju u odnosu na primatelje prvih isplata.
Predloženom se Uredbom pristupa ovim
problemima. Njome se uvode zajednički standardi za povećanje
likvidnosti novčanih fondova te osiguranje stabilnosti njihove strukture.
Uvode se jedinstvena pravila za osiguranje minimalne razine dnevne i tjedne
likvidne imovine. Uspostavlja se standardizirana politika kako bi se
upravitelju fonda omogućilo bolje razumijevanje njegove baze ulagatelja.
Uvode se i zajednička pravila kojima se jamči da novčani fondovi
ulažu u visokokvalitetnu i dobro diversificiranu imovinu dobre kreditne
kvalitete. Tim mjerama osigurava se dostatna likvidnost fonda kako bi mogao
ispuniti zahtjeve za isplatu ulagatelja.
Stabilnost novčanih fondova osigurava se
postavljanjem jasnih i usklađenih pravila za vrednovanje imovine u koju
novčani fondovi ulažu. Tim pravilima za vrednovanje trebalo bi napokon
postati jasno da su novčani fondovi obični uzajamni fondovi čija
ulaganja podliježu fluktuacijama cijena.
Određeni novčani fondovi moći
će zadržati računovodstvenu metodologiju kojom se omogućuje
stabilna cijena upisa i isplate pod uvjetom da osiguraju odgovarajuće
gotovinske rezerve. Ovaj takozvani „zaštitni sloj za NAV” ublažava kretanja na
tržištima kapitala. Time bi se trebala spriječiti i nepripremljenost
pokrovitelja ako njihovi novčani fondovi zatraže vanjsku potporu. Zaštitni
sloj iznosit će 3 % imovine kojom upravlja novčani fond. U
promatranim slučajevima potpore pokrovitelja u vrijeme krize (123 primjera
kod novčanih fondova u SAD-u) potpora je samo u tri slučaja bila viša
od 3 %. Kada se Reserve Primary Fund 2008. našao u poteškoćama i nije
mogao podmirivati svoje obveze, izgubio je 3 % uslijed 1,5 %-tne
izloženosti imovini Lehmana. Zaštitnim slojem ne pruža se potpuno jamstvo
imateljima dionica s nepromjenjivim NAV-om, ali tom se razinom zaštite postiže
ravnoteža između potrebe za čvrstim i sigurnim modelom nepromjenjivog
NAV-a i financijske sposobnosti upravitelja. Troškovi novčanog fonda ovise
o troškovima financiranja pojedinog upravitelja. Ti troškovi mogu iznositi
između 3 % i 10 % godišnje. U slučaju zaštitnog sloja od
3 %, to bi rezultiralo povećanjem naknada za upravljanje u iznosu
0,09 % do 0,30 % godišnje. Očekuje se da dio povećanja tih
troškova plaća upravitelj, dok se preostali iznos prenosi na ulagatelje.
Povećanje naknada utjecat će na prinos koji ulagatelji mogu ostvariti
ulaganjem u novčane fondove, ali s druge strane profitirat će
proizvodom s dodatnim slojem zaštite od tržišnih kolebanja za temeljnu imovinu.
Uz ove odredbe, zajedničkim pravilom o
rejtingu osigurava se da se upravitelji fondova i ulagatelji više ne oslanjaju
na vanjski kreditni rejting koji može ugroziti funkcioniranje tržišta novca ako
se smanji. Ove će mjere biti popraćene većim zahtjevima za
transparentnošću kako bi se osiguralo da ulagatelj ispravno razumije
profil rizičnosti i uspješnosti svojeg ulaganja.
Prijedlog Uredbe počiva na
postojećim postupcima odobrenja za subjekte za zajednička ulaganja u
prenosive vrijednosne papire (UCITS) koji su usklađeni Direktivom o
subjektima za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS).
Njome se uvodi usklađeni postupak odobrenja za AIF novčane fondove
jer u skladu s Direktivom o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova
(UAIF) odobrenje alternativnih investicijskih fondova ostaje odluka država
članica. Usklađeni postupak za AIF novčane fondove odražavat
će usklađeni postupak odobrenja predviđen za UCITS-e.
Upravitelji će se i dalje regulirati Direktivom UCITS ili UAIF, ali upravitelji
i fondovi obuhvaćeni ovom Uredbom morat će se uskladiti s tim
dodatnim slojem pravila specifičnih za proizvode novčanih fondova.
Ta jedinstvena pravila namijenjena su zaštiti
integritet unutarnjeg tržišta i njegovom osnaživanju kako bi se umanjili
učinci nove krize. Ulagatelji će postati svjesni rizika povezanih s
tim reguliranim proizvodima i pouzdati se u prijedlog homogenog ulaganja
povezanog s novčanim fondovima u Uniji. Upravitelji će koristiti
prednosti usklađenih pravila za proizvode diljem Europe. Izdavatelji instrumenata
tržišta novca profitirat će stabilnijim okruženjem kojim će se
očuvati uloga novčanih fondova kao instrumenta financiranja.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINKA
2.1.        Savjetovanje sa
zainteresiranim stranama
Od početka 2012. Komisija je
uključena u opsežna savjetovanja s predstavnicima širokog spektra
organizacija. Interakcija se odvijala u obliku dvostranih ili višestranih
sastanaka, jednog javnog savjetovanja o usporednom bankarskom sustavu, jednog
javnog savjetovanja o upravljanju imovinom i novčanim fondovima te javne
konferencije o usporednom bankarskom sustavu. Na taj je način Komisija
dobila mnoštvo informacija o funkcioniranju tržišta novčanih fondova i
njegovim različitim segmentima te o stajalištima o pitanjima koja se moraju
riješiti i kako ih riješiti.
2.1.1.     Zelena knjiga o usporednom
bankarskom sustavu
Odgovori na Zelenu knjigu dali su širu sliku
europskog sektora usporednog bankarskog sustava. Time se omogućio razvoj
preciznije usmjerenih pitanja specifičnih za poslovanje novčanih
fondova pri javnom savjetovanju u upravljanju imovinom pokrenutom u srpnju
2012. Javna konferencija u travnju 2012. na kojoj su sudjelovali dionici iz
EU-a i SAD-a također je jednim dijelom bila posvećena novčanim
fondovima. Predstavnici regulatornih tijela i sektora osnovali su povjerenstvo
za novčane fondove i predstavili svoja stajališta o potrebi za reformom
tržišta novčanih fondova EU-a.
2.1.2.     Savjetovanje o upravljanju
imovinom
Poglavlje o novčanim fondovima
uključeno je u šire javno savjetovanje o različitim oblicima
upravljanja imovinom objavljeno 26. srpnja 2012. (ovo je savjetovanje
zaključeno 18. listopada 2012.). Službe Komisije zaprimile su 56 odgovora
povezanih s odjeljkom o novčanim fondovima.
2.2.        Procjena učinka
U skladu sa svojom politikom „boljeg
reguliranja” Komisija je provela procjenu učinka pri čemu je ispitala
različite mogućnosti djelovanja. Kako bi se osigurala likvidnost i
stabilnost novčanih fondova, analizirano je ukupno 16 mogućnosti. Sve
su te mogućnosti analizirane u odnosu na opće ciljeve, a to su
povećanje financijske stabilnosti na jedinstvenom tržištu i povećanje
zaštite ulagatelja u novčane fondove, ali i u odnosu na specifičnije
ciljeve ove inicijative: i. sprečavanje rizika zaraze realnog gospodarstva,
ii. sprečavanje rizika zaraze pokrovitelja, iii. poboljšanje položaja
primatelja kasnih isplata, posebice u slučaju isplata u uvjetima stresa na
financijskim tržištima.
Analizirani su učinci koji uključuju
troškove i koristi za različite zainteresirane strane, ulagatelje,
upravitelje imovinom, izdavatelje kratkoročnih dužničkih financijskih
instrumenata i pokrovitelje. Ta je analiza dovela do zaključka u korist
stvaranja snažnijeg okvira za novčane fondove: povećane razine likvidnosti
i stabilnija struktura. Očekuje se da će učinak mogućnosti
koje se zagovaraju koristiti novčanim fondovima i tržištu novca
općenito tako što će poboljšati njihovu otpornost na stresne tržišne
uvjete. To će rezultirati stabilnijim okruženjem novčanih fondova u
Europi koje će pogodovati ulagateljima, izdavateljima kratkoročnih
dužničkih financijskih instrumenata i bankama koje su pokrovitelji
novčanih fondova.
Službenici iz Glavne uprave za unutarnje
tržište sastali su se s Odborom za procjenu učinka 16. siječnja 2013.
Odbor je analizirao ovu procjenu učinka i dao pozitivno mišljenje 18.
siječnja 2013. Za vrijeme sastanka članovi Odbora dali su službama
Glavne uprave za unutarnje tržište prijedloge za poboljšanje sadržaja procjene
učinka, što je dovelo do izmjena u završnom nacrtu. Određivanje
problema poboljšano je s više pojedinosti o tržištima novčanih fondova te
mu je opis dopunjen daljnjim primjerima iz Unije kojima se posebice objašnjava
prekogranična dimenzija problema. Ciljevi i mogućnosti kod utvrđenih
problema bolje su povezani te su korišteni mjerljiviji operativni ciljevi.
Detaljnije su objašnjeni učinci na ulagatelje i troškovi usklađivanja
koje bi sadržavale predviđene mjere. Bolje je opisan i učinak na
države članice te na međunarodnu regulatornu dosljednost. Naposljetku,
sistematično su navedena stajališta dionika, posebno u odjeljcima u kojima
se analiziraju i uspoređuju mogućnosti.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
3.1.        Pravna osnova i odabir
pravnog oblika
Člankom 114. stavkom 1. UFEU-a
predviđena je pravna osnova za uredbu kojom se utvrđuju jedinstvene
odredbe s ciljem funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Pravilima za nadzor
proizvoda ograničavaju se rizici povezani s novčanim fondovima. Kao
takva ona ne reguliraju pristup aktivnostima upravljanja imovinom, ali propisuju
način na koji se te aktivnosti provode kako bi se osigurala zaštita
ulagatelja i financijska stabilnost. Njima se podupire ispravno i sigurno
funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
Kako bi se ostvario cilj integriteta
unutarnjeg tržišta, predloženom zakonodavnom mjerom stvorit će se
regulatorni okvir za novčane fondove kojim se želi osigurati bolja zaštita
ulagatelja novčanih fondova te bolja financijska stabilnost
sprečavanjem rizika zaraze. Predložene odredbe posebno su usmjerene na odgovarajuću
likvidnost fonda kako bi se mogli ispuniti zahtjevi ulagatelja za isplatu i
kako bi struktura novčanih fondova postala dovoljno sigurna da se odupre
nepovoljnim tržišnim uvjetima. Uredba se smatra najprikladnijim pravnim
instrumentom za uvođenje jedinstvenih zahtjeva kojima se između
ostalog obuhvaća prihvatljiva imovina, pravila za diversifikaciju, pravila
za kreditnu izloženost, kamatne stope i rizici likvidnosti te pravila koja se
odnose na odobrenje za rad fondova koji se namjeravaju baviti ulaganjem na
tržištu novca. To su uglavnom pravila za nadzor proizvoda čiji su cilj
sigurniji i učinkovitiji europski novčani fondovi te ublažavanje
sumnji u s njima povezane sistemske rizike.
Obavljanje djelatnosti upravitelja fonda
regulirano je Direktivom UCITS ili Direktivom UAIF. Djelatnosti upravitelja i
dalje podliježu Direktivi UAIF i Direktivi UCITS, ali pravila za proizvode
obuhvaćena okvirom UCITS dopunjuju se pravilima za proizvode
obuhvaćenima ovom novom Uredbom.
3.2.        Supsidijarnost i
proporcionalnost
Nacionalni regulatorni pristupi
ograničeni su sami po sebi na pojedinu državu članicu. Reguliranje
profila proizvoda i likvidnosti novčanog fonda na nacionalnoj razini
povlači za sobom opasnost da se i razni drugi proizvodi počnu
prodavati kao novčani fondovi. To bi zbunilo ulagatelje i otežalo
osiguravanje ravnopravne tržišne utakmice u Uniji za one koji nude novčane
fondove profesionalnim i privatnim ulagateljima. Isto tako, primjenom
različitih nacionalnih pristupa u odnosu na bitne značajke novčanih
fondova povećala bi se opasnost od prekogranične zaraze, osobito ako
se izdavatelji i novčani fond nalaze u različitim državama
članicama. Budući da novčani fondovi ulažu u široki spektar
financijskih instrumenata diljem EU-a, gubitak jednog novčanog fonda (zbog
manjkave regulative na nacionalnoj razini) imao bi posljedice za financiranje
država i poduzeća diljem EU-a.
Osim toga, budući da mnogi subjekti koji
nude novčane fondove u Europi imaju domicil u državama članicama
različitima od onih u kojima se fondovi prodaju, nužno je stvoriti
čvrst okvir kako bi se izbjegla prekogranična zaraza.
Prekogranična zaraza trebala bi se spriječiti i između
novčanog fonda i njegova pokrovitelja koji se često nalazi u drugoj
državi članici. To je posebno važno kada se pokrovitelj nalazi u državi
članici koja nema potrebna proračunska sredstva za pomoć
pokrovitelju koji ne može podmiriti svoje obveze.
Što se tiče proporcionalnosti,
prijedlogom se stvara odgovarajuća ravnoteža između javnog interesa i
troškovne učinkovitosti mjere. Zahtjevi koji se postavljaju
različitim stranama pažljivo su definirani. Gdje god je bilo moguće,
zahtjevi su postavljeni kao minimalni standardi (npr. dnevna ili tjedna
likvidnost, ograničenja koncentracije izdavatelja), a regulatorni zahtjevi
prilagođeni su tako da ne ometaju nepotrebno postojeće poslovne
modele (npr. osiguravanje prijelaznih razdoblja prije nego što se novčani
fond prebaci na promjenjivi NAV ili davanje subjektima mogućnosti izbora
između strogih zahtjeva za držanje kapitala i promjenjivog NAV-a njihovih
novčanih fondova). Pri utvrđivanju tih zahtjeva osobito je uzeta u
obzir potreba za ravnotežom zaštite ulagatelja, izbjegavanja prekogranične
zaraze, učinkovitosti tržišta, financiranja europske industrije i troškova
industrije.
3.3.        Učinak na pitanja
temeljnih prava
Prijedlog je važan zbog utjecaja na dva
temeljna prava iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima tj. slobodu
poduzetništva (članak 16. i članak 22.) i zaštitu potrošača
(članak 38.).
Cilj prijedloga od općeg interesa, kojim
se opravdavaju određena ograničenja prethodno navedenih temeljnih
prava, cilj je osiguravanja integriteta i stabilnosti tržišta. Na slobodu
poduzetništva može utjecati potreba za ostvarivanjem određenih ciljeva, a
to su osiguravanje dovoljne likvidnosti, sprečavanje rizika zaraze i
poboljšanje zaštite interesa ulagatelja. Ipak, prijedlogom se u potpunosti
poštuje bit ove temeljne slobode. Predloženim novim pravilima općenito
će se unaprijediti pravo na zaštitu potrošača (čl. 38.), poštujući
temeljna prava i načela koja su priznata u Povelji Europske unije o
temeljnim pravima i ugrađena u Ugovor o funkcioniranju Europske unije.
3.4.        Detaljna objašnjenja
prijedloga
Prijedlog uredbe o novčanim fondovima
podijeljen je u devet poglavlja.
3.4.1.     Poglavlje I. –Opće odredbe
(članci 1. – 6.)
Poglavlje I. sadržava opća pravila, kao
što su predmet i područje primjene predloženih pravila, definicije,
odobrenje novčanih fondova te međusobni utjecaj predložene uredbe i
postojećih pravila iz Direktiva 2009/65/EZ (UCITS) i 2011/61/EU (UAIF).
Člankom 1. utvrđuje se predmet i
područje primjene predložene uredbe koja bi se trebala primjenjivati na
sve novčane fondove koji su osnovani, kojima se upravlja i/ili se prodaju
u Uniji i utvrđuje se da bi zahtjevi iz Uredbe trebali biti iscrpni tj.
osmišljeni su tako da ne ostavljaju prostora za dodatnu „prerevnu provedbu” na
nacionalnoj razini. Novčani fondovi su UCITS ili AIF koji ulažu u
kratkoročne financijske instrumente i imaju određene ciljeve.
Članak 2. sadržava ključne definicije potrebne za jedinstvenu
primjenu predložene Uredbe. Člankom 3. zahtijeva se da subjekti za
zajednička ulaganja moraju imati odobrenje za rad izričito kao
novčani fond u okviru usklađenog postupka odobrenja za rad UCITS-a
ili u skladu s novim usklađenim postupkom utvrđenim u članku 4.
za AIF-e. Člankom 5. pridržava se pravo na naziv „novčani fond” samo
za one fondove koji su u skladu s Uredbom. Člankom 6. opisuje se
međusobno djelovanje postojećih pravila iz direktiva UCITS i UAIF te
nove Uredbe o novčanim fondovima, posebno navodeći da je
usklađenost s Uredbom obveza upravitelja novčanog fonda.
3.4.2.     Poglavlje II. – Obveze koje se
odnose na politike ulaganja novčanih fondova (članci 7. – 20.)
Poglavlje II. sadržava pravila o dopuštenim
politikama ulaganja koje novčani fond smije provoditi, a obuhvaćaju
prihvatljivu imovinu, diversifikaciju, koncentraciju i kreditnu kvalitetu
imovine u koju se ulaže.
