               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2021.
            COM(2021) 368 final
            2021/0182(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Pakistana Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificirala 101 zemlja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece primjenom sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Haške konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Pakistan je 22. prosinca 2016. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Pakistanu 1. ožujka 2017.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, čije je mišljenje zatraženo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije ustvrdio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla géométrie variable među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Pakistana donosi se na razini EU-a u obliku odluke Vijeća. Države članice Europske unije trebale bi stoga položiti izjavu o prihvatu pristupa Pakistana u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem država članica Europske unije Haška konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Pakistana i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a), koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u pitanjima roditeljske odgovornosti.

                  Jedan je od glavnih ciljeva te uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju donošenja oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do veljače 2019. doneseno je već 18 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 26 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora, San Marina, Dominikanske Republike, Bjelarusa, Uzbekistana, Hondurasa, Ekvadora i Ukrajine) Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
                     1

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju bi počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koji su obuhvaćeni područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj je vodič preveden na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju još nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Člankom 38. Konvencije iz 1980. propisano je da će pristup država pristupnica „biti pravovaljan samo u odnosima između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup”. S obzirom na to da se odluka odnosi na to da države članice u interesu Unije izričito prihvaćaju pristup države pristupnice Haškoj konvenciji iz 1980., primjenjiva pravna osnova je članak 218. stavak 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Materijalnopravna osnova je članak 81. stavak 3. UFEU-a, stoga Vijeće odlučuje jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Uredba (EZ) br. 2201/2003 obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća o istom pitanju i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da sve države članice EU-a prihvate pristup Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980. u utvrđenom roku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Velika većina država članica Europske unije, s kojima se Komisija savjetovala o tome jesu li spremne prihvatiti pristup Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980., dala je pozitivno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 2. srpnja 2019. pokazalo se da sve države članice, izuzev jedne, nemaju prigovora na to da se prihvati pristup Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980.

                  Komisija je uvjerena da će daljnje rasprave na tehničkoj razini u Radnoj skupini Vijeća za građansko pravo dovesti do potrebne jednoglasnosti za donošenje Odluke Vijeća.

               •Prikupljanje i primjena stručnog znanja

                  Kao priprema za sastanak stručnjaka 2. srpnja 2019. i daljnje postupanje Komisija je bila u bliskom kontaktu s Haškom konferencijom o međunarodnom privatnom pravu i Delegacijom EU-a u Pakistanu.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 18 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2019., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. Međutim, stupanj provedbe Konvencije u Pakistanu razmatran je na sastanku stručnjaka održanom 2. srpnja 2019., na kojem su bile zastupljene sve države članice EU-a.  U okviru daljnjeg postupanja nakon sastanka Komisija je pomno pratila daljnji razvoj događaja u Pakistanu.

                   Pakistan je kao svoje središnje tijelo imenovao Ured javnog tužitelja pri Ministarstvu prava, pravosuđa i ljudskih prava. Nadalje, osnovao je pokrajinska tijela u Punjabu, Sindhu, Khyberu Pakhtunkhwi, Balochistanu, Azad Jammuu i Kašmiru te Gilgit-Baltistanu zajedno s odgovarajućim vladinim agencijama za potporu tim tijelima. Središnje tijelo izdalo je tim podsaveznim subjektima stalne operativne postupke kako bi se njima služili kao smjernicama u rješavanju predmeta, sa snažnim naglaskom na mirenju.

                  Nacionalno zakonodavstvo izmijenjeno je kako bi se u nadležnosti obiteljskih sudova spomenula i Haška konvencija iz 1980. Od 2017. provedeno je nekoliko aktivnosti osposobljavanja kako bi se sudstvo uputilo da je Haška konvencija iz 1980. postupovna i da se ne odnosi na meritum predmeta (spor o skrbništvu). Jasno je navedeno da šerijatski sudovi nemaju nikakvu nadležnost u odnosu na Konvenciju.

                  Prije nego što je prihvatila pristup Pakistana, vlada SAD-a poslala je u Pakistan dva izaslanstva na visokoj razini koja su obuhvaćali odvjetnike, dužnosnike Ministarstva vanjskih poslova i stručnjake za Hašku konvenciju radi procjene administrativne i sudske usklađenosti s Konvencijom. Veleposlanstvo SAD-a u Islamabadu organiziralo je i brojne seminare i radionice diljem zemlje za odvjetnike, suce, državne dužnosnike i druge dionike.

                  Pristup Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980. prihvatilo je 12 ugovornih stranaka, uključujući Sjedinjene Države.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka ne utječe na proračun.

               5.DRUGI ELEMENTI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje država članica Europske unije da prihvate pristup Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li države članice tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2021/0182 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Pakistana Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je promicanje zaštite prava djeteta kao jedan od svojih ciljeva, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje izjave da prihvaćaju njezin pristup.

               (8)U Haškoj konvenciji iz 1980. organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija nije dopušteno da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu na temelju Haške konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Pakistan je 22. prosinca 2016. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Pakistanu 1. ožujka 2017.

