				|

		52014PC0660

			Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (kodifikacija) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           U kontekstu Europe građana
Komisija veliku važnost pridaje pojednostavnjenju i objašnjenju prava Unije
kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima te kako bi se
građanima dala mogućnost i prilika da ostvare svoja posebna prava koja
su im njime dana.
Taj cilj ne može se ostvariti sve dok su brojne
odredbe koje su nekoliko puta izmijenjene, često i znatno, razasute u
različitim aktima pa se moraju tražiti dijelom u izvornom aktu, a dijelom
u aktima o izmjenama. Kako bi se pronašla pravila na snazi potreban je stoga
opsežan istraživački rad i usporedba mnogih različitih akata.
Zbog toga je, ako pravo mora biti jasno i transparentno, od ključne
važnosti i kodifikacija pravila koja
su često mijenjana.
2.           Komisija je 1. travnja 1987.
donijela odluku[1]
da će svojem osoblju dati uputu o tome da bi sve akte trebalo kodificirati
nakon najviše deset izmjena, u kojoj je naglasila da je riječ o minimalnom
zahtjevu i da bi odjeli morali nastojati tekstove za koje su nadležni
kodificirati i u kraćim razmacima kako bi se osiguralo da su odredbe jasno
i lako razumljive.
3.           To je potvrđeno u
Zaključcima predsjedništva Europskog vijeća u Edinburghu (u prosincu
1992.[2]
te je naglašena važnost kodifikacije jer se njome osigurava izvjesnost u
pogledu prava koje se primjenjuje na određeni predmet u određeno
vrijeme.
Kodifikacija se mora obaviti u cijelosti u skladu
s uobičajenim postupkom za donošenje akata Unije.
Budući da se akti koji se kodificiraju
sadržajno ne izmjenjuju, Europski parlament, Vijeće i Komisija
sporazumjeli su se u međuinstitucijskom sporazumu od 20. prosinca
1994. da se za brzo donošenje kodificiranih akata može primijeniti ubrzani
postupak.
4.           Svrha je ovog prijedloga
kodificirati Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009.
o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koji nisu članice Europske
zajednice[3].
Novom uredbom nadomjestit će se razni akti koji su u nju ugrađeni[4]; u ovaj se prijedlog u
cijelosti prenosi sadržaj akata koji se kodificiraju te se njime oni
objedinjuju u jedan akt samo uz one formalne izmjene koje su potrebne za
kodifikaciju.
5.           Prijedlog kodifikacije izrađen
je na temelju privremene konsolidacije, na 22 službena jezika, Uredbe
(EZ) 597/2009 i akta o njezinoj izmjeni, koju je obavio Ured za publikacije
Europske unije s pomoću sustava za obradu podataka. U slučajevima
kada su člancima dani novi brojevi, korelacija između starih i novih
brojeva prikazana je u tablici u Prilogu VI. kodificirane Uredbe.
ê 597/2009
(prilagođeno)
2014/0305 (COD)
Prijedlog
UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz
zemalja koje nisu članice Europske unije (kodifikacija)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u
obzir Ugovor Ö o funkcioniranju Europske unije Õ, posebno njegov
članak 207. stavak 2.,
uzimajući u
obzir prijedlog Europske komisije,
nakon
prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u
obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[5],
u skladu s
redovnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
ê 597/2009 uv
izjava 1. (prilagođeno)
(1)       Uredba Vijeća (EZ) br. Ö 597/2009[6] Õ je znatno
izmijenjena[7].
U interesu jasnoće i racionalnosti ovu Uredbu potrebno je kodificirati.
ê 597/2009 uv.
izjava 3. (prilagođeno)
(2)       Dodatak 1.A Sporazumu o
osnivanju Ö Svjetske
trgovinske organizacije Õ (dalje u tekstu:
Sporazum o WTO-u), između ostalog sadrži i Opći sporazum o carinama i
trgovini 1994. (dalje u tekstu: GATT iz 1994.), Sporazum o poljoprivredi (dalje
u tekstu: Sporazum o poljoprivredi), Sporazum o provedbi članka VI. Ö Općeg
sporazuma o carinama i trgovini Õ 1994. i Sporazum o
subvencijama i kompenzacijskim mjerama (dalje u tekstu: Sporazum o
subvencijama).
ê 597/2009 uv
izjava 5. (prilagođeno)
(3)       Radi osiguranja Ö pravilne Õ i transparentne Ö primjene Õ pravila propisanih
Ö Sporazumom o
subvencijama Õ , jezik Ö ovog
sporazuma trebao bi se odraziti u pravu Unije u najvećoj mogućoj
mjeri Õ.
ê 597/2009 uv
izjava 6. (prilagođeno)
(4)       Nadalje, čini se uputno
dovoljno detaljno objasniti kada se smatra da subvencija postoji, prema kojim
načelima se protiv nje može uvesti kompenzacijska mjera (posebno je li
subvencija dodijeljena specifično) i prema kojim se kriterijima
izračunava iznos subvencije protiv koje se može uvesti kompenzacijska
mjera.
ê 597/2009 uv
izjava 7. (prilagođeno)
(5)       Da bi se odredilo postojanje
subvencije potrebno je dokazati financijski doprinos vlade Ö ili Õ bilo kojeg javnog
tijela na državnom području zemlje, Ö ili Õ postojanje nekog
oblika potpore na dohodak ili cijenu u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.,
kao i da se time ostvarena korist prenijela na poduzeće primatelja
subvencije.
ê 597/2009 uv
izjava 8.
(6)       Radi izračuna koristi za
primatelja, u slučajevima kada ne postoji tržišna referentna vrijednost u
dotičnoj zemlji, referentnu vrijednost trebala bi se odrediti prilagodbom
odredaba i uvjeta koji prevladavaju u dotičnoj zemlji na temelju stvarno
raspoloživih čimbenika u toj zemlji. Ako isto nije primjenjivo zato što,
između ostalog, takve cijene ili troškovi ne postoje, ili ako su
nepouzdani, u tom slučaju odgovarajuću referentnu vrijednost trebalo
bi odrediti pribjegavanjem odredbama i uvjetima na drugim tržištima.
ê 597/2009 uv
izjava 9. (prilagođeno)
(7)       Poželjno je donijeti jasne i
detaljne smjernice za određivanje čimbenika koji bi mogli biti
relevantni za određivanje je li subvencionirani uvoz nanio materijalnu
štetu ili prijeti nanošenjem štete. Pri dokazivanu da su razine obujma i cijene
dotičnog uvoza odgovorne za štetu nastalu za industriju Ö Unije Õ pažnju bi trebalo
posvetiti učincima drugih čimbenika i posebno prevladavajućih
uvjeta na tržištu Ö Unije Õ.
ê 597/2009 uv
izjava 10. (prilagođeno)
(8)       Uputno je definirati pojam
„industrija Ö Unije Õ ” te propisati da
stranke povezane s izvoznicima mogu biti isključene iz te industrije i definirati
pojam „povezane”. Također je potrebno Ö predvidjeti Õ mjeru
kompenzacijske pristojbe koju treba poduzeti u ime proizvođača u
regiji Ö Unije Õ te Ö donijeti Õ smjernice za
definiranje regije.
ê 597/2009 uv
izjava 11. (prilagođeno)
(9)       Potrebno je Ö odrediti Õ tko može podnijeti
zahtjev za uvođenje kompenzacijske pristojbe, kao i u kojoj ga mjeri treba
podržavati industrija Ö Unije Õ, te informacije o
subvencijama protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, šteti i uzrocima
koje zahtjevi trebaju sadržavati. Također je nužno Ö odrediti Õ postupke za
odbacivanje zahtjeva ili započinjanje postupka.
ê 597/2009 uv
izjava 12. (prilagođeno)
(10)     Potrebno je Ö odrediti Õ način na koji
bi zainteresirane stranke trebale primiti obavijesti o podacima koje od njih
zahtijevaju nadležna tijela. Ö Zainteresirane
stranke Õ bi trebale imati
mnogobrojne mogućnosti za predstavljanje svih relevantnih dokaza te
zaštitu svojih interesa. Također je poželjno utvrditi jasna pravila i
postupke koje treba slijediti tijekom ispitnog postupka, osobito pravila putem
kojih zainteresirane stranke trebaju postati poznate, predstaviti svoja
stajališta i dostaviti podatke u određenim rokovima, ako se ta stajališta
i podaci trebaju uzeti u obzir. Također je primjereno utvrditi uvjete pod
kojima zainteresirana stranka može imati pristup podacima koje su predstavile
druge stranke i o njima dati svoje primjedbe. Isto tako, države članice i
Komisija trebale bi međusobno surađivati u prikupljanju podataka.
ê 597/2009 uv
izjava 13. (prilagođeno)
(11)     Potrebno je Ö navesti Õ uvjete pod kojima
je moguće uvesti privremene pristojbe, kao i uvjete pod kojima se one ne
mogu uvesti prije isteka roka od 60 dana od pokretanja postupka i devet mjeseci
nakon isteka tog roka. Komisija može uvesti pristojbe, u svakom slučaju,
samo za razdoblje od četiri mjeseca.
ê 597/2009 uv
izjava 14. (prilagođeno)
(12)     Potrebno je Ö odrediti Õ postupke koji
omogućuju preuzimanje obveze kojom se ukidaju ili nadoknađuju
subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere ili štete, a umjesto
uvođenja privremenih ili konačnih pristojbi. Također je
primjereno Ö odrediti Õ posljedice Ö povrede Õ ili
povlačenja iz preuzete obveze, kao i mogućnost uvođenja
privremenih pristojbi u slučaju sumnje na kršenje ili ako je potrebno
provesti daljnja ispitivanja radi nadopune nalaza. U prihvaćanju
preuzimanja obveze potrebno je voditi računa o tome da predloženo
preuzimanje obveza i provedba ne vode nekonkurentnom ponašanju.
ê 597/2009 uv
izjava 15.
(13)     Smatra se primjerenim jednim
pravnim aktom omogućiti povlačenje iz preuzete obveze i primjenu pristojbe.
Kako bi se osigurala pravilna primjena mjere, koja je na snazi, potrebno je
također osigurati i da postupak povlačenja uobičajeno završava u
roku od šest, a najviše od devet mjeseci.
ê 597/2009 uv
izjava 16.
(14)     Potrebno je propisati da bi
postupke trebalo završiti, bez obzira na to jesu li usvojene konačne mjere
ili ne, uobičajeno u roku od 12, a najviše od 13 mjeseci od početka
ispitnog postupka.
ê 597/2009 uv
izjava 17. (prilagođeno)
(15)     Ö Ispitne
postupke Õ ili druge postupke
trebalo bi završiti kada se radi o subvenciji male vrijednosti ili, posebno kad
se radi o uvozu iz zemalja u razvoju, ako je obujam subvencioniranog uvoza ili
šteta zanemariva, a primjereno je definirati te Ö situacije Õ . Kada se uvode
mjere, potrebno je propisati završetak ispitnih postupaka i Ö odrediti Õ da iznos mjera
treba biti manji od iznosa subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske
mjere, ako bi taj manji iznos uklonio štetu, kao i navesti načine
izračuna razine mjera u slučajevima da se radi o odabiranju uzorka.
ê 597/2009 uv
izjava 18.
(16)     Potrebno je propisati
retroaktivnu naplatu privremenih pristojbi ako se to smatra primjerenim i
definirati okolnosti koje mogu dovesti do retroaktivne primjene pristojbi kako
bi se izbjeglo narušavanje primjene konačnih pristojbi. Potrebno je
propisati da se pristojbe mogu primjenjivati retroaktivno u slučajevima
kršenja ili povlačenja iz preuzetih obveza.
ê 597/2009 uv
izjava 19.
(17)     Potrebno je propisati da mjere
zastarijevaju nakon pet godina osim ako revizija ukazuje da ih treba zadržati.
Također je potrebno propisati privremene revizije ili ispitne postupke u
slučajevima u kojima se podnesu dostatni dokazi o izmijenjenim
okolnostima, a kako bi se utvrdilo jesu li povrati kompenzacijskih pristojbi
opravdani.
ê 597/2009 uv
izjava 20. (prilagođeno)
(18)     Iako Sporazum o subvencijama
ne sadrži odredbe o izbjegavanju kompenzacijskih mjera, postoji mogućnost
izbjegavanja u sličnim uvjetima, ako ne i identičnim izbjegavanju
antidampinških mjera. Iz tog se razloga smatra primjerenim ovom Uredbom Ö predvidjeti Õ odredbu o
sprečavanju izbjegavanja mjera.
ê 597/2009 uv
izjava 21.
(19)     Poželjno je pojasniti koje
stranke imaju pravo zatražiti započinjanje postupka za sprečavanje
izbjegavanja mjera.
ê 597/2009 uv
izjava 22. (prilagođeno)
(20)     Također je poželjno
pojasniti koja praksa predstavlja izbjegavanje donesenih mjera. Praksa izbjegavanja
mjera može se odvijati bilo izvan Ö Unije Õ ili u Ö Uniji Õ. Iz tog je razloga
potrebno propisati da izuzeća od uvedenih pristojbi koja se mogu odobriti
uvoznicima, mogu također biti odobrena i izvoznicima, ako su pristojbe Ö primijenjene Õ kako bi
spriječile izbjegavanje mjera izvan Ö Unije Õ.
ê 597/2009 uv
izjava 23.
(21)     Važno je dopustiti suspenziju
kompenzacijskih mjera, ako se uvjeti na tržištu privremeno promijene, a
čime nastavak primjene mjera postaje privremeno neprimjeren.
ê 597/2009 uv
izjava 24. (prilagođeno)
(22)     Potrebno je Ö predvidjeti Õ da uvoz nad kojim
se provodi ispitni postupak Ö može biti
podložan Õ evidentiranju kod
uvoza kako bi se omogućila naknadna primjena mjera na taj uvoz.
ê 597/2009 uv
izjava 25.
(23)     Radi osiguranja pravilne
primjene mjera, države članice trebaju pratiti uvoz proizvoda nad kojima se
provodi ispitni postupak ili na koje se primjenjuju mjere, kao i iznose
pristojbi naplaćenih prema ovoj Uredbi, te o tome izvještavati Komisiju.
Potrebno je također predvidjeti mogućnost da Komisija zatraži od
država članica da joj dostave, pod uvjetom poštovanja pravila o
povjerljivosti podataka, podatke koje koristi za praćenje preuzetih obveza
u vezi cijena i za provjeru razine učinkovitosti mjera koje su na snazi.
ê 597/2009 uv
izjava 27.
(24)     Važno je predvidjeti posjete
radi provjere podnesenih podataka o subvencijama protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere, kao i o šteti, a koje ipak ovise o primitku pravilnih
odgovora na upitnik.
ê 597/2009 uv
izjava 28.
(25)     Bitno je predvidjeti odabir
uzorka u slučajevima u kojima se radi o velikom broju stranaka ili transakcija,
a kako bi se omogućio završetak ispitnog postupka u propisanim rokovima.
ê 597/2009 uv
izjava 29.
(26)     Potrebno je predvidjeti, ako
stranke ne surađuju na zadovoljavajući način, da se mogu
koristiti drugi podaci radi izrade nalaza i da ti podaci mogu biti manje
naklonjeni strankama nego da su surađivale.
ê 597/2009 uv
izjava 30.
(27)     Potrebno je donijeti odredbu o
postupanju s povjerljivim podacima kako se ne bi otkrile poslovne i državne
tajne.
ê 597/2009 uv
izjava 31. (prilagođeno)
(28)     Bitno je donijeti odredbe za
pravilno objavljivanje strankama osnovnih činjenica i razmatranja koje
ispunjavaju uvjete za takvo postupanje i da se kod objave vodi računa o
postupku donošenja odluka u Ö Uniji Õ u rokovima koje
omogućuju strankama obranu njihovih interesa.
ê 597/2009 uv
izjava 32. (prilagođeno)
(29)     Razumno je uspostaviti upravni
sustav u kojemu se mogu prezentirati argumenti o tome jesu li mjere u interesu Ö Unije Õ,
uključujući interese potrošača, i Ö odrediti Õ rokove u kojima te
podatke treba predstaviti zajedno s pravima na objavu podataka dotičnih
stranaka.
ê 597/2009 uv
izjava 33. (prilagođeno)
(30)     U primjeni pravila Sporazuma o
subvencijama, kako bi se održala ravnoteža između prava i obveza koje Ö taj Õ sporazum nastoji
uspostaviti, nužno je da Ö Unija Õ uzima u obzir
tumačenje Ö onih prava i
obveza Õ glavnih
trgovinskih partnera Ö Unije Õ, a kako se
odražava u zakonodavstvu ili ustaljenoj praksi.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (prilagođeno)
(31)     Za provedbu ove Uredbe
potrebni su jednaki uvjeti za donošenje privremenih i konačnih pristojbi i
za prekid ispitnog postupka bez mjera. Te bi mjere trebala donijeti Komisija u,
skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća[8].
(32)     Savjetodavni postupak bi se
trebalo koristiti za donošenje privremenih mjera zbog učinka tih mjera i
njihove sekvencijalne logike u odnosu na donošenje konačnih mjera.
Također bi se trebao koristiti za prihvaćanje preuzetih obveza,
pokretanje ili nepokretanje revizija radi isteka mjera, obustavu mjera,
produljenje obustave mjera i ponovno uvođenje mjera zbog učinka tih
mjera u usporedbi s konačnim mjerama. Ako bi odgoda uvođenja mjera
uzrokovala štetu koju bi bilo teško popraviti, potrebno je dopustiti Komisiji
donošenje odmah primjenjivih privremenih mjera,
ê 597/2009
(prilagođeno)
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Načela
1. Kompenzacijska pristojba može se uvesti kako bi se kompenzirala
odobrena subvencija, izravno ili neizravno, za proizvodnju, preradu, izvoz ili
prijevoz bilo kojeg proizvoda čije puštanje u slobodan promet u Ö Uniji Õ uzrokuje štetu.
