				|

		52014PC0161

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Cilj je ovog prijedloga utvrditi stajalište
Unije o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz 2006. godine u odnosu
na odgovornost brodovlasnika za a) isplatu odštetnih zahtjeva u slučaju
smrti i tjelesnih ozljeda i b) napuštanje pomoraca.
Izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz
2006. godine (MLC, 2006.) Međunarodne organizacije rada (ILO), dalje u
tekstu: „Konvencija o radu pomoraca”, „Konvencija” ili „MLC”, na dnevnom su
redu prvog sastanka „posebnog tripartitnog odbora”, dalje u tekstu: „Odbor”.
Konvencijom se utvrđuju minimalni radni i
životni uvjeti za sve pomorce na brodovima koji plove pod zastavama zemalja
koje su ratificirale Konvenciju[1].
Izmjene koje Odbor treba razmotriti tiču se Kodeksa MLC-a, koji se odnosi
na način provedbe Članaka i Pravila MLC-a te sadrži standarde i
smjernice[2].

1.1.        Razmatranje i moguće
prihvaćanje izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca na prvom sastanku
„posebnog tripartitnog odbora” od 7. do 11. travnja 2014.
Odboru je povjereno razmatranje prijedloga izmjena
Kodeksa MLC-a u skladu s člankom XV. MLC-a. Upravno vijeće ILO-a
osnovalo je Odbor na svojoj 318. sjednici u lipnju 2013. Na svojoj 319.
sjednici u listopadu 2013. odlučilo je sazvati prvi sastanak Odbora od 7.
do 11. travnja 2014. u Ženevi i usvojilo njegov dnevni red koji uključuje
„razmatranje prijedloga izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz 2006.
godine (MLC, 2006.)”.
Na sastanku Zajedničke ad hoc
stručne radne skupine IMO-a/ILO-a[3]
za odgovornost i naknade održanom 2009. godine[4]
nakon rezolucije donesene na 94. (pomorskom) zasjedanju Međunarodne
konferencije rada, kada je donesen MLC[5],
identificirana su dva pitanja za buduće izmjene Kodeksa: odgovornost
brodovlasnika u odnosu na isplatu odštetnih zahtjeva u slučaju smrti i
tjelesnih ozljeda te na napuštanje pomoraca. Ta je dva pitanja Pripremni odbor
kojeg je 2010. osnovalo Upravno vijeće ILO-a identificirao kao žurna
pitanja koja treba razmotriti na prvoj sjednici Odbora.
U listopadu 2013., skupina brodovlasnika i skupina
pomoraca u Odboru zajednički su predale dva kompleta prijedloga za izmjene
Kodeksa MLC-a, u skladu sa stavkom 2. članka XV. MLC-a[6].
Prema pojednostavljenom postupku za izmjenu
Kodeksa MLC-a sukladno stavku 3. članka XV. MLC-a, glavni ravnatelj ILO-a
priopćio je prijedlog izmjena svim državama članicama ILO-a s pozivom
da dostave svoje primjedbe i prijedloge u listopadu 2013.[7] Prijedlozi izmjena
zatim su dostavljeni Europskoj uniji u prosincu 2013.[8]
Na sjednici u travnju 2014. Odbor treba razmotriti
ta dva kompleta prijedloga izmjena. Da bi Odbor donio te izmjene, potrebna je
zastupljenost pola članica koje su ratificirale MLC na sjednici i
dvotrećinska većina članova Odbora, koja uključuje pola
pripadajućih glasova vlada, brodovlasnika i pomoraca.
1.2.        Moguće prihvaćanje
izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca na 103. zasjedanju Međunarodne
konferencije rada od 28. svibnja do 12. lipnja 2014. i stupanje na snagu
Nakon što ih Odbor prihvati, izmjene Kodeksa MLC-a
treba odobriti Međunarodna konferencija rada s dvije trećine glasova
prisutnih delegata i zatim ih predati na razmatranje članicama ILO-a koje
su ratificirale MLC. Očekuje se da će ta zadaća biti povjerena
Međunarodnoj konferenciji rada na njezinom 103. zasjedanju koje će se
održavati od 28. svibnja do 12. lipnja 2014.
Izmjene prihvaćene u tom postupku stupaju na
snagu u razdoblju koje obično iznosi dvije godine, osim ako je znatan broj
članica koje su ratificirale Konvenciju[9]
službeno izrazio svoje neslaganje s tim izmjenama.
1.3.        Sadržaj predloženih izmjena
Kodeksa Konvencije o radu pomoraca koje podliježu sastancima Međunarodne
organizacije rada u 2014. godini
Dva kompleta prijedloga izmjena Kodeksa MLC-a koji
podliježu sastancima ILO-a u 2014. godini, odnose se na Standarde (Dio A.) i
Smjernice (Dio B.) Kodeksa MLC-a u vezi s Pravilom 2.5. o repatrijaciji u
Poglavlju 2. o uvjetima zaposlenja i Pravilom 4.2. o obvezama brodovlasnika u
Poglavlju 4. o zaštiti zdravlja, zdravstvenoj skrbi, socijalnoj skrbi i
sigurnosti[10].
Prijedlog povezan s Pravilom 2.5. „Repatrijacija”
(vidi Prilog) odnosi se na napuštanje pomoraca. Do napuštanja dolazi kada
brodovlasnik ne pokriva troškove repatrijacije pomorca ili je ostavio pomorca
bez potrebnog uzdržavanja i podrške ili je na drugi način jednostrano
raskinuo svoje veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne
plaće tijekom razdoblja od najmanje dva mjeseca. Predloženim se izmjenama
utvrđuju zahtjevi za brz i učinkovit sustav financijskog jamstva za
pomoć pomorcima koji su zaposleni, uzeti na rad ili u bilo kojem svojstvu
rade na brodu koji plovi pod zastavom članice u slučaju napuštanja.
Taj sustav pokriva neisplaćene plaće i ostala prava u trajanju do
četiri mjeseca, troškove repatrijacije, potrebno uzdržavanje
uključujući odgovarajuću hranu, odjeću, smještaj, potrebnu
zdravstvenu skrb i druge razumne troškove ili davanja koji proizlaze iz
napuštanja. Prema prijedlogu, svaka članica dodatno zahtijeva da se za
brodove koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz u obliku dokumenta o
financijskom jamstvu koje je izdalo tijelo za izdavanje financijskih jamstava.
Predložene se smjernice odnose na neposrednu pomoć u slučaju kada je
potrebno određeno vrijeme da se provjeri valjanost određenih aspekata
zahtjeva pomorca i na pojedinosti dokaza o financijskom jamstvu.
Prijedlog povezan s Pravilom 4.2. „Obveze
brodovlasnika” (vidi Prilog) odnosi se na naknade u slučaju smrti ili
dugotrajne invalidnosti zbog ozljede na radu, bolesti ili opasnosti.
Prijedlogom se utvrđuju minimalni zahtjevi za sustav financijskih jamstava
kojim se osiguravaju naknade u vezi s ugovornim zahtjevima, koji su definirani
kao zahtjevi povezani s bolesti, tjelesnim ozljedama ili smrti do kojih
dođe dok pomorac radi u okviru sporazuma o zaposlenju pomoraca ili koji
proizlaze iz zaposlenja po tom sporazumu. Treba uspostaviti učinkovite
mjere za zaprimanje, obradu i nepristrano namirenje ugovornih zahtjeva za
naknadu u brzim i pravednim postupcima. Ne smije biti odgađanja ni
pritiska da se prihvati isplata manja od ugovornog iznosa ili privremena
isplata u slučajevima u kojima je teško procijeniti konačnu naknadu.
Uz to, ne smije biti ograničavanja drugih zakonskih prava, iako će se
povlastice odbijati od odšteta. Prema prijedlogu, svaka članica dodatno
zahtijeva da se za brodove koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz o
financijskom jamstvu u obliku dokumenta ili da brodovlasnik obavijesti
matičnu državu i pomorce ako je jamstvo poništeno. Predloženim smjernicama
obrađuju se detalji o dokazima o financijskom jamstvu te one sadržavaju primjere
obrazaca potvrde primitka sredstava i oslobađanja od odgovornosti za
plaćanje ugovornih zahtjeva.
1.4.        Pravo Unije u području
izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca koje podliježu sastancima
Međunarodne organizacije rada u 2014. godini
Predložene su izmjene Kodeksa MLC-a u velikoj
mjeri obuhvaćene nadležnostima koje su Uniji dodijeljene Ugovorima.
Nadalje, mnogi dijelovi izmjene tiču se područja prava Unije koji su
na razini EU-a već na naprednoj razini uređenosti. Povrh toga, Odlukom
Vijeća 2007/431/EZ od 7. lipnja 2007. države su članice ovlaštene
ratificirati MLC u interesu Unije.
Predložene su izmjene MLC-a usmjerene na pitanja
obrađena u Direktivi 2009/13/EZ o provedbi Sporazuma koji su sklopili
Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih
radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz 2006., i izmjeni Direktive
1999/63/EZ Tom se Direktivom u pravo EU-a prenose mjerodavne odredbe Konvencije
kroz određivanje minimalnih zahtjeva u mjerodavnim područjima na temelju
sporazuma između europskih sektorskih socijalnih partnera u skladu s
odredbama Ugovora u području socijalne politike[11].
Iako nije kao takvo obrađeno u Direktivi
2009/13/EZ, „napuštanje” pomoraca ipak spada pod njezin Standard A.2.5. koji
glasi: „Svaka država članica osigurava da pomorci na brodovima koji viju
njezinu zastavu imaju pravo na repatrijaciju (...) kada pomorci više ne mogu
obavljati svoje dužnosti prema njihovom ugovoru o radu ili se od njih ne može
očekivati da ih obavljaju u određenim okolnostima”. Slično tome,
u vezi s odgovornošću brodovlasnika, Standardom A.4.2. propisano je:
„Svaka država članica donosi zakone i propise kojima se od vlasnika
brodova koji viju njezinu zastavu zahtijeva da budu odgovorni za zdravstvenu
zaštitu i medicinsku skrb svih pomoraca zaposlenih na brodu u skladu sa