               (11)Na temelju ocjene stanja u Pakistanu zaključeno je da države članice Europske unije mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Pakistana prema odredbama Haške konvencije iz 1980.

               (12)Države članice Europske unije stoga bi trebale biti ovlaštene položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Pakistana u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom.

               (13)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Države članice Europske unije ovlašćuju se da u interesu Unije prihvate pristup Pakistana Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”).

               Države članice Europske unije najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Pakistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Pakistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2021/...”.

               Države članice Europske unije obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Pakistana te priopćuju Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 18 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Haškoj konvenciji iz 1980. Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.), Kazahstana (Odluka Vijeća 2016/2311 donesena 8. 12. 2016) i Perua (Odluka Vijeća 2016/2312 donesena 8.12.2016.) Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Dominikanske Republike (Odluka Vijeća (EU) 2019/305 od 18. veljače 2019.) Ekvadora i Ukrajine (Odluka Vijeća (EU) 2019/306 od 18. veljače 2019.); Hondurasa (Odluka Vijeća (EU) 2019/307 od 18. veljače 2019.); Bjelarusa i Uzbekistana (Odluka Vijeća (EU) 2019/308 od 18. veljače 2019.);

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2021.
            COM(2021) 359 final
            2021/0178(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Filipina Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificirala 101 zemlja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece primjenom sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Haške konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Filipini su 16. ožujka 2016. položili ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Filipinima 1. lipnja 2016.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, čije je mišljenje zatraženo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije ustvrdio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla géométrie variable među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Filipina donosi se na razini EU-a u obliku odluke Vijeća. Države članice Europske unije trebale bi stoga položiti izjavu o prihvatu pristupa Filipina u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem država članica Europske unije Haška konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Filipina i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a), koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u pitanjima roditeljske odgovornosti.

                  Jedan je od glavnih ciljeva te uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju donošenja oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do veljače 2019. doneseno je već 18 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 26 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora, San Marina, Dominikanske Republike, Bjelarusa, Uzbekistana, Hondurasa, Ekvadora i Ukrajine) Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
                     1

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju bi počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koji su obuhvaćeni područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj je vodič preveden na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju još nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Člankom 38. Konvencije iz 1980. propisano je da će pristup država pristupnica „biti pravovaljan samo u odnosima između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup”. S obzirom na to da se odluka odnosi na to da države članice u interesu Unije izričito prihvaćaju pristup države pristupnice Haškoj konvenciji iz 1980., primjenjiva pravna osnova je članak 218. stavak 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Materijalnopravna osnova je članak 81. stavak 3. UFEU-a, stoga Vijeće odlučuje jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Uredba (EZ) br. 2201/2003 obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća o istom pitanju i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da sve države članice EU-a prihvate pristup Filipina Haškoj konvenciji iz 1980. u utvrđenom roku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Velika većina država članica Europske unije, s kojima se Komisija savjetovala o tome jesu li spremne prihvatiti pristup Filipina Haškoj konvenciji iz 1980., dala je pozitivno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 2. srpnja 2019. pokazalo se da sve države članice, izuzev jedne, nemaju prigovora na to da se prihvati pristup Filipina Haškoj konvenciji iz 1980.

                  Komisija je uvjerena da će daljnje rasprave na tehničkoj razini u Radnoj skupini Vijeća za građansko pravo dovesti do potrebne jednoglasnosti za donošenje Odluke Vijeća.

                •Prikupljanje i primjena stručnog znanja

                  Kao priprema za sastanak stručnjaka 2. srpnja 2019. i daljnje postupanje Komisija je bila u bliskom kontaktu s Haškom konferencijom o međunarodnom privatnom pravu, delegacijom EU-a u Manili i Ministarstvom pravosuđa Filipina, posebno s glavnim državnim odvjetnikom, u svojstvu imenovanog središnjeg tijela u skladu s Haškom konvencijom iz 1980.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 18 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2019., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. Međutim, stupanj provedbe Konvencije u Filipinima razmatran je na sastanku stručnjaka održanom 2. srpnja 2019., na kojem su bile zastupljene sve države članice EU-a. U okviru daljnjeg postupanja nakon sastanka Komisija je pomno pratila daljnji razvoj događaja u Filipinima.

                  Još nije doneseno posebno provedbeno zakonodavstvo za Hašku konvenciju iz 1980. jer je bilo potrebno savjetovati se s različitim odjelima/ministarstvima. Ministarstvo pravosuđa kao privremenu mjeru priprema izvršni nalog koji će potpisati predsjednik.

                  Njime se nastoje propisati odgovarajuće uloge relevantnih agencija uključenih u proces Haške konvencije iz 1980. i mehanizam za ubrzavanje međuagencijske suradnje i koordinacije među Ministarstvom pravosuđa, Uredom za useljavanje, Nacionalnim istražnim uredom, Ministarstvom socijalne skrbi i razvoja, Uredom javnog pravobranitelja i Ministarstvom vanjskih poslova. Također će zatražiti pomoć Ureda predsjednika (OP) pri utvrđivanju početnih proračunskih zahtjeva za financiranje provedbe Haške onvencije iz 1980.