Člankom 7. opisuje se odnos pravila
UCITS-a za politike ulaganja i predloženih pravila za politike ulaganja novčanog
fonda, uzimajući u obzir da novčani fond čini lex specialis
u odnosu na pravila UCITS-a izričito navedena u članku 7.
Člankom 8. opisuju se četiri kategorije financijske imovine u koju
novčani fond može ulagati: instrumenti tržišta novca, depoziti u kreditnim
institucijama, financijske izvedenice i obratni repo ugovori. S druge strane
novčani fond ne smije ulagati u drugu imovinu, baviti se kratkom prodajom
instrumenata tržišta novca, izlagati se dionicama ili robi, sklapati ugovore o
uzajmljivanju ili pozajmljivanju vrijednosnih papira, sklapati repo ugovore ili
pozajmljivati ili unajmljivati gotovinu jer bi te kategorije imovine i prakse
ugrozile profil likvidnosti novčanog fonda. Člancima 9. do 13.
opisuju se uvjeti prihvatljivosti četiriju kategorija imovine u koju
novčani fond može ulagati. Osobito članak 13. sadržava pravila kojima
je cilj osigurati da su kolaterali primljeni za obrnuti repo ugovor dovoljni
likvidni kako bi se po potrebi brzo mogli prodati.
Članak 14. sadržava detaljna pravila o
diversifikaciji imovine prihvatljive za ulaganje koja svaki novčani fond
mora poštovati, kao što su gornje granice za udjele pojedinih izdavatelja
(postotak u imovini kojom upravlja novčani fond) te pravila o maksimalnoj
izloženosti novčanog fonda rizicima s obzirom na pojedinu drugu ugovornu
stranu. S druge strane člankom 15. obuhvaćena su najviša
ograničenja za ulaganja novčanog fonda koja može imati u pojedinom
izdavatelju (ograničenja koncentracije). Kako bi se manje mehanički
oslanjalo na vanjski rejting, članci 16. do 19. sadržavaju detaljna
pravila o internoj procjeni kreditne kvalitete instrumenata u koje novčani
fond ulaže. Člankom 20. opisuju se zahtjevi kojima se regulira interni
postupak procjene kreditnog rejtinga, a osobito uloga višeg rukovodstva.
3.4.3.     Poglavlje III. – – Obveze koje
se odnose na upravljanje rizicima novčanih fondova (članci 21. – 25.)
Poglavlje III. obuhvaća aspekte
upravljanja rizicima kao što su dospijeće i likvidnost imovine
novčanog fonda, dobivanje rejtinga i takozvane politike „upoznaj svog
klijenta” te testiranje otpornosti na stres koje je novčani fond dužan
uvesti.
Nova pravila o ponderiranom prosječnom
dospijeću (weighted average maturity – WAM) i ponderiranom
prosječnom trajanju (weighted average life – WAL) u kombinaciji sa
zahtjevima za držanjem imovine s dnevnim i tjednim dospijećem,
ključne su okosnice za povećanje likvidnosti novčanog fonda, a
time i njegove sposobnosti isplaćivanja ulagateljima. Članak 21.
sadržava važnu odredbu o profilu dospijeća kojeg se kratkoročni
novčani fond mora pridržavati. Članak 22. sadržava odgovarajuća
pravila za standardne novčane fondove koji ulažu u dugoročnije
instrumente nego kratkoročni novčani fond. Standardni novčani
fondovi imaju drugačija ograničenja dospijeća, kao što su WAL i
WAM, te mogu koristiti nižu granicu za diversifikaciju ulaganja u instrumente
tržišta novca koje je izdao isti subjekt. Ova su obilježja u skladu s ciljevima
standardnih novčanih fondova da nude malo veće prinose od stopa na
tržištu novca. Karakteristike ove vrste novčanog fonda također su u
skladu s činjenicom da se standardnim novčanim fondovima ne može
upravljati kao novčanim fondom s nepromjenjivim NAV-om (članak 22.
stavak 5.) te su stoga manje podložni masovnom odljevu sredstava.
Člankom 23. novčanom fondu se
zabranjuje prikupljanje ili financiranje vanjskog kreditnog rejtinga i time se
dopunjuju pravila o internom rejtingu iz članaka 16. do 19. Člankom
24. uvode se zahtjevi za „upoznavanjem svojeg klijenta”. Cilj je ovih pravila
omogućiti novčanim fondovima bolje predviđanje ciklusa isplate.
Članak 25. sadržava pravila o testiranju otpornosti na stres.
3.4.4.     Poglavlje IV. – Pravila
vrednovanja (članci 26. – 28.)
Poglavlje IV. obuhvaća vrednovanje
imovine u koju novčani fond ulaže te izračun neto vrijednosti imovine
novčanog fonda po udjelu ili dionici.
Članci 26. do 28. sadržavaju pravila
prema kojima novčani fond mora vrednovati svoja pojedinačna ulaganja,
izračunavati neto vrijednost imovine (NAV) po udjelu ili dionici
novčanog fonda te pravila o učestalosti oba vrednovanja. Iako se
općenito prednost daje vrednovanju po tržišnim vrijednostima, novčani
fondovi smiju vrednovati po modelu, ako procjena po tržišnim vrijednostima nije
moguća ili tržišni podaci nisu dovoljno kvalitetni. Samo novčani
fondovi s nepromjenjivim NAV-om smiju vrednovati imovinu po amortiziranom
trošku. Odabrana metoda izračuna NAV-a osobito je važna kod izdavanja i
isplate dionica ili udjela novčanog fonda (članak 26.).
3.4.5.     Poglavlje V. – – Posebni
zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om (članci 29. –
34.)
Poglavlje V. sadrži posebne zahtjeve za
novčane fondove koji svoju imovinu vrednuju po amortiziranom trošku ili
oglašavaju nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici ili zaokružuju nepromjenjivi
NAV po udjelu ili dionici na sljedeći postotni bod– – takozvani
nepromjenjivi NAV ili novčani fond s nepromjenjivim NAV-om.
Članak 29. sadržava posebne zahtjeve za
odobrenje koji se primjenjuju samo na novčane fondove koji svoju imovinu
vrednuju po amortiziranom trošku ili oglašavaju nepromjenjivi NAV po udjelu ili
dionici ili zaokružuju nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici na najbliži
postotni bod. Ti novčani fondovi s nepromjenjivim NAV-om moraju
uspostaviti i u svakom trenutku održavati zaštitni sloj u iznosu od najmanje
3 % ukupne vrijednosti njihove imovine. U članku 30. opisuje se
uvođenje zaštitnog sloja („zaštitni sloj za NAV”), dok se u članku
31. opisuje njegova primjena. Najvažnije sadrži članak 31. prema kojem se
zaštitni sloj za NAV smije koristiti samo za nadoknadu razlike između
nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i „stvarne” vrijednosti po udjelu
ili dionici. Osim toga, članak 31. sadržava pravila o tome kada se
zaštitni sloj za NAV mora knjižiti kao dugovanje, a kada kao potraživanje. Konačno,
članci 32. do 34. sadržavaju obvezu dopunjavanja zaštitnog sloja i
posljedice ako se zaštitni sloj NAV-a ne dopuni.
3.4.6.     Poglavlje VI. – – Vanjska
potpora (članci 35. – 36.)
Poglavlje VI. sadrži pravila o vanjskoj
potpori. Njime se utvrđuje pravilo da novčani fondovi s
nepromjenjivim NAV-om mogu primati vanjsku potporu samo kroz zaštitni sloj za
NAV, dok je drugim novčanim fondovima u pravilu zabranjeno primanje
vanjske potpore.
U članku 35. opisuje se što se smatra
vanjskom potporom te se nabrajaju neki od primjera vanjske potpore. Ovaj
članak ima dva cilja: osigurati da se sva potpora „pokrovitelja”
novčanim fondovima s nepromjenjivim NAV-om dodjeljuje preko transparentnog
mehanizma predviđenog člankom 31. primjenom unaprijed utvrđenog
zaštitnog sloja za NAV, ili ako se potpora dodjeljuje drugim novčanim
fondovima, da nadležna tijela takvu potporu odobre samo ako su ad hoc
potpore pokrovitelja opravdane iznimnim okolnostima povezanima s održavanjem
financijske stabilnosti (članak 36.).
3.4.7.     Poglavlje VII. – – Zahtjevi
transparentnosti (članci 37. – 38.)
Poglavlje VII. sadržava pravila o
transparentnosti kada se novčani fondovi oglašavaju ulagateljima i
zahtjeve izvješćivanja nadležnim tijelima.
Članak 37. sadržava posebne zahtjeve
transparentnosti. Člankom 38. utvrđuju se zahtjevi izvješćivanja
za sve novčane fondove, koji se primjenjuju dodatno uz zahtjeve iz
direktiva 2009/65 i 2011/61.
3.4.8.     Poglavlje VIII. – – Nadzor
(članci 39. – 42.)
Poglavlje VIII. sadržava primjenjiva pravila o
nadzoru novčanih fondova: u članku 39. objašnjava se uloga tijela
nadležnih za novčane fondove i upravitelja novčanih fondova. U
članku 40. navodi se da bi se ovlasti nadležnih tijela u skladu s
direktivama UCITS i UAIF trebale izvršavati i uzimajući u obzir predloženu
Uredbu. Članak 41. odnosi se na ovlasti ESMA-e, dok se člankom 42.
predviđa suradnja nadležnih tijela.
3.4.9.     Poglavlje IX.– – Završne
odredbe (članci 43. – 46.)
Poglavlje IX. sadržava pravila o tretiranju
postojećih UCITS-a i AIF-a koji djeluju kao novčani fondovi kako bi
se osigurala njihova usklađenost s novim pravilima za novčane fondove
te klauzulu o preispitivanju za primjenu zaštitnog sloja za NAV na
određene novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om. U članku 43. posebno
se navodi kako bi postojeći UCITS-i AIF-i koji ispunjavaju kriterije
definicije novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om trebali postupno graditi
zaštitni sloj za NAV. U članku 45. navodi se da bi primjenu zaštitnog
sloja za NAV na novčani fond s nepromjenjivim NAV-om, koji svoj portfelj
usmjeravaju na dužničke financijske instrumente koje izdaju ili za koje
jamče države članice, trebalo preispitati u roku od tri godine nakon
stupanja na snagu ove uredbe.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Rad na reformi novčanih fondova usko se
usklađuje s Europskim nadzornim tijelom za vrijednosne papire i tržišta
kapitala (ESMA). Stručnjaci Komisije u području upravljanja fondovima
redovito su bili u kontaktu s kolegama iz ESMA-e, u okviru operativne radne
skupine za novčane fondove i Stalnog odbora za upravljanje ulaganjima koji
je osnovala ESMA.
ESMA je zapravo obustavila rad na
novčanim fondovima nakon što je Komisija objavila da namjerava predložiti
zakonodavstvo u tom području, kojim se između ostalog, ugrađuju
određena načela dosadašnjih smjernica CESR-a i ESMA-e za novčane
fondove u korpus primarnog prava. Ova je obustava izvršena u fazi u kojoj je
ESMA već započela svoj rad na „alternativnim metodologijama
rejtinga”. Ovaj je rad započet kako bi se zamijenio kreditni rejting koji
za instrumente tržišta novca izdaju agencije za kreditni rejting. ESMA je
obustavila svoj rad kako bi pričekala službeni mandat za taj rad na
temelju predloženog zakonodavstva. Osim toga, u okviru nastojanja da uspostavi
konvergenciju u području novčanih fondova, ESMA već radi na
stvaranju baze podataka o postupcima nadzora i pridržavanju postojećih
smjernica.
Stoga je ESMA već dobro opremljena za
ispunjavanje zadaće predviđene predloženom Uredbom, jer je sav taj
rad zaista započela već prije prijedloga Komisije o novčanim
fondovima.
U tim okolnostima Komisija nije utvrdila
utjecaj na proračun EU-a. U skladu s gore navedenim, za ESMA-u neće
biti potrebna dodatna sredstva niti dodatna radna mjesta za obavljanje
zadaća koje joj se predloženim zakonodavstvom povjeravaju: razvoj alternativne
metodologije rejtinga i uspostavljanje baze podataka odobrenih novčanih
fondova. Kako je prethodno objašnjeno, te su zadaće već dio dobro
uhodanog rada unutar ESMA-e.
Osim toga, rad na definiranju operativnih
pravila u području novčanih fondova već je obuhvaćen
postojećim dužnostima ESMA-e: u okviru svoje cjelokupne zadaće
nadzora i usklađivanja propisa u području UCITS fondova, ESMA je
već rasporedila ljudske resurse za rad na razvoju politike i instrumenata
nadzora u pogledu novčanih fondova, posebne kategorije fondova koji su
regulirani kao UCITS ili kao AIF fondovi.
Slijedom tih nastojanja CESR, prethodnik
ESMA-e, izdao je u svibnju 2010. opsežne smjernice o novčanim fondovima
(CESR 10/049).
Godine 2012. ESMA je provela stručni
pregled, u koji je uložila znatne resurse, da ocijeni kako su države
članice primijenile smjernice u praksi (12 država članica primijenilo
je smjernice, dok ih njih osam nije prenijelo u svoju regulatornu praksu).
Godine 2013. smjernice o novčanim
fondovima dopunjene su detaljnim pitanjima i odgovorima.
2013/0306 (COD)
Prijedlog
UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o novčanim fondovima
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
gospodarskog i socijalnog odbora[2],

djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim
postupkom,
budući da:
(1)       Novčani fondovi
osiguravaju kratkoročno financiranje financijskim institucijama,
poduzećima i državama. Financiranjem tih subjekata novčani fondovi
pridonose financiranju europskog gospodarstva.
(2)       Na strani potražnje,
novčani fondovi su kratkoročni instrument upravljanja gotovinom koji
nudi visoku razinu likvidnosti i diversifikacije, stabilnu vrijednost uložene
glavnice u kombinaciji s tržišno utemeljenim prinosom. Novčane fondove
uglavnom koriste poduzeća koja žele kratkoročno uložiti višak
gotovine. Stoga su novčani fondovi važna spona između ponude
kratkoročnog novca i potražnje za njime.
(3)       Događaji do kojih je
došlo za vrijeme financijske krize ukazali su na nekoliko karakteristika
novčanih fondova zbog kojih su osjetljivi u slučaju poteškoća na
financijskim tržištima te stoga mogu širiti ili povećavati rizike u
financijskom sustavu. Kada cijene imovine u koju ulažu novčani fondovi
počnu padati, posebice kod tržišnih stresova, novčani fond ne može
uvijek ispuniti svoje obećanje i omogućiti trenutačnu isplatu uz
očuvanje vrijednosti glavnice udjela ili dionice koje je izdao
ulagateljima. To može dovesti do masovnih i iznenadnih zahtjeva za isplatu što
može izazvati šire makroekonomske posljedice.
(4)       Veliki zahtjevi za isplatu
prisiljavaju novčane fondove na prodaju dijela svojih ulaganja na
padajućem tržištu i time potiču krizu likvidnosti. U tim okolnostima
izdavatelji na tržištu novca mogu se suočiti s ozbiljnim poteškoćama
u financiranju ako presuši tržište komercijalnih zapisa i drugih instrumenata
tržišta novca. Stoga bi svaka zaraza na tržištu kratkoročnog financiranja
mogla izazvati znatne izravne poteškoće u financiranju financijskih
institucija, poduzeća i država te time i gospodarstva.
(5)       Upravitelji imovine mogu uz
pomoć pokrovitelja donijeti odluku o osiguravanju diskrecijske potpore
kako bi se održala likvidnost i stabilnost njihovih novčanih fondova.
Pokrovitelji su često prisiljeni poduprijeti novčani fond kada gube
vrijednost zbog reputacijskog rizika i iz straha da bi se panika mogla
proširiti na njihova druga područja poslovanja. Ovisno o veličini
fonda i jačini pritiska isplata, pokroviteljska potpora može doseći
razmjere koji premašuju raspoložive rezerve pokrovitelja. Stoga je važno
osigurati okvir jedinstvenih pravila kako bi se spriječio gubitak
pokrovitelja i rizik zaraze na druge subjekte koji su pokrovitelji
novčanih fondova.
(6)       Kako bi se očuvali
integritet i stabilnost unutarnjeg tržišta promicanjem otpornijih novčanih
fondova i ograničavanjem prijenosnika zaraze, potrebno je utvrditi pravila
za poslovanje novčanih fondova, a osobito za sastav portfelja
novčanih fondova. Jedinstvena pravila diljem Unije potrebna su kako bi se
osiguralo da novčani fondovi mogu ulagatelje odmah isplatiti, posebice za
vrijeme tržišnih stresova. Jedinstvena pravila za portfelj novčanog fonda
isto su tako potrebna kako bi se osiguralo da se novčani fondovi mogu
nositi s masovnim i iznenadnim zahtjevima za isplatu velikog broja ulagatelja.
(7)       Jedinstvena pravila za
novčane fondove potrebna su i kako bi se osiguralo nesmetano
funkcioniranje tržišta kratkoročnog financiranja za financijske
institucije, korporativne izdavatelje kratkoročnih dužničkih
financijskih instrumenata i države. Osim toga, njima se mora osigurati jednaki
tretman ulagatelja novčanih fondova i izbjegava da primatelji kasnih
isplata budu dodatno oštećeni ako se isplate privremeno obustave ili se
novčani fond likvidira.