2. Bez obzira na
stavak 1., ako se proizvodi ne uvoze izravno iz zemlje podrijetla već se
izvoze prema Ö Uniji Õ tranzitom iz
zemlje posrednika, odredbe ove Uredbe u potpunosti su primjenjive i smatra se
da se transakcija ili transakcije, ako je primjenjivo, provela između
zemlje podrijetla i Ö Unije Õ.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove
Uredbe:
(a)          smatra se da je proizvod subvencioniran ako koristi subvenciju
protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere kako je definirano člankom 3. i 4. Subvenciju može
dodijeliti vlada zemlje podrijetla uvoznog proizvoda ili vlada neke tranzitne
zemlje iz koje je proizvod uvezen u Ö Uniju Õ , za potrebe ove
Uredbe „zemlje izvoza”;
(b)          „vlada” znači vlada ili bilo koje javno tijelo na državnom
području zemlje podrijetla ili izvoza;
(c)          „istovjetan proizvod” znači identičan proizvod, tj. proizvod sličan
u svim pogledima proizvodu koji se
razmatra ili, ako nema takvog proizvoda, drugi proizvod koji, iako nije
sličan u svim pogledima, ima obilježja najbliže slična onima koje ima
proizvod koji se razmatra;
(d)          „šteta”, ako nije drukčije navedeno, znači materijalna
šteta industriji Ö Unije Õ, prijetnja
materijalne štete industriji Ö Unije Õ ili materijalno
zaostajanje u razvoju proizvodnje te se tumači sukladno odredbama
članka 8.
Članak 3.
Definicija subvencije
Smatra se da
subvencija postoji ako:
1.           (a)     postoji financijski
doprinos vlade zemlje podrijetla ili izvoza, drugim riječima, ako:
i.        praksa vlade uključuje izravni
prijenos sredstava (na primjer, Ö dotacije Õ , zajmovi,
dokapitalizacija), mogući izravne prijenose sredstava ili obveza (na
primjer, jamstava za kredite);
ii.       otpis ili nenaplata, u uobičajenim okolnostima, dospjelih prihoda
vlade (na primjer, fiskalnih poticaja kao što su porezni krediti). U tom
smislu, izuzimanje izvoznog proizvoda od plaćanja pristojbi ili poreza, a
koji se naplaćuju na istovjetne proizvode namijenjene domaćoj
potrošnji ili otpust takvih pristojbi i poreza u iznosima koji nisu viši od
onih koji su dospjeli, ne smatra se subvencijom pod uvjetom da se izuzeća
odobravaju sukladno odredbama priloga I., II. i III.;
iii.      vlada daje robu ili pruža usluge, osim opće infrastrukture, ili kupuje robu;
iv.      vlada:
–
izvršava plaćanja u mehanizme financiranja,
ili
–
povjerava ili usmjerava privatno tijelo na
obavljanje jednog ili više vrsta poslova navedenih u točkama i., ii. i
iii. koje bi uobičajeno bili u nadležnosti vlade pa se ta praksa ne
razliku u pravom smislu od prakse koju vlade normalno primjenjuju;
ili
(b)     postoji bilo koji oblik potpore prihodu
ili cijeni u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994; i
2.           time se ostvaruje korist.
Članak 4.
Subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
1. Samo se na
specifične subvencije mogu primijeniti kompenzacijske mjere, a kako je
definirano stavcima 2., 3. i 4.
2. Kako bi se
utvrdilo je li neka subvencija specifična za poduzeće ili Ö industriju Õ ili grupu
poduzeća ili Ö industrije Õ (dalje u tekstu:
„određena poduzeća”) u okviru nadležnosti tijela koje dodjeljuje
subvenciju, primjenjuju se sljedeća načela:
(a)          ako tijelo nadležno za dodjelu subvencija, ili propisi prema kojemu tijelo za
dodjelu subvencija djeluje, izričito ograničava pristup subvenciji
određenim poduzećima, takva je subvencija specifična;
(b)          ako tijelo nadležno za dodjelu subvencija, ili propisi prema kojima tijelo za dodjelu
subvencija djeluje, uspostavi objektivne kriterije ili uvjete za prihvatljivost
i iznos subvencije, ne postoji specifičnost pod uvjetom da je
prihvatljivost automatska i da se ti kriteriji i uvjeti strogo poštuju;
(c)          ako, bez obzira na prividnu nespecifičnost
koja proizlazi iz primjene načela utvrđenih točkama (a) i (b),
postoje razlozi za vjerovanje da bi subvencija u stvarnosti mogla biti
specifična, mogu se razmotriti i drugi čimbenici. Ti čimbenici
su: samo ograničeni broj određenih poduzeća koristi program
subvencija; prevladavajuće korištenje određenih poduzeća;
dodjela nerazmjerno velikog iznosa subvencije određenim poduzećima; način
na koji je tijelo za dodjelu subvencije koristilo svoju slobodu u
odlučivanju o dodjeli subvencije. U tom pogledu, uzimaju se u obzir podaci
o učestalosti odbijanja ili odobravanja zahtjeva za subvencijama, i
posebno, razlozi takvih odluka.
U smislu
točke (b), „objektivni kriteriji ili uvjeti” znači kriteriji ili
uvjeti koji su neutralni, koji ne daju prednost određenim poduzećima
pred drugima i koji su ekonomski po svojoj prirodi te horizontalni po primjeni,
kao što su broj zaposlenih ili veličina poduzeća.
Kriteriji ili
uvjeti moraju biti jasno utvrđeni zakonom, propisom ili drugim službenim
dokumentom, tako da ih se može provjeriti.
U primjeni
točke (c) prvog podstavka vodi se računa o stupnju diversifikacije
gospodarskih aktivnosti u okviru nadležnosti tijela za dodjelu subvencija kao i
razdoblja tijekom kojeg je program subvencija u primjeni.
3. Specifična
subvencija je ona koja je ograničena na određena poduzeća
smještena unutar određenog zemljopisnog područja unutar u okviru
nadležnosti tijela za dodjelu subvencije. U smislu ove Uredbe specifičnom
se subvencijom ne smatra određivanje ili izmjena općenito primjenjivih
poreznih stopa od strane za to nadležnih vladinih tijela na svim razinama.
4. Bez obzira na
stavke 2. i 3. specifičnim se smatraju sljedeće subvencije:
(a)          subvencije zavisne , Ö pravno Õ ili Ö činjenično Õ , bilo
isključivo ili kao jedan od nekoliko drugih uvjeta, Ö o Õ realizaciji
izvoza, uključujući uvjete iz oglednog popisa iz Priloga I;
(b)          subvencije zavisne , bilo
isključivo ili kao jedan od nekoliko drugih uvjeta, o korištenju više
domaće robe nego uvozne.
U smislu
točke (a), subvencije se stvarno smatraju zavisnima od realizacije izvoza
ako činjenice dokazuju da je dodjela subvencija, bez da je pravno zavisna
od realizacije izvoza, naime vezana za stvarni ili predviđeni izvoz ili
prihod od izvoza. Sama činjenica da se neka subvencija dodjeljuje izvoznim
poduzećima ne smatra se, samo zbog tog razloga, izvoznom subvencijom u
smislu ove odredbe.
5. Svako
utvrđivanje specifičnosti prema odredbama ovog članka treba jasno
potkrijepiti na temelju Ö valjanih Õ dokaza.
Članak 5.
Izračun iznosa subvencije protiv koje se mogu uvesti
kompenzacijske mjere
Iznos subvencija
protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu
koristi za primatelja čije je postojanje utvrđeno tijekom razdoblja
subvencioniranja iz ispitnog postupka. Uobičajeno to je razdoblje najbliža
računovodstvena godina korisnika, ali može biti i neko drugo razdoblje,
najmanje šest mjeseci prije početka ispitnog postupka, za koje su na
raspolaganju pouzdani financijski i drugi relevantni podaci.
Članak 6.
Izračun koristi za primatelja
U odnosu na
izračun koristi za primatelja, primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)          dodjela temeljnog kapitala od strane vlade ne smatra se dodjelom koristi, osim ako se
ulaganja može smatrati neusklađenim s uobičajenom praksom ulaganja,
uključujući i dodjelu rizičnog kapitala privatnih ulagača
na državnom području zemlje podrijetla i/ili izvoza;
(b)          zajam od strane vlade ne smatra se
dodjelom koristi, osim ako postoji razlika između iznosa koji poduzeće primatelj zajma plaća na zajam
vlade i iznosa koji bi poduzeće platilo za usporedivi komercijalni zajam
kojeg bi poduzeće stvarno moglo dobiti na tržištu. U tom slučaju
korist je razlika između Ö tih Õ dvaju iznosa;
(c)          kreditno jamstvo vlade ne smatra se
dodjelom koristi, osim ako postoji razlika između iznosa kojeg
poduzeće koje prima jamstvo vlade i iznos kojeg bi poduzeće platilo
za usporedivi komercijalni zajam u
slučaju da nema jamstva vlade. U tom slučaju korist je razlika
između Ö tih Õ dvaju iznosa
usklađena za razlike u naknadama;
(d)          prodaja roba ili usluga ili kupnja
roba od strane vlade ne smatra se dodjelom koristi, osim ako se prodaje za
manju naknadu od primjerene ili se kupuje za višu naknadu od primjerene. Primjerenost naknade utvrđuje se
u odnosu na prevladavajuće uvjete na tržištu za dotični proizvod ili
uslugu u zemlji prodaje ili kupovine, uključujući cijenu, kvalitetu,
raspoloživost, utrživost, prijevoz i druge kupoprodajne uvjete.
Ako ne postoje prevladavajuće tržišne odredbe
i uvjeti za dotični proizvod ili uslugu u zemlji prodaje ili kupovine, a
koji se mogu koristiti kao odgovarajuća referentna vrijednost, primjenjuju
se sljedeća pravila:
i.       prevladavajuće odredbe i pravila u
dotičnoj zemlji se prilagođavaju na temelju stvarnih troškova, cijena
i drugih čimbenika dostupnih za tu zemlju, odgovarajućim iznosom koji
odražava uobičajene tržišne odredbe i uvjete; ili
ii.      ako je primjenjivo, koriste se prevladavajuće odredbe i uvjeti na tržištu neke druge
zemlje ili na svjetskom tržištu a koje su dostupne primatelju.
Članak 7.
Opće odredbe o izračunu
1. Iznos
subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere određuje se po
jedinici subvencioniranog proizvoda izvezenog u Ö Uniju Õ.
U
izračunavanju Ö tog Õ iznosa moguće
je oduzeti od ukupne subvencije sljedeće elemente:
(a)          naknadu za podnošenje zahtjeva ili
druge nastale troškove potrebne radi Ö ispunjavanja
uvjeta Õ ili za dobivanje subvencije;
(b)          izvozni porezi, pristojbe i ostale naknade naplaćene za izvoz proizvoda u Ö Uniju Õ posebno s namjerom
nadoknađivanja subvencije.
Zainteresirana
stranka koja potražuje odbitak mora dokazati da je zahtjev opravdan.
2. Ako subvencija
nije odobrena upućivanjem na proizvedene, prerađene, izvezene ili
transportirane količine, iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti
kompenzacijske mjere utvrđuje se odgovarajućom raspodjelom
vrijednosti ukupne subvencije na razinu proizvodnje, prodaje ili izvoza
dotičnog proizvoda tijekom razdoblja ispitnog postupka za subvenciju.
3. Ako se
subvencija može povezati s kupnjom ili budućom kupnjom dugotrajne imovine,
iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere
izračunava se raspoređivanjem subvencije kroz razdoblje koje odražava
uobičajenu amortizaciju dugotrajne imovine u dotičnoj proizvodnji.
Na taj način
izračunani iznos, koji se odnosi na razdoblje ispitnog postupka,
uključujući ona koji proizlazi iz dugotrajne imovine stečene
prije tog razdoblja, raspodjeljuje se kako je opisano u stavku 2.
Ako se imovina ne
amortizira, subvencija se vrednuje kao kredit bez kamata i tretira se sukladno
članku 6. točki (b).
4. Ako se
subvencija ne može povezati s kupnjom dugotrajne imovine, iznos koristi
primljene tijekom razdoblja ispitnog postupka u načelu se pripisuje tom
razdoblju, a raspoređuje se kako je opisano u stavku 2., osim ako se ne
dođe do posebnih okolnosti koje opravdavaju raspoređivanje kroz
različito razdoblje.
Članak 8.
Utvrđivanje štete
1.
Utvrđivanje štete temelji se na Ö valjanim Õ dokazima i
uključuje objektivno ispitivanje:
(a)          obujma subvencioniranog uvoza i učinka subvencioniranog uvoza na cijene istovjetnih
proizvoda na tržištu Ö Unije Õ; i
(b)          posljedica učinka tih uvoza na industriju Ö Unije Õ.
2. U pogledu
obujma subvencioniranog uvoza, razmatra se je li došlo do značajnog rasta
subvencioniranog uvoza, bilo u apsolutnom iznosu ili relativno u odnosu na
proizvodnju ili potrošnju u Ö Uniji Õ . U pogledu
učinka subvencioniranog uvoza na cijene, razmatra se je li subvencionirani
uvoz doveo do značajnog sniženja cijena u usporedbi s cijenom istovjetnog
proizvoda industrije Ö Unije Õ, ili je li
učinak uvoza općenito značajno sniženje cijena, ili
sprečavanje rasta cijena do kojeg bi inače došlo. Niti jedan od ovih
čimbenika pojedinačno niti više njih ne mora nužno predstavljati
odlučujuću smjernicu.
3. Ako je uvoz
proizvoda iz više od jedne zemlje istovremeno predmet ispitnih postupaka za
kompenzacijsku pristojbu, učinak uvoza se kumulativno ocjenjuje samo ako
se utvrdi da:
(a)          iznos subvencije protiv kojih se
mogu uvesti kompenzacijske mjere utvrđene u odnosu na uvoz iz svake od
zemalja viši je od de minimis iznosa kako je definiran člankom 14.
stavkom 5., i obujam uvoza iz svake od zemalja nije zanemariv; i
(b)          kumulativna procjena učinaka
uvoza primjerena je u svjetlu uvjeta konkurencije uvoznih proizvoda i uvjeta
konkurencije između uvoznih proizvoda i istovjetnih proizvoda Ö Unije Õ.
4. Ispitivanje
utjecaja subvencioniranog uvoza na dotičnu industriju Ö Unije Õ uključuje i
procjenu svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji
utječu na stanje proizvodnje, uključujući: činjenicu da je
proizvodnja još uvijek u postupku oporavka od učinaka prethodnog
subvencioniranja ili dampinga, veličinu iznosa subvencija protiv kojih se
mogu uvesti kompenzacijske mjere, stvarni ili mogući pad prodaje, dobiti,
proizvodnje, tržišnog udjela, produktivnosti, povrata od ulaganja,
iskorištenosti kapaciteta, čimbenike koju utječu na cijene u Ö Uniji Õ, stvarne ili
moguće negativne učinke tijekova novca, zaliha, zaposlenosti,
plaća, rasta, sposobnosti povećanja kapitala ili ulaganja i, u
slučaju poljoprivrede, je li došlo do većeg opterećenja vladinih
programa potpora. Ovaj popis nije sveobuhvatan, niti može jedan ili više ovih
čimbenika nužno biti odlučujuća smjernica.
5. Potrebno je
dokazati, iz svih relevantnih dokaza predstavljenih u odnosu na stavak 1. da je
subvencionirani uvoz uzrok štete. To posebno podrazumijeva dokazivanje da su
obujam i/ili razine cijena utvrđeni u skladu sa stavkom 2., odgovorni za
utjecaj na industriju Ö Unije Õ, a kako je
utvrđeno u stavku 4., i da taj utjecaj postoji u mjeri u kojoj može biti
klasificiran kao materijalni.
6. Poznati
čimbenici osim subvencioniranog uvoza koji šteti industriji Ö Unije Õ u isto vrijeme
ispituju se kako bi se osiguralo da se štete koju uzrokuju Ö ti Õ drugi
čimbenici ne pripisuje subvencioniranom uvozu u skladu sa stavkom 5.
Čimbenici koji se mogu u tom smislu razmatrati uključuju obujam i
cijene uvoza koji nije subvencioniran, smanjenu potražnju ili promjene u načinima
potrošnje, restriktivne trgovinske prakse i konkurenciju između
proizvođača treće zemlje i Ö Unije Õ, razvitak
tehnologije i realizaciju izvoza i produktivnost industrije Ö Unije Õ.
7. Učinak
subvencioniranog uvoza ocjenjuje se u odnosu na Ö proizvodnju Õ industrije Ö Unije Õ istovjetnih
proizvoda kada raspoloživi podaci omogućuju zasebno utvrđivanje te
proizvodnje na temelju kriterija kao što su proizvodni proces, dobit i prodaja
proizvođača. Ako nije moguće zasebno utvrđivanje te
proizvodnje, učinci subvencioniranog uvoza ocjenjuju se ispitivanjem
proizvoda najbliže grupe ili asortimana proizvoda, uključujući
istovjetni proizvod, za koji se mogu dobiti potrebni podaci.
8. Prijetnja
materijalne štete utvrđuje se na temelju činjenica, a ne samo na
temelju navoda, nagađanja ili daleke mogućnosti. Promjena okolnosti
koje bi mogle dovesti do situacije u kojoj bi subvencija predstavljala štetu mora
biti jasno predviđena i neminovna.
Kod
utvrđivanja prijetnje materijalne štete, potrebno je razmotriti
čimbenike kao što su:
(a)          priroda subvencije ili subvencija i
njihovi vjerojatni učinci na trgovinu;
(b)          značajna stopa rasta
subvencioniranog uvoza na tržištu Ö Unije Õ koji pokazuje
vjerojatnost bitno povećanog uvoza;
(c)          dovoljno slobodno raspoložive
kapacitete izvoznika ili očekivani bitan rast kapaciteta koji ukazuje na
vjerojatnost značajno povećanog subvencioniranog izvoza u Ö Uniju Õ, uzimajući u
obzir raspoloživost drugih izvoznih tržišta koja bi mogla apsorbirati dodatni
izvoz;
(d)          uvozili se po cijenama koje bi, u
značajnoj mjeri, snizile cijene ili spriječile povećanje cijena
koji bi se inače dogodilo, i koje bi vjerojatno povećale potražnju za
daljnjim uvozom;
(e)          Ö istražene Õ zalihe proizvoda.