                  Cilj je da revidirani nacrt izvršnog naloga bude dostavljen relevantnim agencijama na očitovanje u svibnju 2021., nakon čega će uslijediti još jedan krug međuagencijskih konzultacija, kako bi ga se moglo proslijediti Uredu predsjednika najkasnije do kraja drugog kvartala 2021.

                  Usporedo s predloženim nacrtom izvršnog naloga Ministarstvo pravosuđa razmatra i mogućnost da se od ministra pravosuđa zatraži izdavanje okružnice unutar ministarstva kojom će se također predvidjeti mehanizam međuagencijske koordinacije do izdavanja predloženog izvršnog naloga. Doprinosi iz savjetovanja sa sadržajem nacrta izvršnog naloga mogu se upotrijebiti za sastavljanje te okružnice. Postupak i koordinacija među agencijama koji će se nalaziti u nacrtu okružnice potom će poslužiti kao predložena provedbena pravila i propisi predloženog izvršnog naloga.

                  Iako je postupak donošenja provedbenog zakonodavstva/pravila prilično spor, pretpostavlja se da su Filipini sad u potpunosti svjesni potrebe za konkretnim rezultatima kako bi se državama članicama EU-a i drugim ugovornim strankama olakšalo prihvaćanje njihova pristupanja.

                  Pristup Filipina Haškoj konvenciji iz 1980. prihvatilo je 16 ugovornih stranaka.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka ne utječe na proračun.

               5.DRUGI ELEMENTI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje država članica Europske unije da prihvate pristup Filipina Haškoj konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li države članice tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2021/0178 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Filipina Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je promicanje zaštite prava djeteta kao jedan od svojih ciljeva, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje izjave da prihvaćaju njezin pristup.

               (8)U Haškoj konvenciji iz 1980. organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija nije dopušteno da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu na temelju Haške konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Filipini su 16. ožujka 2016. položili svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Filipinima 1. lipnja 2016.

               (11)Na temelju ocjene stanja u Filipinima zaključeno je da države članice Europske unije mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Filipina prema odredbama Haške konvencije iz 1980.

               (12)Države članice Europske unije stoga bi trebale biti ovlaštene položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Filipina u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom.

               (13)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Države članice Europske unije ovlašćuju se da u interesu Unije prihvate pristup Filipina Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”).

               Države članice Europske unije najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Filipina Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Filipina Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2021/...”.

               Države članice Europske unije obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Filipina te priopćuju Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu […] dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 18 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Haškoj konvenciji iz 1980. Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.), Kazahstana (Odluka Vijeća 2016/2311 donesena 8. 12. 2016) i Perua (Odluka Vijeća 2016/2312 donesena 8.12.2016.) Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.)  Dominikanske Republike (Odluka Vijeća (EU) 2019/305 od 18. veljače 2019.) Ekvadora i Ukrajine (Odluka Vijeća (EU) 2019/306 od 18. veljače 2019.); Hondurasa (Odluka Vijeća (EU) 2019/307 od 18. veljače 2019.); Bjelarusa i Uzbekistana (Odluka Vijeća (EU) 2019/308 od 18. veljače 2019.);

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2021.
            COM(2021) 369 final
            2021/0183(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Bolivije Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificirala 101 zemlja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece primjenom sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Haške konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Bolivija je 13. srpnja 2016. položila ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Boliviji 1. listopada 2016.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, čije je mišljenje zatraženo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije ustvrdio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla géométrie variable među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Bolivije donosi se na razini EU-a u obliku odluke Vijeća. Države članice Europske unije trebale bi stoga položiti izjavu o prihvatu pristupa Bolivije u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem država članica Europske unije Haška konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Bolivije i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a), koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u pitanjima roditeljske odgovornosti.

                  Jedan je od glavnih ciljeva te uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju donošenja oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do veljače 2019. doneseno je već 18 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 26 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora, San Marina, Dominikanske Republike, Bjelarusa, Uzbekistana, Hondurasa, Ekvadora i Ukrajine) Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
                     1

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju bi počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koji su obuhvaćeni područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj je vodič preveden na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju još nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Člankom 38. Konvencije iz 1980. propisano je da će pristup država pristupnica „biti pravovaljan samo u odnosima između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup”. S obzirom na to da se odluka odnosi na to da države članice u interesu Unije izričito prihvaćaju pristup države pristupnice Haškoj konvenciji iz 1980., primjenjiva pravna osnova je članak 218. stavak 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Materijalnopravna osnova je članak 81. stavak 3. UFEU-a, stoga Vijeće odlučuje jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Uredba (EZ) br. 2201/2003 obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća o istom pitanju i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da sve države članice EU-a prihvate pristup Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980. u utvrđenom roku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Velika većina država članica Europske unije, s kojima se Komisija savjetovala o tome jesu li spremne prihvatiti pristup Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980., dala je pozitivno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 2. srpnja 2019. pokazalo se da nijedna država članica nema izričitih prigovora na to da se prihvati pristup Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980.