(8)       Potrebno je uskladiti
zahtjeve nadzora povezane s novčanim fondovima tako da se postave jasna
pravila kojima se novčanim fondovima i njihovim upraviteljima u
čitavoj Uniji nameću izravne obveze. Time bi se povećala
stabilnost novčanih fondova kao izvora kratkoročnog financiranja
država i korporativnog sektora u čitavoj Uniji. Osim toga osiguralo bi se
da novčani fondovi ostanu pouzdani instrument za potrebe upravljanja
gotovinom gospodarstva Unije.
(9)       Smjernice za novčane
fondove, koje je donio Odbor europskih regulatora za vrijednosne papire (CESR)
kako bi se za novčane fondove Unije stvorili ravnopravni minimalni uvjeti
tržišnog natjecanja, provelo je samo 12 država članica godinu dana nakon
njihova stupanja na snagu, što je pokazalo da i dalje postoje razlike
između nacionalnih propisa. Različitim nacionalnim pristupima ne
rješavaju se slabosti tržišta novca u Uniji koje su se pokazale za vrijeme
financijske krize te se ne ublažava rizik zaraze, čime se ugrožava
funkcioniranje i stabilnost unutarnjeg tržišta. Stoga se ovim zajedničkim
pravilima za novčane fondove treba pružiti visoka razina zaštite
ulagatelja te spriječiti i ublažiti svaki potencijalni rizik od zaraze
koji proizlazi iz mogućeg bijega ulagatelja novčanih fondova.
(10)     U slučaju da nema uredbe
kojom se utvrđuju pravila za novčane fondove, mogle bi se na
nacionalnoj razini i dalje donositi različite mjere zbog kojih bi se zbog
važnih razlika u ključnim standardima za zaštitu ulaganja i dalje znatno
narušavalo tržišno natjecanje. Različiti zahtjevi za sastav portfelja,
prihvatljivu imovinu i njezino dospijeće, likvidnost i diversifikaciju te
kreditnu kvalitetu izdavatelja instrumenata tržišta novca dovode do razlika u
razini zaštite ulagatelja jer su ulaganja novčanog fonda povezana s
različitim razinama rizika. Ne donesu li se stroga zajednička pravila
primjenjiva na novčane fondove na unutarnjem tržištu, nije moguća
jedinstvena zaštita ulagatelja i ulagatelje se potiče da traže isplatu
svojih ulaganja te se time potiču na bijeg. Stoga je nužno donijeti
jedinstvena pravila kako bi se spriječila zaraza tržišta kratkoročnog
financiranja i pokrovitelja novčanih fondova koja bi uvelike ugrozila
stabilnost financijskog tržišta Unije.
(11)     Nova pravila za novčane
fondove usko su povezana s Direktivom 2009/65/EZ[3]
i Direktivom 2011/61/EU[4]
jer one čine pravni okvir kojim se uređuje osnivanje novčanih
fondova, upravljanje njima i prodaja novčanih fondova u Uniji.
(12)     Subjekti za zajednička
ulaganja u Uniji mogu poslovati kao subjekti za zajednička ulaganja u
prenosive vrijednosne papire (UCITS) kojima upravljaju upravitelji UCITS-a ili
investicijska društva s odobrenjem za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ ili
kao alternativni investicijski fondovi (AIF) kojima upravljaju upravitelji
alternativnih investicijskih fondova (UAIF) s odobrenjem za rad i registrirani
u skladu s Direktivom 2011/61/EU. Novim pravilima o novčanim fondovima
dopunjuju se odredbe tih Direktiva. Stoga bi se nova jedinstvena pravila
trebala primjenjivati dodatno uz ona utvrđena u direktivama 2009/65/EZ i
2011/61/EU. Istodobno trebalo bi odrediti da se niz pravila koja se odnose na
politike ulaganja UCITS-a utvrđena u poglavlju VII. Direktive 2009/65/EZ
prestaje primjenjivati i potrebno je utvrditi posebna pravila za proizvode u
ovim novim jedinstvenim odredbama o novčanim fondovima.
(13)     Usklađena pravila trebala
bi se primijeniti na subjekte za zajednička ulaganja koji imaju
karakteristike novčanog fonda. Za UCITS-e i AIF-e koji ulažu u
kratkoročnu imovinu kao što su instrumenti tržišta novca ili depoziti ili
sklapaju obrnute repo ugovore ili određene ugovore o izvedenicama
čija je jedina svrha zaštita od rizika povezanih s drugim ulaganjima fonda
i čiji je cilj ponuditi prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili
očuvati vrijednost ulaganja, trebalo bi biti obvezno pridržavanje novih
pravila o novčanim fondovima.
(14)     Posebnost novčanih
fondova proizlazi iz kombinacije imovine u koju ulažu i njihovih ciljeva. Cilj
ostvarivanja prinosa u skladu sa stopama na tržištu novca i cilj očuvanja
vrijednosti ulaganja međusobno se ne isključuju. Novčani fond
može imati jedan od tih ciljeva ili oba cilja istodobno.
(15)     Cilj ostvarivanja prinosa u
skladu sa stopama na tržištu novca trebalo bi tumačiti u širem smislu.
Predviđeni prinos ne mora biti savršeno usklađen sa stopama EONIA,
Libor, Euribor ili bilo kojom drugom mjerodavnom stopom na tržištu novca. Cilj
ostvarivanja malo bolje stope od stopa na tržištu novca ne izuzima UCITS ili
AIF iz područja primjene novih jedinstvenih pravila.
(16)     Cilj očuvanja vrijednosti
ulaganja ne bi trebalo smatrati kapitalnim jamstvom fonda. Trebalo bi se
smatrati ciljem koji UCITS ili AIF želi ostvariti. Smanjenje vrijednosti
ulaganja ne bi trebalo značiti da je subjekt za zajednička ulaganja
promijenio cilj očuvanja vrijednosti ulaganja.
(17)     Važno je da se UCITS-i i AIF-i
koji imaju karakteristike novčanih fondova odrede kao novčani fondovi
i da se izričito provjeri njihova sposobnost kontinuiranog pridržavanja
novih jedinstvenih pravila o novčanim fondovima. U tu svrhu nadležna
tijela trebala bi novčanim fondovima izdavati odobrenje za rad. Za UCITS
odobrenje za rad kao novčani fond trebalo bi se izdati u okviru odobrenja
za rad kao UCITS u skladu s usklađenim postupcima predviđenima
Direktivom 2009/65/EZ. Za AIF-e, budući da oni ne podliježu
usklađenim postupcima odobrenja i nadzora, potrebno je predvidjeti
zajednička osnovna pravila o odobrenju za rad koja održavaju
postojeća usklađena pravila UCITS-a. Tim bi se postupcima trebalo
osigurati da AIF s odobrenjem za rad kao novčani fond za upravitelja ima
upravitelja alternativnih investicijskih fondova (UAIF) s odobrenjem za rad u
skladu s Direktivom 2011/61/EU.
(18)     Kako bi se osiguralo da
subjekti za zajednička ulaganja koji imaju karakteristike novčanih
fondova podliježu novim zajedničkim pravilima za novčane fondove,
potrebno je zabraniti korištenje naziva „novčani fond” ili bilo kojeg
drugog izraza kojim se implicira da subjekt za zajednička ulaganja dijeli
karakteristike novčanih fondova za sve fondove koji nisu u skladu s ovom
Uredbom. Da bi se spriječilo izbjegavanje pravila za novčane fondove,
nadležna tijela trebala bi nadzirati tržišne prakse subjekata za
zajednička ulaganja koji su osnovani ili se prodaju na području
njihove nadležnosti kako bi se uvjerila da ne zloupotrebljavaju naziv
novčanog fonda ili navode na zaključak da su novčani fond, a da
pritom ne poštuju novi regulatorni okvir.
(19)     Nova pravila koja se
primjenjuju na novčane fondove trebaju se zasnivati na postojećem
regulatornom okviru uspostavljenom Direktivom 2009/65/EZ, Direktivom 2011/61/EU
i aktima koji su doneseni za njihovu provedbu. Stoga bi se pravila za proizvode
novčanih fondova trebala primjenjivati dodatno uz pravila za proizvode
utvrđena postojećim zakonodavstvom Unije, osim ako se izričito
prestanu primjenjivati. Nadalje, pravila za upravljanje i prodaju utvrđena
postojećim okvirom trebala bi se primjenjivati na novčane fondove i
pritom uzeti u obzir jesu li UCITS ili AIF. Isto tako, pravila o
prekograničnom pružanju usluga i slobodi poslovnog nastana utvrđena
direktivama 2009/65/EZ i 2011/61/EU trebala bi se na odgovarajući
način primjenjivati na prekogranične aktivnosti novčanih
fondova.
(20)     S obzirom da UCITS-i AIF-i
mogu imati različite pravne oblike kojima ne dobivaju nužno pravnu
osobnost, trebalo bi se smatrati da se odredbe, kojima se zahtijeva da
novčani fondovi poduzimaju mjere, odnose na upravitelje novčanih
fondova ako je novčani fond ustrojen kao UCITS ili AIF koji ne može
poduzimati mjere samostalno jer nema vlastitu pravnu osobnost.
(21)     Pravilima za portfelj
novčanih fondova zahtijevalo bi se jasno utvrđivanje kategorija
imovine prihvatljive za ulaganje novčanih fondova i uvjeta pod kojima je
prihvatljiva. Kako bi se osigurao integritet novčanih fondova poželjno je
novčanom fondu zabraniti određene financijske transakcije kojima bi
se ugrozili strategija i ciljevi ulaganja.
(22)     Instrumenti tržišta novca su
prenosivi instrumenti kojima se obično trguje na tržištu novca, kao što su
blagajnički zapisi i kratkoročne municipalne obveznice, potvrde o
depozitu, komercijalni zapisi, bankovni akcepti te srednjoročne ili
kratkoročne obveznice. Oni bi trebali biti prihvatljivi za ulaganje
novčanih fondova samo ako su usklađeni s ograničenjima
dospijeća te ih novčani fond svrstava u instrumente visoke kreditne
kvalitete.
(23)     Komercijalni zapisi osigurani
imovinom (ABCP) trebali bi se smatrati prihvatljivim instrumentima tržišta
novca u mjeri u kojoj ispunjavaju dodatne zahtjeve. Zbog činjenice da su
za vrijeme krize određene sekuritizacije bile osobito nestabilne, potrebno
je uvesti ograničenja dospijeća i kriterije kvalitete za temeljnu
imovinu. Ne bi sve kategorije temeljne imovine trebale biti prihvatljive jer
neke su nestabilnije od drugih. Zbog toga bi se temeljna imovina trebala
sastojati isključivo od kratkoročnih dužničkih instrumenta koje
su izdala poduzeća tijekom svog poslovanja, kao što su potraživanja od
kupaca. Instrumenti kao što su krediti i leasing za automobile, leasing za
opremu, potrošački krediti, stambeni krediti, potraživanja po kreditnim
karticama ili bilo koji drugi instrumenti povezani sa stjecanjem ili
financiranjem usluga ili robe potrošača nisu prihvatljivi. ESMA-i se treba
povjeriti izrada nacrta regulatornih tehničkih standarda koji se podnose
Komisiji na odobrenje u pogledu uvjeta i okolnosti pod kojima se smatra da se
temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoje isključivo od
korporativnih dužničkih financijskih instrumenata te uvjeta i
brojčanih pragova kojim se određuje kada je korporativna obveznica
visoke kreditne kvalitete i likvidna.
(24)     Novčanom fondu treba se
dopustiti ulaganje u depozite do mjere u kojoj u svakom trenutku može
povući sredstva. Stvarna mogućnost povlačenja bi se
ograničila ako su sankcije za prijevremeno povlačenje tako visoke da
premašuju kamate obračunate prije povlačenja. Iz tog razloga
novčani fond trebao bi paziti da ne polaže depozite kod kreditnih
institucija koje zahtijevaju iznadprosječne sankcije ili da ne polaže
depozite na predugi rok ako to dovodi do previsokih sankcija.
(25)     Izvedeni financijski
instrumenti prihvatljivi za ulaganje novčanog fonda trebali bi služiti
isključivo za zaštitu od kamatnog i valutnog rizika te bi im temeljni
instrument trebale biti samo kamatne stope, devizne valute ili indeksi tih
kategorija. Svako korištenje izvedenica u drugu svrhu ili uz drugu temeljnu imovinu
trebalo bi zabraniti. Izvedenice se trebaju koristiti samo kao dopuna
strategiji fonda, a ne kao glavni instrument za postizanje ciljeva fonda. Ako
novčani fond ulaže u imovinu denominiranu u valuti različitoj od
valute fonda, od upravitelja novčanog fonda se očekuje potpuna
zaštita od izloženosti valutnom riziku, uključujući i preko
izvedenica.
(26)     Obrnute repo ugovore
novčani fondovi mogu koristiti kao sredstvo vrlo kratkoročnog
ulaganja viška gotovine pod uvjetom da je stavka u cijelosti osigurana. Kako bi
se zaštitili interesi ulagatelja, kolaterali u okviru obrnutih repo ugovora
moraju biti visoke kvalitete. Sve druge učinkovite metode upravljanja
portfeljem, uključujući uzajmljivanje i pozajmljivanje vrijednosnih
papira, novčani fondovi ne bi trebali koristiti budući da bi se njima
moglo narušiti ostvarivanje ciljeva ulaganja novčanih fondova.
(27)     Kako bi se ograničilo
preuzimanje rizika novčanih fondova, bitno je smanjiti rizik druge
ugovorne strane tako da se za portfelj novčanih fondova utvrde jasni
zahtjevi za diversifikaciju. U tu svrhu obrnuti repo ugovori moraju biti u
potpunosti osigurani te, kako bi se ograničio operativni rizik, jedna
ugovorna strana obrnutog repo ugovora ne može imati više od 20 % imovine
novčanog fonda. Sve neuvrštene (OTC) izvedenice trebale bi podlijegati
Uredbi (EU) br. 648/2012[5].
(28)     Zbog pravila nadzora i
izbjegavanja znatnog utjecaja novčanog fonda na upravu izdavatelja,
potrebno je izbjeći preveliku koncentraciju ulaganja novčanog fonda u
imovinu istog izdavatelja.
(29)     Novčani fond trebao bi
biti odgovoran za ulaganje u prihvatljivu imovinu visoke kvalitete. Stoga
novčani fond treba imati oprezan i strog interni postupak procjene za
određivanje kreditne kvalitete instrumenata tržišta novca u koje namjerava
ulagati. U skladu sa zakonodavstvom Unije o ograničavanju pretjeranog
oslanjanja na kreditni rejting, važno je da se novčani fondovi, kada
procjenjuju kvalitetu prihvatljive imovine, ne oslanjaju mehanički na
rejting koji daju agencije za kreditni rejting. U tu svrhu novčani fond
treba uspostaviti interni rejting-sustav na temelju usklađene
rejting-skale i internog postupka procjene.
(30)     Kako bi se izbjeglo da
upravitelji novčanog fonda za procjenu kreditnog rizika instrumenta
tržišta novca koriste različite kriterije procjene i istom instrumentu
pripisuju različite karakteristike rizika, ključno je da se
upravitelji oslanjanju na iste kriterije. U tu se svrhu kriteriji za rejting
moraju precizno definirati i uskladiti. Primjeri internih kriterija za rejting
su kvantitativne mjere za izdavatelja instrumenta, kao što su financijski
pokazatelji, dinamika bilance, smjernice za profitabilnost, koje se ocjenjuju i
uspoređuju s onima poduzeća i grupa iz sektora; kvalitativne mjere za
izdavatelja instrumenta su učinkovitost uprave i korporativna strategija
koje se analiziraju kako bi se osiguralo da ukupna strategija izdavatelja ne
šteti njegovoj budućoj kreditnoj kvaliteti. Najviši interni rejting trebao
bi odražavati činjenicu da izdavatelj instrumenata u svakom trenutku ima
najvišu moguću kreditnu sposobnost.
(31)     Kako bi se razvio
transparentan i dosljedan interni rejting-sustav, upravitelj bi trebao
dokumentirati postupke korištene za internu procjenu. Time bi se osiguralo da
je postupak u skladu s jasnim pravilima koja se mogu nadzirati i da se
zainteresirane strane na zahtjev mogu upoznati s korištenim metodologijama.
(32)     Kako bi se smanjio rizik
portfelja važno je odrediti ograničenja dospijeća i predvidjeti
maksimalno dopušteno ponderirano prosječno dospijeće (WAM) i
ponderirano prosječno trajanje (WAL).
(33)     WAM se koristi za mjerenje
osjetljivosti novčanog fonda na promjene kamatnih stopa na tržištu novca.
Kada određuju WAM, upravitelji bi trebali uzeti u obzir utjecaj izvedenih
financijskih instrumenata, depozita i obrnutih repo ugovora i njihov
učinak na rizik kamatnih stopa novčanog fonda. Ako novčani fond
ugovori SWAP transakciju kako bi instrument s promjenjivom stopom promijenio u
instrument s fiksnom stopom, to bi trebalo uzeti u obzir pri određivanju
WAM-a.
(34)     WAL se koristi za mjerenje
kreditnog rizika, budući da što se više odgađa isplata glavnice,
kreditni rizik je veći. WAL se koristi i za ograničavanje rizika
likvidnosti. Za razliku od izračuna WAM-a, za izračun WAL-a za vrijednosne
papire s promjenjivom stopom i strukturirane financijske instrumente nije
moguće koristiti datume utvrđivanja kamatnih stopa, već
isključivo navedeno konačno dospijeće financijskog instrumenta.