Niti jedan od ovih
nabrojanih čimbenika ne može sam neminovno dati odlučujuće
smjernice, ali ukupnost razmatranih čimbenika mora dovesti do
zaključka da je neminovan daljnji subvencionirani uvoz i da će
nastati materijalna šteta, ako se ne poduzmu zaštitne mjere.
Članak 9.
Definicija industrije Ö Unije Õ
1. Za potrebe ove
Uredbe, pojam „industrija Ö Unije Õ” tumači se
tako da se odnosi na proizvođače Ö Unije Õ u cjelini
istovjetnih proizvoda ili na one od njih čija ukupna proizvodnja proizvoda
predstavlja većinski dio ukupne proizvodnje Ö Unije Õ tih proizvoda, a
kako je definirano člankom 10. stavkom 6., osim:
(a)          ako su proizvođači povezani s izvoznicima ili uvoznicima, ili su sami uvoznici navodno
subvencioniranog proizvoda, pojam „industrija Ö Unije Õ” može se
tumačiti tako da se odnosi na preostale proizvođače;
(b)          u iznimnim okolnostima područje
Ö Unije Õ može se, za potrebe
dotične proizvodnje, podijeliti na dva ili više konkurentna tržišta, a
proizvođači unutar svakog tržišta mogu se promatrati kao zasebna Ö industrija Õ ako:
i.       proizvođači unutar tog tržišta prodaju sveukupnu ili gotovo sveukupnu
proizvodnju svojih dotičnih proizvoda na tom tržištu; i
ii.      potražnju na tom tržištu u
značajnoj mjeri ne podmiruju proizvođači dotičnog proizvoda
smješteni drugdje u Ö Uniji Õ.
U ovim okolnostima može se utvrditi postojanje
štete čak i ako većinski dio ukupne industrije Ö Unije Õ nije oštećen
pod uvjetom da postoji koncentracija subvencioniranog uvoza na izolirano
tržište i nadalje, pod uvjetom da subvencionirani uvoz uzrokuje štetu
proizvođačima ili gotovo cijeloj proizvodnji unutar tog tržišta.
2. Za potrebe
stavka 1. smatra se da su proizvođači povezani s uvoznicima ili
izvoznicima samo ako:
(a)          jedan od njih, izravno ili neizravno, kontrolira drugoga; ili
(b)          oba, izravno ili neizravno,
kontrolira treća osoba; ili
(c)          oni zajedno, izravno ili neizravno,
kontroliraju treću osobu, pod uvjetom da postoji osnova za vjerovanje ili
sumnju da je učinak odnosa takav da utječe na dotičnog
proizvođača tako da se ponaša različito od
nepovezanih proizvođača.
U smislu ovog
stavka, smatra se da jedan proizvođač kontrolira drugog ako je prvi zakonski
ili operativno u mogućnosti ograničavati ili upravljati drugim.
3. Ako se
industrija Ö Unije Õ tumači tako
da se odnosi na proizvođače određene regije, izvoznici ili vlada
koji dodjeljuju subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
imaju mogućnosti ponuditi preuzimanje obveza u skladu s člankom 13. u
pogledu dotične regije. U takvim slučajevima, pri ocjeni interesa Ö Unije Õ za mjere, uzima se
u obzir interes regije. Ako se pravovaljano ne ponudi odgovarajuće
preuzimanje obveza ili ako se primjenjuju okolnosti navedene u članku 13.
stavcima 9. i 10., moguće je uvesti privremenu ili konačnu
kompenzacijsku pristojbu u pogledu Ö Unije Õ kao cjeline. U
takvim slučajevima, pristojbe se mogu ograničiti, ako je moguće,
na određene proizvođače ili izvoznike.
4. Na ovaj se
članak primjenjuju odredbe članka 8. stavka 7.
Članak 10.
Pokretanje postupka
1. Osim kako je
navedeno u stavku 8., ispitni postupak radi utvrđivanja postojanja,
stupnja i učinka bilo koje navodne subvencije pokreće se na temelju
pisanog zahtjeva fizičke ili pravne osobe, ili udruženja koje nema pravnu
osobnost, a koja djeluje u ime industrije Ö Unije Õ.
Zahtjev se može
podnijeti Komisiji ili državi članici koja ga dostavlja Komisiji. Komisija
državama članicama dostavlja primjerak svakog primljenog zahtjeva. Smatra
se da je zahtjev podnesen prvog radnog dana nakon što se dostavi Komisiji
preporučenom poštom ili izda potvrda o primitku od strane Komisije.
Ako, u
slučaju izostanka zahtjeva, država članica posjeduje dostatne dokaze
o subvenciji i o šteti nanesenoj industriji Ö Unije Õ, te dokaze odmah
dostavlja Komisiji.
2. Zahtjev iz stavka
1. sadrži dostatne dokaze o postojanju subvencija protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere (i, ako je moguće, njihov iznos), šteti i
uzročno-posljedičnoj vezi između navodno subvencioniranog uvoza
i navodne štete. Zahtjev sadrži podatke, a koji su razumno raspoloživi
podnositelju zahtjeva, o sljedećem:
(a)          naziv podnositelja
zahtjeva i opis obujma i vrijednosti proizvodnje Ö Unije Õ istovjetnog
proizvoda podnositelja zahtjeva. Ako se pisani zahtjev podnosi u ime industrije
Ö Unije Õ, u zahtjevu se
navodi industrija u čije se ime podnosi zahtjev putem popisa svih poznatih
proizvođača Ö Unije Õ istovjetnih
proizvoda (ili udruženja proizvođača Ö Unije Õ istovjetnog
proizvoda) i, u mjeri u kojoj je moguće, opis obujma i vrijednosti
proizvodnje Ö Unije Õ istovjetnih
proizvoda koji otpada na te proizvođače;
(b)          puni opis navodno subvencioniranog
proizvoda, naziv dotične zemlje ili zemalja podrijetla ili izvoza, naziv
svih poznatih izvoznika ili stranog proizvođača i popis svih osoba za
koje je poznato da uvoze dotični proizvod;
(c)          dokaz o postojanju, iznosu, prirodi
i mogućnosti kompenzacije dotičnih subvencija;
(d)          promjene obujma navodno
subvencioniranog uvoza, učinka tih uvoza na cijene istovjetnog proizvoda
na tržištu Ö Unije Õ i učinka
kojeg je uvoz nanio industriji Ö Unije Õ, a kako to
pokazuju relevantni čimbenici i pokazatelji koji se odnose na stanje
industrije Ö Unije Õ, kao što je
navedeno u članku 8. stavcima 2. i 4.
3. Komisija
ispituje, u mjeri u kojoj je to moguće, točnost i primjerenost dokaza
podnesenih u zahtjevukako bi utvrdila postojanje dostatnih dokaza koji
opravdavaju pokretanje ispitnog postupka.
4. Postupak je
moguće pokrenuti radi utvrđivanja jesu li ili ne navodne subvencije
„specifične” u smislu članka 4. stavaka 2. i 3.
5. Ispitni
postupak moguće je također pokrenuti radi mjera takve vrste kao one
koje su navedene u Prilogu IV., u mjeri u kojoj one sadrže element subvencije,
a kako je definiran člankom 3., a radi utvrđivanja potpune
usklađenosti dotičnih mjera s odredbama Priloga.
6. Ispitni
postupak prema stavku 1. ne pokreće se ukoliko se ne utvrdi, na temelju
ispitivanja stupnja potpore ili protivljenja zahtjevu proizvođača
istovjetnog proizvoda proizvodnje Ö Unije Õ, da zahtjev nije
podnesen od strane Ö Unije Õ ili u ime
industrije Ö Unije Õ. Smatra se da je
zahtjev podnijela Ö Unija Õ ili da je podnesen
u ime industrije Ö Unije Õ ako ga podupiru
oni proizvođači Ö Unije Õ čija ukupna
proizvodnja čini više od 50 % ukupne proizvodnje istovjetnog
proizvoda, kojeg proizvodi taj dio industrije Ö Unije Õ koji bilo podupire
ili se protivi zahtjevu. Međutim, ispitni postupak se ne pokreće ako
na proizvođače Ö Unije Õ koji podržavaju
zahtjev otpada manje od 25 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda
proizvedenog od strane industrije Ö Unije Õ.
7. Vlasti
izbjegavaju, osim ako nije donesena odluka o pokretanju ispitnog postupka, bilo
kakvo objavljivanje zahtjeva u kojem se traži pokretanje ispitnog postupka.
Međutim, odmah nakon primitka ispravno dokumentiranog zahtjeva sukladno
ovom članku, a svakako prije početka ispitnog postupka, Komisija
obavještava dotičnu zemlju podrijetla i/ili izvoza, a koja se poziva na
konzultacije s ciljem pojašnjavanja stanja u vezi s pitanjima iz stavka 2. i
iznalaženja s Ö sporazumnog Õ rješenja.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (1.)
8. Ako, u posebnim
okolnostima, Komisija odluči pokrenuti ispitni postupak, a da nije primila
pisani zahtjev od industrije Unije ili u njezino ime za pokretanjem takvog
ispitnog postupka, pokreće ga na temelju dostatnih dokaza o postojanju
subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, štete ili
uzročno-posljedične veze, kako je opisano u stavku 2., čime se
opravdava pokretanje postupka. Nakon što je odlučila o potrebi za
pokretanjem takvog ispitnog postupka, Komisija pruža informacije državama
članicama.
ê 597/2009
(prilagođeno)
9. Dokazi o
subvencijama i o šteti razmatraju se istovremeno u odluci o tome hoće li
se pokrenuti Ö ispitni Õ postupak ili ne i
. Zahtjev se odbija ako dokazi, bilo o subvencijama protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere ili o šteti, nisu dostatni da bi opravdali Ö vođenje
postupka Õ . Postupak se ne
pokreće protiv zemalja čiji uvoz predstavlja niži udio na tržištu od
1 % osim ako na te zemlje zajedno otpada 3 % ili više potrošnje u Ö Uniji Õ.
10. Zahtjev se
može povući prije pokretanja postupka i u tom se slučaju smatra da
niti nije podnesen.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (2.)
11. Ako je
očigledno da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje postupka,
Komisija pokreće postupak u roku od 45 dana od podnošenja pritužbe i
objavljuje obavijest u Službenom listu Europske unije. Ako podneseni
dokazi nisu dostatni, o tome se obavještava podnositelja pritužbe u roku od 45
dana od dana kada je Komisiji podnesena pritužba. Komisija državama
članicama pruža informacije o svojoj analizi pritužbe i to obično u
roku od 21 dan od dana kada je Komisiji podnesena pritužba.
ê 597/2009
(prilagođeno)
12. Obavijest o
pokretanju postupka najavljuje pokretanje ispitnog postupka, navodi
dotični proizvod i zemlje, sažetak primljenih podataka, kao i da sve
relevantne podatke treba dostaviti Komisiji.
Navodi i rokove u
kojima se zainteresirane stranke mogu Ö javiti Õ, predstaviti svoja
stajališta u pisanom obliku i dostaviti podatke, ako ta stajališta i te podatke
treba uzeti u obzir tijekom ispitnog postupka. Također navodi rokove u kojima
zainteresirane stranke mogu zatražiti da ih Komisija sasluša u skladu s
člankom 11. stavkom 5.
13. Komisija
savjetuje izvoznike, uvoznike i predstavnike udruženja izvoznika ili uvoznika
za koje zna da se na njih odnosi, kao i zemlju podrijetla i/ili izvoznika i
podnositelja zahtjeva o pokretanju postupka, te vodeći računa o
zaštiti povjerljivih podataka, dostaviti cjelovit tekst pisanog zahtjeva iz
stavka 1. poznatim izvoznicima i vlastima zemlje podrijetla i/ili izvoza, kao i
staviti na raspolaganje drugim uključenim zainteresiranim strankama na
zahtjev. Ako je broj uključenih izvoznika posebno velik, pisani se zahtjev
može dostaviti samo nadležnim tijelima zemlje podrijetla i/ili izvoza ili
relevantnim trgovinskim udruženjima.
14. Ispitni
postupak za utvrđivanje kompenzacijske pristojbe ne ometa postupak
carinjenja.
Članak 11.
Ispitni postupak
1. Nakon
pokretanja postupka, Komisija, djelujući u suradnji s državama
članicama, započinje ispitni postupak na razini Ö Unije Õ . Ispitni postupak
ujedno pokriva i subvencioniranje i štetu, a oboje se ispituje istovremeno.
U svrhu
reprezentativnog nalaza, odabire se ispitno razdoblje, a koje kad se radi o
subvencioniranju uobičajeno pokriva ispitno razdoblje propisano
člankom 5.
Podaci u vezi s
razdobljem nakon ispitnog razdoblja uobičajeno se ne uzimaju u obzir.
2. Strankama, koje
prime upitnik koji se koristi u ispitnom postupku za utvrđivanje
kompenzacijske pristojbe, daje se najmanje 30 dana za odgovor. Rok za izvoznike
računa se od datuma primitka upitnika, a koji se u tu svrhu smatra
primljenim jedan tjedan od dana kada je poslan stranci koja odgovara ili je
proslijeđen odgovarajućem diplomatskom predstavniku zemlje podrijetla
i/ili izvoza. Može se odobriti produljenje tridesetodnevnog razdoblja
vodeći pritom računa o rokovima ispitnog postupka pod uvjetom da
stranka obrazloži razloge takvog produljenja u smislu svojih posebnih
okolnosti.
3. Komisija može
zatražiti od država članica da dostave podatke, a države članice
poduzimaju sve potrebne korake kako bi udovoljile tim zahtjevima.
Komisiji
dostavljaju tražene podatke zajedno s rezultatima svih provedenih inspekcija,
provjera ili ispitivanja.
Ako se radi o
podacima od općeg interesa ili ako je država članica zatražila
dostavu takvih podataka, Komisija ih dostavlja državama članicama pod
uvjetom da nisu povjerljivi, a u slučaju da jesu, dostavlja sažetke koji
nisu povjerljivi.
4. Komisija može
zatražiti od država članica da provedu sve potrebne provjere i inspekcije,
posebno među uvoznicima, trgovcima i proizvođačima Ö Unije Õ, kao i da provedu
ispitne postupke u trećim zemljama pod uvjetom da dotična Ö trgovačka
društva Õ pristanu i da je
vlada dotične zemlje službeno obaviještena te da se ne protivi.
Države
članice poduzimaju sve potrebne korake kako bi udovoljile zahtjevima
Komisije.
Službenicima
Komisije dozvoljeno je, ako to traži Komisija ili država članica, pomagati
službenicima država članica u obavljanju njihovih zadaća.
5. Zainteresirane
stranke, koje su Ö se
javile Õ u skladu s
člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom, saslušavaju se ako su, u
rokovima propisanima u obavijesti objavljenoj u Službenom listu Europske
unije, zatražile pisanim putem da budu saslušane, a koji pokazuje da su one
zainteresirane stranke koje bi mogle biti pogođene rezultatima postupka i
da postoje posebni razlozi zašto ih se treba saslušati.
6. Pruža se
mogućnost, na zahtjev, uvoznicima, izvoznicima i podnositeljima zahtjeva
koji su postali poznati u skladu s člankom 10. stavkom 12. drugim
podstavkom, kao i vladi zemlje podrijetla i/ili izvozniku, susret sa strankama koje
imaju suprotne interese, kako bi se mogla prezentirati različita
stajališta te ponuditi Ö oprečne Õ dokaze.
U pružanju ovih
mogućnosti mora se voditi računa o potrebi očuvanja
povjerljivosti i pogodnosti za stranke.
Niti jedna stranka
nije obvezna prisustvovati sastanku, a neprisustvovanje sastanku ne dovodi u
pitanje slučaj te stranke.
Komisija uzima u
obzir podatke usmeno iznesene prema ovom stavku u mjeri u kojoj su oni naknadno
potvrđeni pisanim putem.
7. Podnositelji
zahtjeva, vlada zemlje podrijetla i/ili izvoza, uvoznici i izvoznici i
udruženja koja ih predstavljaju, kao i udruge korisnika i potrošača, a
koji su Ö se
javili Õ u skladu s
člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom, mogu, na pisani zahtjev,
pregledati sve podatke koje je Komisiji dostavila stranka u ispitnom postupku, Ö osim Õ internih
dokumenata koje pripremaju nadležna tijela Ö Unije Õ ili njezinih
država članica, a koji su relevantni za predstavljanje njihovih
slučajeva i koji nisu povjerljivi u smislu članka 29. te se koriste u
ispitnom postupku.
Navedene stranke
mogu odgovoriti na podatke, a njihovi se komentari uzimaju u obzir ako su u
odgovoru dovoljno argumentirani.
8. Osim u
slučajevima iz članka 28., u mjeri u kojoj je moguće, ispituje
se točnost podataka koje su dostavile zainteresirane stranke i na kojima
se temelje nalazi.
9. Kad god je
moguće, za postupke pokrenute prema članku 10. stavku 11., ispitni
postupak završava u roku od jedne godine. U svakom slučaju, navedeni
ispitni postupci završavaju u roku od 13 mjeseci od pokretanja postupka u
skladu sa zaključcima donesenim prema članku 13. za preuzimanje
obveze ili sa zaključcima donesenim prema članku 15. za konačnu
mjeru.
10. Tijekom
trajanja ispitnog postupka, Komisija daje, u razumnoj mjeri, zemlji podrijetla
i/ili izvoza, mogućnost za nastavak konzultacija s ciljem razjašnjavanja
činjeničnog stanja i postizanja međusobno prihvatljivog
rješenja.