                  Komisija je uvjerena da će daljnje rasprave na tehničkoj razini u Radnoj skupini Vijeća za građansko pravo dovesti do potrebne jednoglasnosti za donošenje Odluke Vijeća.

               •Prikupljanje i primjena stručnog znanja

                  Kao priprema za sastanak stručnjaka 2. srpnja 2019. i daljnje postupanje Komisija je bila u bliskom kontaktu s Haškom konferencijom o međunarodnom privatnom pravu i Delegacijom EU-a u Boliviji.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 18 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2019., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. Međutim, stupanj provedbe Konvencije u Boliviji razmatran je na sastanku stručnjaka održanom 2. srpnja 2019., na kojem su bile zastupljene sve države članice EU-a. U okviru daljnjeg postupanja nakon sastanka Komisija je pomno pratila daljnji razvoj događaja u Boliviji.

                  Bolivija je posebna po tome da je središnje tijelo imenovano u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. Ministarstvo vanjskih poslova, dok se stvarno funkcioniranje Konvencije odvija u drugom uredu u Ministarstvu pravosuđa. To je 2018. dovelo do nekih pritužbi zbog izostanka neposrednog odgovora Bolivijskog središnjeg tijela. Međutim, to se nije ponovilo 2019. Regionalni ured Haške konvencije o međunarodnom privatnom pravu u bliskom je kontaktu sa središnjim tijelom, ali je u studenome 2020. dužnost preuzela nova vlada, a voditelj središnjeg tijela promijenjen je u veljači 2021. Bolivija je izrazila spremnost da riješi neke strukturne probleme, kao što su birokracija i kašnjenje, zatražila potporu od regionalnog ureda HCCH-a i u tom pogledu kontaktirala sjedište HCCH-a u Haagu preko svojeg veleposlanstva. To pokazuje politički interes za to pitanje i predanost umirivanju većeg broja ugovornih stranaka s ciljem većeg prihvaćanja njezina pristupanja.

                  Pristup Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980. prihvatilo je 13 ugovornih stranaka, uključujući Švicarsku.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka ne utječe na proračun.

               5.DRUGI ELEMENTI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje država članica Europske unije da prihvate pristup Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li države članice tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2021/0183 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju određenih država članica Europske unije u interesu Europske unije prihvate pristup Bolivije Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je promicanje zaštite prava djeteta kao jedan od svojih ciljeva, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje izjave da prihvaćaju njezin pristup.

               (8)U Haškoj konvenciji iz 1980. organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija nije dopušteno da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu na temelju Haške konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Bolivija je 13. srpnja 2016. položila svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Boliviji 1. listopada 2016.

               (11)Na temelju ocjene stanja u Boliviji zaključeno je da države članice Europske unije mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Bolivije prema odredbama Haške konvencije iz 1980.

               (12)Države članice Europske unije stoga bi trebale biti ovlaštene položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Bolivije u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom.

               (13)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Države članice Europske unije ovlašćuju se da u interesu Unije prihvate pristup Bolivije Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”).

               Države članice Europske unije najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Bolivije Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Bolivije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2021/...”.

               Države članice Europske unije obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Bolivije te priopćuju Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu […] dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 18 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Haškoj konvenciji iz 1980. Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.), Kazahstana (Odluka Vijeća 2016/2311 donesena 8. 12. 2016) i Perua (Odluka Vijeća 2016/2312 donesena 8.12.2016.) Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Dominikanske Republike (Odluka Vijeća (EU) 2019/305 od 18. veljače 2019.) Ekvadora i Ukrajine (Odluka Vijeća (EU) 2019/306 od 18. veljače 2019.); Hondurasa (Odluka Vijeća (EU) 2019/307 od 18. veljače 2019.); Bjelarusa i Uzbekistana (Odluka Vijeća (EU) 2019/308 od 18. veljače 2019.);

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2021.
            COM(2021) 371 final
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije prihvate pristup Tunisa Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificirala 101 zemlja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece primjenom sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Haške konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Tunis je 10. srpnja 2017. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Tunisu 1. listopada 2017.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, čije je mišljenje zatraženo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije ustvrdio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla géométrie variable među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Tunisa donosi se na razini EU-a u obliku odluke Vijeća. Države članice Europske unije trebale bi stoga položiti izjavu o prihvatu pristupa Tunisa u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem država članica Europske unije Haška konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Tunisa i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a), koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u pitanjima roditeljske odgovornosti.

                  Jedan je od glavnih ciljeva te uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju donošenja oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do veljače 2019. doneseno je već 18 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 26 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora, San Marina, Dominikanske Republike, Bjelarusa, Uzbekistana, Hondurasa, Ekvadora i Ukrajine) Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
                     1

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju bi počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koji su obuhvaćeni područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj je vodič preveden na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju još nisu ratificirale
                     3
                  .