Dospijeće koje se koristi za izračun WAL-a je dospijeće
preostalo do ugovorene isplate jer je to jedini datum kada društvo za
upravljanje može biti sigurno da će se izvršiti isplata instrumenta.
Obilježja instrumenta kao što je mogućnost isplate na određeni datum,
takozvane put-opcije, ne mogu se uzeti u obzir za izračun WAL-a.
(35)     Kako bi se poboljšala
sposobnost novčanih fondova da vrše isplate i spriječila likvidacija
imovine novčanih fondova po preniskim cijenama, novčani fondovi
trebali bi uvijek držati minimalni iznos likvidne imovine koja dospijeva dnevno
ili tjedno. Udio imovine koja dospijeva dnevno ili tjedno izračunava se s
pomoću ugovorenog datuma isplate sredstava. Može se razmotriti
mogućnost da upravitelj kratkoročno raskine ugovor. Primjerice, ako
se obrnuti repo ugovor može raskinuti uz otkazni rok od jednog dana, smatra se
imovinom koja dospijeva dnevno. Ako upravitelj ima mogućnost podići
novac s depozitnog računa uz otkazni rok od jednog dana, može se smatrati
imovinom koja dospijeva dnevno.
(36)     S obzirom na to da
novčani fondovi mogu ulagati u imovinu s različitim rasponom
dospijeća, ulagatelji bi trebali moći razlikovati različite
kategorije novčanih fondova. Stoga se novčani fondovi trebaju
svrstati u kratkoročni ili standardni novčani fond. Cilj je
kratkoročnih novčanih fondova ponuditi prinose sukladne stopama na
tržištu novca i istovremeno osigurati najveću moguću razinu
sigurnosti za ulagatelje. Rizik trajanja i kreditni rizik kratkoročnih
novčanih fondova održavaju se niskima kratkim WAM-om i WAL-om.
(37)     Cilj je standardnih
novčanih fondova ponuditi prinose malo više od prinosa na tržištu novca te
stoga ulažu u imovinu s dužim dospijećem. Nadalje, kako bi se ostvario taj
cilj, ovoj kategoriji novčanih fondova treba dopustiti primjenu viših
granica za rizik portfelja kao što su ponderirano prosječno dospijeće
i ponderirano prosječno trajanje.
(38)     U skladu s pravilima
utvrđenima u članku 84. Direktive 2009/65/EZ, upravitelji UCITS
novčanih fondova imaju mogućnost u iznimnim slučajevima, u
kojima okolnosti to zahtijevaju, privremeno obustaviti isplatu. U skladu s
pravilima utvrđenima u članku 16. Direktive 2011/61/EU i u
članku 47. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 231/2013[6], upravitelji AIF novčanih
fondova smiju koristiti posebne mehanizme kako bi se nosili s neočekivanom
nelikvidnošću imovine fonda.
(39)     Važno je da upravljanje
rizicima novčanih fondova ne bude pristrano zbog kratkoročnih odluka
pod utjecajem mogućeg rejtinga novčanog fonda. Stoga je potrebno
zabraniti novčanom fondu ili njegovom upravitelju da traži rejting novčanog
fonda od agencije za kreditni rejting kako bi se izbjeglo da se taj vanjski
rejting koristi u marketinške svrhe. Novčani fond ili njegov upravitelj ne
bi trebali koristiti niti alternativne metode dobivanja rejtinga novčanog
fonda. Ako se novčanom fondu dodijeli vanjski rejting na vlastitu
inicijativu agencije za kreditni rejting ili na zahtjev treće osobe koja
je neovisna o novčanom fondu ili upravitelju i ne djeluje u ime bilo kojeg
od njih, upravitelj novčanog fonda ne bi se trebao oslanjati na kriterije
povezane s tim vanjskim rejtingom. Kako bi se osiguralo odgovarajuće
upravljanje likvidnošću, novčani fondovi moraju uvesti čvrste
politike i postupke za upoznavanje svojih ulagatelja. Politike koje treba
provesti upravitelj trebale bi pomoći razumijevanju baze ulagatelja
novčanih fondova u tolikoj mjeri da se mogu predvidjeti velike isplate.
Kako bi novčani fond izbjegao iznenadne masovne isplate, potrebno je
obratiti posebnu pažnju na velike ulagatelje koji čine znatan udio u
imovini novčanog fonda, primjerice kada je udio jednog ulagatelja
veći od udjela imovine s dnevnim dospijećem. U tom slučaju
novčani fond treba povećati svoj udio imovine s dnevnim
dospijećem na razinu udjela ulagatelja. Kad god je to moguće
upravitelj treba saznati tko su ulagatelji, čak i ako su zastupljeni preko
povjereničkih računa, portala ili bilo kojih drugih neizravnih
kupaca.
(40)     U okviru opreznog upravljanja
rizicima novčani fondovi trebaju periodički provoditi testiranje
otpornosti na stres. Od upravitelja novčanih fondova očekuje se da poduzmu
mjere za jačanje otpornosti novčanih fondova kad god rezultati
testiranja otpornosti na stres ukazuju na osjetljivost.
(41)     Kako bi se odrazila stvarna
vrijednost imovine, prednost pri vrednovanju imovine novčanih fondova
treba imati metoda po tržišnim vrijednostima. Ako se metodom vrednovanja po
tržišnim vrijednostima dobiva pouzdana vrijednost imovine, upravitelju se ne bi
trebalo dopustiti korištenje metode vrednovanja po modelu jer se metodom
vrednovanja po modelu obično postiže slabija preciznost. Imovina kao što
su blagajnički zapisi i kratkoročne municipalne obveznice,
srednjoročne ili kratkoročne obveznice općenito je ona za koju
se očekuje pouzdano vrednovanje po tržišnim vrijednostima. Za vrednovanje
komercijalnih zapisa ili potvrda o depozitu, upravitelj treba provjeriti je li
cijena na sekundarnom tržištu točna. Smatra se da i otkupna cijena koju
ponudi izdavatelj predstavlja dobru procjenu vrijednosti komercijalnog zapisa.
U svim drugim slučajevima vrijednost treba procijeniti upravitelj, primjerice
korištenjem tržišnih podataka kao što je prinos usporedivih izdanja i
usporedivih izdavatelja.
(42)     Cilj je novčanih fondova
s nepromjenjivom vrijednošću imovine (novčani fondovi s
nepromjenjivim NAV-om) očuvati uloženi kapital, a pritom osigurati visoki
stupanj likvidnosti. Većina novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om
pri raspodjeli dohotka ulagateljima ima neto vrijednost imovine (NAV) po udjelu
ili dionici na primjer 1 EUR, 1 USD ili 1 GBP. Ostali akumuliraju dohodak u
NAV-u fonda i pritom održavaju nepromjenjivom unutarnju vrijednost imovine.
(43)     Kako bi se uzele u obzir
posebnosti novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om, potrebno je
novčanim fondovima s nepromjenjivim NAV-om dopustiti i korištenje
računovodstvene metode amortiziranog troška za određivanje
nepromjenjive neto vrijednosti imovine (NAV) po udjelu ili dionici. Unatoč
tome, kako bi se u svakom trenutku osiguralo praćenje razlike između
nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici,
novčani fond s nepromjenjivim NAV-om trebao bi isto tako izračunati
vrijednost svoje imovine na temelju metoda vrednovanja po tržišnim
vrijednostima ili vrednovanja po modelu.
(44)     Budući da novčani
fond treba objaviti NAV kojim se odražavaju sve promjene vrijednosti njegove
imovine, objavljeni se NAV treba zaokružiti najviše na sljedeći osnovni
bod ili njegovu protuvrijednost. Stoga kada se NAV objavi u određenoj
valuti, na primjer 1 EUR, usklađivanje vrijednosti provodi se na svakih
0,0001 EUR. U slučaju NAV-a od 100 EUR, usklađivanje vrijednosti
provodi se na svakih 0,01 EUR. Samo novčani fond koji je novčani fond
s nepromjenjivim NAV-om može objaviti cijenu kojom se ne prate u cijelosti
promjene vrijednosti njegove imovine. U tom slučaju NAV se može zaokružiti
na najbliži cent za NAV od 1 EUR (kod svake promjene za 0,01 EUR).
(45)     Kako bi se mogle apsorbirati
svakodnevne fluktuacije vrijednosti imovine novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om i omogućilo da se ponudi nepromjenjivi NAV po udjelu
ili dionici, novčani fond s nepromjenjivim NAV-om trebao bi u svakom
trenutku imati zaštitni sloj za NAV u iznosu od najmanje 3 % svoje
imovine. Zaštitni sloj za NAV trebao bi služiti kao apsorpcijski mehanizam za
održavanje nepromjenjivog NAV-a. Sve razlike između nepromjenjivog NAV-a
po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici trebaju se neutralizirati
korištenjem zaštitnog sloja NAV-a. Za vrijeme tržišnih stresova, kada se
razlike mogu brzo povećati, potrebno je predvidjeti postupak kojim se
osigurava da je uključen cijeli upravljački lanac. Ovim bi se
eskalacijskim postupkom višem rukovodstvu trebalo dopustiti poduzimanje brzih
mjera ispravka.
(46)     Budući da novčani
fond s nepromjenjivim NAV-om koji ne održava zaštitni sloj za NAV na potrebnoj
razini ne može održavati nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici, trebalo bi
zatražiti da počne mijenjati NAV i prestane biti novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om. Stoga ako unatoč eskalacijskom postupku iznos
zaštitnog sloja za NAV mjesec dana iznosi manje od potrebnih 3 % za 10
osnovnih bodova, novčani fond s nepromjenjivim NAV-om automatski bi se
trebao pretvoriti u novčani fond kojem nije dopušteno korištenje
amortiziranog troška u računovodstvu ili zaokruživanje na najbliži
postotni bod. Ako prije isteka jednog mjeseca koji je dopušten za dopunjavanje
nadležno tijelo može dokazati da novčani fond s nepromjenjivim NAV-om nije
u stanju dopuniti zaštitni sloj, trebalo bi imati ovlasti da pretvori
novčani fond s nepromjenjivim NAV-om u novčani fond drugačiji od
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om. Zaštitni sloj za NAV jedino je
sredstvo kojim se novčanom fondu s nepromjenjivim NAV-om može osigurati
vanjska potpora.
(47)     Pružanjem vanjske potpore
novčanom fondu različitom od novčanog fonda s nepromjenjivim
NAV-om, kojom bi se trebala osigurati likvidnost ili stabilnost novčanog
fonda ili de facto ostvariti takav učinak, povećava se rizik
zaraze između sektora novčanih fondova i ostatka financijskog
sektora. Treće osobe pružaju takvu potporu iz vlastitog interesa jer imaju
gospodarsku korist u društvom za upravljanje koje upravlja novčanim fondom
ili žele izbjeći lošu reputaciju koju bi mogle dobiti ako se njihovo ime
povezuje s gubitkom novčanog fonda. Budući da se ove treće osobe
ne obvezuju izričito da će pružiti ili zajamčiti potporu, nije
sigurno hoće li se takva potpora dodijeliti kada je novčani fond
zatreba. U takvim okolnostima, potpora koja podliježe diskrecijskom pravu
pokrovitelja pridonosi nesigurnosti među sudionicima na tržištu oko toga
tko će snositi gubitke novčanog fonda kada do njih dođe. Ovom
nesigurnošću novčani fondovi postaju još osjetljiviji na bijeg
tijekom razdoblja financijske nestabilnosti, kada su širi financijski rizici
najizraženiji i kada raste zabrinutost u pogledu zdravog poslovanja pokrovitelja
i njihove sposobnosti pružanja potpore povezanim novčanim fondovima. Iz
ovih se razloga novčani fondovi ne bi trebali oslanjati na vanjsku potporu
kako bi održali svoju likvidnost i stabilnost svog NAV-a po udjelu ili dionici,
osim ako je tijelo nadležno za novčani fond izričito odobrilo vanjsku
potporu kako bi se održala stabilnost financijskih tržišta.
(48)     Prije ulaganja u novčani
fond ulagateljima treba dati jasne informacije o tome je li novčani fond
kratkoročni ili standardni novčani fond te je li novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om ili ne. Osim toga, kako bi se izbjegla pogrešna očekivanja
ulagatelja, u svakom se prodajnom dokumentu mora jasno navesti da ulaganja u
novčane fondove nisu osigurana. Novčani fondovi s nepromjenjivim
NAV-om trebali bi ulagateljima jasno objasniti mehanizam zaštitnog sloja koji
primjenjuju kako bi održali nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici.
(49)     Kako bi se osiguralo da
nadležna tijela mogu otkriti, nadzirati i reagirati na rizike na tržištu
novčanih fondova, novčani fondovi trebali bi svojim nadležnim
tijelima dostavljati detaljan popis podataka dodatno uz izvješćivanje
predviđeno direktivama 2009/65/EZ ili 2011/61/EU. Nadležna tijela trebaju
dosljedno prikupljati te podatke u cijeloj Uniji kako bi dobila temeljni uvid u
najvažnija kretanja na tržištu novčanih fondova. Kako bi se olakšala
zajednička analiza mogućih učinaka tržišta novčanih fondova
u Uniji, takvi bi se podaci trebali proslijediti Europskom nadzornom tijelu za
vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA) koje treba uspostaviti središnju
bazu podataka za novčane fondove.
(50)     Tijelo nadležno za
novčani fond trebalo bi provjeriti može li novčani fond kontinuirano
ispunjavati odredbe ove Uredbe. Budući da nadležna tijela već imaju
široke ovlasti u skladu s direktivama 2009/65/EZ i 2011/61/EU, potrebno je te
ovlasti proširiti kako bi se mogle primjenjivati i u odnosu na nova
zajednička pravila za novčane fondove. Tijela nadležna za UCITS ili
AIF trebaju provjeriti i usklađenost svih subjekata za zajednička
ulaganja koji imaju karakteristike novčanih fondova i postoje u trenutku
stupanja na snagu ove Uredbe.
(51)     Komisija bi trebala donijeti
delegirane akte u području internog postupka procjene u skladu s
člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Od osobite je važnosti
da Komisija u svom pripremnom radu provede odgovarajuća savjetovanja,
uključujući savjetovanja na stručnoj razini.
(52)     Komisija bi trebala biti
ovlaštena i za donošenje provedbenih tehničkih standarda putem provedbenih
akata u skladu s člankom 291. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i u
skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010[7]. ESMA-i bi trebalo povjeriti
izradu nacrta provedbenih tehničkih standarda koji se podnose Komisiji
vezano uz obrazac za izvješćivanje koji sadržava podatke o novčanim
fondovima namijenjene nadležnim tijelima.
(53)     ESMA treba moći
izvršavati sve ovlasti koje su joj dodijeljene u skladu s direktivama
2009/65/EZ i 2011/61/EU i u pogledu ove Uredbe. Povjerena joj je i izrada
nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda.
(54)     Ključno je provesti
preispitivanje ove Uredbe kako bi se procijenilo je li primjereno određene
novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om, koji svoj portfelj ulaganja
koncentriraju na dužničke financijske instrumente koje izdaju države članice,
izuzeti od zahtjeva za uvođenje zaštitnog sloja kapitala u iznosu od
najmanje 3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om. Stoga bi tijekom tri godine nakon stupanja na snagu ove
Uredbe Komisija trebala analizirati iskustvo stečeno u primjeni ove Uredbe
i učinke na različite gospodarske aspekte povezane s novčanim
fondovima. Dužnički financijski instrument koji su izdale ili za koje
jamče države članice različita je kategorija ulaganja s posebnim
kreditnim obilježjima i obilježjima likvidnosti. Osim toga, državni
dužnički financijski instrumenti imaju značajnu ulogu u financiranju
država članica. Komisija bi trebala ocijeniti razvoj tržišta državnih
dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
države članice i mogućnost stvaranja posebnog okvira za novčane
fondove čija je politika ulaganja usmjerena na tu vrstu dužničkih
financijskih instrumenata.
(55)     Nova jedinstvena pravila za
novčane fondove trebala bi biti u skladu s odredbama Direktive 95/46/EZ[8] i Uredbom (EZ) br. 45/2001[9].
(56)     Budući da ciljeve ove
Uredbe, odnosno osiguranje jedinstvenih zahtjeva nadzora koji se primjenjuju na
novčane fondove u čitavoj Uniji, pritom u potpunosti vodeći
računa o ravnoteži između sigurnosti i pouzdanosti novčanih
fondova te učinkovitog funkcioniranja tržišta novca i troškova koje imaju
razni dionici na tržištu novca, ne mogu dostatno ostvariti države članice,
nego ih se može na bolji način ostvariti na razini Unije zbog njihovih
razmjera i učinaka, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom
supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U
skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ovom Uredbom ne
prelazi se ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(57)     Novim jedinstvenim pravilima
za novčane fondove poštuju se temeljna prava i načela posebno
priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, a osobito zaštita
potrošača, sloboda poduzetništva i zaštita osobnih podataka. Nova
jedinstvena pravila za novčane fondove trebala bi se primijeniti u skladu
s tim pravima i načelima,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Poglavlje I.
Opće odredbe
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1.           Ovom se Uredbom utvrđuju
pravila koja se odnose na financijske instrumente prihvatljive za ulaganje
novčanog fonda, njegov portfelj i vrednovanje te zahtjevi za
izvješćivanje u vezi s novčanim fondom koji je osnovan, kojim se
upravlja ili koji se prodaje u Uniji.