sljedećim najmanjim standardima: (...) brodovlasnici osiguravaju
financijsko jamstvo za naknadu u slučaju smrti ili dugotrajne invalidnosti
pomorca zbog ozljede na radu, bolesti ili pogibelji, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom,
ugovorom o radu ili kolektivnim ugovorom.” U oba slučaja izmjenama
Konvencije uveli bi se posebni zahtjevi za sustave financijskih jamstava i za
podnošenje dokaza u obliku dokumenta u tim područjima.
Treba naglasiti i da je u završnim odredbama
Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i
Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca
provedenog u Direktivi 2009/13/EZ navedeno da se, nakon izmjena odredaba
Konvencije te na zahtjev bilo koje stranke potpisnice Sporazuma, provodi nadzor
primjene Sporazuma.
Provedba predloženih izmjena Konvencije tiče
se područja prometa[12]:
Direktive 2009/16/EZ o nadzoru države luke, kako je izmijenjena Direktivom
2013/38/EU od 12. kolovoza 2013. kako bi se MLC uključio među
konvencije kao što su SOLAS[13],
MARPOL[14]
i STCW[15],
kao i Direktive 2013/54/EU od 20. studenoga 2013. o državi zastave, kojom se
provodi Prilog Direktivi 2009/13/EZ. Direktiva 2009/16/EZ primjenjuje se na sve
brodove koji pristaju u lukama EU-a, bez obzira na državljanstvo pomoraca, a
cilj je Direktive 2013/54/EU osigurati da države članice EU-a ispunjuju
svoje obveze kao države zastave u smislu Direktive 2009/13/EZ, kao i Priloga
toj Direktivi, i primjenjuje se na sve pomorce na brodovima koji plove pod
zastavom EU-a. Podnošenje dokaza u obliku dokumenata
navedenih u prijedlogu izmjena posebno je obuhvaćeno Direktivom 2009/16/EZ
kako je izmijenjena.
Predložene izmjene tiču se i aspekata
područja socijalne politike[16],
gdje su minimalni zahtjevi za zdravlje i sigurnost na radu posebno
određeni Direktivom 89/391/EEZ o uvođenju mjera za poticanje
poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu.
Nadalje, predviđene se izmjene tiču
koordiniranja sustava socijalne sigurnosti obrađenog u Uredbi (EZ) br. 883/2004
i provedbenoj Uredbi (EZ) br. 987/2009
za državljane EU-a, odnosno Uredbi (EU)
br. 1231/2010[17]
za državljane trećih zemalja koji zakonito borave u EU-u, članove
njihovih obitelji i nadživjele osobe kod prekograničnih situacija. Ti su
propisi doneseni u području slobodnog kretanja radnika i useljavanja[18].
Predložene izmjene mogu uključivati
zakonodavstvo EU-a u području pravosudne suradnje u građanskim
stvarima, a posebno Uredbu (EU) br. 1215/2012 o nadležnosti, priznavanju i
izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima[19].
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA
Nije primjenjivo.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Vjerojatno će Međunarodnoj
konferenciji rada biti povjereno da na svom 103. zasjedanju prihvati navedene
prijedloge izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca. U skladu s člankom
XV. MLC-a, te izmjene za sve stranke koje nisu službeno izrazile svoje
protivljenje u roku od dvije godine[20]
stupaju na snagu šest mjeseci nakon kraja tog razdoblja, osim ako više od
40 % stranaka koje istovremeno predstavljaju najmanje 40 % bruto
tonaže brodova članica izrazi neslaganje s izmjenama prihvaćenima na
Međunarodnoj konferenciji rada.
Iz toga proizlazi da će predviđene
izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca predstavljati akt tijela osnovanog
međunarodnim sporazumom koji će proizvoditi pravne učinke.
Samo države mogu biti članice ILO-a i
mogu glasovati o odobravanju izmjena Kodeksa MLC-a na Međunarodnoj
konferenciji rada na koju je Unija pozvana sa statusom promatrača.
Zbog navedenoga, u skladu s člankom 218.
stavkom 9. UFEU-a, Vijeće treba donijeti odluku kojom će utvrditi
stajalište koje će se prihvatiti u ime Unije i istovremeno ovlastiti
države članice da zajednički djeluju u interesu Unije.
Predlaže se podržati prijedlog
predviđenih izmjena Kodeksa MLC-a.
Na temelju prijedloga kojeg su zajednički
podnijeli skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru, u ovoj se fazi
čini da opća načela koja se uvode predloženim izmjenama nisu u
suprotnosti s pravom Unije i nema
neusklađenosti između predloženih izmjena i pravne stečevine
Unije. Posebno nema neusklađenosti pristupa između
predloženih izmjena Kodeksa MLC-a i minimalnih zahtjeva pravne stečevine
Unije u socijalnim pitanjima. To znači da mjere Unije mogu biti strože od
standarda ILO-a i obratno[21],
kako proizlazi iz članka 19. stavka 8. Ustava ILO-a o tome da konvencije
ILO-a, kao što je MLC, sadržavaju minimalne standarde. Nema ni
neusklađenosti između predloženih izmjena Kodeksa MLC-a i pravne
stečevine Unije o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti ili propisa iz
pravne stečevine Unije u području prijevoza.
Na temelju prethodnog iskustva može se
očekivati da se tekst predviđenih izmjena Kodeksa MLC-a neće
značajno mijenjati od nacrta koji su dogovorili skupina brodovlasnika i
skupina pomoraca do prihvaćanja Međunarodne konferencije rada.
Međutim, kako bi se državama članicama omogućilo da
zajednički djeluju u tijelima ILO-a u interesu Unije na učinkovit i
djelotvoran način, potrebno je omogućiti da države članice mogu
prihvatiti tekst izmjena Kodeksa s nebitnim promjenama u odnosu na tekst koji
su dogovorili skupina brodovlasnika i skupina pomoraca.
2014/0088 (NLE)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime
Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o
izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 153. i članak 218. stavak 9.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
budući da:
(1)       Konvencijom o radu pomoraca
iz 2006. Međunarodne organizacije rada (ILO), dalje u tekstu:
„Konvencija”, utvrđuju se minimalni radni i životni uvjeti za sve pomorce
koji rade na brodovima koji plove pod zastavama zemalja koje su ratificirale
Konvenciju.
(2)       Prijedlozi izmjena Kodeksa
Konvencije na dnevnom su redu prvog sastanka „posebnog tripartitnog odbora”
osnovanog na temelju Konvencije, dalje u tekstu: „Odbor”, koji će se
održati od 7. do 11. travnja 2014. za razmatranje i, po mogućnosti,
donošenje. Donesene izmjene moraju biti dostavljene na prihvaćanje 103.
zasjedanju Međunarodne konferencije rada od 28. svibnja do 12. lipnja
2014.
(3)       Prijedlozi izmjena odnose se
na obveze brodovlasnika u vezi s naknadama za potraživanja zbog smrti,
tjelesnih ozljeda i napuštanja pomoraca. Njih su u listopadu 2013.
zajednički podnijele skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru, u
skladu sa stavkom 2. članka XV. Konvencije (dalje u tekstu: „nacrt
izmjena”).
(4)       Pravila Konvencije i nacrt
izmjena u velikoj su mjeri obuhvaćeni nadležnostima koje su Uniji
dodijeljene Ugovorima. Uz to, nacrt izmjena utjecat će na postojeću
pravnu stečevinu u području socijalne politike[22], prijevoza i
koordinacije sustava socijalne sigurnosti[23].
Većina je odredbi Konvencije podlijegala Direktivi 2009/13/EZ o provedbi
Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i
Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz
2006., i izmjeni Direktive 1999/63/EZ. Provedba Konvencije u Uniji dodatno se
osigurava Direktivom 2009/16/EZ od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke,
kako je izmijenjena Direktivom 2013/38/EU od 12. kolovoza 2013. i Direktivom
2013/54/EU od 20. studenoga 2013. o državi zastave, kojom se provodi Prilog
Direktivi 2009/13/EZ od 16. veljače 2009.
(5)       U skladu s člankom XV.
Konvencije, izmjene Kodeksa koje odobri Međunarodna konferencija rada, za
sve stranke koje nisu službeno izrazile svoje protivljenje u roku od dvije
godine, stupaju na snagu šest mjeseci nakon kraja tog razdoblja, osim ako više
od 40 % stranaka koje istovremeno predstavljaju najmanje 40 % bruto
tonaže brodova članica izrazi neslaganje s tim izmjenama. Iz toga proizlazi
da će predviđene izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca
predstavljati akt tijela osnovanog međunarodnim sporazumom koji će
proizvoditi pravne učinke.
(6)       Zbog navedenog, u skladu s
člankom 218. stavkom 9. UFEU-a, Vijeće treba donijeti odluku kojom
će utvrditi stajalište koje će se prihvatiti u ime Unije i
istovremeno ovlastiti države članice da zajednički djeluju u interesu
Unije, koja nije članica ILO-a[24].
(7)       Budući da, u ovoj fazi,
nacrt izmjena još nije dobio suglasnost svih dionika i da su još moguće
određene promjene prije prihvaćanja na Međunarodnoj konferenciji
rada, potrebno je predvidjeti da države članice, djelujući
zajednički u interesu Unije, mogu prihvatiti tekst izmjena Kodeksa s
nebitnim promjenama u odnosu na tekst koji su dogovorili skupina brodovlasnika
i skupina pomoraca.

DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1.           Stajalište Unije na 103.
zasjedanju Međunarodne konferencije rada bit će da se podrži
prihvaćanje predviđenih izmjena Kodeksa Konvencije kako su ih
zajednički predložile skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru
(dalje u tekstu: „nacrt izmjena”). Tekst nacrta izmjena priložen je ovoj
Odluci.
2.           Države članice zauzimaju
stajalište Unije kako je utvrđeno u stavku 1., djelujući
zajednički u interesu Unije pri prihvaćanju izmjena Kodeksa Konvencije
na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada.
3.           Države članice koje
djeluju zajednički u interesu Unije mogu dogovoriti nebitne promjene tog
stajališta u okviru tijela ILO-a bez daljnje odluke Vijeća.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena državama članicama
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm.
[2]               Konvencija je podijeljena u tri glavna dijela: prvi dio
su Članci, kojima se propisuju općenita načela i obveze. Nakon
Članaka slijede Pravila i Kodeks koji se odnose na područja radnih i
životnih uvjeta pomoraca koji su obuhvaćeni Konvencijom te na inspekcije i
zadovoljavanje uvjeta. Pravila, koja su pisana vrlo općenito, nadopunjena
su detaljnijim Kodeksom. Kodeks ima dva dijela: Dio A. sadrži Standarde, a Dio
B. Smjernice. Zemlje koje ratificiraju MLC moraju donijeti nacionalne propise
ili poduzeti druge mjere kako bi osigurale da se načela i prava iz Pravila
provode na način propisan Standardima iz Dijela A. Kodeksa (ili na
suštinski istovjetan način). Prilikom odlučivanja o pojedinostima
svojih propisa ili drugih provedbenih mjera, zemlje koje su ratificirale Konvenciju
moraju posvetiti prikladnu pozornost sukladnosti sa Smjernicama iz Dijela B.
Kodeksa.
[3]               Međunarodna pomorska organizacija
[4]               ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno izvješće,
Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a za
odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak.
[5]               Rezolucija o Zajedničkoj ad hoc
stručnoj radnoj skupini IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi s
odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
pomoraca, Međunarodna konferencija rada, Privremeni zapisnik br.
3-1(Rev.), 94. zasjedanje (pomorsko), Ženeva, 2006., str. 3-1/16. Vidi: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[6]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, vidi Prilog preporučenoj Odluci.
[7]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf.
[8]               Poziv na sjednicu Odbora sadržavao je upućivanje na
web-mjesto http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm
koje je ažurirano u studenome 2013.
[9]               Najmanje 40 % članica koje su ratificirale MLC
i koje predstavljaju 40 % bruto tonaže brodova članica koje su ratificirale
MLC.
[10]             http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf.