                  EU je također promicao suradnju na regionalnoj razini, posebno u području obiteljskog prava, financiranjem nekoliko aktivnosti u okviru projekta „EuroMed Justice”. U komponenti tog projekta pod nazivom „Rješavanje prekograničnih obiteljskih sukoba” posvećena je posebna pažnja mješovitim brakovima, s naglaskom na rješavanju sukoba u vezi sa skrbništvom i pravima posjećivanja posredovanjem i olakšavanjem prava na kontakt (primjerice putem povjerenstava za mirenje i kontaktnih centara). Tunis je, zajedno s drugim sredozemnim zemljama, korisnik je više izdanja tog projekta.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Člankom 38. Konvencije iz 1980. propisano je da će pristup država pristupnica „biti pravovaljan samo u odnosima između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup”. S obzirom na to da se odluka odnosi na to da države članice u interesu Unije izričito prihvaćaju pristup države pristupnice Haškoj konvenciji iz 1980., primjenjiva pravna osnova je članak 218. stavak 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Materijalnopravna osnova je članak 81. stavak 3. UFEU-a, stoga Vijeće odlučuje jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Uredba (EZ) br. 2201/2003 obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća o istom pitanju i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da sve države članice EU-a prihvate pristup Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980. u utvrđenom roku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Velika većina država članica Europske unije, s kojima se Komisija savjetovala o tome jesu li spremne prihvatiti pristup Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980., dala je pozitivno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 2. srpnja 2019. pokazalo se da sve države članice, izuzev jedne, nemaju prigovora na to da se prihvati pristup Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980.

                  Komisija je uvjerena da će daljnje rasprave na tehničkoj razini u Radnoj skupini Vijeća za građansko pravo dovesti do potrebne jednoglasnosti za donošenje Odluke Vijeća.

               •Prikupljanje i primjena stručnog znanja

                  Kao priprema za sastanak stručnjaka 2. srpnja 2019. i daljnje postupanje Komisija je bila u bliskom kontaktu s Haškom konferencijom o međunarodnom privatnom pravu, delegacijom EU-a u Tunisu i glavnim državnim odvjetnikom pri Ministarstvu pravosuđa Tunisa, odgovornim za pravosudna suradnja u građanskim stvarima i imenovanim kao točka za kontakt.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 18 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2019., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. Međutim, stupanj provedbe Konvencije u Tunisu razmatran je na sastanku stručnjaka održanom 2. srpnja 2019., na kojem su bile zastupljene sve države članice EU-a. U okviru daljnjeg postupanja nakon sastanka Komisija je pomno pratila daljnji razvoj događaja u Tunisu.

                  U početku su tuniske vlasti izrazile mišljenje da provedbeno zakonodavstvo za primjenu Haške konvencije iz 1980. nije nužno potrebno jer se međunarodne konvencije izravno primjenjuju u tuniškom pravosudnom sustavu. Međutim, nakon nekoliko provedenih aktivnosti osposobljavanja i seminara, također u kontekstu projekta „EuroMed Justice” i IRZ-a (Deutsche Stiftung für Internationale Rechtliche Zusammenarbeit – njemačka zaklada za međunarodnu pravnu suradnju) pokazalo se, prema mišljenju dužnosnika i sudaca, da nacionalno zakonodavstvo koje je trenutačno na snazi nije dovoljno da bi se ispunili zahtjevi Haške konvencije.

                  Konkretno, postupak predaje djeteta u mjesto uobičajenog boravišta nakon roditeljske otmice trebao bi biti jasno uključen u tuniski pravni sustav. U tu je svrhu u Ministarstvu pravosuđa osnovano povjerenstvo zaduženo za pripremu provedbenog zakona koji se podnosi Vladi. Nakon toga Parlament bi trebao donijeti zakon.

                  UNICEF (Bureau Soutien Système Justice des Enfants) podupirat će novi odjel „Justice pour les enfants” u Ministarstvu pravosuđa zadužen za pregled zakonodavstva i predlaganje politika u skladu s međunarodnim konvencijama o pravima djeteta i osposobljavanju pravnih stručnjaka. Bureau Soutien Système Justice des Enfants organizirat će zajedno s l'Ecole Nationale de la Magistrature posebno osposobljavanje namijenjeno sucima koji će morati primjenjivati Konvenciju.

                  Iako je očito da Tunis još mora uspostaviti odgovarajuće provedbeno zakonodavstvo, iskustva nekih država članica (primjerice Francuske) pozitivna su u mjeri u kojoj je uspostavljen pravni okvir. Naime, tuniske vlasti smatraju da je održavanje ugovornih odnosa s državama članicama vrlo važno i tu upućuju na postojeće bilateralne sporazume (tzv. mješovite komisije) koji su na snazi s Francuskom, Belgijom, Švedskom i Norveškom. Zajednički pravni okvir sa svim državama članicama EU-a, koje predstavlja Haška konvencija iz 1980., doista bi pomogao u rješavanju i rješavanju prekograničnih predmeta, čak i prije donošenja provedbenog zakonodavstva.