Ova se Uredba primjenjuje na subjekte za
zajednička ulaganja koji moraju imati odobrenje za rad kao UCITS u skladu
s Direktivom 2009/65/EZ ili kao AIF u skladu s Direktivom 2011/61/EU, ulažu u
kratkoročnu imovinu te im je pojedinačni ili kumulativni cilj nuditi
prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili očuvanje vrijednosti
ulaganja.
2.           Države članice ne dodaju
nikakve dodatne zahtjeve u području obuhvaćenom ovom Uredbom.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se
sljedeće definicije:
(1)
„kratkoročna imovina” znači financijska
imovina čije preostalo dospijeće nije dulje od dvije godine;
(2)
„instrumenti tržišta novca” znači instrumenti
tržišta novca kako je predviđeno u članku 2. stavku 1. točki (o)
Direktive 2009/65/EZ;
(3)
„prenosivi vrijednosni papiri” znači prenosivi
vrijednosni papiri kako je određeno u članku 2. stavku 1. točki
(n) Direktive 2009/65/EZ;
(4)
„repo ugovor” znači svaki ugovor u kojem jedna
ugovorna strana prenosi vrijednosne papire ili bilo koje pravo povezano s
vlasništvom na drugu ugovornu stranu uz obvezu otkupa po određenoj cijeni
na kasniji datum koji je određen ili će se odrediti;
(5)
„obrnuti repo ugovor” znači svaki ugovor u
kojem jedna ugovorna strana prima vrijednosne papire ili bilo koje pravo
povezano s vlasništvom ili vrijednosnim papirom od druge ugovorne strane, uz
obvezu ponovne prodaje po određenoj cijeni na kasniji datum koji je
određen ili će se odrediti;
(6)
„pozajmljivanje vrijednosnih papira” i
„uzajmljivanje vrijednosnih papira” znači svaka transakcija kojom
institucija ili njezina ugovorna strana prenosi vrijednosne papire pritom
podliježući obvezi da će primatelj vratiti istovrijedne vrijednosne
papire na kasniji datum ili kada to bude zahtijevao prenositelj, pri čemu
je za instituciju koja prenosi vrijednosne papire transakcija pozajmljivanje
vrijednosnih papira, a za instituciju na koju se prenose je uzajmljivanje
vrijednosnih papira.
(7)
„sekuritizacija” znači sekuritizacija kako je
određeno u članku 4. stavku 1. točki 61. Uredbe 575/2013 [10];
(8)
„korporativni dužnički financijski instrument”
znači dužnički instrument koji izdaje subjekt koji stvarno bavi
proizvodnjom ili prodajom robe ili nefinancijskih usluga;
(9)
„vrednovanje po tržišnim vrijednostima” znači
vrednovanje stavki po dostupnim završnim cijenama pribavljenim od neovisnih
izvora uključujući burzovne tečajeve, elektronske kotacije ili
kotacije više neovisnih renomiranih brokera;
(10)
„vrednovanje po modelu” znači svako
vrednovanje s referentnim vrijednostima, ekstrapolirano ili na drugi način
izračunano iz jednog ili više tržišnih podataka;
(11)
„metoda amortiziranog troška” znači metoda
vrednovanja kod koje se uzima trošak stjecanja imovine i ta se vrijednost
usklađuje za amortizaciju premija (ili diskonta) do dospijeća;
(12)
„novčani fond s nepromjenjivom neto
vrijednošću imovine” (novčani fond s nepromjenjivim NAV-om)
znači novčani fond koji održava nepromjenjivu vrijednost NAV-a po
udjelu ili dionici, pri čemu se prihod fonda obračunava dnevno ili se
može isplatiti ulagatelju, a imovina se općenito vrednuje prema metodi
amortiziranog troška ili se NAV zaokružuje na najbliži postotni bod ili njegovu
protuvrijednost u valuti;
(13)
„kratkoročni novčani fond” znači
novčani fond koji ulaže u prihvatljive instrumente tržišta novca iz
članka 9. stavka 1.;
(14)
„standardni novčani fond” znači
novčani fond koji ulaže u prihvatljive instrumente tržišta novca iz
članka 9. stavaka 1. i 2.;
(15)
„kreditne institucije” znači kreditna institucija
kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe 575/2013/EZ;
(16)
„nadležno tijelo novčanog fonda” znači:
(a)
za UCITS, nadležno tijelo matične države
članice UCITS-a imenovano u skladu s člankom 97. Direktive 2009/65/EZ

(b)
za AIF u EU, nadležno tijelo matične države
članice AIF-a kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki (p)
Direktive 2011/61/EU;
(c)
za AIF izvan EU:
i.        nadležno tijelo države članice ako se AIF izvan EU
prodaje u Uniji bez putovnice;
ii.       nadležno tijelo UAIF-a u EU koji
upravlja AIF-om izvan EU ako se AIF izvan EU prodaje u Uniji s putovnicom ili
se ne prodaje u Uniji;
iii.      nadležno tijelo referentne države
članice ako AIF-om izvan EU ne upravlja UAIF u EU i prodaje se u Uniji s
putovnicom;
(17)
„matična država članica novčanog
fonda” znači država članica u kojoj je novčani fond dobio
odobrenje za rad;
(18)
„ponderirano prosječno dospijeće (WAM)”
znači prosječna duljina razdoblja do ugovorenog dospijeća ili,
ako je kraće, do sljedećeg usklađivanja kamatnih stopa sa stopom
na tržištu novca za svu temeljnu imovinu fonda, kojim se odražavaju relativni
udjeli svake imovine;
(19)
„ponderirano prosječno trajanje (WAL)”
znači prosječnu duljinu razdoblja do ugovorenog dospijeća sve
temeljne imovine fonda kojim se odražavaju relativni udjeli svake imovine;
(20)
„ugovoreno dospijeće” znači datum na koji
se glavnica vrijednosnog papira mora u cijelosti otplatiti i koji ne podliježe
nikakvoj opcionalnosti;
(21)
„preostalo dospijeće” znači duljinu
razdoblja do ugovorenog dospijeća;
(22)
„kratka prodaja” znači prodaja instrumenata
tržišta novca bez pokrića.
Članak 3.
Odobrenje za rad novčanih fondova
1.           Ni jedan subjekt za
zajednička ulaganja ne smije se osnivati, prodavati ili njime upravljati u
Uniji kao novčanim fondom ako nije dobio odobrenje za rad u skladu s ovom
Uredbom.
Takvo odobrenje za rad vrijedi u svim državama
članicama.
2.           Subjekt za zajednička
ulaganja koji zahtijeva odobrenje za rad kao UCITS u skladu s Direktivom
2009/65/EZ dobiva odobrenje za rad kao novčani fond u okviru postupka
odobrenja u skladu s Direktivom 2009/65/EZ.
3.           Subjekt za zajednička
ulaganja koji je AIF dobiva odobrenje za rad kao novčani fond u skladu s
postupkom odobrenja utvrđenim u članku 4.
4.           Ni jedan subjekt za
zajednička ulaganja ne dobiva odobrenje za rad kao novčani fond ako
nadležnom tijelu novčanog fonda nije pružen zadovoljavajući dokaz da
novčani fond može ispuniti sve zahtjeve ove Uredbe.
5.           Za potrebe odobrenja
novčani fond podnosi nadležnom tijelu sljedeće dokumente:
(a)
pravila fonda ili dokumente o osnivanju;
(b)
dokaz o identitetu upravitelja;
(c)
dokaz o identitetu depozitara;
(d)
opis ili bilo koju informaciju o novčanom
fondu dostupnu ulagateljima;
(e)
opis ili bilo koju informaciju o mehanizmima i
postupcima za usklađivanje sa zahtjevima iz poglavlja II. do VII.;
(f)
sve ostale informacije ili dokumente koje zahtijeva
tijelo nadležno za novčani fond kako bi provjerilo usklađenost sa
zahtjevima ove Uredbe.
6.           Nadležno tijelo
tromjesečno obavješćuje ESMA-u o dodijeljenim ili oduzetim
odobrenjima za rad u skladu s ovom Uredbom.
7.           ESMA vodi središnji javni
registar svih novčanih fondova s odobrenjem za rad u skladu s ovom
Uredbom, uključujući vrstu, upravitelja i nadležno tijelo
novčanog fonda. Registar je dostupan u elektroničkom obliku.
Članak 4.
Postupak izdavanja odobrenja za rad novčanih fondova AIF
1.           AIF dobiva odobrenje za rad
kao novčani fond samo ako je nadležno tijelo odobrilo zahtjev UAIF-a s
odobrenjem u skladu s Direktivom 2011/61/EU za upravljanje AIF-om, pravila
fonda i odabir depozitara.
2.           Kod podnošenja zahtjeva za
upravljanje AIF-om UAIF koji ima odobrenje za rad nadležnom tijelu
novčanog fonda dostavlja sljedeće:
(a)
pisani sporazum s depozitarom;
(b)
podatke o delegiranju poslova koji se odnose na
portfelj i upravljanje rizicima te upravljanje AIF-om;
(c)
informacije o strategijama ulaganja, profilima
rizičnosti i drugim karakteristikama AIF-ova za koje UAIF ima odobrenje za
upravljanje.
Nadležno tijelo novčanog fonda smije
zatražiti od nadležnog tijela UAIF-a razjašnjenje i informacije o dokumentaciji
iz prethodnog podstavka ili potvrdu jesu li novčani fondovi
obuhvaćeni područjem primjene odobrenja za rad koje je UAIF-u izdano
za upravljanje. Nadležno tijelo UAIF-a odgovara na zahtjev nadležnog tijela
novčanog fonda u roku od 10 radnih dana.
3.           O svakoj naknadnoj promjeni
dokumentacije navedene u stavku 2. UAIF mora odmah obavijestiti nadležno tijelo
novčanog fonda.
4.           Nadležno tijelo novčanog
fonda može odbiti zahtjev UAIF-a samo ako:
(a)
UAIF nije u skladu s ovom Uredbom;
(b)
UAIF nije u skladu s Direktivom 2011/61/EU;
(c)
UAIF nema odobrenje svog nadležnog tijela za
upravljanje novčanim fondvima;
(d)
UAIF nije dostavio dokumentaciju iz stavka 2.
Prije nego što odbije zahtjev, nadležno tijelo
novčanog fonda savjetuje se s nadležnim tijelom UAIF-a.
5.           Odobrenje za rad AIF-a kao
novčanog fonda neće biti uvjetovano obvezom da AIF-om upravlja UAIF
kojem je izdano odobrenje za rad u matičnoj državi članici AIF-a, kao
ni obvezom da UAIF obavlja ili delegira bilo kakve djelatnosti u matičnoj
državi članici AIF-a.
6.           UAIF se u roku od dva mjeseca
od zaprimanja potpunog zahtjeva obavještava je li AIF dobio odobrenje za rad
kao novčani fond.
7.           Nadležno tijelo novčanog
fonda ne izdaje odobrenje za rad ako postoje pravni razlozi koji
sprečavaju AIF da trguje svojim udjelima ili dionicama u svojoj
matičnoj državi članici.
Članak 5.
Uporaba naziva novčanog fonda
1.           UCITS ili AIF koristi naziv
novčani fond za sebe ili za udjele ili dionice koje izdaje samo ako UCITS
ili AIF ima odobrenje za rad u skladu s ovom Uredbom.
UCITS ili AIF koristi naziv kojim se ukazuje na
novčani fond ili koristi izraze kao što su „gotovina”, „likvidno”,
„novac”, „raspoloživa imovina”, „kao depozit” i slične riječi samo
ako ima odobrenje za rad u skladu s ovom Uredbom.
2.           Uporaba naziva novčani
fond ili naziva kojim se ukazuje na novčani fond ili uporaba izraza iz
stavka 1. obuhvaća uporabu u svim unutarnjim i vanjskim dokumentima,
izvješćima, izjavama, oglasima, priopćenjima, dopisima i svim drugim
dokumentima upućenima ili namijenjenima za distribuciju potencijalnim
ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima u
pisanom, usmenom, elektroničkom ili bilo kojem drugom obliku.
Članak 6.
Primjenjiva pravila
1.           Novčani fond u svakom je
trenutku usklađen s odredbama ove Uredbe.
2.           Novčani fond koji je
UCITS i njegov upravitelj u svakom su trenutku usklađeni sa zahtjevima
Direktive 2009/65/EZ, osim ako je drugačije određeno ovom Uredbom.
3.           Novčani fond koji je AIF
i njegov upravitelj u svakom su trenutku usklađeni sa zahtjevima Direktive
2011/61/EU, osim ako je drugačije određeno ovom Uredbom.
4.           Upravitelj novčanog
fonda odgovoran je za osiguravanje usklađenosti s ovom Uredbom. Upravitelj
je odgovoran za sve gubitke ili štete nastale zbog neusklađenosti s ovom
Uredbom.
5.           Ovom se Uredbom novčani
fond ne sprečava da primijeni ograničenja ulaganja stroža od onih
koja su propisana ovom Uredbom.
Poglavlje II.
Obveze vezane uz politiku ulaganja novčanih fondova
Odjeljak I.
Opća pravila i prihvatljiva imovina
Članak 7.
Opća načela
1.           Ako novčani fond
obuhvaća više investicijskih dijelova, za potrebe poglavlja II. do VII.
svaki se dio smatra zasebnim novčanim fondom.
2.           Novčani fond odobren kao
UCITS ne podliježe obvezama koje se odnose na politike ulaganja UCITS-a
utvrđene u članku 49., članku 50., članku 50.a, članku
51. stavku 2. i člancima 52. do 57. Direktive 2009/65/EZ, osim ako je
izričito određeno drugačije ovom Uredbom.
Članak 8.
Prihvatljiva imovina
1.           Novčani fond ulaže samo
u jednu ili više sljedećih kategorija financijske imovine i samo pod
uvjetima određenima ovom Uredbom:
(a)
instrumente tržišta novca;
(b)
depozite kod kreditnih institucija;
(c)
izvedene financijske instrumente;
(d)
obrnute repo ugovore.
2.           Novčani fond ne obavlja
ni jednu od sljedećih aktivnosti:
(a)
ulaganje u imovinu osim one iz stavka 1.;
(b)
kratku prodaju instrumenata tržišta novca;
(c)
izravnu ili neizravnu izloženost dionicama ili
robi, uključujući preko izvedenica, certifikata koji ih
predstavljaju, indeksa koji se na njima temelje ili svakog drugog sredstva ili
instrumenta iz kojih proizlazi takva izloženost;
(d)
sklapanje ugovora o pozajmljivanju vrijednosnih
papira ili ugovora o uzajmljivanju vrijednosnih papira, repo ugovora i svakog
drugog ugovora kojim bi se teretila imovina novčanog fonda;
(e)
uzajmljivanje i pozajmljivanje gotovine.
Članak 9.
Prihvatljivi instrumenti tržišta novca
1.           Instrument tržišta novca
prihvatljiv je za ulaganje novčanog fonda pod uvjetom da ispunjava sve
sljedeće zahtjeve:
(a)
pripada jednoj od kategorija instrumenata tržišta
novca iz članka 50. stavka 1. točaka (a), (b), (c) ili (h) Direktive
2009/65/EZ.
(b)
ima jednu od sljedećih alternativnih
karakteristika:
i.        pri izdavanju ima ugovoreno
dospijeće od 397 dana ili manje;
ii.       pri izdavanju ima preostalo
dospijeće od 397 dana ili manje;
(c)
izdavatelju instrumenta tržišta novca dodijeljena
je jedna od dvije najviše kategorije internog rejtinga u skladu s pravilima
utvrđenima u člancima 16. do 19. ove Uredbe.
(d)
ako dođe do izloženosti sekuritizaciji,
podliježe dodatnim zahtjevima utvrđenima u članku 10.
2.           Standardni novčani
fondovi smiju ulagati u instrumente tržišta novca koji podliježu redovitom
usklađivanju prinosa u skladu s uvjetima na tržištu novca svakih 397 dana
ili češće, a nemaju preostalo dospijeće duže od 2 godine.
3.           Stavak 1. točka (c) ne
primjenjuje se na instrumente tržišta novca koje izdaje ili za koje jamči
središnje tijelo ili središnja banka države članice, Europska središnja
banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam ili Europska investicijska
banka.
Članak 10.
Prihvatljive sekuritizacije
1.           Sekuritizacija se smatra
prihvatljivom pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoje se
isključivo od korporativnih dužničkih financijskih instrumenata;
(b)
temeljni korporativni dužnički financijski
instrument visoke je kreditne kvalitete i likvidnosti;
(c)
temeljni korporativni dužnički financijski
instrument pri izdavanju ima ugovoreno dospijeće od 397 dana ili manje,
ili ima preostalo dospijeće od 397 dana ili manje.
2.           Za potrebe dosljedne primjene
stavka 1., ESMA izrađuje nacrt regulatornih tehničkih standarda kojima
određuje:
(a)
uvjete i okolnosti pod kojima se smatra da se
temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoji isključivo od
korporativnih dužničkih financijskih instrumenata;
(b)
uvjete i brojčane pragove kojima se
određuje kada su korporativni dužnički financijski instrumenti visoke
kreditne kvalitete i likvidnosti.
ESMA Komisiji podnosi nacrt regulatornih
tehničkih standarda iz prvog podstavka do […].
Komisiji je dodijeljena ovlast donošenja
regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima
10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 11.