[11]             Članci 153. i 155. UFEU-a.
[12]             Članak 100. UFEU-a.
[13]             Međunarodna konvencija o zaštiti ljudskih života na
moru.
[14]             Međunarodna konvencija o sprečavanju
onečišćenja s brodova.
[15]             Međunarodna konvencija o standardima osposobljavanja,
izdavanja svjedodžbi i straže za pomorce.
[16]             Članci 153. i 155. UFEU-a.
[17]             Ili Uredbi (EZ) br. 859/2003 u
slučaju Danske ili Ujedinjene Kraljevine.
[18]             Članak 48. UFEU-a, članak 79. stavak 2.b UFEU-a.

[19]             Članak 67. stavak 4. i točke (a), (c) i (e)
članka 81. stavka 2. UFEU-a.
[20]             Ili u drugom razdoblju koje odredi Konferencija, nakon što
ih glavni ravnatelj ILO-a priopći članicama koje su ratificirale
Konvenciju.
[21]             Mišljenje 2/91 Suda Europske unije, stavak 18.
[22]               Uključujući Direktivu 89/391/EEZ o sigurnosti
i zdravlju radnika na radu.
[23]               Uključujući Uredbu (EZ) br. 883/2004
i provedbenu Uredbu (EZ)
br. 987/2009 za državljane EU-a, odnosno Uredbu (EU)
br. 1231/2010 ili Uredbu (EZ) br. 859/2003
za državljane trećih zemalja koji zakonito borave u EU-u te, kod
prekograničnih situacija, za članove njihovih obitelji i nadživjele
osobe.
[24]               Mišljenje 2/91 Suda Europske unije od 19. ožujka 1993.,
ECR 1993-I, stranica 1061., stavak 26.
PRILOG
I. Prvi skup zajedničkih prijedloga:
Prijedlog izmjena Kodeksa koje se odnose na Pravilo 2.5. Konvencije o radu
pomoraca iz 2006.

U ovom su prijedlogu odražena načela
prihvaćena na devetom sastanku (2. – 6. ožujka 2009.) Zajedničke ad
hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi
s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
pomoraca[1].
Bilješke u ovom prijedlogu isključivo su informativne prirode i nisu dio
teksta prijedloga izmjena.

A. Prijedlozi povezani sa Standardom
A.2.5.
1. U sadašnjem
naslovu „Standard A.2.5. – Repatrijacija”, „A.2.5.” zamijenjen je s „A.2.5.1.”.

2. Poslije stavka
9. sadašnjeg Standarda A.2.5. dodaje se sljedeći naslov i tekst:
Standard A.2.5.2. – Financijsko jamstvo[2]
1. U provedbi Pravila 2.5. stavka 2., ovim se
standardom utvrđuju zahtjevi za osiguranje pružanja brzog i
učinkovitog sustava financijskog jamstva za pomoć pomorcima u
slučaju napuštanja pomoraca.
2. Za potrebe ovog Standarda smatra se da je
pomorac napušten ako, kršeći zahtjeve ove Konvencije ili sporazuma o
zaposlenju pomorca, brodovlasnik:
(a) ne pokrije troškove repatrijacije pomorca; ili

(b) ostavi pomorca bez potrebnog uzdržavanja i
podrške; ili
(c) na drugi način jednostrano prekine svoje
veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne plaće tijekom
razdoblja od najmanje dva mjeseca.
3. Svaka članica osigurava uspostavu sustava
financijskog jamstva koji ispunjuje zahtjeve ovog Standarda za brodove koji
plove pod njezinom zastavom. Sustav financijskog jamstva može imati oblik
sustava socijalnog osiguranja, osiguranja, nacionalnog fonda ili drugih
sličnih aranžmana. Njegov oblik određuje članica nakon
savjetovanja s organizacijama brodovlasnika i pomoraca na koje se on odnosi.
4. Sustav financijskog jamstva osigurava izravan
pristup, dostatno pokriće i hitnu financijsku pomoć u skladu s ovim
Standardom svakom napuštenom pomorcu koji je bio zaposlen ili uzet u rad ili
radio u bilo kojem svojstvu na brodu koji plovi pod zastavom članice.
5. Za potrebe ovog Standarda, potrebno uzdržavanje
i podrška pomoraca uključuje: odgovarajuću hranu, odjeću,
smještaj, potrebnu zdravstvenu skrb i druge razumne troškove ili davanja koji
proizlaze iz napuštanja.
6. Svaka članica zahtijeva da se za brodove
koji plove pod njezinom zastavom i na koje se primjenjuje stavak 1. ili 2.
Pravila 5.1.3. dostavi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu koje je
izdao izdavatelj financijskih jamstava[3].
Dokazi u obliku dokumenta postavljaju se na vidljivo mjesto u smještaju
pomoraca. Kada pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava,
dokument svakog izdavatelja nosi se na brod.
7. Dokaz o financijskom jamstvu u obliku dokumenta
mora sadržavati podatke zahtijevane u Dodatku A.2.-I. Dokaz mora biti na
engleskom jeziku ili popraćen prijevodom na engleski jezik.
8. Pomoć koju pruža sustav financijskog
jamstva odobrava se odmah na zahtjev dotičnog pomorca ili zahtjev u ime
dotičnog pomorca popraćen potrebnim objašnjenjem prava na pomoć
u skladu s gornjim stavkom 2.
9. Uzimajući u obzir Pravila 2.2. i 2.5.,
pomoć koju pruža sustav financijskog jamstva mora biti dostatna za
pokrivanje sljedećeg:
(a) neisplaćenih plaća i ostalih prava
koje brodovlasnik treba isplatiti pomorcu prema sporazumu o zaposlenju,
mjerodavnom kolektivnom ugovoru ili nacionalnom pravu države zastave,
ograničeno na četiri mjeseca svih neisplaćenih plaća i
četiri mjeseca svih neisplaćenih prava;
(b) svih razumnih troškova pomorca,
uključujući troškove repatrijacije iz stavka 10.; te
(c) troškova potrebnog održavanja i podrške zbog
čina ili propusta koji predstavljaju napuštanje do povratka pomorca
kući.
10. Troškovi repatrijacije obuhvaćaju
putovanje odgovarajućim i brzim sredstvima, u pravilu zrakoplovom, i
uključuju potporu za prehranu i smještaj pomoraca od trenutka napuštanja
broda do povratka pomorca kući, potrebnu zdravstvenu skrb, prolaz i
prijevoz osobnih stvari i sve druge razumne troškove ili davanja koje proizlaze
iz napuštanja.
11. Ako je osiguravatelj ili izdavatelj
financijskog jamstva izvršio bilo kakvo plaćanje nekom pomorcu u skladu s
ovim Standardom, on će subrogacijom, asignacijom ili na drugi način,
do isplaćenog iznosa, steći prava koja bi taj pomorac uživao.
12. Nijednom odredbom ovog Standarda ne dovodi se
u pitanje pravo osiguravatelja ili izdavatelja financijskog jamstva na žalbu
protiv trećih osoba.
13. Odredbama ovog Standarda ne isključuju se
i ne dovode u pitanje sva druga prava, zahtjevi ili pravni lijekovi koji mogu
biti na raspolaganju napuštenim pomorcima za naknadu. Nacionalnim zakonima i
propisima može se propisati da se svi iznosi plativi po ovom Standardu mogu
odbiti od iznosa primljenih iz drugih izvora, a koji proizlaze iz svih prava,
zahtjeva i pravnih lijekova koji mogu biti predmet naknade po postojećem
Standardu.