                  Tunis je također izrazio želju da se daljnje aktivnosti osposobljavanja provedu u državama članicama EU-a, možda onima u kojima se govori francuski. Takav seminar već je održalo francusko središnje tijelo u studenome 2018.

                  Pristup Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980. prihvatilo je 11 ugovornih stranaka, uključujući Švicarsku.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka ne utječe na proračun.

               5.DRUGI ELEMENTI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje država članica Europske unije da prihvate pristup Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li države članice tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije prihvate pristup Tunisa Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je promicanje zaštite prava djeteta kao jedan od svojih ciljeva, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje izjave da prihvaćaju njezin pristup.

               (8)U Haškoj konvenciji iz 1980. organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija nije dopušteno da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu na temelju Haške konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Tunis je 10. srpnja 2017. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Tunisu 1. listopada 2017.

               (11)Na temelju ocjene stanja u tunisu zaključeno je da države članice Europske unije mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Pakistana prema odredbama Haške konvencije iz 1980.

               (12)Države članice Europske unije stoga bi trebale biti ovlaštene položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Tunisa u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom.

               (13)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Irsku te ona stoga sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Države članice Europske unije ovlašćuju se da u interesu Unije prihvate pristup Tunisa Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Haška konvencija iz 1980.”).

               Države članice Europske unije najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Tunisa Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Tunisa Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2021/...”.

               Države članice Europske unije obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Tunisa te priopćuju Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu […] dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 18 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Haškoj konvenciji iz 1980. Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.), Kazahstana (Odluka Vijeća 2016/2311 donesena 8. 12. 2016) i Perua (Odluka Vijeća 2016/2312 donesena 8.12.2016.) Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Dominikanske Republike (Odluka Vijeća (EU) 2019/305 od 18. veljače 2019.) Ekvadora i Ukrajine (Odluka Vijeća (EU) 2019/306 od 18. veljače 2019.); Hondurasa (Odluka Vijeća (EU) 2019/307 od 18. veljače 2019.); Bjelarusa i Uzbekistana (Odluka Vijeća (EU) 2019/308 od 18. veljače 2019.);

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.7.2021.
            COM(2021) 376 final
            2021/0189(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a u vezi s izmjenom Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda(Europski fond za obranu)
            (Tekst značajan za EGP)

               OBRAZLOŽENJE

               1.Predmet prijedloga

               Prijedlog se odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru EGP-a u vezi s predviđenim donošenjem odluke Zajedničkog odbora o izmjeni Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda

               2.Kontekst prijedloga

               2.1.Sporazum o EGP-u

               Sporazumom o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”) jamče se jednaka prava i obveze na unutarnjem tržištu za građane i gospodarske subjekte u EGP-u. Njime se predviđa uvođenje zakonodavstva EU-a kojim su obuhvaćene četiri slobode u 30 država EGP-a, koje čine države članice EU-a, Norveška, Island i Lihtenštajn. Osim toga, Sporazum o EGP-u obuhvaća suradnju u drugim važnim područjima kao što su istraživanje i razvoj, obrazovanje, socijalna politika, okoliš, zaštita potrošača, turizam i kultura, zajednički poznatima kao „neizravne i horizontalne” politike. Sporazum je stupio na snagu 1. siječnja 1994. Europska unija zajedno sa svojim državama članicama stranka je Sporazuma.

               2.2.Zajednički odbor EGP-a

               Zajednički odbor EGP-a nadležan je za upravljanje Sporazumom o EGP-u. Odbor je forum za razmjenu mišljenja povezanih s funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u. Odluke donosi konsenzusom.  U skladu s Ugovorom iz Lisabona Europska služba za vanjsko djelovanje odgovorna je za koordinaciju pitanja EGP-a na strani EU-a.

               2.3.Predviđeni akt Zajedničkog odbora EGP-a

               Zajednički odbor EGP-a treba donijeti odluku Zajedničkog odbora EGP-a („predviđeni akt”) o izmjeni Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda.

               Svrha je predviđenog akta proširiti suradnju ugovornih stranaka Sporazuma o EGP-u kako bi se uključilo sudjelovanje država EFTA-e koje su članice EGP-a u Europskom fondu za obranu. Uredba (EU) 2021/697
                  1
                Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za obranu i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2018/1092 stoga se uključuje u Sporazum o EGP-u.

               Države EFTA-e koje su članice EGP-a smatraju da pitanja obrane nisu obuhvaćena Sporazumom o EGP-u i da se stoga donošenjem ove Odluke ne proširuje područje primjene Sporazuma o EGP-u na pitanja obrane, osim sudjelovanja država EFTA-e koje su članice EGP-a u Europskom fondu za obranu.

                  Budući da Lihtenštajn i Island nisu izrazili interes za sudjelovanje u Europskom fondu za obranu, nacrt odluke Zajedničkog odbora EGP-a odnosi se stoga samo na Norvešku.