Članak 12.
Privremene mjere
1. Privremene Ö pristojbe Õ mogu uvesti ako:
(a)          je pokrenut postupak u skladu s
člankom 10.;
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (3.)
(b)          o tome je dana obavijest, a
zainteresiranim je strankama pružena primjerena mogućnost dostave podataka
i komentara u skladu s člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom;
ê 597/2009
(prilagođeno)
(c)          prethodno je pozitivno
utvrđeno da uvozni proizvod koristi subvencije protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere i da je nanesena šteta industriji Ö Unije Õ; i
(d)          da je radi zaštite interesa Ö Unije Õ potrebno djelovati
kako bi se spriječila šteta.
Privremene Ö pristojbe Õ uvode se najranije
60 dana od pokretanja postupka i najkasnije devet mjeseci od pokretanja postupka.
Iznos privremene
kompenzacijske pristojbe ne prelazi ukupni iznos subvencija protiv kojih se
mogu uvesti kompenzacijske mjere, a kako su one prethodno utvrđene, Ö ali bi trebao
biti Õ niži od tog
iznosa, ako je taj niži iznos Ö pristojbe Õ dostatan kako bi
se uklonila šteta za industriju Ö Unije Õ .
2. Privremene se
pristojbe osiguravaju jamstvom, a puštanje dotičnih proizvoda u slobodni
promet Ö u Uniji Õ uvjetuje se
davanjem jamstva.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (3.)
3. Komisija donosi
privremene mjere u skladu s postupkom iz članka 25. stavka 4.
ê 597/2009
4. Ako država
članica traži od Komisije da odmah intervenira i ako su zadovoljeni uvjeti
stavka 1. prvog i drugog podstavka, Komisija, u roku od najviše pet radnih dana
o primitka zahtjeva, odlučuje o uvođenju privremenih kompenzacijskih pristojbi.
5. Privremene
kompenzacijske pristojbe uvode se na najduže razdoblje od četiri mjeseca.
Članak 13.
Preuzimanje obveze
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (4.)
1. Ako se utvrdi privremeno postojanje subvencioniranja i štete,
Komisija u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 25. stavka 2. može
prihvatiti zadovoljavajuće dobrovoljne ponude za preuzimanjem obveze prema
kojima:
(a)          je zemlja podrijetla i/ili izvoza suglasna ukloniti ili ograničiti subvenciju ili
poduzeti druge mjere u vezi s njezinim učincima; ili
(b)          bilo koji izvoznik preuzme obvezu za
revizijom svojih cijena ili prestankom izvoza u dotično područje sve
dok takav izvoz uživa pogodnosti od subvencija protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere, tako da se Komisija uvjerila da se štetni učinak
subvencija time uklanja.
U tom
slučaju, i sve dok je preuzeta obveza na snazi, na navedene uvoze
dotičnog proizvoda proizvedenog od strane društava iz odluke Komisije o
prihvaćanju preuzimanja obveza i svake naknadne izmjene te odluke, ne
primjenjuju se privremene pristojbe koje je uvela Komisija u skladu s
člankom 12. stavkom 3. i konačne pristojbe uvedene u skladu s
člankom 15. stavkom 1.
Povećanje
cijene prema preuzetoj obvezi nije više nego što je potrebno za nadoknadu
iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i trebalo bi
biti manje od iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske
mjere kada je takvo povećanje cijene dostatno da bi se uklonila šteta za
industriju Unije.
ê 597/2009
2. Komisija može
predložiti preuzimanje obveze, ali niti zemlja niti izvoznik nisu obvezi
prihvatiti preuzimanje obveza. Činjenica da zemlje ili izvoznici ne nude
preuzimanje obveza ili ne prihvaćaju prijedloge za preuzimanje obveza, ne
utječe niti na jedan način na razmatranje slučaja.
Međutim, može
se utvrditi da postoji veća vjerojatnost ostvarenja prijetnje nanošenja
štete ako se subvencionirani uvoz nastavi. Preuzimanje obveza zemalja ili
izvoznika ne traži se niti prihvaća prije prethodnog pozitivnog
utvrđivanja subvencioniranja i nanesene štete.
Osim u iznimnim
okolnostima, preuzimanje obveza ne može se ponuditi prije završetka razdoblja
tijekom kojeg se mogu podnijeti prigovori prema članku 30. stavku 5.
3. Ponuđena
preuzimanja obveze ne moraju se prihvatiti ako se prihvaćanje smatra
nepraktičnim, kao na primjer, ako je broj stvarnih ili potencijalnih
izvoznika prevelik, ili iz drugih razloga, uključujući razloge
opće politike. Dotičnom izvozniku i/ili zemlji podrijetla i/ili
izvoza mogu se obrazložiti razlozi odbijana ponude za preuzimanjem obveze, te
im se daje prilika da o tome iznesu svoje primjedbe. Razlozi odbijanja navode
se u konačnoj odluci.
4. Stanke koje
nude preuzimanje obveze trebaju dostaviti verziju obveze koja nije povjerljive
prirode, a kako bi se ista mogla staviti na raspolaganje zainteresiranim
strankama u ispitnom postupku.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (4.) (prilagođeno)
5. Ako su preuzete
obveze prihvaćene, ispitni postupak se Ö završava Õ. Komisija Ö završava Õ ispitni postupak u
skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. stavka 3.
ê 597/2009
è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (4.)
(prilagođeno)
6. Ako se
ponuđeno preuzimanje obveza prihvati, ispitni postupak o subvencioniranju
i šteti se uobičajeno dovršava. U tom slučaju, ako se donese
negativna odluka o subvenciji ili o šteti, preuzeta obveza automatski prestaje
važiti, osim u slučajevima kada takva odluka velikim dijelom ovisi o preuzetoj
obvezi. U tim slučajevima, može se zatražiti zadržavanje preuzete obveze
tijekom razumnog razdoblja.
U slučaju da
se donese pozitivna odluka o subvencioniranju i šteti, preuzeta obveza se
nastavlja u skladu s dogovorenim uvjetima i odredbama ove Uredbe.
7. Od svih zemalja
ili izvoznika, čije je ponuđeno preuzimanje obveza prihvaćeno,
Komisija traži periodičko dostavljanje podataka u vezi s ispunjenjem
preuzetih obveza, te dozvolu za provjeru relevantnih podataka. Nepoštivanje
ovih zahtjeva tumači se kao kršenje preuzete obveze.
8. Ako se prihvati
preuzimanje obveza od određenih izvoznika tijekom ispitnog postupka, u
smislu članaka 18., 19., 20. i 22., smatra se da obveze stupaju na snagu
od dana kada je ispitni postupak zaključen za zemlju podrijetla i/ili
izvoza.
è1 9. U slučaju kršenja preuzetih obveza ili u slučaju da se
bilo koja od strana koje su preuzele obveze povuče iz preuzetih obveza ili
u slučaju da Komisija povuče prihvaćanje preuzete obveze, ovisno
o slučaju, Komisija povlači prihvaćanje preuzete obveze, a
primjenjuje se privremena pristojba koju je donijela Komisija u skladu s
člankom 12. ili konačna pristojba koja je donesena u skladu s
člankom 15. stavkom 1. pod uvjetom da je dotičnom izvozniku ili
zemlji podrijetla i/ili izvoza pružena mogućnost iznošenja primjedaba,
osim u slučaju da se izvoznik ili ta zemlja povuče iz preuzimanja
obveza. Ako se odluči povući iz prihvaćene preuzete obveze,
Komisija pruža informacije državama članicama. ç
Svaka
zainteresirana stranka ili država članica može dostaviti podatke kojima, prima
facie, dokazuju kršenje preuzetih obveza. Naknadna ocjena o tome je li
došlo do kršenja preuzetih obveza ili ne, donosi se uobičajeno u roku od
šest mjeseci, ali u niti jednom slučaju nakon devet mjeseci od dana
podnošenja valjano argumentiranog zahtjeva.
Komisija može
zatražiti pomoć nadležnih tijela država članica u praćenju
preuzetih obveza.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (4.) (prilagođeno)
10. Privremene
pristojbe mogu se uvesti u skladu s člankom 12. na temelju najboljih
podataka koji su na raspolaganju, ako postoji razlog za vjerovanje da se krši
preuzeta obveza odnosno, u slučaju kršenja preuzete obveze ili
povlačenja iz iste, ako ispitni postupak koji je vodio k preuzimanju
obveze nije Ö zaključen Õ.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Članak 14.
Ö Završetak Õ bez
uvođenja mjera
1. Ako se zahtjev
povuče, postupak se može Ö završiti Õ, osim ako prekid nije
protivan interesu Ö Unije Õ.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (5.) (prilagođeno)
2. Ako su zaštitne
mjere nepotrebne, ispitni postupak ili postupci se Ö završavaju Õ. Komisija Ö završava Õ ispitni postupak u
skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. stavka 3.
ê 597/2009
(prilagođeno)
è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (6.)
(prilagođeno)
3. Postupak se
odmah Ö završava Õ ako se utvrdi da
je vrijednost subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske Ö de minimis Õ u skladu sa
stavkom 5., ili da su stvaran ili moguć obujam subvencioniranog uvoza ili
šteta zanemarivi.
4. Za postupke
pokrenute prema članku 10. stavku 11. uobičajeno se šteta smatra
zanemarivom ako je tržišni udio uvoza manji od iznosa utvrđenih u
članku 10. stavku 9. Obzirom na ispitne postupke za uvoz iz zemalja u
razvoju, obujam subvencioniranog uvoza također se smatra zanemariv ako
predstavlja manje od 4 % ukupnog uvoza istovjetnog proizvoda u Ö Uniju Õ, osim ako na uvoz
iz zemalja u razvoju, čiji ukupni udjeli u ukupnom uvoza predstavljaju
manje od 4 % ukupno, otpada više od 9 % ukupnog uvoza istovjetnog
proizvoda u Ö Uniju Õ.
5. Smatra se da je
vrijednost subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere Ö de minimis Õ ako je vrijednost
subvencije manja od 1 % ad valorem, osim, u vezi s ispitnim
postupcima koji se odnose na zemlje u razvoju, Ö de minimis Õ prag iznosi
2 % ad valorem, pod uvjetom da ispitni postupak treba završiti
samo ako je iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
ispod relevantne Ö de minimis Õ razine za svakog
pojedinačnog izvoznika, a koji i dalje podliježu postupku i u vezi s
kojima se ispitni postupak može ponovo provesti u bilo kojoj kasnijoj reviziji
postupka za dotičnu zemlju u skladu s člancima 18. i 19.
Članak 15.
Uvođenje konačnih pristojbi
è1 1. Ako činjenice, kako su konačno utvrđene, dokazuju
postojanje subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i
nastale štete i ako je potrebno djelovati kako bi se zaštitili interesi Unije u
skladu s člankom 31., Komisija, djelujući u skladu s postupkom
ispitivanja iz članka 25. stavka 3., uvodi konačnu kompenzacijsku
pristojbu. Ako su na snazi privremene pristojbe, Komisija pokreće Ö taj Õ postupak
najkasnije mjesec dana prije isteka takvih pristojbi. ç
ê 597/2009
(prilagođeno)
è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (7.)
(prilagođeno)
Mjere se ne uvode,
ako se subvencija ili subvencije povuku ili se dokaže da subvencije više ne
donose korist dotičnim izvoznicima .
Iznos
kompenzacijske pristojbe ne prelazi utvrđeni iznos subvencija protiv kojih
se mogu uvesti kompenzacijske mjere, a manji je od ukupnog iznosa subvencija protiv
kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere ako je taj manji iznos dostatan za
uklanjanje štete za industriju Ö Unije Õ.
2. Kompenzacijske
pristojbe uvode se u odgovarajućim iznosima u svakom pojedinačnom
slučaju, na nediskriminacijskoj osnovi, na uvoze proizvoda iz svih izvora
za koje je utvrđeno da su ostvarili korist od subvencija protiv kojih se
mogu uvesti kompenzacijske mjere i koje nanose štetu, osim na uvoze iz onih
izvora koji su prihvatili preuzimanje obveza prema uvjetima iz ove Uredbe.
Uredba kojom se
uvodi pristojba navodi pristojbu za svakog od dobavljača ili, ako to nije
praktično, za svaku dotičnu zemlju dobavljača.
3. Ako je
Komisija, u skladu s člankom 27. ograničila Ö ispitni
postupak Õ, kompenzacijska
pristojba, koja se primjenjuje na uvoze izvoznika ili proizvođača, a
koji su poznati u skladu s člankom 27. i koji nisu bili uključeni u Ö ispitni
postupak Õ , ne prelazi
ponderirani prosječni iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere, a koje su utvrđene za stranke u uzorku.
Za potrebe ovog
stavka, Komisija ne uzima u obzir subvencije protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere a čiji je iznos jednak nuli ili je Ö de minimis Õ te iznose
subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, utvrđene u
okolnostima iz članka 28.
Pojedinačne
pristojbe primjenjuju se na uvoze svakog uvoznika ili proizvođača za
kojeg je izračunan pojedinačni iznos subvencioniranja kako je
propisano člankom 27.
Članak 16.
Retroaktivnost
1. Privremene
mjere i konačne kompenzacijske pristojbe primjenjuju se samo na proizvode
koji uđu u slobodni promet nakon što je mjera, donesena sukladno
članku 12. stavku 1. ili članku 15. stavku 1., ovisno o slučaju,
stupila na snagu, podložno izuzećima utvrđenima ovom Uredbom.
è1 2. Ako je u primjeni privremena pristojba, a konačno utvrđene
činjenice pokazuju postojanje subvencija protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere i štete, Komisija odlučuje, bez obzira na to
hoće li biti uvedena konačna kompenzacijska pristojba ili ne, o
udjelu privremene pristojbe koju konačno treba naplatiti. ç
Za te potrebe,
„šteta” ne uključuje Ö značajnu Õ odgodu
uspostavljanja industrije Ö Unije Õ, ni prijetnju
nastanka materijalne štete, osim ako je utvrđeno da bi se ona, u
slučaju izostanka privremenih mjera, razvila u materijalnu štetu. U svim
drugim slučajevima koji uključuju takvu prijetnju ili odgodu,
privremeni se iznosi napuštaju, a konačne se pristojbe mogu uvesti samo od
datuma kada se konačno utvrdi prijetnja ili Ö značajna Õ odgoda.
3. Ako je
konačna kompenzacijska pristojba viša od privremene pristojbe, razlika se
ne naplaćuje. Ako je konačna pristojba niža od privremene pristojbe,
pristojba se obračunava ponovno. Ako je konačno utvrđivanje
negativno, privremena mjera se ne potvrđuje.
4. Konačna
kompenzacijska pristojba može se uvesti za proizvode koji su ušli u potrošnju
najviše 90 dana prije datuma primjene privremenih mjera, ali ne prije
početka ispitnog postupka, pod uvjetom da:
(a)          se uvozi evidentiraju u skladu s člankom 24. stavkom 5.;
(b)          je dotičnim uvoznicima Komisija
dala mogućnost za iznošenje primjedbi;
(c)          postoje kritične okolnosti u
kojima je, za navedeni subvencionirani proizvod, nastala teško popravljiva
šteta, radi masivnih uvoza u relativno kratkom razdoblju, proizvoda koji
koristi subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere prema
uvjetima ove Uredbe; i
(d)          smatra se potrebnim, kako bi se
spriječilo ponavljanje štete, retroaktivno ocjenjivanje kompenzacijskih
pristojbi na te uvoze.
5. U
slučajevima kršenja ili povlačenja iz preuzetih obveza mogu se uvesti
konačne pristojbe na robu koja je ušla u slobodni promet najviše 90 dana
prije primjene Ö privremenih Õ mjera, pod uvjetom
da se uvozi evidentiraju u skladu s člankom 24. stavkom 5. i da se
retroaktivna ocjena ne primjenjuje na uvoze koji su ušli prije kršenja ili
povlačenja iz preuzetih obveza.
Članak 17.
Trajanje
Kompenzacijska
mjera ostaje na snazi samo tijekom razdoblja i u mjeri u kojoj je potrebno za
kompenziranje subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere koje
nanose štetu.
Članak 18.
Revizija nakon isteka mjere
1. Konačna
kompenzacijska mjera istječe pet godina od uvođenja ili pet godina od
datuma zadnje revizije mjere koja pokriva subvencioniranje i štetu, osim ako
revizijom nije utvrđeno da bi istjecanje mjere vjerojatno dovelo do
nastavka ili ponavljanja subvencioniranja i štete. Revizija se pokreće na
inicijativu Komisije, na zahtjev proizvođača Ö Unije Õ ili u njihovo ime,
a ostaje na snazi do završetka revizije.
2. Revizija se
pokreće ako zahtjev sadrži dostatne dokaze da bi istekom mjera vjerojatno
došlo do nastavka ili ponavljanja subvencioniranja i štete. Vjerojatnost se
može, na primjer, pokazati dokazivanjem nastavka subvencioniranja i štete ili
dokazivanjem da je uklanjanje štete posljedica, djelomično ili jedino,
postojanja mjera ili dokazivanjem da su okolnosti izvoznika ili uvjeti na
tržištu takvi da ukazuju na vjerojatnost daljnjeg štetnog subvencioniranja.
3. U provedbi
ispitivanja prema ovom članku, izvoznici, uvoznici, zemlje podrijetla
i/ili izvoza i proizvođači Ö Unije Õ imaju
mogućnost pojačati, odbaciti ili komentirati pitanja iznesena u
revizijskom zahtjevu, a zaključci se donose uzimajući u obzir sve
relevantne i propisno dokumentirane dokaze predočene u vezi s pitanjem je
li vjerojatno ili ne da bi istek mjera doveo do nastavka ili ponavljanja
subvencioniranja i štete.