Prihvatljivi depoziti kod kreditnih institucija
Depozit kod kreditne institucije prihvatljiv
je za ulaganje novčanog fonda pod uvjetom da su ispunjeni svi
sljedeći uvjeti:
(a)
riječ je o depozitu koji je povratan na
zahtjev ili depozitu koji daje pravo opoziva u svakom trenutku;
(b)
depozit dospijeva za najviše 12 mjeseci;
(c)
kreditna institucija ima sjedište u državi
članici ili, ako kreditna institucija ima sjedište u trećoj zemlji,
podliježe pravilima nadzora koji se smatraju istovjetnima onima koja su
utvrđena pravom Unije u skladu s postupkom utvrđenim u članku
107. stavku 4. Uredbe (EU) br. 575/2013.
Članak 12.
Prihvatljivi izvedeni financijski instrumenti
Izvedeni financijski instrument prihvatljiv je
za ulaganje novčanog fonda ako se njime trguje na reguliranom tržištu iz
članka 50. stavka 1. točaka (a), (b) ili (c) Direktive 2009/65/EZ ili
izvan burze (OTC), pod uvjetom da su u svakom slučaju ispunjeni
sljedeći uvjeti:
(a)
temelj izvedenog instrumenta su kamatne stope,
devizni tečajevi, valute ili indeksi jedne od tih kategorija;
(b)
izvedeni instrument služi isključivo za
zaštitu od rizika trajanja i valutnog rizika koji su povezani s drugim
ulaganjima novčanog fonda;
(c)
druge ugovorne strane u transakcijama s neuvrštenim
(OTC) izvedenicama su institucije koje podliježu bonitetnoj regulativi i
nadzoru, te pripadaju kategorijama koje su odobrila nadležna tijela
matične države članice novčanog fonda;
(d)
neuvrštene (OTC) izvedenice podliježu svakodnevnom
pouzdanom i provjerljivom vrednovanju, te ih je u svakom trenutku moguće
prodati, likvidirati ili zatvoriti prijebojnom transakcijom po njihovoj fer
vrijednosti na zahtjev novčanog fonda;
Članak 13.
Prihvatljivi obrnuti repo ugovori
1.           Obrnuti repo ugovor
novčani fond može sklopiti pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći
uvjeti:
(a)
novčani fond ima pravo raskinuti ugovor u
svakom trenutku uz otkazni rok od najviše dva radna dana;
(b)
tržišna vrijednost imovine primljene u okviru
obrnutog repo ugovora je u svakom trenutku barem jednaka vrijednosti potrošene
gotovine.
2.           Imovina koju novčani
fond prima u okviru obrnutog repo ugovora su instrumenti tržišta novca u skladu
s člankom 9.
3.           Novčani fond u okviru
obrnutog repo ugovora ne prima sekuritizacije kako su definirane u članku
10. Imovina koju novčani fond prima u okviru obrnutog repo ugovora ne
smije se prodavati, ponovno ulagati, založiti ili prenositi na drugi
način.
4.           Imovina koju novčani
fond prima u okviru obrnutog repo ugovora uzima se u obzir pri izračunu
ograničenja diversifikacije i koncentracije utvrđenih ovom Uredbom.
5.           Odstupajući od stavka
2., novčani fond može u okviru obrnutog repo ugovora primiti likvidne
prenosive vrijednosne papire ili instrumente tržišta novca osim onih u skladu s
člankom 9. pod uvjetom da je ta imovina u skladu s jednim od
sljedećih uvjeta:
(a)
visoke je kreditne kvalitete te je izdaje ili za
nju jamči središnje tijelo ili središnja banka države članice,
Europska središnja banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam, Europska
investicijska banka;
(b)
izdaje ju ili za nju jamči središnje tijelo
ili središnja banka treće zemlje, pod uvjetom da je trećoj zemlji
izdavatelju dodijeljena jedna od dviju najviših kategorija internog rejtinga u
skladu s pravilima utvrđenima u člancima 16. do 19.
Imovina primljena u okviru obrnutog repo ugovora u
skladu s prvim podstavkom objavljuje se ulagateljima novčanog fonda.
Imovina primljena u okviru obrnutog repo ugovora u
skladu s prvim podstavkom podliježe pravilima utvrđenima u članku 14.
stavku 6.
6.           Komisija se ovlašćuje za
donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 44. kojima se utvrđuju
zahtjevi kvantitativne i kvalitativne likvidnosti primjenjivi na imovinu iz
stavka 5. te zahtjevi kvantitativne i kvalitativne kreditne kvalitete
primjenjivi na imovinu iz stavka 5. točke (a).
U tu svrhu Komisija uzima u obzir izvješće iz
članka [509. stavka 3.] Uredbe (EU) br. 575/2013.
Komisija donosi delegirane akte iz prvog podstavka
najkasnije do 31. prosinca 2014.
Odjeljak II.
Odredbe o politikama ulaganja
Članak 14.
Diversifikacija
1.           Novčani fond ulaže
najviše 5 % svoje imovine u sljedeće:
(a)
instrumente tržišta novca koje izdaje isto tijelo;
(b)
depozite kod iste kreditne institucije;
2.           Ukupna izloženost
sekuritizacijama ne prelazi 10 % imovine novčanog fonda.
3.           Ukupna izloženost
novčanog fonda riziku prema istoj ugovornoj strani koja proizlazi iz
transakcija s OTC izvedenicama ne prelazi 5 % njegove imovine.
4.           Ukupni iznos gotovine
novčanog fonda dane istoj ugovornoj strani kod obrnutih repo ugovora ne
prelazi 20 % njegove imovine.
5.           Bez obzira na
pojedinačna ograničenja propisana stavcima 1. i 3., novčani fond
ne smije kombinirati niti jedno od sljedećeg, ako bi to dovelo do ulaganja
više od 10 % njegove imovine u istu instituciju:
(a)
ulaganja u instrumente tržišta novca koje izdaje to
tijelo;
(b)
depozite kod tog tijela;
(c)
OTC financijske izvedene instrumente koji nose
izloženost riziku druge ugovorne strane prema tom tijelu.
6.           Odstupajući od stavka 1.
točke (a), nadležno tijelo može odobriti novčanom fondu ulaganje u
skladu s načelom raspršivanja rizika do 100 % njegove imovine u
različite instrumente tržišta novca koje izdaje ili za koje jamči
središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili središnja banka države
članice, Europska središnja banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam
ili Europska investicijska banka; središnje tijelo ili središnja banka
treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem pripada jedna ili
više država članica.
Prvi podstavak primjenjuje se samo ako su
ispunjeni svi sljedeći zahtjevi:
(a)
novčani fond drži instrumente tržišta novca iz
najmanje šest različitih izdanja predmetnog izdavatelja;
(b)
novčani fond ograničava ulaganje u
instrumente tržišta novca iz istog izdanja na najviše 30 % svoje imovine;
(c)
novčani fond izričito navodi, u pravilima
fonda ili u dokumentima o osnivanju, središnje, regionalno ili lokalno tijelo
ili središnju banku države članice, Europsku središnju banku, Uniju,
Europski stabilizacijski mehanizam ili Europsku investicijsku banku, središnje
tijelo ili središnju banku treće zemlje ili javno međunarodno tijelo
kojem pripada jedna ili više država članica koje izdaje ili jamči za
instrumente tržišta novca u koje fond namjerava uložiti više od 5 % svoje
imovine;
(d)
novčani fond uključuje u svoj prospekt i
promidžbene sadržaje jasnu izjavu u kojoj se upozorava na korištenje ovog
odstupanja i navodi središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili središnja
banka države članice, Europska središnja banka, Unija, Europski
stabilizacijski mehanizam, Europska investicijska banka, središnje tijelo ili
središnja banka treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem
pripada jedna ili više država članica koje izdaje ili jamči za
instrumente tržišta novca u koje fond namjerava uložiti više od 5 % svoje
imovine;
7.           Društva koja pripadaju istoj
grupi s obzirom na sastavljanje konsolidiranih izvješća, kako je propisano
Direktivom Vijeća 83/349/EEZ[11]
ili u skladu s priznatim međunarodnim računovodstvenim pravilima, za
potrebe izračuna ograničenja iz stavaka 1. do 5. smatraju se jednim
tijelom.
Članak 15.
Koncentracija
1.           Novčani fond ne smije
držati više od 10 % instrumenata tržišta novca koje izdaje jedno tijelo.
2.           Ograničenje
utvrđeno u stavku 1. ne primjenjuje se na instrumente tržišta novca koje
izdaje ili za koje jamči središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili
središnja banka države članice, Europska središnja banka, Unija, Europski
stabilizacijski mehanizam ili Europska investicijska banka, središnje tijelo
ili središnja banka treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem
pripada jedna ili više država članica.
ODJELJAK III.
KREDITNA KVALITETA INSTRUMENATA TRŽIŠTA NOVCA
Članak 16.
Interni postupak procjene
1.           Upravitelj novčanog
fonda uvodi, provodi i dosljedno primjenjuje oprezan i rigorozan interni
postupak procjene za određivanje kreditne kvalitete instrumenata tržišta
novca, uzimajući u obzir izdavatelja instrumenta i karakteristike samog
instrumenta.
2.           Interni postupak procjene
temelji se na internom rejting-sustavu te na opreznim, rigoroznim,
sistematičnim i kontinuiranim metodologijama dodjele. Metodologije dodjele
podliježu validaciji upravitelja na temelju ranijeg iskustva i empirijskih
dokaza uključujući retroaktivno testiranje.
3.           Interni postupak procjene u
skladu je sa sljedećim zahtjevima:
(a)
upravitelj novčanog fonda osigurava da su
informacije koje se koriste pri dodjeli internog kreditnog rejtinga dovoljno
kvalitetne, ažurne i da potječu iz pouzdanih izvora. Upravitelj provodi i
održava učinkoviti postupak dobivanja i ažuriranja mjerodavnih informacija
o karakteristikama izdavatelja;
(b)
upravitelj novčanog fonda donosi i provodi
primjerene mjere kako bi osigurao da se dodjela njegova internog rejtinga
temelji na iscrpnoj analizi svih dostupnih i relevantnih informacija i
uključuje sve relevantne čimbenike koji utječu na kreditnu
sposobnost izdavatelja;
(c)
upravitelj novčanog fonda kontinuirano nadzire
svoje dodjele internog rejtinga i sve dodjele internog rejtinga preispituje
najmanje jednom godišnje. Upravitelj preispituje dodjelu svaki put kada
dođe do bitne promjene koja bi mogla utjecati na interni kreditni rejting.
Upravitelj uspostavlja unutarnje postupke za praćenje učinka promjena
makroekonomskih uvjeta, uvjeta na financijskom tržištu ili posebnih uvjeta
izdavatelja na njegove interne kreditne rejtinge;
(d)
ako agencija za kreditni rejting registrirana kod
Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA)
izdavatelju instrumenata tržišta novca smanji kreditni rejting ispod dva
najviša kratkoročna kreditna rejtinga koje ta agencija koristi, to se
smatra bitnom promjenom za potrebe točke (c) i upravitelj mora provesti
novi postupak dodjele;
(e)
metodologije za dodjelu preispituju se najmanje
jednom godišnje kako bi se utvrdilo jesu li još uvijek prikladne za
trenutačni portfelj i vanjske uvjete;
(f)
ako se promijene metodologije, modeli ili
ključne pretpostavke za rejting korištene u internim postupcima procjene,
upravitelj novčanog fonda preispituje svaki interni kreditni rejting na
koji je to imalo utjecaj što je moguće prije, a najkasnije u roku od
mjesec dana nakon promjene;
(g)
dodjelu internog rejtinga i periodička
preispitivanja od strane upravitelja novčanog fonda ne provode osobe koje
obavljaju ili su odgovorne za upravljanje portfeljem novčanog fonda.
Članak 17.
Interni rejting-sustav
1.           Svakom izdavatelju
instrumenta tržišta novca u koji novčani fond namjerava ulagati dodjeljuje
se interni rejting u skladu s unutarnjim postupkom procjene.
2.           Struktura internog
rejting-sustava mora biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima:
(a)
interni rejting sustav temelji se jedinstvenoj
rejting-skali kojom se isključivo odražava kvantifikacija kreditnog rizika
izdavatelja. Rejting-skala ima šest kategorija za izdavatelje koji ispunjavaju
obveze i jednu za izdavatelje koji ne ispunjavaju obveze;
(b)
postoji jasna poveznica između kategorija
izdavatelja kojima se odražava kreditni rizik izdavatelja i kriterija za
rejting koji se koriste za razlikovanje razine kreditnog rizika;
(c)
internim rejting-sustavom uzima u obzir
kratkoročnost instrumenata tržišta novca.
3.           Kriteriji za rejting iz
stavka 2. točke (b) ispunjavaju sve sljedeće zahtjeve:
(a)
obuhvaćaju barem kvantitativne i kvalitativne
pokazatelje izdavatelja instrumenta, makroekonomskog stanja i stanja na
financijskom tržištu;
(b)
odnose se na uobičajene brojčane i
kvalitativne referentne vrijednosti koje se koriste za procjenu kvantitativnih
i kvalitativnih pokazatelja;
(c)
prikladni su za određenu vrstu izdavatelja.
Razlikuju se barem sljedeće vrste izdavatelja: državna, regionalna ili
lokalna javna tijela, financijske korporacije i nefinancijske korporacije.
(d)
u slučaju izloženosti sekuritizaciji uzimaju u
obzir kreditni rizik izdavatelja, strukturu sekuritizacije i kreditni rizik
temeljne imovine.
Članak 18.
Dokumentacija
1.           Upravitelj novčanog
fonda dokumentira svoj interni postupak procjene i interni rejting-sustav.
Dokumentacija uključuje:
(a)
koncept i operativne pojedinosti svojih internih
postupaka procjene i internog rejting-sustava na način kojim se nadležnim
tijelima omogućuje da razumiju dodjelu određenih kategorija i da mogu
ocijeniti prikladnost dodjele kategorije;
(b)
razlog i analizu na temelju koje je upravitelj
odabrao kriterije za rejting i učestalost preispitivanja kriterija.
Analiza uključuje parametre, model i ograničenja modela korištenog za
odabir kriterija za rejting;
(c)
sve veće promjene internog postupka procjene,
uključujući utvrđivanje pokretača promjena;
(d)
organizaciju internog postupka procjene,
uključujući postupak dodjele rejtinga i strukturu interne kontrole;
(e)
svaki prijašnji interni rejting izdavatelja i
priznate jamce;
(f)
datume dodjele internog rejtinga;
(g)
ključne podatke i metodologiju korištenu za
utvrđivanje internog rejtinga, uključujući ključne
pretpostavke rejtinga;
(h)
osobu ili osobe odgovorne za dodjelu internog
rejtinga.
2.           Pojedinosti internog postupka
procjene navedene su u pravilima fonda ili u dokumentima o osnivanju
novčanog fonda i svi dokumenti iz stavka 1. dostupni su na zahtjev
nadležnih tijela novčanog fonda i nadležnih tijela upravitelja
novčanog fonda.
Članak 19.
Delegirani akti
Komisija se ovlašćuje za donošenje
delegiranih akata u skladu s člankom 44. kojima se utvrđuje
sljedeće:
(a)
uvjeti pod kojima se metodologije za dodjelu
smatraju opreznima, rigoroznima, sistematičnima i kontinuiranima te uvjeti
validacije iz članka 16. stavka 2.;
(b)
definicije svake kategorije u pogledu kvantifikacije
kreditnog rizika izdavatelja iz članka 17. stavka 2. točke (a) i
kriterije za određivanje kvantifikacije kreditnog rizika iz članka
17. stavka 2. točke (b);
(c)
precizne referentne vrijednosti za svaki
kvalitativni pokazatelj i brojčane referentne vrijednosti za svaki
kvantitativni pokazatelj. Ove referentne vrijednosti pokazatelja određuju
se za svaku kategoriju rejtinga uzimajući u obzir kriterije u članku
17. stavku 3.;
(d)
značenje bitne promjene iz članka 16.
stavka 3. točke (c).
Članak 20.
Upravljanje procjenom kreditne kvalitete
1.           Interne postupke procjene
odobrava više rukovodstvo, upravljačko tijelo i, ako postoji, nadzorna
funkcija upravitelja novčanog fonda.
Ove osobe moraju dobro poznavati interne postupke
procjene, interne rejting-sustave i metodologije upravitelja za dodjelu te
razumjeti pojedinosti povezanih izvješća.
2.           Analiza profila kreditne
rizičnosti koja se temelji na internom rejtingu bitan je dio
izvješćivanja prema osobama iz stavka 1. Izvješćivanje treba
uključivati barem profil rizičnosti po kategoriji, prelaske
između kategorija, procjene relevantnih parametara po kategoriji i
usporedbu ostvarenih stopa neispunjavanja obveza. Učestalost
izvješćivanja ovisi o značaju i vrsti informacija i provodi se
najmanje jednom godišnje.
3.           Više rukovodstvo kontinuirano
osigurava ispravno funkcioniranje internog postupka procjene.
Više rukovodstvo se redovito obavješćuje o
učinku internog postupka procjene, o područjima u kojima su
utvrđeni nedostaci i stanju mjera i postupaka za uklanjanje prethodno
utvrđenih nedostataka.
Poglavlje III.
Obveze koje se odnose na upravljanje rizicima novčanih fondova
Članak 21.