               U skladu s proračunskom politikom EU-a u aktivnostima EU-a može se sudjelovati tek kad je plaćen odgovarajući financijski doprinos. Međutim, plaćanje se izvršava nakon što se donese ovaj nacrt odluke Vijeća te nakon što se državama EFTA-e koje su članice EGP-a dostavi poziv EU-a za sredstva koji raspisuje Europska komisija.

               Stoga, kako bi se premostilo razdoblje od 1. siječnja 2021. do primanja odgovarajućeg plaćanja, nacrt odluke Zajedničkog odbora ujedno se primjenjuje retroaktivno od 1. siječnja 2021. Retroaktivnost ne utječe na prava i obveze predmetnih osoba te je u skladu s načelom opravdanih očekivanja.

               Predviđeni akt postat će obvezujući za stranke u skladu s člancima 103. i 104. Sporazuma o EGP-u.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Komisija Vijeću na donošenje podnosi nacrt Odluke Zajedničkog odbora EGP-a koji predstavlja stajalište Unije. Komisija se nada da će ga moći što prije iznijeti u Zajedničkom odboru EGP-a.

               Sadržaj i priroda nacrta priložene odluke Zajedničkog odbora EGP-a nadilaze puke tehničke prilagodbe u smislu Uredbe Vijeća br. 2894/94. Stoga Vijeće utvrđuje stajalište Unije.

               4.Pravna osnova

               4.1.Postupovnopravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali postoji mogućnost da „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  2
               .

               4.1.2.Primjena na ovaj predmet

               Zajednički odbor EGP-a je tijelo osnovano na temelju sporazuma, i to Sporazuma o EGP-u. Akt koji je Zajednički odbor EGP-a pozvan donijeti predstavlja akt koji proizvodi pravne učinke. Predviđeni akt bit će obvezujući na temelju međunarodnog prava u skladu s člancima 103. i 104. Sporazuma o EGP-u.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Sporazuma. Stoga je postupovnopravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a u vezi s člankom 1. stavkom 3. Uredbe Vijeća br. 2894/94 o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru.

               4.2.Materijalnopravna osnova

               4.2.1.Načela

               Materijalnopravna osnova za odluku na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili elementa te ako se može utvrditi da je jedan od ta dva cilja ili elementa glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnopravnoj osnovi, naime onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               U pogledu predviđenog akta kojim se istovremeno želi postići više ciljeva ili koji ima više elemenata, koji su neodvojivo povezani, a nijedan nije sporedan u odnosu na druge, materijalnopravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a iznimno se mora temeljiti na različitim odgovarajućim pravnim osnovama.

               4.2.2.Primjena na ovaj predmet

               Materijalnopravna osnova predložene odluke odgovara materijalnopravnoj osnovi pravnog akta koji se njome uključuje u Sporazum o EGP-u.

               Cilj je Europskog fonda za obranu poticati konkurentnost i inovativnost tehnološke i industrijske baze obrambenog sektora Unije podupiranjem aktivnosti istraživanja i razvoja usmjerenih na obranu. Uredba (EU) 2021/697 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za obranu i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2018/1092 stoga se temelji na glavama Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) „Industrija” i „Istraživanje i tehnološki razvoj te svemir” (članci 173., 182., 183. i 188.).

               Stoga materijalnopravnu osnovu predložene odluke čine sljedeće odredbe: članak 173. stavak 3., članak 182. stavak 4., članak 183. i članak 188. drugi stavak UFEU-a.

               4.3.Zaključak

               Pravna osnova za predloženu odluku trebali bi biti članak 173. stavak 3., članak 182. stavak 4., članak 183. i članak 188. drugi stavak UFEU-a, u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a i člankom 1. stavkom 3. Uredbe Vijeća br. 2894/94 o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru.

               5.Utjecaj na proračun

                  Norveška financijski pridonosi proračunu Unije. Točan iznos utvrdit će se u skladu s odredbama Sporazuma o EGP-u čim se donese ovaj nacrt odluke Vijeća.

               6.Objava predviđenog akta

               Budući da će se aktom Zajedničkog odbora EGP-a izmijeniti Protokol 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda, primjereno ga je nakon donošenja objaviti u Službenom listu Europske unije.

               2021/0189 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a u vezi s izmjenom Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u
                  o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda

                  (Europski fond za obranu)

               (Tekst značajan za EGP)

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske Unije, a posebno njegov članak 173. stavak 3., članak 182. stavak 4., članak 183. i članak 188. drugi stavak, u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2894/94 od 28. studenoga 1994. o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru
                  3
               , a posebno njezin članak 1. stavak 3.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru
                  4
                („Sporazum o EGP-u”) stupio je na snagu 1. siječnja 1994.

               (2)U skladu s člankom 98. Sporazuma o EGP-u Zajednički odbor EGP-a može odlučiti da će izmijeniti, među ostalim, Protokol 31. uz Sporazum o EGP-u, koji sadržava odredbe o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda.