4. Obavijest o
skorom isteku mjera objavljuje se u Službenom listu Europske unije u
odgovarajuće vrijeme u zadnjoj godini tijekom razdoblja primjene mjera
kako je definirano ovim člankom. Nakon toga, proizvođači Ö Unije Õ, u roku od najviše
tri mjeseca prije kraja petogodišnjeg razdoblja, imaju pravo podnijeti zahtjev
za reviziju u skladu sa stavkom 2. Obavijest o najavi stvarnog isteka
mjera prema ovom članku također se objavljuje.
Članak 19.
Privremena revizija
1. Moguće je
također preispitati i potrebu za daljnjom primjenom uvedenih mjera, ako je
opravdano, na inicijativu Komisije, na zahtjev države članice ili, pod
uvjetom da je istekao razuman vremenski period od najmanje godinu dana od
uvođenja konačne mjere, na zahtjev izvoznika, uvoznika ili
proizvođača Ö Unije Õ ili zemlje
podrijetla i/ili izvoza koji sadrži dostatne dokaze koji potkrepljuju potrebu
za privremenom revizijom.
2. Privremena se
revizija pokreće ako zahtjev sadrži dostatne dokaze da više nije potreban
nastavak primjene mjere da bi se uklonio učinak subvencije protiv kojih se
mogu uvesti kompenzacijske mjere i/ili da nastavak ili ponavljanje štete nije
vjerojatno ako se mjera ukloni ili izmijeni, ili da postojeća mjera nije
ili nije više dostatna kako bi suzbila subvenciju protiv koje se mogu
izreći kompenzacijske mjere koja nanosi štetu.
3. Ako su uvedene
kompenzacijske pristojbe manje od utvrđenog iznosa subvencija koje se mogu
subvencionirati, proizvođači Ö Unije Õ mogu pokrenuti
privremenu reviziju ili bilo koja druga zainteresirana strana može podnijeti,
uobičajeno u roku od dvije godine od stupanja mjere na snagu, dostatne
dokaze da su, nakon početnog razdoblja ispitivanja i prije ili nakon
uvođenja mjere, izvozne cijene smanjene ili da nije bilo kretanja cijena
ili nedovoljnog kretanja otkupnih cijena proizvoda uvezenog u Ö Uniju Õ. Ako se u ispitnom
postupku dokaže točnost tvrdnji, zaštitne pristojbe se mogu povećati
kako bi se postiglo povećanje cijene potrebne za uklanjanje štete.
Međutim, povećana razina pristojbe ne prelazi iznos subvencije protiv
koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
Privremena se
revizija također može pokrenuti pod gore navedenim uvjetima, na
inicijativu Komisije ili na zahtjev države članice.
4. U provedbi
ispitnih postupka prema ovom članku Komisija može, između ostalog,
razmotriti jesu li se znatno promijenile okolnosti u pogledu subvencioniranja i
štete ili postižu li se postojećim mjerama željeni rezultati u uklanjanju
prethodno utvrđene štete prema članku 8. U tom pogledu, uzima se
u obzir konačno utvrđivanje svih relevantnih i propisno
dokumentiranih dokaza.
Članak 20.
Ubrzane revizije
Izvoznik čiji
izvoz podliježe konačnoj kompenzacijskoj pristojbi, a koji nije bio
predmet pojedinačno ispitan tijekom inicijalnog ispitnog postupka iz bilo
kojeg razloga osim odbijanja suradnje s Komisijom, na zahtjev, ima pravo na
ubrzanu reviziju, a kako bi Komisija mogla brzo utvrditi pojedinačnu stopu
kompenzacijske pristojbe za tog izvoznika.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (8.)
Takva revizija pokreće
se nakon što su proizvođači Unije imali priliku iznijeti svoje
primjedbe.
ê 597/2009
(prilagođeno)
è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (9.)
(prilagođeno)
Članak 21.
Povrati
1. Neovisno o
članku 18., uvoznik može zatražiti povrat naplaćenih pristojbi ako se
pokaže da je iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere,
na temelju kojih su pristojbe plaćene, bilo ukinut ili snižen na razinu
koja je ispod razine pristojbe koja je na snazi.
2. Uvoznik podnosi
zahtjev Komisiji radi povrata kompenzacijske pristojbe. Zahtjev se podnosi
putem države članice s čijeg se područja proizvodi puštaju u
slobodni promet, u roku od šest mjeseci od datuma kada su nadležna tijela
valjano utvrdila iznos konačnih pristojbi koje treba naplatiti ili datuma
kada je donesena konačna odluka o naplati iznosa osiguranih putem
privremenih pristojbi. Države članice odmah šalju zahtjev Komisiji.
3. Zahtjev za
povrat smatra se valjano potkrijepljen dokazima samo ako sadrži točne
podatke o traženom iznosu povrata kompenzacijskih pristojbi i carinsku
dokumentaciju u vezi s izračunom i plaćanjem tog iznosa. Također
uključuje dokaze o iznosima subvencija protiv kojih se mogu uvesti
kompenzacijske mjere, tijekom reprezentativnog razdoblja, i proizvođača
na kojeg se primjenjuje pristojba. U slučajevima kada uvoznik nije povezan
s dotičnim izvoznikom ili proizvođačem i podaci nisu odmah
raspoloživi, ili kada izvoznik ili proizvođač ne želi dati podatke
uvozniku, zahtjev sadrži izjavu izvoznika ili proizvođača da je iznos
subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere snižen ili ukinut,
a kako je navedeno u ovom članku, a da će relevantni dokazi koji to
potkrepljuju biti dostavljeni Komisiji. Ako izvoznik ili proizvođač
ne dostave te dokaze u razumnom roku, zahtjev se odbacuje.
è1 4. Komisija odlučuje o tome hoće li i u kojoj mjeri odobriti
zahtjev, ili može odlučiti, u bilo kojem trenutku, o pokretanju privremene
revizije, pri čemu koristi podatke i nalaze te revizije, koja se provodi u
skladu s odredbama koje se primjenjuju na takve revizije, kako bi utvrdila je
li i u kojoj mjeri povrat opravdan. ç
Povrati pristojbi
uobičajeno se obavljaju u roku od 12 mjeseci, a u niti jednom slučaju
nakon isteka više od 18 mjeseci od datuma kada je uvoznik proizvoda koji
podliježe kompenzacijskoj pristojbi podnio zahtjev za povrat, valjano
potkrijepljen dokazima.
Države
članice uobičajeno plaćanje odobrenog povrata provode u roku od
90 dana od odluke iz prvog podstavka.
Članak 22.
Opće odredbe o revizijama i
povratima
1. Odgovarajuće odredbe ove Uredbe o postupcima i vođenju
ispitnih postupaka, izuzev onih o rokovima, primjenjuju se na sve revizije koje
se obavljaju prema člancima 18., 19. i 20.
Revizije prema
člancima 18. i 19. obavljaju se žurno i uobičajeno Öse zaključuju Õ u roku od 12
mjeseci od datuma pokretanja revizije. U svakom slučaju, revizije prema
člancima 18. i 19. Ö zaključuju
se Õ u roku od 15
mjeseci od pokretanja.
Revizije prema
članku 20. u svakom slučaju Ö zaključuju
se Õ u roku od devet
mjeseci od datuma pokretanja.
Ako se
pokreće postupak prema članku 18. dok traje revizija prema
članku 19. u istom postupku, revizija prema članku 19. Ö zaključuje
se Õ u isto vrijeme
kako je gore predviđeno za reviziju prema članku 18.
Ako ispitivanje
nije Ö dovršeno Õ u rokovima Ö navedenim u
drugom, trećem i četvrtom podstavku Õ, mjere:
(a)          istječu ispitivanjem prema članku 18.;
(b)          istječu u slučaju
ispitivanja koja se obavljaju prema članku 18. i 19. paralelno, bilo da je
ispitivanje prema članku 18. pokrenuto dok je revizija prema članku
19. u tijeku u istom postupku ili ako su te dvije revizije pokrenute u isto
vrijeme; ili
(c)          ostaju neizmijenjene u ispitivanjima prema člancima 19. i 20.
Obavijest o
stvarnom isteku ili zadržavanju mjera prema ovom stavku objavljuje se u Službenom
listu Europske unije.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (10.)
2. Revizije u
skladu s člancima 18., 19. i 20. pokreće Komisija. Komisija
odlučuje hoće li ili ne pokrenuti revizije prema članku 18. u
skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 25. stavka 2. Nakon što subjekt
ili država članica preda zahtjev kojim se opravdava pokretanje revizije u
skladu s člancima 19. i 20., a Komisija dovrši svoju analizu tog zahtjeva,
ili nakon što Komisija sama utvrdi da bi trebalo preispitati potrebu za
nastavkom primjene mjera, Komisija također pruža informacije državama
članicama.
3. Ako je to
opravdano revizijama, mjere se, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka
25. stavka 3,. stavljaju izvan snage ili zadržavaju u skladu s člankom
18., ili stavljaju izvan snage, zadržavaju ili izmjenjuju u skladu s
člancima 19. i 20.
ê 597/2009
(prilagođeno)
4. Ako se mjere za
pojedinačne izvoznike ukidaju, ali ne i za zemlju u cjelini, izvoznici
ostaju u postupku te se mogu ponovno ispitati tijekom bilo koje naknadne
revizije za tu zemlju na temelju ovog članka.
5. Ako je revizija
mjera temeljem članka 19. u tijeku na kraju razdoblja primjene mjera kako
je definirano u članku 18., mjere se također ispituju prema odredbama
članka 18.
6. U revizijama
ili postupcima povrata koji se provode prema člancima od 18. do 21.,
Komisija primjenjuje istu metodologiju, ako se uvjeti nisu promijenili, kao u
ispitnom postupku koji je doveo do uvođenja pristojbi, a uzimajući u
obzir članke 5., 6., 7. i 27.
Članak 23.
Izbjegavanje mjera
1. Kompenzacijske
pristojbe uvedene prema ovoj Uredbi mogu se proširiti i na uvoze iz trećih
zemalja istovjetnih proizvoda, bilo Ö neznatno
preinačeni Õ ili ne, ili na
uvoze Ö neznatno
preinačenih Õ istovjetnih
proizvoda iz zemlje na koju se mjere primjenjuju ili njihove dijelove, ako se
mjere koje su na snazi izbjegavaju.
2. Kompenzacijske
pristojbe, koje ne prelaze preostalu kompenzacijsku pristojbu uvedenu u skladu
s člankom 15. stavkom 2., mogu se proširiti na uvoze iz trgovačkih
društava koje koriste pojedinačne pristojbe u zemljama na koje se mjere
primjenjuju, ako se mjere koje su na snazi izbjegavaju.
3. Izbjegavanje
mjera definira se kao promjena strukture trgovine između trećih
zemalja i Ö Unije Õ ili između
pojedinačnih trgovačkih društava u zemlji na koju se mjere
primjenjuju i Ö Unije Õ, a koja proizlazi
iz prakse, postupka ili rada za koji ne postoji dostatni valjani uzrok ili
ekonomska opravdanost osim uvođenje pristojbe, a ako postoji dokaz o šteti
ili da su učinci pristojbe narušeni u smislu cijena i/ili količina
istovjetnog proizvoda i da uvozni istovjetni proizvod i/ili njegovi dijelovi i
dalje koriste subvenciju.
Praksa, postupak
ili rad iz prvog podstavka, između ostalog, uključuju:
(a)          neznatnu Ö preinaku Õ dotičnog proizvoda kako bi on dobio drugi carinski broj, a na koji se
obično ne primjenjuju mjere, pod uvjetom da Ö preinaka Õ ne mijenja njegova
osnovna obilježja;
(b)          Ö otprema Õ proizvoda na koji
se primjenjuju mjere preko trećih zemalja;
(c)          reorganizaciju strukture i kanala
prodaje u zemlji na koju se primjenjuju mjere od strane izvoznika i proizvođača
kako bi se po mogućnosti njihovi proizvodi izvozili u Ö Uniju Õ putem
proizvođača koji koriste pojedinačnu stopu pristojbe koja je
niža od one koja se primjenjuje na proizvode proizvođača.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (11.)
4. Ispitni
postupci pokreću se prema ovom članku na inicijativu Komisije ili na
zahtjev države članice ili zainteresirane strane na temelju dostatnih
dokaza o čimbenicima utvrđenim u stavcima 1., 2. i 3. Postupci se
pokreću uredbom Komisije koja može također sadržavati uputu carinskim
tijelima da uvoz uvjetuju evidentiranjem u skladu s člankom 24. stavkom 5.
ili traženjem jamstava. Nakon što zainteresirana strana ili država članica
preda zahtjev kojim se opravdava pokretanje ispitnog postupka, a Komisija
dovrši svoju analizu tog zahtjeva, ili nakon što Komisija utvrdi da postoji
potreba za pokretanjem ispitnog postupka, Komisija pruža informacije državama
članicama.
Ispitne postupke
provodi Komisija. Komisiji mogu pomagati carinska tijela, a ispitni postupci
završavaju se u roku od devet mjeseci.
Ako
činjenice, kako su konačno utvrđene, opravdavaju produljenje
mjera, to obavlja Komisija djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz
članka 25. stavka 3.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Produljenje stupa
na snagu na datum kada je evidentiranje prema članku 24. stavku 5. postalo
obvezno ili na datum kada se traže jamstva. Relevantne postupovne odredbe ove
Uredbe o pokretanju i vođenju ispitnog postupka primjenjuju se prema ovom
članku.
5. Uvozi ne
podliježu evidentiranju prema članku 24. stavku 5. ili mjerama, ako njima
trguju Ö trgovačka Õ društva koja
koriste izuzeća.
6. Zahtjevi za
izuzeća, valjano potkrijepljeni dokazima, dostavljaju se u rokovima
uspostavljenima uredbom Komisije koja pokreće ispitni postupak.
Ako se praksa,
postupak ili rad za izbjegavanje mjera odvija izvan Ö Unije Õ,
proizvođačima dotičnog proizvoda koji mogu dokazati da nisu
povezani s bilo kojim proizvođačem na kojeg se primjenjuju mjere i za
koje se utvrdi da nisu uključeni u izbjegavanje mjera, kako je definirano
u stavku 3., mogu se odobriti izuzeća.
Ako se praksa,
postupak ili rad za izbjegavanje mjera odvija unutar Ö Unije Õ , uvoznicima koji
mogu dokazati da nisu povezani s proizvođačima na koje se primjenjuju
mjere, mogu se odobriti izuzeća.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (11.)
Ta izuzeća
dodjeljuju se odlukom Komisije te ostaju na snazi u razdoblju i pod uvjetima
koji su tamo utvrđeni. Nakon što završi svoju analizu, Komisija pruža
informacije državama članicama.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Pod uvjetom da su
zadovoljeni uvjeti iz članka 20., izuzeća se mogu također
odobriti nakon završetka ispitnog postupka koji vodi produljenju mjera.
7. Pod uvjetom da
je istekla najmanje jedna godina od produljenja mjera, i u slučaju da je
broj stranaka koje traže ili bi mogle tražiti izuzeće značajan,
Komisija može odlučiti o pokretanju revizije produljenja mjera. Revizija
se vodi u skladu s odredbama članka 22. stavka 1., a kako se primjenjuju
na reviziju na temelju članka 19.
8. Ništa u ovom
članku ne sprečava uobičajenu primjenu odredbi o Ö carinama Õ koje su na snazi.
Članak 24.
Opće odredbe
1. Privremene ili
konačne kompenzacijske pristojbe uvode se putem uredbe, a naplaćuju
ih države članice u obliku, prema navedenoj stopi i drugim uvjetima
utvrđenim u uredbi o uvođenju takvih pristojbi. Pristojbe se ubiru
neovisno od carina, poreza i drugih naknada koje se uobičajeno
naplaćuju na uvoz.
Proizvod ne
podliježe ni antidampinškim ni kompenzacijskim pristojbama s ciljem rješavanja
jedne te iste situacije koja proizlazi iz dampinga ili subvencioniranja izvoza.
2. Uredbe kojima
se uvode privremene ili konačne kompenzacijske pristojbe i uredbe ili
odluke kojima se prihvaća preuzimanje obveza ili okončanje ispitnih
postupaka ili postupaka objavljuju se u Službenom listu Europske unije.
Uredbe ili odluke
sadrže osobito, vodeći računa o zaštiti povjerljivih podataka, imena
izvoznika, ako je moguće, ili uključenih zemalja, opis proizvoda i
sažetak činjenica i razmatranja u vezi sa subvencijom i određivanjem
štete. U svakom slučaju, primjerak uredbe ili odluke šalje se poznatim
zainteresiranim strankama. Odredbe ovog stavka primjenjuju se, mutatis
mutandis, na revizije.
3. Posebne
odredbe, osobito u vezi sa zajedničkom definicijom pojma podrijetla, a
kako su sadržane u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92[9] mogu se donijeti prema ovoj Uredbi.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (12.) (prilagođeno)
4. U interesu
Unije, mjere koje su uvedene u skladu s ovom Uredbom mogu se Ö suspendirati Õ odlukom Komisije
na razdoblje od devet mjeseci, u skladu sa savjetodavnim postupkom iz
članka 25. stavka 2. Komisija može produljiti tu obustavu na daljnje
razdoblje do najviše jedne godine, djelujući u skladu sa savjetodavnim
postupkom iz članka 25. stavka 2.
Mjere se mogu
obustaviti samo ako se uvjeti na tržištu privremeno promijene u mjeri da je
malo vjerojatno kako bi se šteta vratila kao posljedica obustave, a pod uvjetom
da je industriji Unije pružena mogućnost iznošenja primjedaba i da su te
primjedbe uzete u obzir. Ako razlog za obustavu više nije primjenjiv, mjere se
mogu u svakom trenutku ponovno uvesti u skladu sa savjetodavnim postupkom iz
članka 25. stavka 2.
ê 597/2009
(prilagođeno)
è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (13.)
(prilagođeno)
è1 5. Komisija, nakon što pravovremeno obavijesti države članice,
može naložiti carinskim tijelima da poduzmu odgovarajuće mjere
evidentiranja uvoza tako da se na taj uvoz mjere mogu naknadno primijeniti od
datuma takve evidencije. ç
Na zahtjev
industrije Ö Unije Õ, koji sadrži
dostatne dokaze za opravdanje mjera, uvozi mogu podlijegati evidentiranju.