Pravila za portfelj kratkoročnih novčanih fondova
Kratkoročni novčani fond mora u
svakom trenutku biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima za portfelj:
(a)
ponderirano prosječno dospijeće (WAM)
njegova portfelja iznosi najviše 60 dana;
(b)
ponderirano prosječno trajanje (WAL) njegova
portfelja iznosi najviše 120 dana;
(c)
najmanje 10 % njegove imovine sastoji se od
imovine koja dospijeva dnevno. Kratkoročni novčani fond ne
stječe nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva dnevno kada bi tim
stjecanjem ulaganje kratkoročnog novčanog fonda bilo manje od
10 % njegova portfelja u imovinu koja dospijeva dnevno;
(d)
najmanje 20 % njegove imovine sastoji se od
imovine koja dospijeva tjedno. Kratkoročni novčani fond ne
stječe nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva tjedno kada bi tim
stjecanjem ulaganje kratkoročnog novčanog fonda bilo manje od
20 % njegova portfelja u imovinu koja dospijeva tjedno;
Članak 22.
Pravila za portfelj standardnih novčanih fondova
1.           Standardni novčani fond
mora u svakom trenutku biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima za
portfelj:
(a)
WAM njegova portfelja u svakom trenutku iznosi
najviše 6 mjeseci;
(b)
WAM njegova portfelja u svakom trenutku iznosi
najviše 12 mjeseci;
(c)
najmanje 10 % njegove imovine sastoji se od
imovine koja dospijeva dnevno. Standardni novčani fond ne stječe
nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva dnevno kada bi tim stjecanjem
ulaganje standardnog novčanog fonda bilo manje od 10 % njegova
portfelja u imovinu koja dospijeva dnevno;
(d)
najmanje 20 % njegove imovine sastoji se od
imovine koja dospijeva tjedno. Standardni novčani fond ne stječe
nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva tjedno kada bi tim stjecanjem
ulaganje standardnog novčanog fonda bilo manje od 20 % njegovog
portfelja u imovinu koja dospijeva tjedno;
2.           Standardni novčani fond
može do 10 % svoje imovine uložiti u instrumente tržišta novca koje izdaje
jedno tijelo.
3.           Bez obzira na
pojedinačno ograničenje propisano stavkom 2. standardni novčani
fond može, ako bi time ulaganje u jedno tijelo iznosilo do 15 % njegove
imovine, kombinirati sljedeće mogućnosti:
(a)
ulaganja u instrumente tržišta novca koje izdaje to
tijelo;
(b)
depozite kod tog tijela;
(c)
OTC financijski izvedeni instrumenti koji nose
izloženost riziku druge ugovorne strane prema tom tijelu.
4.           Sva imovina portfelja u koju
standardni novčani fond ulaže u skladu sa stavcima 2. i 3. objavljuje se
ulagateljima novčanog fonda.
5.           Standard novčani fond ne
smije biti u obliku novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
Članak 23.
Kreditni rejting novčanih fondova
Novčani fond ili upravitelj novčanog
fonda ne smije od agencije za kreditni rejting tražiti niti financirati rejting
novčanog fonda.
Članak 24.
Politika „upoznaj svog klijenta”
1.           Upravitelj novčanog
fonda uvodi, provodi i primjenjuje postupke te izvršava temeljitu analizu kako
bi utvrdio broj ulagatelja novčanog fonda, njihove potrebe i ponašanje,
iznos njihovih udjela te time ispravno predvidio učinak istovremenih
isplata nekoliko ulagatelja. U tu svrhu upravitelj novčanog fonda razmatra
barem sljedeće čimbenike:
(a)
prepoznatljiv uzorak u potrebama ulagatelja za
gotovinom;
(b)
sofisticiranost različitih ulagatelja;
(c)
strah od rizika različitih ulagatelja;
(d)
stupanj korelacije ili bliska povezanost
različith ulagatelja novčanog fonda.
2.           Upravitelj novčanog
fonda osigurava:
(a)
da vrijednost udjela ili dionica jednog ulagatelja
ni u jednom trenutku ne prelazi vrijednost imovine koja dospijeva dnevno;
(b)
da isplata ulagatelju ne utječe znatno na
profil likvidnosti novčanog fonda.
Članak 25.
Testiranje otpornosti na stres
1.           Za svaki novčani fond
postoje pouzdani postupci testiranja otpornosti na stres kojima se
omogućuje utvrđivanje mogućih događaja ili promjena
gospodarskih uvjeta u budućnosti koji bi mogli imati nepovoljne
učinke na novčani fond. Upravitelj novčanog fonda redovito
provodi testiranje otpornosti na stres i izrađuje akcijske planove za
različite moguće scenarije.
Testiranje otpornosti na stres temelji se na
objektivnim kriterijima i uzima u obzir učinke ozbiljnih vjerojatnih
scenarija. U scenariju u okviru testiranja otpornosti na stres uzimaju se u
obzir barem referentni parametri, uključujući sljedeće
čimbenike:
(a)
hipotetske promjene razine likvidnosti imovine u
portfelju novčanog fonda;
(b)
hipotetske promjene razine kreditnog rizika imovine
u portfelju novčanog fonda, uključujući kreditne i rejting
događaje;
(c)
hipotetska kretanja kamatnih stopa;
(d)
hipotetske razine isplate.
2.           Osim toga, u slučaju
novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om, testiranjima otpornosti na stres
za različite se scenarije procjenjuju razlike između nepromjenjivog
NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici,
uključujući utjecaj razlike na zaštitni sloj za NAV.
3.           Otkrije li se testiranjem
otpornosti na stres osjetljivost novčanog fonda, upravitelj novčanog
fonda poduzima mjere jačanja otpornosti novčanog fonda,
uključujući mjere poboljšanja likvidnosti ili kvalitete imovine
novčanog fonda.
4.           Testiranje otpornosti na
stres provodi se toliko često koliko je odredio upravni odbor upravitelja
novčanog fonda nakon što je razmotrio koji je razmak prikladan i razuman s
obzirom na tržišne uvjete i nakon što je razmotrio sve predviđene promjene
portfelja novčanog fonda. Testiranje otpornosti na stres provodi se
najmanje jednom godišnje.
5.           Opsežno izvješće s
rezultatima testiranja otpornosti na stres podnosi se na provjeru upravnom
odboru upravitelja novčanog fonda. Upravni odbor izmjenjuje predloženi
akcijski plan ako je potrebno i odobrava konačni akcijski plan.
Izvješće s rezultatima testiranja otpornosti
na stres i akcijski plan izrađuju se u pisanom obliku i čuvaju
najmanje pet godina.
6.           Izvješće s rezultatima
testiranja otpornosti na stres podnosi se nadležnim tijelima upravitelja
novčanog fonda. Nadležna tijela izvješće šalju ESMA-i.
7.           ESMA izdaje smjernice radi
uvođenja zajedničkih referentnih parametara za scenarije na kojima se
temelji testiranje otpornosti na stres uzimajući u obzir čimbenike
navedene u stavku 1. Smjernice se ažuriraju najmanje jednom godišnje
uzimajući u obzir najnovija tržišna kretanja.
Poglavlje IV.
Pravila vrednovanja
Članak 26.
Vrednovanje imovine novčanog fonda
1.           Imovina novčanog fonda
vrednuje se najmanje jednom dnevno.
2.           Imovina novčanog fonda
vrednuje se metodom tržišne vrijednosti kad god je to moguće.
3.           Kada se imovina vrednuje po
tržišnoj vrijednosti ona se vrednuje po opreznijim kupovnim i prodajnim
vrijednostima osim ako institucija može
završiti trgovanje po srednjim tržišnim vrijednostima.
Kada se vrednuje po tržišnim vrijednostima koriste
se samo kvalitetni tržišni podaci. Kvaliteta tržišnih podataka procjenjuje se
na temelju svih sljedećih čimbenika:
(a)
broja i kvalitete drugih ugovornih strana;
(b)
volumena i prometa te imovine na tržištu;
(c)
opsega izdanja i udjela izdanja koji novčani
fond planira kupiti ili prodati.
4.           Ako vrednovanje po tržišnim
vrijednostima nije moguće ili tržišni podaci nisu dovoljno kvalitetni,
imovina novčanog fonda vrednuje se konzervativno po modelu.
Modelom se precizno procjenjuje unutarnja
vrijednost imovine, na temelju sljedećih ažuriranih ključnih
čimbenika:
(a)
volumena i prometa te imovine na tržištu;
(b)
opsega izdanja i udjela izdanja koji novčani
fond planira kupiti ili prodati;
(c)
tržišnog rizika, kamatnog rizika, kreditnog rizika
povezanog s imovinom.
Kada se vrednuje po modelu ne smiju se koristiti
modeli vrednovanja na temelju amortiziranog troška.
5.           Osim po metodi vrednovanja po
tržišnim vrijednostima iz stavaka 2. i 3. i metodi vrednovanja po modelu iz
stavka 4., imovina novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om može se
vrednovati i metodom amortiziranog troška.
Članak 27.
Izračun NAV-a po udjelu ili dionici
1.           „Neto vrijednost imovine
(NAV) po udjelu ili dionici” izračunava se kao razlika između ukupnog
iznosa sve imovine novčanog fonda i ukupnog iznosa obveza novčanog
fonda vrednovanih prema tržišnim vrijednostima i modelu, podijeljeno s brojem
udjela ili dionica novčanog fonda.
NAV po udjelu ili dionici izračunava se za
svaki novčani fond neovisno o tome je li novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om ili ne.
2.           NAV po udjelu ili dionici
zaokružuje se na najbliži osnovni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV
objavljuje u jedinici valute.
3.           NAV po udjelu ili dionici
novčanog fonda izračunava se najmanje jednom dnevno.
4.           „Nepromjenjivi NAV po udjelu
ili dionici” izračunava se kao razlika između ukupnog iznosa sve
imovine novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om i ukupnog iznosa obveza
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om vrednovanih metodom amortiziranog
troška, podijeljeno s brojem udjela ili dionica novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om.
5.           Nepromjenjivi NAV po udjelu
ili dionici novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om može se zaokružiti na
najbliži postotni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u
jedinici valute.
6.           Razlika između
nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om kontinuirano se nadzire.
Članak 28.
Cijena pri izdanju i isplati
1.           Udjeli ili dionice
novčanog fonda izdaju se ili isplaćuju po cijeni jednakoj NAV-u po
udjelu ili dionici novčanog fonda.
2.           Odstupajući od stavka 1,
udjeli ili dionice novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om izdaju se ili
isplaćuju po cijeni jednakoj nepromjenjivom NAV-u po udjelu ili dionici
novčanog fonda.
Poglavlje V.
Posebni zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om
Članak 29.
Posebni zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om
1.           Novčani fond za
vrednovanje ne koristi metodu amortiziranog troška, ne oglašava nepromjenjivi
NAV po udjelu ili dionici i ne zaokružuje nepromjenjivi NAV po udjelu ili
dionici na najbliži postotni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV
objavljuje u jedinici valute osim ako ima izričito odobrenje za rad kao
novčani fond s nepromjenjivim NAV-om.
2.           Novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om ispunjava sljedeće dodatne zahtjeve:
(a)
uveo je zaštitni sloj za NAV u skladu sa zahtjevima
iz članka 30.;
(b)
nadležno tijelo novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om smatra zadovoljavajućim detaljni plan novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om u kojem se navode modaliteti korištenja zaštitnog
sloja u skladu s člankom 31.;
(c)
nadležno tijelo novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om novčanog fonda smatra zadovoljavajućima
mehanizme novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om za dopunjavanje zaštitnog
sloja i financijsku snagu subjekta od kojeg se očekuje financiranje
dopunjavanja;
(d)
pravilima i dokumentima o osnivanju novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om predviđeni su jasni postupci za pretvorbu
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om u novčani fond kojem nije
dopušteno korištenje metoda amortiziranog troška u računovodstvu ili
zaokruživanja.
(e)
novčani fond s nepromjenjivim NAV-om i njegov
upravitelj imaju jasne i transparentne upravljačke strukture kojima se
nedvosmisleno utvrđuje i dodjeljuje nadležnost za različite razine
upravljanja;
(f)
novčani fond s nepromjenjivim NAV-om
uspostavio je jasna i učinkovita sredstva komunikacije s ulagateljima
kojima se osigurava brzo obavješćivanje o svakom korištenju ili
dopunjavanju zaštitnog sloja za NAV i pretvorbi novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om;
(g)
u pravilima i dokumentima o osnivanju novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om jasno je navedeno da novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om ne smije primati vanjsku potporu osim kroz zaštitni sloj
za NAV.
Članak 30.
Zaštitni sloj za NAV
1.           Svaki novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om uvodi i održava zaštitni sloj za NAV koji u svakom
trenutku iznosi najmanje 3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om. Ukupna vrijednost imovine novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om izračunava se kao zbroj vrijednosti svake imovine
novčanog fonda određene u skladu s člankom 26. stavkom 3. ili 4.
Zaštitni sloj za NAV koristi se isključivo za
pokrivanje razlika između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om i NAV-a po udjelu ili dionici
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om kako je utvrđeno u članku
31.
2.           Iznosi zaštitnog sloja za NAV
ne uključuju se u izračun NAV-a ili nepromjenjivog NAV-a
novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
3.           Zaštitni sloj za NAV sastoji
se isključivo od gotovine.
4.           Zaštitni sloj za NAV drži se
na zaštićenom pričuvnom računu otvorenom kod kreditne
institucije koja ispunjava zahtjeve iz članka 11. točke (c), u ime i
za račun novčanog fonda.
Pričuvni račun odvojen je od svakog
drugog računa novčanog fonda, računa upravitelja novčanog
fonda, računa ostalih klijenata kreditne institucije i računa svakog
drugog subjekta koji financira zaštitni sloj za NAV.
Pričuvni račun ili svaki iznos na
pričuvnom računu ne podliježe zalogu, založnom pravu ili ugovorima o
kolateralu. U slučaju nesolventnosti upravitelja novčanog fonda ili
kreditne institucije kod koje je otvoren račun ili bilo kojeg subjekta
koji je financirao zaštitni sloj za NAV, pričuvni račun nije dostupan
za raspodjelu ili realizaciju u korist vjerovnika nesolventnog subjekta.
5.           Pričuvni račun
koristi se isključivo u korist novčanog fonda. Prijenos sredstava s
pričuvnog računa izvršava se samo pod uvjetima utvrđenima u
članku 31. stavku 2. točki (b) i članku 31. stavku 3. točki
(a).
6.           Depozitar novčanog fonda
s nepromjenjivim NAV-om provjerava usklađenost svakog prijenosa s
pričuvnog računa s odredbama ovog poglavlja.
7.           Novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om sklapa jasne i detaljne sporazume u pisanom obliku sa
subjektom od kojeg se očekuje da financira popunjavanje zaštitnog sloja
NAV-a. Sporazumima se izričito obvezuje na financiranje dopunjavanja i
zahtijeva od subjekta da financira dopunjavanje svojim vlastitim financijskim
sredstvima.
Sporazumi za dopunjavanje i identitet subjekta od
kojeg se očekuje financiranje dopunjavanja objavljuju se u pravilima fonda
ili dokumentima o osnivanju novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
Članak 31.
Korištenje zaštitnog sloja za NAV
1.           Zaštitni sloj za NAV koristi
se samo u slučaju upisa i isplata kako bi se izjednačila razlika
između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili
dionici.
2.           Za potrebe stavka 1. u
slučaju upisa:
(a)
kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
ili dionica upisuje viši od NAV-a po udjelu ili dionici, pozitivna razlika
pripisuje se pričuvnom računu;
(b)
kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
ili dionica upisuje niži od NAV-a, negativna razlika tereti pričuvni
račun;
3.           Za potrebe stavka 1. u
slučaju isplata:
(a)
kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
ili dionica isplaćuje viši od NAV-a po udjelu ili dionici, negativna
razlika tereti pričuvni račun;
(b)
kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
ili dionica isplaćuje niži od NAV-a po udjelu ili dionici, pozitivna
razlika pripisuje se pričuvnom računu;
Članak 32.
Eskalacijski postupak
1.           Novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om uvodi i provodi eskalacijski postupak kojim se osigurava
da negativnu razliku između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i
NAV-a po udjelu ili dionici na vrijeme razmotre osobe koje su ovlaštene za
djelovanje u ime fonda.
2.           Eskalacijskim postupkom
propisuje se sljedeće:
(a)
ako negativna razlika dosegne 10 osnovnih bodova
ili njezinu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u jedinici valute, obavješćuje
se više rukovodstvo upravitelja novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om;
(b)
ako negativna razlika dosegne 15 osnovnih bodova
ili njezinu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u jedinici valute,
obavješćuje se upravni odbor upravitelja novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om, nadležna tijela novčanog fonda s nepromjenjivim
NAV-om i ESMA;
(c)
nadležne osobe procjenjuju uzrok negativne razlike
i poduzimaju odgovarajuće mjere za smanjenje negativnih učinaka.
Članak 33.
Dopunjavanje zaštitnog sloja za NAV
1.           Iznos zaštitnog sloja za NAV
dopunjava se kada padne ispod 3 %.
2.           Ako se zaštitni sloj za NAV
nije dopunio i iznos zaštitnog sloja za NAV ostane mjesec dana za 10 osnovnih
bodova ispod 3 % iz članka 30. stavka 1., novčani fond
automatski prestaje biti novčani fond s nepromjenjivim NAV-om i zabranjuje
mu se korištenje metoda amortiziranog troška i zaokruživanja.
Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om odmah o
tome obavješćuje sve ulagatelje pisanim putem na jasan i razumljiv
način.
Članak 34.
Ovlasti nadležnog tijela u vezi sa zaštitnim slojem za NAV
1.           Nadležno tijelo novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om odmah se obavješćuje o svakom smanjenju
iznosa u zaštitnom sloju za NAV ispod 3 %.