               (3)Uredbu (EU) 2021/697 Europskog parlamenta i Vijeća
                  5
                trebalo bi uključiti u Sporazum o EGP-u.

               (4)Protokol 31. (o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda) uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (5)Stajalište Unije u Zajedničkom odboru EGP-a trebalo bi se stoga temeljiti na nacrtu odluke Zajedničkog odbora EGP-a utvrđenom u Prilogu ovoj Odluci,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u Zajedničkom odboru EGP-a o predloženoj izmjeni Protokola 31. (o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda) uz Sporazum o EGP-u temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora EGP-a priloženom ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 170, 12.5.2021., str. 149.

                     (2)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, t. od 61. do 64.

                     (3)

                        SL L 305, 30.11.1994., str. 6.–8.

                     (4)

                        SL L 1, 3.1.1994., str. 3.

                     (5)

                        Uredba (EU) 2021/697 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za obranu i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2018/1092, SL L 170, 12.5.2021., str. 149.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 8.7.2021.
            COM(2021) 376 final
            PRILOG

            Prijedlogu ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a u vezi s izmjenom Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda(Europski fond za obranu)

               PRILOG

               ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a

               br. […]

               od […]

               o izmjeni Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda

               ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,

               uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegove članke 86. i 98.,

               budući da:

               (1)Primjereno je proširiti suradnju ugovornih stranaka Sporazuma o EGP-u radi uključivanja Uredbe (EU) 2021/697 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za obranu i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2018/1092
                  1
               .

               (2)Primjereno je da države EFTA-e počnu sudjelovati u aktivnostima iz Uredbe (EU) 2021/697 od 1. siječnja 2021., neovisno o tome kad je ova Odluka donesena ili je li ispunjenje ustavnih zahtjeva za ovu Odluku, ako oni postoje, priopćeno nakon 10. srpnja 2021.

               (3)Subjekti s poslovnim nastanom u državama EFTA-e trebali bi imati pravo sudjelovati u aktivnostima započetima prije stupanja na snagu ove Odluke. Troškovi takvih aktivnosti čija provedba započne nakon 1. siječnja 2021. mogu se smatrati prihvatljivima pod istim uvjetima koji se primjenjuju na troškove subjekata s poslovnim nastanom u državama članicama EU-a pod uvjetom da ova Odluka stupi na snagu prije završetka predmetnog djelovanja.

               (4)Uvjeti za sudjelovanje država EFTA-e i njihovih institucija, poduzeća, organizacija i državljana u programima Europske unije utvrđeni su u Sporazumu o EGP-u, a posebno njegovu članku 81.

               (5)Protokol 31. uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti kako bi se omogućila provedba te proširene suradnje od 1. siječnja 2021.,

               DONIO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               U članak 1. stavak 5. Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u dodaje se sljedeće:

               „—32021 R 0697: Uredba (EU) 2021/697 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za obranu i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2018/1092 (SL L 170, 12.5.2021., str. 149.).

               Troškovi aktivnosti čija provedba započne nakon 1. siječnja 2021. mogu se smatrati prihvatljivima od početka djelovanja u okviru sporazuma o bespovratnim sredstvima ili predmetne odluke o bespovratnim sredstvima pod uvjetom da Odluka Zajedničkog odbora EGP-a br. XX/2021 od xx 2021. [ova Odluka] stupi na snagu prije završetka djelovanja.

               Island i Lihtenštajn izuzimaju se iz sudjelovanja i financijskog doprinosa tom programu.”

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu dan nakon zadnje obavijesti u skladu s člankom 103. stavkom 1. Sporazuma o EGP-u
                  2*.

               Primjenjuje se od 1. siječnja 2021.

               Članak 3.

               Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u Službenog lista Europske unije i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu […]

                  Za Zajednički odbor EGP-a

                  Predsjednik

                  […]

                  Tajnici

                  Zajedničkog odbora EGP-a

                     […]

               Izjava država EFTA-e

               uz Odluku br. […] od xx 2021. o izmjeni Protokola 31. uz Sporazum o EGP-u radi proširivanja suradnje ugovornih stranaka kako bi se uključilo sudjelovanje država EFTA-e u Europskom fondu za obranu

               [za donošenje zajedno s Odlukom i za objavu u SL-u]

               Ovom Odlukom proširuje se suradnja ugovornih stranaka kako bi se uključilo sudjelovanje država EFTA-e u Europskom fondu za obranu. Države EFTA-e smatraju da pitanja obrane nisu obuhvaćena Sporazumom o EGP-u i da se stoga donošenjem ove Odluke ne proširuje područje primjene Sporazuma o EGP-u na pitanja obrane, osim sudjelovanja država EFTA-e u Europskom fondu za obranu. Države EFTA-e naglašavaju i da Island i Lihtenštajn ne sudjeluju u Europskom fondu za obranu niti tom fondu financijski pridonose.

                     (1)

                        SL L 170, 12.5.2021., str. 149.

                     (2)
                  *
                        [Ustavni zahtjevi nisu navedeni.] [Ustavni su zahtjevi navedeni.]