Evidentiranje se
propisuje uredbom koja navodi ciljeve Ö djelovanja Õ i, ako je
primjenjivo, procijenjeni iznos budućih obveza. Evidentiranje se
primjenjuje na uvoze u razdoblju od devet mjeseci najviše.
6. Države
članice izvješćuju Komisiju svaki mjesec o uvoznoj trgovini
proizvodima na koje se primjenjuje ispitni postupak i mjere, kao i o iznosu
pristojbi naplaćenih prema ovoj Uredbi.
7. Ö Ne
dovodeći u pitanje Õ stavak 6.,
Komisija može zatražiti od država članica, za svaki slučaj posebno, dostavu
podataka potrebnih za praćenje učinkovitosti primjene mjera. U tom
pogledu primjenjuju se odredbe članka 11. stavaka 3. i 4. Na sve podatke
koje dostave države članice na temelju ovog članka primjenjuju se
odredbe članka 29. stavka 6.
ê 37/2014
članak 1. i Prilog, 18. (13.) (prilagođeno)
Članak 25.
Ö Postupak
odbora Õ
1. Komisiji pomaže Odbor koji je osnovan [Uredbom Vijeća (EZ)
br. 1225/2009[10]]. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4.
Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5.
Uredbe (EU) br. 182/2011.
4. Kod
upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU)
br. 182/2011, u vezi s njezinim člankom 4.
5. Prema
članku 3. stavku 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 kada se pisani postupak Ö primjenjuje Õ za donošenje
konačnih mjera temeljem stavka 3. ovog članka ili za odlučivanje
o pokretanju ili nepokretanju revizija radi isteka mjera temeljem članka
18. ove Uredbe, takav postupak Ö završava Õ se bez rezultata,
ako u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva
većina članova odbora, kako je definirano u članku 5. stavku 1.
Uredbe (EU) br. 182/2011. Kod primjene pisanog postupka u drugim
slučajevima kada je u odboru održana rasprava o nacrtu mjere, takav
postupak Ö završava Õ se bez rezultata
ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva
većina članova odbora. Kod primjene pisanog postupka u drugim
slučajevima kada u odboru nije održana rasprava o nacrtu mjere, takav
postupak Ö završava Õ se bez rezultata
ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva barem
četvrtina članova odbora.
6. Odbor može
razmotriti bilo koje pitanje u odnosu na primjenu ove Uredbe, koje je postavila
Komisija ili na zahtjev države članice. Države članice mogu zatražiti
informacije i mogu razmjenjivati stajališta u odboru ili izravno s Komisijom.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Članak 26.
Ö Posjeti
radi provjere Õ
1. Ako smatra
prikladnim, Komisija obavlja posjete kako bi pregledala evidencije uvoznika,
izvoznika, trgovaca, zastupnika, proizvođača, trgovinskih udruženja i
organizacija, kako bi provjerila dostavljene podatke o subvencioniranju i
šteti. Bez točnog i pravovremenog odgovora nije moguće obaviti
posjetu radi provjere.
2. Komisija može
provesti ispitne postupke u trećim zemljama ako je potrebno, pod uvjetom
da dobije suglasnost dotičnih Ö trgovačkih
društava Õ, obavijesti zemlju
o kojoj se radi te da se ona ne protivi ispitnom postupku. Odmah nakon
dobivanja suglasnost dotičnog Ö trgovačkog
društva Õ Komisija će
obavijestiti zemlju podrijetla i/ili izvoza o imenima i adresama Ö trgovačkog
društva Õ koje treba
posjetiti i dogovorenim datumima.
3. Dotična Ö trgovačka
društva Õ se
obavješćuje o prirodi podataka za provjeru tijekom posjeta Ö radi
provjere Õ i o svim daljnjim
podacima koje treba dostaviti tijekom posjeta, iako to ne bi trebalo
isključiti tijekom provjere postavljene zahtjeve za dostavu daljnjih Ö pojedinosti Õ s obzirom na
prikupljene podatke.
4. Komisiji, u
ispitnim postupcima koji se provode prema stavcima 1., 2. i 3. pomažu
službenici onih država članica koje to zatraže.
Članak 27.
Odabir uzoraka
1. U slučajevima kada je broj podnositelja zahtjeva, izvoznika ili
uvoznika, vrsta proizvoda ili transakcija velik, ispitni postupak može se
ograničiti na:
(a)          razuman broj stranaka, proizvoda ili
transakcija korištenjem statistički valjanih uzoraka na temelju
raspoloživih podataka u vrijeme odabira; ili
(b)          najveći reprezentativni obujam
proizvodnje, prodaje ili izvoza koji se razumno može ispitati u raspoloživom
razdoblju.
2. Komisija radi
konačni odabir stranaka, vrste proizvoda ili transakcija prema ovom
članku, iako se prednost daje odabiru uzorka u konzultaciji sa i uz
pristanak dotičnih stranaka, pod uvjetom da su stranke poznate i da su
dale na raspolaganje dovoljno podataka u roku od tri tjedna od pokretanja
ispitnih postupka, a kako bi se omogućio odabir reprezentativnog uzorka.
3. U
slučajevima kada je, u skladu s ovim člankom, Ö ispitni postupak Õ ograničen,
pojedinačni iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske
mjere izračunava se za svakog izvoznika ili proizvođača koji
nije inicijalno odabran, a koji podnese potrebne podatke u rokovima
predviđenim ovom Uredbom, osim ako je broj izvoznika ili
proizvođača toliko velik da bi pojedinačna ispitivanja bila
bespotrebno teška te bi onemogućavala pravovremeni završetak ispitnog
postupka.
4. Ako je
odlučeno odabrati uzorke i postoji određeni stupanj nesuradnje
određenih ili svih odabranih stranaka, a koji bi mogao materijalno
utjecati na ishod ispitnog postupka, moguće je odabrati novi uzorak.
Međutim, ako
materijalna razina nesuradnje i dalje postoji ili nema dovoljno vremena za
odabir novog uzorka, primjenjuju se relevantne odredbe članka 28.
Članak 28.
Nesuradnja
1. U
slučajevima u kojima zainteresirana stranka odbija pristup ili na neki
drugi način ne pruža potrebne podatke u rokovima iz ove Uredbe, ili ako
znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni nalazi, pozitivni
ili negativni, mogu se donijeti na temelju raspoloživih podataka.
Ako se utvrdi da
je zainteresirana stranka dostavila lažne ili obmanjujuće podatke, podaci
se ne uzimaju u obzir, a mogu se koristiti raspoloživi podaci.
Zainteresiranim
strankama trebaju biti stavljene na znanje posljedice nesuradnje.
2.
Uskraćivanje odgovora u elektroničkom obliku ne smatra se
nesuradnjom, pod uvjetom da zainteresirana stranka pokaže da bi dostavljanje
odgovora u traženom obliku predstavljalo dodatno opterećenje ili
neopravdani dodatni trošak.
3. Ako podaci koje
dostavi zainteresirana stranka nisu idealni u svim pogledima, oni se ipak ne
smiju zanemariti, pod uvjetom da nedostaci nisu takvi da uzrokuju nepotrebne
teškoće u donošenju razumno točnog nalaza, kao i da su pravovaljano i
odgovarajuće dostavljeni i da se mogu provjeriti, a da je stranka
djelovala najbolje što je mogla.
4. Ako se dokazi
ili podaci ne prihvate, o razlozima neprihvaćanja odmah se
obavješćuje stranka koja ih je dostavila, te joj se daje mogućnost
dostavljanja daljnjih obrazloženja u navedenim rokovima. Ako se obrazloženja
smatraju nezadovoljavajućima, razlozi odbijanja tih dokaza ili podataka se
objavljuju i daju kod objavljivanja nalaza.
5. Ako se
razmatranja, uključujući ona o iznosu subvencija protiv kojih se mogu
uvesti kompenzacijske mjere, temelje na odredbama stavka 1.,
uključujući podatke dostavljene u zahtjevu, oni se, ako je primjereno
i obzirom na rokove ispitnog postupka, provjeravaju usporedbom s raspoloživim
podacima iz drugih neovisnih izvora, kao što su na primjer, cjenici, službene
statistike o uvozu i carinskim povratima, kao i podaci primljeni od drugih
zainteresiranih stranaka tijekom ispitnog postupka.
Podaci mogu
uključivati relevantne podatke vezane uz svjetsko tržište ili druga
reprezentativna tržišta, ako je potrebno.
6. Ako
zainteresirana stranka ne surađuje, ili surađuje samo djelomično
tako da se time relevantni podaci uskraćuju, rezultati mogu biti manje
povoljni za stranku nego da je surađivala.
Članak 29.
Povjerljivost
1. Sa svim
podacima koji su po svojoj prirodi povjerljivi (na primjer, jer bi njihovo
objavljivanje davalo znatne komparativne prednosti konkurentu ili bi imalo
značajne štetne učinke na osobu koja daje podatke ili na osobu od
koje je primila podatke), ili koje stranke u ispitnom postupku pružaju na
povjerljivoj osnovi, tijela postupaju kao s takvima, ako postoji osnovanost
takvog zahtjeva.
2. Zainteresirane
stranke koje daju povjerljive podatke trebaju dostaviti sažetke tih podataka
koji nisu povjerljivi. Sažeci moraju biti dovoljno detaljni kako bi
omogućili razumijevanje suštine podataka dostavljenih kao povjerljivih. U
iznimnim okolnostima, stranke mogu navesti da podaci nisu podobni za sažimanje.
U tim iznimnim okolnostima, potrebno je dostaviti izjavu s razlozima zašto nije
moguće podatke sažeti.
3. Ako se smatra
da zahtjev za povjerljivošću nije osnovan i ako pružatelj podataka ne želi
staviti podatke na raspolaganje ili odobriti njihovo objavljivanje bilo u
općem ili sažetom obliku, podaci se mogu zanemariti osim ako se ne može
potvrditi na zadovoljavajući način iz odgovarajućeg izvora da su
podaci ispravni. Zahtjevi za povjerljivošću ne odbacuju se proizvoljno.
4. Ovim
člankom ne isključuje se objava općih podataka od strane tijela Ö Unije Õ, a osobito razloga
na kojima se temelje odluke donesene prema ovoj Uredbi, objava dokaza na koje
se oslanjaju tijela Ö Unije Õ u mjeri u kojoj je
potrebno objasniti razloge sudskih postupaka. Kod objave treba voditi
računa o legitimnim interesima dotičnih stranaka kako se ne bi
otkrile njihove poslovne i državne tajne.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (14.)
5. Komisija i
države članice, ili njihovi dužnosnici, ne otkrivaju podatke koje prime u
skladu s ovom Uredbom, a za koje je pružatelj podatka zatražio povjerljivo
postupanje, bez posebnog odobrenja pružatelja podatka. Razmjene podataka
između Komisije i država članica ili svi interni dokumenti koje
pripreme tijela Unije ili njezine države članice ne otkrivaju se osim kako
je posebno predviđeno ovom Uredbom.
ê 597/2009
(prilagođeno)
6. Podaci
primljeni prema ovoj Uredbi koriste se samo za potrebe za koje su zatraženi.
Ova odredba ne
isključuje korištenje podataka primljenih u kontekstu ispitnog postupka
radi pokretanja drugog ispitnog postupka u okviru istog postupka u vezi s
istovjetnim proizvodom.
Članak 30.
Objava podataka
1. Podnositelji
zahtjeva, uvoznici i izvoznici i njihove predstavničke udruge, i zemlja
podrijetla i/ili izvoza mogu zatražiti objavu pojedinosti na kojima se temelje
osnovne činjenice i razmatranja na temelju kojih su uvedene privremene
mjere. Zahtjevi za objavom podnose se u pisanom obliku odmah nakon
uvođenja privremenih mjera, a objava je pisana u najranijem mogućem
roku nakon toga.
2. Stranke
navedene u stavku 1. mogu zatražiti konačnu objavu osnovnih činjenica
i razmatranja na temelju kojih se namjerava preporučiti uvođenje
konačnih mjera ili okončanje ispitnog postupka ili postupka bez
uvođenja mjera, pritom vodeći posebno računa o objavi podataka i
rasprava koje su različite od onih korištenih za privremene mjere.
3. Zahtjevi za
konačnom objavom upućuju se Komisiji u pisanom obliku, a dostavljaju
se, u slučajevima kada Ö je
uvedena Õ privremena
pristojba, u roku od najviše mjesec dana od objave uvođenja te pristojbe.
Ako privremena pristojba nije uvedena, stranke imaju mogućnost zatražiti
konačnu objavu u rokovima koje odredi Komisija.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (15.)
4. Konačna
objava daje se u pisanom obliku. Objava se daje, uz dužan oprez zbog zaštite
povjerljivih podataka, u najkraćem mogućem roku, a uobičajeno
najmanje jedan mjesec prije pokretanja postupaka navedenih u članku 14.
ili članku 15. Ako Komisija ne može objaviti određene činjenice
ili razmatranja u to vrijeme, objavljuje ih najranije moguće nakon tog
roka.
Objava ne dovodi u
pitanje niti jednu naknadnu odluku koju može donijeti Komisija, ali ako je ta
odluka utemeljena na različitim činjenicama i razmatranjima, one se
objavljuju u najkraćem mogućem roku.
5. Nakon
konačne objave, prigovori se uzimaju u obzir samo ako su primljeni unutar
razdoblja koje je odredila Komisija za svaki pojedinačni slučaj, a
koje nije kraće od 10 dana, vodeći računa o žurnosti pitanja .
Kraće razdoblje može se odrediti kad god kad je potrebno dati dodatnu
konačnu objavu.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Članak 31.
Interes Ö Unije Õ
1. Odluka o tome
treba li intervenirati u interesu Ö Unije Õ treba se temeljiti
na procjeni svih različitih interesa u cjelini, uključujući
interese domaće proizvodnje, korisnika i potrošača. Odluke prema ovom
članku donose se samo ako je svim strankama dana mogućnost iznošenja
stavova prema stavku 2. U ispitivanjima se uzima posebno u obzir potreba za
uklanjanjem učinaka štetnog subvencioniranja koji narušava trgovinu i
ponovno uspostavljanje učinkovite konkurencije. Mjere, utvrđene na
temelju nalaza o subvencioniranju i šteti, ne mogu se primjenjivati ako tijela,
na temelju svih podnesenih podataka, mogu jasno zaključiti da primjena tih
mjera nije u interesu Ö Unije Õ.
2. Radi uspostave
zdrave osnove na kojoj tijela, u donošenju odluke o tome je li ili nije
uvođenje mjera u interesu Ö Unije Õ, mogu uzeti u
obzir sva mišljenja i sve podatke, podnositelji zahtjeva, uvoznici i njihove
predstavničke udruge, predstavnički korisnici i predstavničke
organizacije potrošača mogu se, u rokovima navedenim u obavijesti o
pokretanju ispitnog postupka za utvrđivanje kompenzacijske pristojbe,
javiti i dostaviti podatke Komisiji. Podaci, ili njihovi sažeci, stavljaju se
na raspolaganje drugim strankama navedenim u ovom stavku, a koje imaju pravo
odgovoriti na te podatke.
3. Stranke koje su
postupile u skladu sa stavkom 2. mogu zatražiti da budu usmeno saslušane. Takvi
se zahtjevi odobravaju ako su podneseni u rokovima iz stavka 2., kao i ako
navode razloge zašto stranke trebaju biti saslušane, u smislu interesa Ö Unije Õ.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (16.)
4. Stranke koje su
postupile u skladu sa stavkom 2. mogu dati primjedbe na primjenu bilo kojih
privremenih pristojbi. Primjedbe se primaju u razdoblju od 25 dana od primjene
takvih mjera ako ih treba uzeti u obzir i ako su one, ili njihovi
odgovarajuću sažetci, dani na raspolaganje drugim stranama koje imaju
pravo odgovoriti na te primjedbe.
5. Komisija
pregledava podatke koje su pravilno podneseni te ispituje u kojoj su mjeri su
reprezentativni, a rezultati te analize, zajedno s mišljenjem o njihovoj
vrijednosti, prosljeđuju se odboru kao dio nacrta mjere podnesene u skladu
s člancima 14. i 15. Mišljenja izražena u odboru Komisija bi trebala uzeti
u obzir pod uvjetima predviđenim Uredbom (EU) br. 182/2011.
ê 597/2009
(prilagođeno)
è1 37/2014
članak1. i Prilog 18. (16)
6. Stranke koje su
postupile u skladu sa stavkom 2. mogu zatražiti da im se stave na raspolaganje
činjenice i razmatranja na kojima će se vjerojatno temeljiti
konačne odluke. è1 Takvi podaci stavljaju se na raspolaganje u mjeri u kojoj je to
moguće te ne dovodeći u pitanje bilo koju naknadnu odluku Komisije. ç
7. Podaci se
uzimaju u obzir samo ako ih prate stvarni dokazi koji potkrepljuju njihovu
valjanost.
Članak 32.
Odnosi između kompenzacijske pristojbe i multilateralnih mjera
Ako uvozni
proizvod podliježe protumjerama uvedenim nakon provedbe postupaka rješavanja
sporova Sporazuma o subvencijama, a mjere su prikladne za uklanjanje štete
nastale subvencijama protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, sve
kompenzacijske pristojbe uvedene u vezi s tim proizvodom odmah se suspendiraju
ili ukidaju, ovisno o tome što je prikladno.
Članak 33.
Završne odredbe
Ova Uredba ne
isključuje primjenu:
(a)          posebnih pravila utvrđenih
sporazumima između Ö Unije Õ i trećih
zemalja;
(b)          uredbi Ö Unije Õ u poljoprivrednom
sektoru i uredbi Vijeća (EZ) br. 1667/2006[11], (EZ) 614/2009[12] i (EZ) br. 1216/2009[13]. Ova se Uredba
primjenjuje tako da dopunjuje ove uredbe i da izuzima sve njihove odredbe koje
isključuju primjenu kompenzacijskih pristojbi:
(c)          posebnih mjera, pod uvjetom da te mjere
nisu u suprotnosti s obvezama prema GATT-u Ö 1994 Õ.