2.           Nadležno tijelo novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om i ESMA odmah se obavješćuju kada se iznos
zaštitnog sloja za NAV smanji za 10 osnovnih bodova ispod 3 % iz
članka 30. stavka 1.
3.           Nakon obavijesti iz stavka 1.
nadležno tijelo pojačano nadzire novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om.
4.           Nakon obavijesti iz stavka 2.
nadležno tijelo provjerava je li zaštitni sloj za NAV dopunjen ili je
novčani fond prestao postojati kao novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om i o tome obavijestio ulagatelje.
Poglavlje VI.
Vanjska potpora
Članak 35.
Vanjska potpora
1.           Novčani fond s nepromjenjivim
NAV-om ne smije primati vanjsku potporu osim u obliku i u skladu s uvjetima
utvrđenima u člancima 30. do 34.
2.           Novčani fondovi koji
nisu novčani fondovi s nepromjenjivim NAV-om ne smiju primati vanjsku
potporu osim u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 36.
3.           Vanjska potpora znači
izravna i neizravna potpora treće osobe koja je namijenjena likvidnosti
ili bi trebala zajamčiti likvidnost novčanog fonda ili stabiliziranje
NAV-a po udjelu ili dionici novčanog fonda.
Vanjska potpora uključuje:
(a)
gotovinske injekcije treće osobe;
(b)
kupnju imovine novčanog fonda po napuhanoj
cijeni od strane treće osobe;
(c)
kupnju udjela ili dionica novčanog fonda od
strane treće osobe kako bi se fondu osigurala likvidnost;
(d)
izdanje svih vrsta eksplicitne ili implicitne
garancije, jamstava ili izjava o potpori od strane treće osobe u korist
novčanog fonda;
(e)
svako djelovanje od strane treće osobe
čiji je izravni ili neizravni cilj održavanje profila likvidnosti i NAV-a
po udjelu ili dionici novčanog fonda.
Članak 36.
Iznimne okolnosti
1.           U iznimnim okolnostima
opravdanima sistemskim implikacijama ili nepovoljnim tržišnim uvjetima nadležno
tijelo može novčanom fondu različitom od novčanog fonda s
nepromjenjivim NAV-om dopustiti primanje vanjske potpore iz članka 35. koja
je namijenjena likvidnosti ili bi trebala zajamčiti likvidnost
novčanog fonda ili stabiliziranje NAV-a po udjelu ili dionici
novčanog fonda pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
novčani fond propisno obrazlaže nužnost
vanjske potpore i nepobitnim dokazima dokazuje hitnu potrebu za vanjskom
potporom;
(b)
vanjska potpora ograničena je u pogledu
osiguranog iznosa i razdoblja u kojem je na raspolaganju;
(c)
nadležnom je tijelu pružen dokaz da je pružatelj
vanjske potpore financijski stabilan i ima dovoljno financijskih sredstava da
se može oduprijeti potencijalnim gubicima koji proizlaze iz dodijeljene vanjske
potpore bez ikakvih nepovoljnih učinaka.
2.           Za potrebe stavka 1.
točke (c), u slučaju da je pružatelj vanjske potpore subjekt koji
podliježe bonitetnom nadzoru, traži se suglasnost nadzornog tijela tog subjekta
kako bi se osiguralo da se potpora koju subjekt dodjeljuje temelji na
odgovarajućim vlastitim sredstvima tog subjekta i da je u skladu sa
sustavom upravljanja rizicima tog subjekta.
3.           Ako su ispunjeni uvjeti iz
stavka 1. za primanje vanjske potpore, novčani fond odmah o tome
obavješćuje sve ulagatelje pisanim putem na jasan i razumljiv način.
Poglavlje VII.
Zahtjevi transparentnosti
Članak 37.
Transparentnost
1.           Novčani fond u svim
vanjskim i internim dokumentima, izvješćima, izjavama, oglasima, dopisima
i svim drugim pisanim dokazima koje izdaje sam ili koje izdaje njegov
upravitelj i koji su upućeni ili namijenjeni za distribuciju potencijalnim
ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima
novčanog fonda ili njegova upravitelja, jasno navodi je li
kratkoročni ili standardni novčani fond.
Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om u svim
vanjskim i internim dokumentima, izvješćima, izjavama, oglasima, dopisima
i svim drugim pisanim dokazima koje izdaje sam ili koje izdaje njegov
upravitelj i koji su upućeni ili namijenjeni za distribuciju potencijalnim
ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima
novčanog fonda ili njegova upravitelja, jasno navodi da je novčani
fond s nepromjenjivim NAV-om.
2.           U svakom dokumentu
novčanog fonda koji se koristi u marketinške svrhe jasno se navode sve
sljedeće izjave:
(a)
da novčani fond nije osigurano ulaganje;
(b)
da se novčani fond ne oslanja na vanjsku
potporu kojom se jamči likvidnost novčanog fonda ili stabiliziranje
NAV-a po udjelu ili dionici;
(c)
da rizik gubitka glavnice snosi ulagatelj.
3.           Svaka komunikacija
novčanog fonda ili njegova upravitelja ulagateljima ili potencijalnim
ulagateljima ne smije ni na koji način sugerirati da ulaganje u udjele ili
dionice novčanog fonda osigurano.
4.           Ulagatelji u novčani
fond jasno se obavješćuju o metodi ili metodama koje novčani fond
koristi za vrednovanje imovine novčanog fonda i izračun NAV-a.
5.           Osim informacija koje se
moraju pružiti u skladu sa stavcima 1. do 4., novčani fond s
nepromjenjivim NAV-om ulagateljima i potencijalnim ulagateljima jasno
objašnjava primjenu metode amortiziranog troška i/ili zaokruživanja.
Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om navodi iznos svog zaštitnog sloja za
NAV, postupak ujednačavanja nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i
NAV-a po udjelu ili dionici te jasno navodi ulogu zaštitnog sloja i s njime
povezane rizike. Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om jasno navodi
načine dopunjavanja zaštitnog sloja NAV-a i subjekt od kojeg se
očekuje financiranje dopunjavanja. Ulagateljima pruža i sve informacije
koje se odnose na usklađenost s uvjetima utvrđenima u članku 29.
stavku 2. točkama (a) do (g).
Članak 38.
Izvješćivanje nadležnim tijelima
1.           Za svaki novčani fond
kojim upravlja upravitelj novčanog fonda dostavlja informacije nadležnom
tijelu novčanog fonda najmanje tromjesečno. Upravitelj na zahtjev
dostavlja te informacije i nadležnom tijelu upravitelja ako je ono
različito od nadležnog tijela novčanog fonda.
2.           Dostavljene informacije u
skladu sa stavkom 1. obuhvaćaju sljedeće točke:
(a)
vrstu i karakteristike novčanog fonda;
(b)
pokazatelje portfelja kao što su ukupna vrijednost
imovine, NAV, WAM, WAL, raščlamba dospijeća, likvidnost i prinos;
(c)
opseg i razvoj zaštitnog sloja za NAV;
(d)
rezultate testiranja otpornosti na stres;
(e)
podatke o imovini u portfelju novčanog fonda;
i. karakteristike svake imovine kao što su naziv,
država, kategorija izdavatelja, rizik ili dospijeće i dodijeljeni interni
rejting;
ii. vrstu imovine, uključujući podatke
o drugoj ugovornoj strani u slučaju izvedenica ili obrnutih repo ugovora;
(f)
informacije o obvezama novčanog fonda koje
obuhvaćaju sljedeće točke:
i. državu u kojoj ulagatelj ima sjedište;
ii. kategoriju ulagatelja;
iii. aktivnosti upisa i isplate.
Ako je potrebno i propisno obrazloženo, nadležna
tijela mogu zatražiti dodatne informacije.
3.           ESMA izrađuje nacrt
provedbenih tehničkih standarda za izradu obrasca za izvješćivanje
koji sadržava sve informacije navedene u stavku 2.
Komisiji je dodijeljena ovlast za donošenje
provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom
15. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4.           Nadležna tijela dostavljaju
ESMA-i sve informacije primljene u skladu s ovim člankom te svaku drugu
obavijest ili informacije koje razmjenjuju s novčanim fondom ili njegovim
upraviteljem na temelju ove Uredbe Ove se informacije dostavljaju ESMA-i
najkasnije 30 dana nakon završetka tromjesečnog razdoblja
izvješćivanja.
ESMA prikuplja informacije za stvaranje središnje
baze podataka svih novčanih fondova koji su osnovani, kojima se upravlja
ili se prodaju u Uniji Europska središnja banka ima pravo pristupa ovoj bazi
podataka isključivo u statističke svrhe.
Poglavlje VIII.
Nadzor
Članak 39.
Nadzor nadležnih tijela
1.           Nadležna tijela kontinuirano
nadziru usklađenost s ovom Uredbom.
2.           Nadležno tijelo novčanog
fonda odgovorno je za nadzor usklađenosti s pravilima utvrđenima u
poglavljima II. do VII.
3.           Nadležno tijelo novčanog
fonda odgovorno je za nadzor usklađenosti s obvezama utvrđenima u pravilima
fonda ili dokumentima o osnivanju te s obvezama utvrđenima u prospektu,
koje su u skladu s ovom Uredbom.
4.           Nadležno tijelo upravitelja
odgovorno je za nadzor adekvatnosti postupaka i organizacije upravitelja kako
bi upravitelj mogao poštovati obveze i pravila koja se odnose na osnivanje i
poslovanje svih novčanih fondova kojima upravlja.
5.           Nadležna tijela nadziru
UCITS-e ili AIF-e koji su osnovani ili se prodaju na području njihove
nadležnosti kako bi osigurala da ne koriste naziv novčani fond ili sugeriraju
da su novčani fondovi osim ako su u skladu s ovom Uredbom.
Članak 40.
Ovlasti nadležnih tijela
1.           Nadležna tijela imaju sve
nadzorne i istražne ovlasti koje su potrebne za izvršavanje njihovih
zadaća u skladu s ovom Uredbom.
2.           Ovlasti dodijeljene nadležnim
tijelima u skladu s Direktivom 2009/65/EZ i Direktivom 2011/61/EU izvršavaju se
i u pogledu ove Uredbe.
Članak 41.
Ovlasti i nadležnosti ESMA-e
1.           ESMA ima ovlasti potrebne za
izvršavanje zadaća koje su joj pripisane ovom Uredbom.
2.           Ovlasti ESMA-e u skladu s
Direktivom 2009/65/EZ i Direktivom 2011/61/EU izvršavaju se i u pogledu ove
Uredbe i u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
3.           Za potrebe Uredbe (EU) br.
1095/2010, ova se Uredba uključuje u sve daljnje pravno obvezujuće
akte Unije kojima se dodjeljuju zadaće Nadzornom tijelu iz članka 1.
stavka 2. Uredbe (EU) 1095/2010.
Članak 42.
Suradnja između nadležnih tijela
1.           Ako su nadležno tijelo
novčanog fonda i nadležno tijelo upravitelja različiti, surađuju
međusobno i razmjenjuju informacije u svrhu izvršavanja svojih zadaća
u skladu s ovom Uredbom.
2.           Nadležna tijela i ESMA
surađuju međusobno u svrhu izvršavanja njihovih predmetnih
zadaća u okviru ove Uredbe u skladu s Uredbom (EU) br. 1095/2010.
3.           Nadležna tijela i ESMA razmjenjuju sve informacije i
dokumente potrebne za izvršavanje svojih
predmetnih zadaća u okviru ove Uredbe u skladu s Uredbom (EU) br.
1095/2010, osobito kako bi se otkrile i uklonile povrede ove Uredbe.

Poglavlje IX.
Završne odredbe
Članak 43.
Tretiranje postojećih UCITS-a i AIF-a
1.           U roku od šest mjeseci od
datuma stupanja na snagu ove Uredbe postojeći UCITS ili AIF, koji ulaže u
kratkoročnu imovinu te čiji je pojedinačni ili kumulativni cilj
nuditi prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili očuvanje vrijednosti
ulaganja, podnosi zahtjev svom nadležnom tijelu zajedno sa svim dokumentima i
dokazima potrebnima za dokazivanje usklađenosti s ovom Uredbom.
2.           Najkasnije u roku od dva
mjeseca nakon zaprimanja zahtjeva nadležno tijelo procjenjuje je li UCITS ili
AIF u skladu s ovom Uredbom na temelju članaka 3. i 4. Nadležno tijelo
donosi odluku i odmah obavješćuje UCITS ili AIF.
3.           Odstupajući od prve
rečenice članka 30. stavka 1., postojeći UCITS ili AIF koji
ispunjava kriterije za definiciju novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om
utvrđenu u članku 2. stavku 10. uvodi zaštitni sloj za NAV u iznosu
od najmanje:
(a)
1 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om u roku od jedne godine od stupanja na snagu ove
Uredbe;
(b)
2 % ukupne vrijednosti imovine novčanog fonda
s nepromjenjivim NAV-om u roku od dvije godine od stupanja na snagu ove Uredbe;
(c)
3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
fonda s nepromjenjivim NAV-om u roku od tri godine od datuma stupanja na snagu
ove Uredbe.
4.           Za potrebe stavka 3. ovog
članka, upućivanje na iznos od 3 % u člancima 33. i 34.
tumači se kao upućivanje na iznose zaštitnog sloja za NAV navedene u
točkama (a), (b) i (c) stavka 3.
Članak 44.
Postupak delegiranja
1.           Ovlasti za donošenje
delegiranih akata dodijeljene su Komisiji pod uvjetima koji su utvrđeni
ovim člankom.
2.           Ovlasti za donošenje
delegiranih akata iz članaka 13. i 19. dodjeljuju se Komisiji na
neodređeno vrijeme od datuma stupanja na snagu ove Uredbe.
3.           Europski parlament ili
Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz
članaka 13. i 19. Odlukom o opozivu prestaje delegiranje ovlasti navedeno
u toj odluci. Ona počinje proizvoditi učinke jedan dan nakon objave u
Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum koji je u njoj
naveden. Odluka ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već
stupili na snagu.
4.           Čim Komisija donese
delegirani akt, istovremeno ga dostavlja Europskom parlamentu i
Vijeću.
5.           Delegirani akt donesen u
skladu s člancima 13. i 19. stupa na snagu samo ako se tome ne usprotive
ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca po
obavješćivanju Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili
ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće
izvijestili Komisiju da se ne protive. To se razdoblje produžuje za
dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 45.
Preispitivanje
Komisija u roku od tri godine nakon
stupanja na snagu ove Uredbe preispituje adekvatnost ove Uredbe s nadzornog
i gospodarskog stajališta. Preispitivanjem se posebno razmatra funkcioniranje
zaštitnog sloja za NAV i funkcioniranje zaštitnog sloja za nepromjenjivi NAV
kod onih novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om koji bi u
budućnosti mogli koncentrirati svoj portfelj na dužničke financijske
instrumente koje su izdale ili za koje jamče države članice.
Preispitivanjem se:
(a)
analizira iskustvo stečeno primjenom ove
Uredbe, utjecaj na ulagatelje, novčane fondove i upravitelje novčanih
fondova u Uniji;
(b)
procjenjuje uloga novčanih fondova u kupnji
dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
države članice;
(c)
uzimaju u obzir posebne karakteristike
dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
države članice i uloga tih dužničkih instrumenata u financiranju
država članica;
(d)
uzima u obzir izvješće iz članka 509.
stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(e)
uzimaju u obzir regulatorna kretanja na
međunarodnoj razini.
Rezultati preispitivanja priopćavaju se
Europskom parlamentu i Vijeću uz, ako je potrebno, odgovarajuće
prijedloge izmjena.
Članak 46.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od
dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti
obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu
Za Europski parlament                                  Za
Vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
[1]               Rezolucija Europskog parlamenta
od 20. studenoga 2012. o usporednom bankarskom sustavu (2012/2115(INI))
[2]               SL C, , str. .
[3]               Direktiva 2009/65/EZ Europskog
parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i
drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive
vrijednosne papire (UCITS) (SL L 302,
17.11.2009., str. 32).
[4]               Direktiva 2011/61/EU Europskog
parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih
investicijskih fondova i izmjenama Direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te Uredbi
(EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (SL L 174, 1.7.2011., str. 1).
[5]               Uredba (EU) br. 648/2012
Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o OTC izvedenicama,
središnjoj drugoj ugovornoj strani i trgovinskom repozitoriju (SL L 201, 27.7.2012., str. 1.).
[6]               Delegirana uredba Komisije (EU)
br. 231/2013 od 19. prosinca 2012 o dopuni Direktive 2011/61/EU
Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na izuzeća, opće uvjete
poslovanja, depozitare, financijsku polugu, transparentnost i nadzor (SL
L 83, 22.3.2013., str. 1.).
[7]               Uredba (EU) br. 1095/2010
Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju Europskog
nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta
kapitala), o izmjeni Odluke br. 716/2009/EZ i o stavljanju izvan snage Odluke
Komisije 2009/77/EZ (SL L 331, 15.12.2010., str. 84.).
[8]               Direktiva 95/46/EZ Europskog
parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s
obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, (SL L 281,
23.11.1995., str. 31.).
[9]               Uredba (EZ) br. 45/2001
Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti osoba u vezi
s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom
protoku takvih podataka (SL L 8,
12.1.2001., str. 1.).
[10]             Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog
parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zahtjevima nadzora za kreditne
institucije i investicijska društva i kojom se izmjenjuje Uredba (EU) br.
648/2012, SL L 176, 27.06.2013., str. 1. – 337.
[11]             Sedma
direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54.
stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvješćima;
SL L 193, 18.7.1983., str. 1.–17.