B. Prijedlog povezan sa Smjernicom B.2.5.

Na kraju sadašnje Smjernice B.2.5. dodaje se
sljedeći naslov i tekst:

Smjernica B.2.5.3. – Financijsko jamstvo
1. U provedbi stavka 8. Standarda A.2.5.2., ako je
potrebno određeno vrijeme da se provjeri valjanost određenih aspekata
zahtjeva pomorca, to ne smije spriječiti da pomorac ili predstavnik odmah
primi dio zatražene pomoći koji je priznat kao opravdan.

C. Prijedlog novog dodatka
Prije Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeći
dodatak:

Dodatak A.2.-I.
Dokaz o financijskom jamstvu u skladu s
Pravilom 2.5. stavkom 2.
Potvrda ili[4]
drugi dokaz u obliku dokumenta iz Standarda A.2.5.2. stavka 7. sadržava
sljedeće informacije:
(a) ime broda;
(b) luku upisa broda;
(c) pozivni znak broda;
(d) IMO broj broda;
(e) naziv i adresu izdavatelja financijskog
jamstva;
(f) podatke za kontakt osoba ili subjekta
odgovornih za postupanje sa zahtjevima pomoraca za pomoći;
(g) naziv brodovlasnika;
(h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva;
(i) potvrdu da financijsko jamstvo ispunjuje
zahtjeve Standarda A.2.5.2.

D. Prijedlozi povezani s Dodacima
A.5.-I., A.5.-II. i A.5.-III.[5]

1. Na kraju
Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeća stavka:

Financijsko jamstvo za repatrijaciju.

2. U Dodatku
A.5.-II., iza točke 14. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:

15. Financijsko jamstvo za repatrijaciju (Pravilo
2.5.).

3. U Dodatku
A.5.-II., iza točke 14. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
uvjeta rada pomoraca – Dio II., dodaje se sljedeća točka:

15. Financijsko jamstvo za repatrijaciju (Pravilo
2.5.).

4. Na kraju
Dodatka A.5.-III. dodaje se sljedeće područje:

Financijsko jamstvo za repatrijaciju.

II. Drugi skup zajedničkih
prijedloga: Prijedlog izmjena Kodeksa koje se odnose na Pravilo 4.2. Konvencije
o radu pomoraca iz 2006.
U ovom su prijedlogu odražena načela
prihvaćena na devetom sastanku (2. – 6. ožujka 2009.) Zajedničke ad
hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi
s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
pomoraca[6].
Bilješke u ovom prijedlogu isključivo su informativne prirode i nisu dio
teksta prijedloga izmjena.

A. Prijedlozi povezani sa Standardom
A.4.2.
1. U sadašnjem
naslovu „Standard A.4.2. –Odgovornost brodovlasnika”, „A.4.2.” zamijenjen je s
„A.4.2.1.”.
2. Poslije stavka
7. sadašnjeg Standarda A.4.2. dodaje se sljedeći tekst:

8. Nacionalnim zakonima i propisima osigurava se
da sustav financijskog jamstva za osiguranje naknade kako je predviđeno
stavkom 1. točkom (b) ovog Standarda za ugovorne zahtjeve, kako su
definirani u Standardu A.4.2.2., ispunjuje sljedeće minimalne zahtjeve:
(a) ugovorne naknade, ako su propisane sporazumom
o zaposlenju pomorca i ne dovodeći u pitanje donju točku c.,
isplaćuju se u cijelosti i bez odlaganja;
(b) ne smije biti pritiska da se prihvati isplata
manja od ugovornog iznosa;
(c) kada priroda dugotrajne invalidnosti pomorca
otežava procjenu cjelokupne naknade na koju pomorac može imati pravo, pomorcu
se vrši privremena isplata ili isplate kako bi se izbjegle nepotrebne
poteškoće;
(d) u skladu s Pravilom 4.2. stavkom 2., isplate
pomorcu ne dovode u pitanje druga zakonska prava, no brodovlasnik te isplate
može odbiti od svih naknada koje proizlaze iz bilo kojeg drugog zahtjeva kojeg
je pomorac podnio protiv brodovlasnika i koji proizlazi iz istog incidenta;
(e) zahtjev za ugovornu naknadu može podnijeti
izravno dotični pomorac, njihova obitelj, predstavnik pomorca ili
imenovani korisnik[7].

9. Zakonima i propisima svake članice
osigurava se da pomorci dobiju prethodnu obavijest ako će brodovlasnikovo
financijsko jamstvo biti poništeno i bez odlaganja budu obaviješteni ako se
jamstvo neće obnavljati.
10. Zakonima i propisima svake članice
osigurava se da osiguravatelj obavještava državu zastave ako će
brodovlasnikovo financijsko jamstvo biti poništeno, poslije poništenja i
poslije neobnavljanja.
11. Svaka članica zahtijeva da se za brodove
koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz u obliku dokumenta o
financijskom jamstvu kojeg je izdao izdavatelj financijskih jamstava. Dokazi u
obliku dokumenta postavljaju se na vidljivo mjesto u smještaju pomoraca. Kada
pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava, dokument svakog
izdavatelja nosi se na brod.
12. Financijsko jamstvo osigurava isplatu svih
ugovornih zahtjeva obuhvaćenih jamstvom koji nastanu tijekom razdoblja
valjanosti tog jamstva.
13. Dokaz o financijskom jamstvu u obliku
dokumenta mora sadržavati podatke zahtijevane u Dodatku A.4.-I. Dokaz mora biti
na engleskom jeziku ili popraćen prijevodom na engleski jezik.
Poslije sadašnjeg Standarda A.4. 2. dodaje se
sljedeći naslov i tekst :

Standard A.4.2.2. – Postupanje s ugovornim
zahtjevima[8]

1. Za potrebe Standarda A.4.2.1. i sadašnjeg
Standarda, pojam „ugovorni zahtjev” znači sve zahtjeve povezane s bolesti,
tjelesnim ozljedama ili smrti do kojih dođe dok pomorac radi u okviru
sporazuma o zaposlenju pomoraca ili koji proizlaze iz zaposlenja po tom
sporazumu.
2. Zakonima i propisima svake članice
osigurava se uspostava učinkovitih mehanizama za zaprimanje, postupanje i
nepristrano rješavanje ugovornih zahtjeva koji se odnose na naknadu iz
Standarda A.4.2.1. u brzim i pravednim postupcima.

B. Prijedlozi povezani sa Smjernicom
B.4.2.
1. U sadašnjem
naslovu „Smjernica B.4.2. – Odgovornost brodovlasnika”, „B.4.2.” zamijenjen je
s „B.4.2.1.”.
2. U stavku 1.
sadašnje Smjernice B.4.2., „Standard A.4.2.” zamijenjen je sa „Standard
A.4.2.1.”.

3. Poslije stavka
3. sadašnje Smjernice B.4.2. dodaje se sljedeći naslov i tekst:

Smjernica B.4.2.2. – Postupanje s ugovornim
zahtjevima
1. Nacionalnim zakonima ili propisima treba
osigurati da stranke isplate ugovornog zahtjeva mogu koristiti primjer obrasca
potvrde primitka sredstava i oslobađanja od odgovornosti iz Dodatka
B.4.-I.

C. Prijedlozi novih dodataka
1. Poslije Dodatka
A.2.-I. dodaje se sljedeći dodatak:

DODATAK A.4.-I.
Dokaz o financijskom jamstvu u skladu s
Pravilom 2.5. stavkom 2.
Dokaz o financijskom jamstvu u obliku dokumenta iz
Standarda A.4.2.1. stavka 13. sadržava sljedeće informacije:
(a) ime broda;
(b) luku upisa broda;
(c) pozivni znak broda;
(d) IMO broj broda;
(e) naziv i podatke za kontakt izdavatelja
financijskog jamstva;
(f) mjesto poslovanja izdavatelja financijskog
jamstva;
(g) naziv brodovlasnika;
(h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva;
(i) potvrdu nadležnog tijela da financijsko
jamstvo ispunjuje zahtjeve ovog Standarda.