ê 37/2014 članak
1. i Prilog, 18. (17.)
Članak 34.
Izvješće
U skladu s [člankom
22.a Uredbe (EZ) br. 1225/2009] o primjeni i provedbi mjera trgovinske
zaštite, Komisija u svoje godišnje izvješće Europskom parlamentu i
Vijeću uključuje podatke o provedbi ove Uredbe.
ê 597/2009
(prilagođeno)
Članak 35.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. Ö 597/2009 Õ stavlja se izvan
snage.
Upućivanja na
Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i
čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu VI.
Članak 36.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa
na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti
obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu,
Za Europski parlament                                  Za
Vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
[1]           COM(87) 868 PV.
[2]           Vidi Prilog 3. dijelu A. zaključaka.
[3]               Unesena u zakonodavni program za 2014.
[4]           Vidi Prilog V. ovog
prijedloga.
[5]               SL C […], […], str. […].
[6]               Uredba Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja
2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice
Europske zajednice (SL L 188, 18.7.2009., str. 93.).
[7]               Vidjeti Prilog V.
[8]               Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i
Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih
načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem
provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).
[9]               Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada
1992. o Carinskom zakoniku Zajednice(SL L 302, 19.10.1992., str. 1.)
[10]             Uredba Vijeća (EZ)
br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz
zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009., str.
51.).
[11]             Uredba Vijeća (EZ) br. 1667/2006 od 7. studenog 2006.
o glukozi i laktozi (SL L 312, 11.11.2006., str. 1.).
[12]             Uredba Vijeća (EZ) br. 614/2009 od 7. srpnja 2009. o
zajedničkom sustavu trgovine za ovalbumin i laktalbumin (SL L 181,
14.7.2009., str. 8.).
[13]             Uredba Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga
2009. o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenjivih na određenu
robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (SL L 328, 15.12.2009.,
str. 10.).
ê 597/2009 (prilagođeno)
PRILOG I.
OGLEDNI POPIS IZVOZNIH SUBVENCIJA
(a)          Odobravanje izravnih državnih
subvencija Ö trgovačkom
društvu Õ ili industriji uz
uvjet realizacije izvoza.
(b)          Programi zadržavanja valute ili slične prakse koje uključuju izvoznu premiju.
(c)          Troškovi unutarnjeg prijevoza i vozarine na izvozne pošiljke, koje snosi ili za
plaćanje kojih nalog daje država, pod povoljnijim uvjetima nego za
domaće isporuke.
(d)          Davanja države ili njezinih tijela,
bilo izravno ili neizravno putem državnih programa, uvezenih ili domaćih proizvoda ili usluga koji se koriste u proizvodnji
izvoznih proizvoda, prema odredbama i pod uvjetima koji su povoljniji od onih
koji se daju istovjetnim ili izravno konkurentnim proizvodima ili uslugama, a
koji se koriste za proizvodnju roba za domaću potrošnju, ako (u
slučaju kad se radi o proizvodima) su te odredbe i uvjeti povoljniji od
onih koji su komercijalno dostupni[1]
izvoznicima tih proizvoda na svjetskim tržištima.
(e)          Potpuno ili djelomično
oslobođenje, otpust ili odgoda, osobito u vezi s izvozom, izravnih poreza[2] ili naknadama za socijalnu pomoć koje plaćaju ili trebaju
platiti proizvodna ili trgovačka poduzeća[3].
(f)          Odobravanje posebnih popusta vezanih
izravno za izvoz ili realizaciju izvoza, povrh i iznad onih odobrenih u vezi s proizvodnjom za domaću potrošnju, u
izračunavanju osnovice na kojoj se obračunavaju izravni porezi.
(g)          Oslobođenje ili otpust
neizravnih poreza[4], u vezi s proizvodnjom i distribucijom izvoznih proizvoda, više od poreza koji se naplaćuju u vezi s proizvodnjom i
distribucijom istovjetnih proizvoda kada se oni prodaju za domaću
potrošnju.
(h)          Izuzeće, otpust ili odgoda
kumulativnih neizravnih poreza prethodne faze[5] na
proizvode ili usluge koji se koriste za proizvodnju izvoznih proizvoda, a koja
su viša od izuzeća, umanjenja
ili odgoda za istovjetne kumulativne neizravne poreze prethodne faze na robe
ili usluge koje se koriste u proizvodnji istovjetnih proizvoda koji se prodaju
za domaću potrošnju; s tim da, međutim, kumulativni neizravni porezi
prethodne faze mogu biti izuzeti, umanjeni ili odgođeni za izvozne
proizvode čak i ako izuzimanje, otpust ili odgoda istovjetnih proizvoda
kada se prodaju za domaću potrošnju, ako se kumulativni neizravni porezi
prethodne faze naplaćuju na proizvodne faktore koji se koriste u
proizvodnji izvoznog proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad)[6]. Ova se točka tumači u skladu sa smjernicama o utrošku
ulaznih faktora u proizvodnom postupku sadržanom u Prilogu II.
(i)           Otpust ili povrat uvoznih naknada[7] koje su više od onih koje se naplaćuju na uvozne ulazne faktore
koji se koriste u proizvodnji izvoznog proizvoda (uz uobičajenu
toleranciju za otpad); s tim, međutim, da u posebnim slučajevima
poduzeće može koristiti ulazne faktore s domaćeg tržišta u
količini koja odgovara uvezenim ulaznim faktorima, iste kakvoće i
osobina kao uvezeni ulazni faktori, kao zamjenu za iste kako bi koristila
prednosti ove odredbe ukoliko se uvoz i odgovarajući izvozni poslovi
odvijaju unutar razumnog vremenskog razdoblja koji nije duži od dvije godine.
Ova se točka tumači u skladu sa smjernicama o utrošku ulaznih faktora
u proizvodnom postupku sadržanim u Prilogu II. i smjernica za određivanje
sustava povrata u slučaju zamjene za izvozne subvencija sadržanog u
Prilogu III.
(j)           Davanje od strane vlade (ili
posebnih institucija koje vlade kontroliraju) programa jamstva ili osiguranja izvoznih kredita, programa
osiguranja ili jamstva od rasta troškova izvezenih proizvoda ili programa
rizika tečaja, sa stopama premija koje su neodgovarajuće za
pokriće dugoročnih troškova i gubitaka programa.
(k)          Odobravanje od strane države (ili
posebnih institucija koje su pod kontrolom države i/ili djeluju pod upravom
države) izvoznih kredita po stopama koje su niže od onih koje se stvarno
plaćaju za tako korištena sredstva (ili bi morale platiti da se zadužuju
na međunarodnim tržištima kapitala kako bi dobile sredstva s istim
dospijećem na naplatu i istim drugim kreditnim uvjetima te denominirana u
istoj valuti kao izvozni krediti), ili plaćanje od strane države, u
cijelosti ili djelomično, troškova koje su izvoznici ili financijske
institucije imali pri dobivanju kredita, ukoliko se koriste za osiguranje neke
materijalne prednosti na području izvoznih kreditnih uvjeta.
Pod uvjetom, međutim, da ako je članica
WTO-a stranka međunarodnog dogovora o službenim izvoznim kreditima, a
kojeg su stranke od 1. siječnja 1979. najmanje 12 izvornih
članica (ili sljednice dogovora kojeg su te izvorne članice donijele)
ili ako, u praksi, neka članica WTO-a primjeni odredbe o kamati
relevantnih dogovora, izvozna kreditna praksa koja je skladu s tim odredbama ne
smatra se izvoznom subvencijom.
(l)           Bilo koja druga naplata iz državnog
proračuna koja predstavlja izvoznu subvenciju u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.
_____________
PRILOG II.
SMJERNICE O UTROŠKU ULAZNIH FAKTORA U
PROIZVODNOM POSTUPKU[8]
1.           Programi Ö sniženja Õ neizravnih poreza
mogu omogućiti izuzeće, otpust ili odgodu kumulativnih neizravnih
poreza prethodne faze koji se naplaćuju na ulazne faktore koji se troše u
proizvodnji izvezenog proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad). Isto
tako, programi povrata mogu omogućiti otpust ili povrat uvoznih naknada
koje se naplaćuju na ulazne faktore koji se troše u proizvodnji izvezenog
proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad).
2.           Ogledni popis izvoznih subvencija iz
Priloga I. poziva se na izraz „ulazni faktori koji se troše u proizvodnji
izvezenog proizvoda” u točkama (h) do (i). Prema točki (h), programi Ö sniženja Õ neizravnih poreza
mogu predstavljati izvoznu subvenciju na način da one rezultiraju
izuzećem, otpustom ili odgodom kumulativnih neizravnih poreza prethodne
faze u iznosu poreza koji je stvarno naplaćen na ulazne faktore koji su
potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda. Prema točki (i) programi
popusta mogu predstavljati izvoznu subvenciju u mjeri u kojoj oni rezultiraju
otpustom ili povratom uvoznih naknada viših od onih stvarno naplaćenih na
ulazne fakture koji su potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda. Obje
točke propisuju da se uobičajena tolerancija otpada mora utvrditi u
nalazima u vezi s utroškom ulaznih faktora u proizvodnji izvoznog proizvoda.
Točka (i) također predviđa zamjenu, ako je to moguće.
3.           U ispitivanju troše li se ulazni
faktori u proizvodnji izvezenog proizvoda, kao dio ispitnog postupka o
kompenzacijskom pristojbi prema ovoj Uredbi, Komisija mora uobičajeno
postupiti na sljedećoj osnovi.
4.           Ako se tvrdi da program Ö sniženja Õ neizravnih poreza,
ili program povrata, sadrži subvenciju radi prevelikog popusta ili prekomjernog
popusta na neizravni porez ili uvozne naknade na ulazne faktore koji se troše u
proizvodnji izvezenog proizvoda, Komisija obično mora, prije svega,
odrediti ima li i primjenjuje li vlada zemlje izvoznice, sustav ili postupak
kojim potvrđuje koji se ulazni čimbenici troše u proizvodnji
izvezenog proizvoda i u kojim iznosima. Ako se potvrdi primjena sustava ili postupka,
Komisija mora nakon toga ispitati sustav ili postupak kako bi utvrdila je li on
Ö opravdan Õ , učinkovit s
obzirom na svoju namjenu, kao i temelji li se na općenito prihvaćenoj
trgovinskoj praksi u zemlji izvoza. Komisija može smatrati potrebnim provesti,
u skladu s člankom 26. stavkom 2., određena praktična
ispitivanja kako bi provjerila podatke ili bila zadovoljna da se sustav ili
postupak učinkovito primjenjuje.
5.           Ako takav sustav ili procedura ne
postoji, ako nije Ö opravdana Õ ili ako je
uspostavljen i smatra se Ö opravdanim Õ , ali je
utvrđeno da se ne primjenjuje ili da se ne primjenjuje učinkovito,
uobičajeno je da zemlja izvoznica provede daljnja ispitivanja na temelju
stvarnih ulaznih faktora u kontekstu utvrđivanja je li došlo do
prekomjernog plaćanja. Ako Komisija smatra potrebnim, daljnja se
ispitivanja mogu obaviti u skladu s točkom 4.
6.           Komisija uobičajeno mora
postupati s ulaznim faktorima kao s fizički ugrađenima ako se ulazni
faktori koriste u proizvodnom postupku i fizički su prisutni u izvezenom
proizvodu. Ulazni faktor ne mora biti pristupan u konačnom proizvodu u
istom obliku u kojem je ušao u proizvodni postupak.
7.           Pri utvrđivanju iznosa posebnog
ulaznog faktora koje je utrošen u proizvodnju izvezenog proizvoda,
„uobičajena tolerancija otpada” mora se normalno uzeti u obzir, a otpad se
mora normalno tretirati kao potrošen u proizvodnji izvezenog proizvoda. Izraz
„otpad” odnosi se na onaj dio određenog ulaznog faktora koji ne koristi
neovisnoj funkciji u proizvodnom postupku i ne troši se u proizvodnji izvezenog
proizvoda (zbog neučinkovitosti) i kojeg isti proizvođač ne može
povratiti, koristiti ili prodati.
8.           Komisija kod utvrđivanja je li
zatraženi iznos za otpad „normalan” mora uobičajeno uzeti u obzir
proizvodni postupak, prosječno iskustvo proizvodnje u zemlji izvoza, kao i
ostale tehničke čimbenike, kako je to prikladno. Komisija mora imati
na umu da je važno pitanje jesu li nadležna tijela zemlje izvoznice razumno
izračunala iznos otpada, kada taj iznos namjeravaju uključiti u
sniženje Ö ili
otpust Õ poreza ili Ö pristojbi Õ.
_____________
PRILOG III.
SMJERNICE U UTVRĐIVANJU SUSTAVA POVRATA
KAO ZAMJENE ZA IZVOZNE SUBVENCIJE
I.
Sustavi povrata
mogu omogućiti refundiranje ili povrat uvoznih naknada ulaznih faktora
koji se troše u proizvodnom postupku drugog proizvoda i ako izvoz tog proizvoda
sadrži domaće ulazne faktore iste kvalitete i osobina kao oni koja se
koriste za uvozne ulazne faktore. Prema Prilogu I. točki (i), zamjenski
sustavi povrata mogu predstavljati izvoznu subvenciju u mjeri u kojoj
rezultiraju prevelikim povratom uvoznih naknada naplaćenih prvobitno na
uvozne ulazne faktore za koje se traži povrat.
II.
U ispitivanju
zamjenskog sustava povrata, kao dijela ispitnog postupka za utvrđivanje
kompenzacijske pristojbe prema ovoj Uredbi, Komisija mora uobičajeno
postupiti na sljedećoj osnovi:
1.           Prilog I. točka (i)
propisuje da se ulazni faktori domaćeg tržišta mogu zamijeniti uvoznim
ulaznim faktorima u proizvodnji izvoznog proizvoda pod uvjetom da su ulazni
faktori jednake količine i da imaju istu kvalitetu i obilježja kao i
uvozni ulazni faktori koji se zamjenjuju. Postojanje sustava ili postupaka
provjere važno je jer omogućava vladi zemlje Ö izvoznice Õ da osigura i
pokaže da količina ulaznih faktora za koje traži povrat nije veća od
količine izvezenih sličnih proizvoda, u bilo kojem obliku, i da
povrat uvoznih naknada nije veći od onih početno naplaćenih na
dotične uvezene ulazne faktore;
2.           ako se tvrdi da sustav zamjene
povrata sadrži subvenciju, Komisija obično mora, prije svega, odrediti ima
li i primjenjuje li vlada zemlje izvoznice sustav ili postupak provjere. Ako se potvrdi primjena sustava ili
postupka, Komisija mora nakon toga ispitati postupke provjere kako bi utvrdila
jesu li oni opravdani, učinkoviti obzirom na svoju namjenu, kao i temelji
li se na općenito prihvaćenoj trgovinskoj praksi u zemlji izvoza. U
mjeri u kojoj je utvrđeno da postupci udovoljavaju provjeri i da se
učinkovito primjenjuju, za pretpostaviti je da ne postoje subvencije.
Komisija može smatrati potrebnim provesti, u skladu s člankom 26. stavkom
2., određena praktična ispitivanja kako bi provjerila podatke ili
bila zadovoljna da se sustav ili postupak učinkovito primjenjuje;
3.           ako postupci provjere ne
postoje, ako nisu opravdani ili ako su postupci uspostavljeni i smatraju se opravdanim,
ali je utvrđeno da se ne primjenjuje ili da se ne primjenjuje
učinkovito, moguće je postojanje subvencije. U takvim
slučajevima, zemlja izvoznica treba provesti daljnja ispitivanja na temelju stvarnih ulaznih faktora u
kontekstu utvrđivanja je li došlo do prekomjernog plaćanja. Ako
Komisija smatra potrebnim, daljnja se ispitivanja mogu obaviti u skladu s
točkom 2.;
4.           postojanje odredbe o zamjeni
povrata prema kojoj izvoznici mogu odabrati posebne uvozne isporuke za koje se traži povrat, ne treba se
samim time smatrati da predstavlja subvenciju;
5.           smatra se da postoji prekomjeran
povrat uvoznih naknada u smislu Priloga I. točke (i) ako su države platile kamatu na refundirana sredstva
prema programima povrata u iznosu stvarno plaćenih ili naplativih kamata.
_____________
PRILOG IV.
(Ovaj Prilog
reproducira Prilog 2. Sporazumu o poljoprivredi. Svi pojmovi ili izrazi koji
nisu u njemu objašnjeni ili koji nisu razumljivi sami po sebi, tumače se u
kontekstu tog Sporazuma)
DOMAĆA POTPORA: OSNOVA ZA IZUZIMANJE OD
OBVEZE SMANJENJA
1.           Mjere
domaće potpore za koje se traži izuzimanje od obveze smanjenja moraju
zadovoljiti osnovni uvjet, a to je da nemaju nikakav ili tek najmanji negativni
učinak na trgovinu ili na proizvodnju. Stoga, sve mjere za koje se traži
izuzeće moraju zadovoljavati sljedeće osnovne kriterije:
(a)     potpora o kojoj se radi osigurava se
putem državnog programa Ö javnog
financiranja Õ
(uključujući i Ödržavni otpis Õ naplate prihoda)
bez naplate od potrošača; i
(b)     potpora o kojoj se radi nema za
učinak pružanje potpore cijenama proizvođača;
kao i dolje navedene kriterije i uvjete
specifične za tu politiku.