2. Poslije Dodatka
A.4.-I. dodaje se sljedeći dodatak:

DODATAK B.4.-I.
Primjer obrasca potvrde primitka sredstava i
oslobađanja od odgovornosti iz Smjernice
B.4.2.2.
Brod: ………………………………………………………………………………………….
Incident: ……………………….…………………………………………………………………
Pomorac/zakonski nasljednik i/ili član
obitelji:
………………………….……………….………….....................................................
Brodovlasnik: ………………………………………………………………………………………….
Ja, [pomorac] [zakonski nasljednik i/ili član
obitelji pomorca]* ovime potvrđujem primitak iznosa od [iznos i valuta] za
podmirenje obveze brodovlasnika za plaćanje ugovorne naknade za tjelesnu
ozljedu i/ili smrt sukladno uvjetima mojeg/pomorčevog zaposlenja i ovime
oslobađam brodovlasnika od njegovih obveza prema navedenim uvjetima.
Plaćanje je izvršeno bez priznavanja
odgovornosti za sve zahtjeve i prihvaća se ne dovodeći u pitanje
pravo mojeg/pomorčevog zakonskog nasljednika i/ili člana obitelji da
podnese bilo kakav sudski zahtjev povezan s nemarom ili štetnom radnjom ili
bilo koji drugi raspoloživi pravni lijek koji proizlazi iz navedenog incidenta.

Datum: ………………………………………………………………………………………….
Pomorac/zakonski nasljednik i/ili član
obitelji: ………………………………………………………………………………………….
Potpis: …………………..……………………….………………………………………..........
U znak potvrde:
Brodovlasnik/predstavnik brodovlasnika:
Potpis:
……………………….…………………………………………………………............
Osiguravatelj/predstavnik osiguravatelja:
Potpis:
……………………….…………………………………………………………............___________________
* Prekrižiti nepotrebno.

D. Prijedlozi povezani s Dodacima
A.5.-I., A.5.-II. i A.5.-III.[9]

1. Na kraju
Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeća stavka:

Financijsko jamstvo za odgovornost brodovlasnika.

2. U Dodatku
A.5.-II., iza točke 15. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:

16. Financijsko jamstvo za odgovornost
brodovlasnika (Pravilo 4.2.).

3. U Dodatku
A.5.-II., iza točke 15. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:

16. Financijsko jamstvo za odgovornost
brodovlasnika (Pravilo 4.2.).

4. Na kraju
Dodatka A.5.-III., dodaje se sljedeće područje:

Financijsko jamstvo za odgovornost brodovlasnika
[1]               ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno izvješće,
Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a za
odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak. Vidjeti:
http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_
161446/lang--en/index.htm. Značaj te radne skupine kao dijela aktivnosti
nakon donošenja Konvencije o radu pomoraca iz 2006. također je prepoznata
u rezoluciji usvojenoj na 94. zasjedanju Međunarodne konferencije rada,
kada je donesena Konvencija o radu pomoraca iz 2006. Vidjeti: Rezolucija o
Zajedničkoj ad hoc stručnoj radnoj skupini IMO-a/ILO-a za
odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, Međunarodna konferencija rada,
Privremeni zapisnik br. 3-1(Rev.), 94. zasjedanje (pomorsko), Ženeva, 2006.,
str. 3. – 1./16. Vidjeti:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.

[2]               Predloženim naslovom uspostavlja se odnos između
podnošenja financijskog jamstva za repatrijaciju u Pravilu 2.5. stavku 2. i
koncepta napuštanja kako je definiran u predloženom novom Standardu A.2.5.2.
stavak 2. (prije stavak 5. „načela” Ad hoc stručne radne
skupine IMO-a/ILO-a).
[3]               Zajednička ad hoc stručna radna skupina
IMO-a/ILO-a je 2009. godine prihvatila da ovu stavku treba dodati na popis
područja podložnih nadzoru države luke te bi stoga bila predmet
certifikacije za brodove, koju treba i pregledati i certificirati. Vidi
konačno izvješće iz gornje bilješke 1, stavak 106. Pojam „dokaz u
obliku dokumenta” korišten je zbog razlike u mišljenjima o točnom obliku
te dokumentacije za dokazivanje financijskog jamstva. Formulacija je
također u skladu s pristupom usvojenim u Smjernicama za kontrolu države
zastave ILO-a pripremljenima 2008. na tripartitnom sastanku
stručnjaka.
[4]               Kako je gore navedeno, unutar
Zajedničke ad hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a postoje
razlike u mišljenjima o točnom obliku te dokumentacije za dokazivanje
financijskog jamstva. Formulacija „ili” predložena je da bi se osigurala
fleksibilnost.
[5]               Kako je navedeno u bilješki
3., Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a
prihvatila je da ove zahtjeve treba uključiti u sustav certificiranja
brodova.
[6]               ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno
izvješće, Zajednička ad hoc radna skupina IMO-a/ILO-a za
odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak. Značaj te radne
skupine kao dijela aktivnosti nakon donošenja Konvencije o radu pomoraca iz
2006. također je prepoznata u rezoluciji usvojenoj na 94. zasjedanju
Međunarodne konferencije rada, kada je donesena Konvencija o radu pomoraca
iz 2006. Vidi Rezoluciju o Zajedničkoj ad hoc stručnoj radnoj
skupini IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u
slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, Međunarodna
konferencija rada, Privremeni zapisnik br. 3-1(Rev.), 94. zasjedanje
(pomorsko), Ženeva, 2006., str. 3. – 1./16. Vidjeti:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[7]               Formulacija iz načela
koja je predložila Zajednička ad hoc stručna radna skupina
IMO-a/ILO-a (vidi Završno izvješće iz bilješke 6., stavci 149. – 152. i
Dodatak II. „načela”, stavak 4.), prilagođena je zbog izrade
zakonodavnih akata. Iako se činilo da je formulacija bila predmet
sporazuma (vidi stavak 152.), glasnogovornik skupine pomoraca zatražio je da
stavak bude smješten u uglate zagrade (vidi stavak 151.). Napominje se da
postojeći prijedlog ne sadrži uglate zagrade.
[8]               Načela koja je predložila
Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a
obuhvaćaju dva pitanja. Vidi Završno izvješće iz gornje bilješke 6.,
stavci 133. – 134.
[9]               Ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a je 2009. godine
prihvatila da ovu stavku treba dodati na popis područja podložnih nadzoru
države luke te bi stoga bila predmet certifikacije za brodove, koju treba i
pregledati i certificirati. Vidi Završno izvješće iz gornje bilješke 1,
stavak 126. Formulacija je također u skladu s pristupom usvojenim u Smjernicama
za kontrolu države zastave ILO-a pripremljenima 2008. na tripartitnom
sastanku stručnjaka. Vidjeti:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/
index.htm


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 30.9.2015.
            COM(2015) 488 final
            2015/0237(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na 66. zasjedanju Izvršnog odbora Programa Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

                  Dopisom od 7. rujna 2015. šef Delegacije Europske unije pri Ujedinjenim narodima u Ženevi zatražio je od predsjednika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a da se preispitaju načini i sredstva kojima bi se mogli poboljšati relevantni oblici sudjelovanja Europske unije u upravljačkim tijelima UNHCR-a kako bi Europska unija mogla osmisliti svoje moguće sudjelovanje u neslužbenim pripremnim savjetovanjima. Očekuje se da će se Izvršni odbor Programa UNHCR-a pozvati na donošenje izmjena Poslovnika na 66. zasjedanju od 5. do 9. listopada 2015. kako bi se ispunio taj zahtjev. Pravilom 46. Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a propisano je da Izvršni odbor može izmijeniti sva pravila. Pravilom 26. Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a propisano je da se odluke Izvršnog odbora Programa UNHCR-a donose većinom glasova prisutnih članova koji glasuju. Sve države članice Europske unije, osim Litve i Malte, članice su Izvršnog odbora Programa UNHCR-a. Na temelju odluke Izvršnog odbora Programa UNHCR-a, koja je posljednji put izmijenjena na 64. zasjedanju od 29. rujna do 3. listopada 2014. (A/AC.96/1143), Europska unija ubraja se u međuvladine organizacije koje će Visoki povjerenik pozvati da pošalju promatrača na javna zasjedanja (pravilo 38.) i stoga neće sudjelovati u donošenju odluka Izvršnog odbora Programa UNHCR-a.

               2.REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA

                  Izmjene Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a priložene ovom Prijedlogu predložio je predsjednik Izvršnog odbora Programa UNHCR-a na zahtjev Ureda Izvršnog odbora Programa UNHCR-a dopisom od 11. rujna 2015. članovima Izvršnog odbora Programa UNHCR-a kako bi se ispunio zahtjev šefa Delegacije Europske unije pri Ujedinjenim narodima u Ženevi upućenom predsjedniku Izvršnog odbora Programa UNHCRa u dopisu od 7. rujna 2015.

                  U travnju 2013. Komisija je obavijestila Vijeće o svojoj strategiji postupnog poboljšanja statusa Europske unije u međunarodnim organizacijama i drugim forumima u skladu s ciljevima Ugovora iz Lisabona. Komisija je 9. travnja i 10. rujna 2014. obavijestila COREPER o svojoj namjeri da nastavi rad na stjecanju dodatnih prava sudjelovanja Europske unije u formalnim i neformalnim tijelima UNHCR-a. Vijeće je 25. i 26. rujna 2014. zauzelo stajalište o mjerama za dodatna prava sudjelovanja Europske unije u formalnim i neformalnim tijelima UNHCR-a u kojem se iznosi da je „Europska unija [...] već dugi niz godina ključni čimbenik u UNHCR-u, kao važan donator u području humanitarne i razvojne pomoći, kroz svoje aktivnosti na međunarodnoj zaštiti, uključujući ponovno naseljavanje i podupiranje robusnih sustava azila uspostavom zajedničkog europskog sustava azila. Ova se uloga stalno povećavala tijekom zadnjih godina. To zahtijeva poboljšanje trenutačnog statusa Europske unije naspram UNHCR-a. Vijeće smatra da je potrebno pronaći nova pravila, pri čemu bi se Europskoj uniji odobrila dodatna prava na sudjelovanje, posebno pravo na sudjelovanje u privatnim sjednicama kako bi raspravljali o ključnim pitanjima upravljanja i politike” te da „Vijeće poziva Komisiju, u uskoj suradnji s visokim predstavnikom, da pristupi UNHCR-u s obzirom na sjednicu [izvršnog odbora UNHCR-a] sljedećeg listopada”.
                     1

                  Komisija je 2. i 16. rujna 2015. obavijestila COREPER o rezultatima tih kontakata. Komisija smatra da u ovom slučaju nije potrebna odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a. Međutim, s obzirom na rasprave u COREPER-u 16. rujna 2015. i 24. rujna 2015. Komisija iznimno daje ovaj Prijedlog pod pretpostavkom da će ga Vijeće prihvatiti do 66. zasjedanja Izvršnog odbora Programa UNHCR-a od 5. do 9. listopada 2015.

                  U ovom je Prijedlogu isključivo riječ o izmjeni Poslovnika Izvršnog odbora i njime se ne dovode u pitanje odgovornosti i nadležnosti Komisije i Visokog predstavnika u skladu s člankom 220. UFEU-a.

               3.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Ovaj Prijedlog ne utječe na proračun EU-a.

               2015/0237 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na 66. zasjedanju Izvršnog odbora Programa Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 78. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Svojim aktivnostima u području međunarodne zaštite, uključujući politiku preseljenja i uspostavu zajedničkog europskog sustava azila, te kao važan donator u području humanitarne i razvojne pomoći, Unija je ključan dionik u područjima ovlasti Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR). Međutim, dosadašnji oblici sudjelovanja u Izvršnom odboru Programa UNHCR-a ne odgovaraju toj važnoj ulozi.

               (2)Stoga je šef Delegacije Europske unije pri Ujedinjenim narodima u Ženevi dopisom od 7. rujna 2015. zatražio od predsjednika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a da se preispitaju načini i sredstva kojima bi se mogli poboljšati relevantni oblici sudjelovanja Unije u upravljačkim tijelima UNHCR-a kako bi Unija mogla osmisliti svoje moguće sudjelovanje u neslužbenim pripremnim savjetovanjima.

               (3)Dopisom od 11. rujna 2015. predsjednik Izvršnog odbora Programa UNHCR-a predložio je članovima Izvršnog odbora Programa UNHCR-a, na zahtjev Ureda Izvršnog odbora Programa UNHCR-a, izmjenu Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a kako bi se ispunio taj zahtjev.

               (4)Pravilom 46. Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a propisano je da sva pravila može izmijeniti Izvršni odbor.

               (5)Očekuje se da će se Izvršni odbor Programa UNHCR-a pozvati na donošenje predloženih izmjena na svojem 66. zasjedanju od 5. do 9. listopada 2015.

               (6)Sve države članice, osim Litve i Malte, članice su Izvršnog odbora Programa UNHCR-a.

               (7)Stoga je primjereno utvrditi stajalište Unije u odnosu na donošenje tih izmjena Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a.

               (8)Ovom se Odlukom ne dovode u pitanje nadležnosti Komisije na temelju članka 220. UFEU-a.

               (9)Budući da se Izvršni odbor Programa UNHCR-a sastaje ubrzo nakon donošenja ove Odluke, ona bi trebala stupiti na snagu na dan donošenja.

               (10)[U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te države članice priopćile su svoju želju da sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.]

               ILI

               [U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, te države članice ne sudjeluju u donošenju ove Odluke te ona za njih nije obvezujuća niti se na njih primjenjuje.]

               ILI

               [U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Irska je priopćila („dopisom od ...”) svoju želju da sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.]

               ILI

               [U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Ujedinjena Kraljevina priopćila je („dopisom od ...”) svoju želju da sudjeluje u donošenju i primjeni ove Odluke.

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Irska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.]

               (11)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u pogledu donošenja izmjena Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a, a koje države članice koje su članice Izvršnog odbora Programa UNHCR-a moraju izraziti djelujući zajednički u interesu Europske unije, utvrđeno je u Prilogu ovoj Odluci.