Državni programi usluga
2.           Opće usluge
Politike u ovoj
kategoriji uključuju rashode (ili Ö otpis Õ prihoda) u vezi s
programima putem kojih se daju usluge ili povlastice poljoprivredi ili seoskoj
zajednici. Oni ne uključuju izravno plaćanje proizvođačima
ili prerađivačima. Takvi programi, koji uključuju, ali nisu
ograničeni na sljedeći popis, udovoljavaju općim kriterijima
prema gore navedenom točki 1., kao i uvjetima specifičnim za takve
politike kako slijedi:
(a)          istraživanja, uključujući
općenita istraživanja, istraživanja u vezi s programima zaštite okoliša i
istraživački programi vezani uz određene proizvode;
(b)          zaštita od štetočina i bolesti,
uključujući općenitu zaštitu od štetočina i bolesti i onu
koja je svojstvena za određeni proizvod, kao što su sustavi ranog
upozorenja, karantena i uništavanje;
(c)          obrazovne usluge,
uključujući mogućnosti općeg i specijalističkog
obrazovanja;
(d)          pružanje savjetodavnih usluga,
uključujući osiguravanje sredstava koja olakšavaju prijenos
informacija i rezultata istraživanja proizvođačima i
potrošačima;
(e)          inspekcijske službe,
uključujući opće inspekcijske službe i inspekciju određenih
proizvoda zbog zdravlja, sigurnosti, klasifikacije ili standardizacije;
(f)          marketinške i usluge promocije,
uključujući tržišne informacije, savjete i promotivnu djelatnost,
vezane uz određene proizvode, ali bez izdataka u neodređene svrhe što
bi prodavači mogli iskoristiti kako bi snizili svoje prodajne cijene ili
dali izravne ekonomske povlastice potrošačima; i
(g)          usluge infrastrukture,
uključujući: električnu mrežu, ceste i druge oblike prometnog
povezivanja, opremu tržnica i luka, vodoopskrbu, brane i sustave odvodnje i
infrastrukturne radove vezane uz zaštitu okoliša. U svakom slučaju, izdaci
se usmjeravaju k osiguravanju ili izgradnji Ö samo
kapitalnih radova Õ i isključuju
subvencije za nabavu opreme na farmama osim za opće korisnu mrežu
komunalija. Nisu uključene subvencije za ulazne faktore ili operativne
troškove ili naplate povlaštenim korisnicima.
3.           Držanje robnih zaliha radi
osiguranja dovoljnih količina hrane[9]
Izdaci (ili Ö otpis Õ prihoda) u vezi s
osiguranjem i čuvanjem zaliha proizvoda koji čine sastavni dio
programa osiguranja hrane predviđenog nacionalnim zakonodavstvom. Ovo može
uključivati vladinu pomoć za privatno skladištenje proizvoda koji su
dio takvog programa.
Opseg i
sakupljanje takvih zaliha u skladu je s prethodno određenim ciljevima
vezanim uz osiguranje hrane. Postupak držanja i raspolaganja zalihama
transparentan je u financijskom smislu. Vlada kupuje hranu po tekućim
tržišnim cijenama, dok se prodaja iz tih zaliha obavlja po cijeni koja nije
manja od tekuće cijene na domaćem tržištu za taj proizvod i
kvalitetu.
4.           Domaća pomoć u
hrani[10]
Izdaci (ili
odustajanje od naplate prihoda) u vezi s osiguravanjem domaće pomoći
u hrani dijelu stanovništva kojem je potrebna.
Uvjeti za
dobivanje pomoći u hrani jasno su definirani i vezani uz
nutricionističke ciljeve. Takva pomoć je u obliku izravnog davanja
hrane ili osiguravanja sredstava tako da oni koji ispunjavaju uvjete za tu
pomoć mogu kupiti hranu na tržištu ili po subvencioniranim cijenama. Vlada
kupuje hranu po tekućim tržišnim cijenama, financiranje i davanje
pomoći je transparentno.
5.           Izravno plaćanje
proizvođača
Potpora pružena
putem izravnog plaćanja (ili Ö otpisom Õ prihoda,
uključujući plaćanja u naturi) proizvođačima za koje
se traži izuzeće od obveza smanjenja, zadovoljava osnovne kriterije u gore
navedenoj točki 1., kao i posebne kriterije koji se odnose na
pojedinačne vrste izravnog plaćanja kako je predviđeno u
točkama 6. do 13. Kad se traži izuzeće od obveze smanjenja za bilo
koju postojeću ili novu vrstu izravnog plaćanja, ali ne za one
navedene u točkama 6. do 13., poštuju se kriteriji navedeni u točki
6. (b) do (e), pored općih kriterija navedenih u točki 1.
6.           Potpora Ö nevezana Õ uz Ö cijenu ili
proizvodnju Õ
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
jasno je određeno definiranim kriterijima kao što su prihod, status
proizvođača ili zemljoposjednika, upotreba elemenata ili razina
proizvodnje u definiranom i utvrđenom baznom razdoblju.
(b)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije ni u kakvoj vezi niti se ne temelji na vrsti ili obimu proizvodnje
(uključujući broj uvjetnih grla) kojom se je taj proizvođač
bavio bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
(c)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije ni u kakvoj vezi niti se ne temelji na cijenama, domaćim ili
međunarodnim, vezanim uz bilo kakvu proizvodnju tijekom bilo koje godine
nakon baznog razdoblja.
(d)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije ni u kakvoj vezi, niti se ne temelji na elementima proizvodnje
primijenjenim bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
(e)     Za primanje takvih plaćanja nije
potrebna nikakva proizvodnja.
7.           Sudjelovanje vlade u
osiguranju prihoda i u programima osiguranja minimalnog prihoda
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
određuje gubitak prihoda, uzimajući u obzir samo prihod od
poljoprivrede, koji je iznad 30 % prosječnog bruto prihoda ili njegov
ekvivalent u neto prihodu (isključujući plaćanja iz istih ili
sličnih programa) u prethodnom trogodišnjem razdoblju ili trogodišnji
prosjek temeljen na prethodnom petogodišnjem razdoblju, isključujući
najviše i najniže stavke. Bilo koji proizvođač koji zadovolji taj
uvjet, dolazi u obzir za primanje takve potpore.
(b)     Iznos te potpore nadoknađuje manje
od 70 % proizvođačevog izgubljenog prihoda u onoj godini u kojoj
proizvođač stječe
uvjete za takvu pomoć.
(c)     Iznos svih takvih potpora odnosi se samo
na prihod; on nije ni u kakvoj vezi s vrstom ili obimom proizvodnje
(uključujući broj uvjetnih grla) kojom se bavi proizvođač;
ili s cijenama, domaćim ili međunarodnim, koje se odnose na takvu proizvodnju; ili s primijenjenim elementima
proizvodnje.
(d)     Kada proizvođač u istoj godini
primi potporu prema ovoj točki i prema točki 8. (potpora u
slučaju prirodnih nepogoda),
ukupni iznos takvih plaćanja je manji od 100 %
proizvođačevog ukupnoga gubitka.
8.           Plaćanja (izravna ili
putem financijskog učešća vlade u programima osiguravanja usjeva) za
potporu u slučaju elementarnih nepogoda.
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
moguće je samo nakon formalnog priznanja vlade da se elementarna ili
slična nepogoda (uključujući epidemiju bolesti, najezdu
štetočina, nuklearnu nesreću, rat na državnom području
članice) dogodila ili se
događa; i određuje ga gubitak proizvodnje koji premašuje 30 %
prosječne proizvodnje u prethodnom trogodišnjem razdoblju ili trogodišnji
prosjek temeljen na prethodnom petogodišnjem razdoblju, isključujući
najvišu i najnižu stavku.
(b)     Financijska potpora u slučaju
nepogode pruža se samo radi gubitka prihoda, stoke (uključujući
plaćanja u vezi s veterinarskim tretmanom životinja ), zemlje ili drugih
elemenata proizvodnje zbog spomenute elementarne nepogode.
(c)     Plaćanja ne kompenziraju više od
ukupnog troška naknade takvih gubitaka i ne zahtijeva se specifikacija vrste i
količine buduće proizvodnje.
(d)     Plaćanja tijekom nepogode ne
premašuje razinu potrebnu da se spriječi ili ublaži daljnji gubitak prema
gore navedenom kriteriju iz
točke (b).
(e)     Kad proizvođač primi u istoj
godini financijsku potporu prema ovoj točki i prema točki 7.
(osiguranje prihoda i programi socijalne potpore), ukupni iznos takvih plaćanja je manji od 100 %
proizvođačevog ukupnoga gubitka.
9.           Potpora za strukturnu
prilagodbu putem programa povlačenje proizvođača iz proizvodnje
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja određuje se s obzirom na jasno definirane
kriterije u programima čija je namjena olakšati povlačenje osoba koje
se bave poljoprivrednom proizvodnjom za tržište ili njihov prelazak u
nepoljoprivredne djelatnosti.
(b)     Plaćanja su uvjetovana bitnim i trajnim povlačenjem iz poljoprivredne
proizvodnje za tržište.
10.         Potpora za strukturnu
prilagodbu putem programa isključivanja resursa
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
određuje se prema jasno definiranim kriterijima u programima namijenjenim
isključivanju zemlje ili drugih sredstava, uključujući stoku, iz
poljoprivredne proizvodnje za tržište.
(b)     Plaćanja su uvjetovana
isključivanjem zemlje iz poljoprivredne proizvodnje za tržište na najmanje
tri godine, a u slučaju stoke,
uvjetovana su njenim klanjem ili definitivnim trajnim uklanjanjem.
(c)     Plaćanja ne zahtijevaju ili specificiraju bilo kakvu alternativnu upotrebu te
zemlje ili drugih sredstava što ih podrazumijeva proizvodnja poljoprivrednih
proizvoda za tržište.
(d)     Plaćanja nisu vezana uz vrstu ili količinu proizvodnje ili uz cijene,
domaće ili međunarodne, u vezi s proizvodnjom koja se obavlja
uporabom zemlje ili drugih sredstava koja su ostala u proizvodnji.
11.         Potpora za strukturnu
prilagodbu putem investicijske pomoći
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
određuje se javno definiranim kriterijima u vladinim programima čija
je namjena potpora financijskom ili fizičkom restrukturiranju
proizvođačkog poslovanja kao odgovor na objektivno dokazan
strukturalno nepovoljni položaj. Stjecanje uvjeta za takve programe može se
također zasnivati na jasno
definiranom vladinom programu reprivatizacije poljoprivrednog zemljišta.
(b)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije u vezi, niti se ne zasniva na vrsti ili opsegu proizvodnje
(uključujući broj uvjetnih grla) kojom se bavi proizvođač u
bilo kojoj godini nakon baznog razdoblja, osim ako drukčije nije predviđeno dolje navedenim kriterijem (e).
(c)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije u vezi niti se ne zasniva na cijenama, domaćim ili
međunarodnim, koje se odnose na bilo kakvu proizvodnju bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
(d)     Plaćanja se obavljaju samo u roku potrebnom za realizaciju investicije za koju su
osigurana.
(e)     Plaćanjima se ne uvjetuju niti se na
bilo koji način određuje koje poljoprivredne proizvode trebaju
proizvoditi primatelji, ali se od njih može tražiti da ne proizvode
određeni proizvod.
(f)     Plaćanja se ograničavaju na
iznos potreban da se nadoknade strukturni nedostaci.
12.         Plaćanja u okviru
programa zaštite okoliša
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
određuje se prema jasno definiranim vladinim programima za zaštitu ili
očuvanje okoliša i ovisi o ispunjenju posebnih uvjeta u okviru vladinog
programa, uključujući uvjete vezane uz proizvodne metode ili
sredstva.
(b)     Iznos plaćanja ograničava se na izvanredne troškove ili gubitak prihoda
nastalih zbog pridržavanja vladinog programa.
13.         Plaćanja u okviru programa
regionalne pomoći
(a)     Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
ograničeno je na proizvođače u regijama s nepovoljnim uvjetima.
Svaka takva regija mora biti jasno određeno i granicama definirano
zemljopisno područje s privrednim i upravnim identitetom kojeg je
moguće definirati, i za kojeg se drži da je u nepovoljnom položaju na
temelju neutralnih i objektivnih kriterija koji su jasno navedeni u zakonu ili
propisu i pokazuju da teškoće te regije ne proizlaze samo iz privremenih
okolnosti.
(b)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
godini nije u vezi niti se ne zasniva na vrsti ili opsegu proizvodnje
(uključujući broj uvjetnih
grla) kojom se bavi proizvođač bilo koje godine nakon baznog
razdoblja, osim u svrhu smanjenja te proizvodnje.
(c)     Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj godini nije u vezi niti se ne temelji na
cijenama, domaćim ili međunarodnim, koje se odnose na proizvodnju
bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
(d)     Plaćanja su dostupna samo
proizvođačima u regijama koje ispunjavaju uvjete, ali su
općenito dostupna svim proizvođačima u takvim regijama.
(e)     Tamo gdje su vezana uz faktore proizvodnje, plaćanja se obavljaju po
regresivnoj stopi iznad razine praga tog elementa.
(f)     Plaćanja se ograničavaju na
izvanredne troškove ili gubitak prihoda nastalih zbog obavljanja poljoprivredne
proizvodnje u utvrđenim područjima.
_____________
é
PRILOG V.
Uredba stavljena izvan snage i njezina izmjena
 Uredba Vijeća (EZ) br. 597/2009        (SL L 188, 18.7.2009., str. 93.) ||   ||
 || Uredba (EU) br. 37/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 18, 21.1.2014., str. 1.) || samo točka 18. Priloga
_____________
PRILOG VI.
Korelacijska Tablica
 Uredba (EZ) br. 597/2009 || Ova Uredba
 Članci 1. do 11. || Članci 1. to 11.
 Članak 12. stavak 1. do 4. || Članak 12. stavak 1. do 4.
 Članak 12. stavak 6. || Članak 12. stavak 5.
 Članak 13. i 14. || Članak 13. i 14.
 Članak 15. stavak 1. || Članak 15. stavak 1.
 Članak 15. stavak 2. prva rečenica || Članak 15. stavak 2. prvi podstavak
 Članak 15. stavak 2. druga rečenica || Članak 15. stavak 2. drugi podstavak
 Članak 15. stavak 3. || Članak 15. stavak 3.
 Članak 16. do 27. || Članak 16. do 27.
 Članak 28. stavak 1. do 4. || Članak 28. stavak 1. do 4.
 Članak 28. stavak 5. prva rečenica || Članak 28. stavak 5. prvi podstavak
 Članak 28. Stavak 5. druga rečenica || Članak 28. stavak 5. drugi podstavak
 Članak 28. stavak 6. || Članak 28. stavak 6.
 Članci 29. do 33. || Članci 29. do 33.
 Članak 33.a || Članak 34.
 Članak 34. || Članak 35.
 Članak 35. || Članak 36.
 Prilozi I. do IV. || Prilozi I. do IV.
 Prilog V. || -
 Prilog VI. || -
 - || Prilog V.
 - || Prilog VI.
_____________
[1]               „Komercijalno dostupni” znači da je izbor
između domaćeg i uvoznog proizvoda neograničen i ovisi samo o
komercijalnim razlozima.
[2]               U smislu ove Uredbe:
–              „izravni porezi” znači porezi na plaće, dobit, kamate,
najam, licenčne naknade i sve druge
                oblike dohotka, poreze na vlasništvo nad nekretninama,
–              „uvozne naknade” znači carine, pristojbe i druga fiskalna
davanja koja nisu nabrojana na
                drugim mjestima u ovoj napomeni, a koja se plaćaju na
uvoze,
–              „neizravni porezi” znači porezi na prodaju, posebni porezi,
porez na promet, porezi na dodanu
                vrijednost, franšiza, biljegovine, porezi na prijenos, inventar
i opremu, porezi na granici i svi
                ostali porezi osim izravnih poreza i uvoznih naknada,
–              neizravni porezi „prethodne faze” su oni porezi koji se
naplaćuju na robe ili usluge koje se
                koriste izravno ili neizravno u izradi proizvoda,
–              „kumulativni” neizravni porezi su porezi koji se naplaćuju
u više faza kad ne postoji
                mehanizam za naknadno kreditiranje poreze ako se robe i usluge
koje podliježu plaćanju
                poreza u jednoj fazi proizvodnje koriste u narednoj fazi
proizvodnje,
–              „otpust” poreza uključuje povrat ili sniženje poreza,
–              „otpust ili povrat” uključuje puno ili djelomično
izuzeće ili odgodu uvoznih naknada.
[3]               Iznos uvoznih naknada kod odgode ne može biti iznos
izvozne subvencije ako se, na primjer, naplaćuju odgovarajuće kamate.
[4]               Vidjeti bilješku 2.
[5]               Vidjeti bilješku 2.
[6]               Točka (h) ne primjenjuje se na sustav poreza na
dodanu vrijednost i usklađivanje poreza na granici umjesto njih; problem
pretjeranog umanjivanja poreza na dodanu vrijednost pokriven je isključivo
točkom (g).
[7]               Vidjeti bilješku 2.
[8]               Ulazni faktori utrošeni u proizvodnom postupku su
fizički ugrađena sredstva, energija, goriva i ulje korišteni u proizvodnom
postupku te katalizatori koji se troše tijekom uporabe radi dobivanja izvoznog
proizvoda.
[9]               Za potrebe ovog Priloga točke 3., vladini programi
držanja zaliha za osiguranje dovoljnih količina hrane u zemljama u razvoju
čije je poslovanje transparentno i obavlja se u skladu sa službeno
objavljenim objektivnim kriterijima ili uputama, smatra se sukladnim s
odredbama ovog stavka, što se odnosi i na programe u okviru kojih se zalihe
hrane u svrhu osiguranja nabavljaju i puštaju u prodaju po administrativnim
cijenama, pod uvjetom da razlika između nabavne cijene i vanjske
referentne cijene bude uračunata u ZMP.
[10]             Za potrebe ovog Priloga točaka 3. i 4, osiguravanje
hrane po subvencioniranim cijenama u svrhu zadovoljavanja potreba za hranom
gradskog i seoskog siromašnog stanovništva u zemljama u razvoju na redovitoj
osnovi po razumnim cijenama smatra se sukladnim s odredbama ovog stavka.