               Manje izmjene priložene izmjene mogu se odobriti bez daljnje odluke Vijeća.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Stajalište o mjerama za dodatna prava sudjelovanja Europske unije u formalnim i neformalnim tijelima Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) od 24. i 25. rujna 2014., stavci 1. i 2., 13046/1/14 REV1.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 30.9.2015.
            COM(2015) 488 final
            PRILOG
            Prijedlogu Odluke Vijeća
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na 66. zasjedanju Izvršnog odbora Programa Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice

               PRILOG

               Prijedlogu Odluke Vijeća

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti na 66. zasjedanju Izvršnog odbora Programa Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice

               Države članice koje su članice Izvršnog odbora Programa UNHCR-a podupiru donošenje sljedeće izmjene Poslovnika Izvršnog odbora Programa UNHCR-a:

               „Pravilo 33. Poslovnika Izvršnog odbora Programa Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (A/AC.96/187/Rev.7) mijenja se kako slijedi:

               „Sjednice su Odbora javne, osim ako Odbor odluči drugačije. Predsjednik, u dogovoru s Odborom, može pozvati specijalizirane agencije, fondove i programe UN-a te međuvladine organizacije da sudjeluju na privatnim sjednicama na temelju njihove stručnosti i doprinosa radu Odbora.””


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 14.10.2015.
            COM(2015) 501 final
            2015/0240(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za trgovinu uslugama Svjetske trgovinske organizacije u pogledu odobrenja povlaštenog tretmana koji nadilazi pristup tržištu i koji će Europska unija jednostrano dodijeliti za usluge i pružatelje usluga najslabije razvijenih zemalja na temelju oslobođenja za usluge najmanje razvijenih zemalja

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               Razlozi i ciljevi prijedloga

               Predložena Odluka Vijeća donosi se u kontekstu oslobođenja u okviru WTO-a za usluge najmanje razvijenih zemalja. Oslobođenjem za usluge
                  1
                članicama WTO-a omogućuje se da najmanje razvijenim zemljama jednostrano dodjeljuju povlastice za usluge, a Vijeće za trgovinu uslugama mora odobriti prijavljene povlastice koje se dodjeljuju u skladu s mjerama različitima od onih navedenih u članku XVI. Općeg sporazuma o trgovini uslugama (pristup tržištu).

               Komisija je 23. srpnja 2015. donijela Prijedlog odluke Vijeća
                  2
                o utvrđivanju stajališta Unije u okviru Vijeća za trgovinu uslugama WTO-a o odobrenju povlastica koje su ostale članice WTO-a prijavile za usluge i pružatelje usluga najslabije razvijenih zemalja, a koje nisu navedene u članku XVI. Općeg sporazuma o trgovini uslugama (pristup tržištu).

               Predloženom Odlukom Vijeća utvrđuje se stajalište Europske unije u okviru Vijeća za trgovinu uslugama kako bi mogla zatražiti odobrenje u pogledu povlaštenog tretmana koji nadilazi pristup tržištu koji Europska unija namjerava jednostrano dodijeliti za usluge i pružatelje usluga najslabije razvijenih zemalja.

               Tretman koji se namjerava dodijeliti najslabije razvijenim zemljama pripremljen je na temelju pristupa koji je predložen članicama WTO-a na sastanku na visokoj razini Vijeća za trgovinu uslugama održanom 5. veljače 2015. i obavijesti o namjeri prijave koja je WTO-u dostavljena 30. srpnja 2015.

               Usklađenost s postojećim propisima u tom području politike i drugim politikama Unije

               Na Devetoj ministarskoj konferenciji WTO-a, koja se održala od 3. do 6. prosinca 2013. na Baliju, Europska unija pridružila se konsenzusu o donošenju odluke o operacionalizaciji oslobađanja za usluge najmanje razvijenih zemalja
                  3
               . EU se zalaže za uspjeh predstojeće Desete ministarske konferencije WTO-a u Nairobiju u prosincu 2015. i za odlučan nastavak krugova pregovora u vezi s Razvojnim planom iz Dohe te za provedbu rezultata paketa iz Balija, uključujući elemente koji se odnose na najmanje razvijene zemlje. Predložena Odluka Vijeća dio je procesa provedbe paketa iz Balija.

               Podupiranjem gospodarskog napretka najmanje razvijenih zemalja s pomoću predloženih povlastica koje će se dodijeliti u okviru oslobođenja doprinijet će se postizanju ciljeva Ugovora kojim se predviđa da EU doprinosi skladnom razvoju svjetske trgovine te da utvrđuje i provodi zajedničke politike za poticanje održivog razvoja zemalja u razvoju.
                  4
                Predložena obavijest bit će povoljna i za zaključenje dijela pregovora o uslugama u okviru Razvojnog plana iz Dohe.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               Pravna osnova

                  Pravnu osnovu za predloženu Odluku Vijeća čine članak 91., članak 100. i članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU).

               Člankom 218. stavkom 9. UFEU-a predviđa se da, kada tijelo osnovano na temelju međunarodnog sporazuma mora donijeti akt koji proizvodi pravne učinke,Vijeće na prijedlog Komisije ili Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku donosi odluku o utvrđivanju stajališta koje treba donijeti u ime Unije u pogledu donošenja toga akta u navedenom tijelu. Iako obavijest o povlasticama koje Unija namjerava dodijeliti najmanje razvijenim zemljama nema pravni učinak, obuhvaćala bi obveze koje nadilaze pristup tržištu za koje potrebno odobrenje Vijeća za trgovinu uslugama te je u tom slučaju primjerena Odluka u skladu s člankom 218. stavkom 9. Predviđene povlastice odnose se na obveze u okviru Općeg sporazuma o trgovini uslugama i mogu se odnositi na sve uslužne sektore, uključujući usluge prijevoza. Stoga je predložena odluka obuhvaćena područjem primjene članaka 91. i 100. te članka 207. stavka 4. prvog podstavka UFEU-a.

               3.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Prijedlog nema posljedica za proračun.

               2015/0240 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za trgovinu uslugama Svjetske trgovinske organizacije u pogledu odobrenja povlaštenog tretmana koji nadilazi pristup tržištu i koji će Europska unija jednostrano dodijeliti za usluge i pružatelje usluga najslabije razvijenih zemalja na temelju oslobođenja za usluge najmanje razvijenih zemalja

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91., članak 100. i članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Člankom IX. Sporazuma iz Marakeša o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO) utvrđeni su postupci za dodjelu oslobođenja u vezi s multilateralnim trgovinskim sporazumima u prilozima 1.A, 1.B ili 1.C Sporazumu i njihovim prilozima.

               (2)Zatraženo je oslobođenje kojim bi se članicama WTO-a omogućila dodjela povlaštenog tretmana za usluge i pružatelje usluga najmanje razvijenih zemalja, ne odobravajući jednaki tretman za istovjetne usluge i pružatelje usluga svih ostalih članica WTO-a, što čini iznimno odstupanje od obveze na temelju članka II. stavka 1. Općeg sporazuma o trgovini uslugama. Odlukom Vijeća od 14. prosinca 2011. (2012/8/EU) Vijeće je usvojilo stajalište Unije kojim se podržava navedeno oslobođenje.

               (3)Ministarskom odlukom WTO-a od 17. prosinca 2011., kojom se članice WTO-a ovlašćuju za davanje povlaštenog tretmana za usluge i pružatelje usluga najmanje razvijenih zemalja u razdoblju od 15 godina, utvrđuje se u stavcima 1. i 2. da: i. države članice koje u skladu s tim oslobađanjem dodjeljuju povlašteni tretman dostavljaju obavijest Vijeću za trgovinu uslugama te ii. da navedeno Vijeće u skladu sa svojim postupcima mora odobriti povlašteni tretman u odnosu na primjenu mjera koje su različite od onih opisanih u članku XVI. Općeg sporazuma o trgovini uslugama. Zahtjev za odobrenje Vijeća za trgovinu uslugama u odnosu na te mjere ponovno je istaknut u stavku 1.3. Ministarske odluke WTO-a od 7. prosinca 2013.

               (4)Odlukom Vijeća od [] 2015. [] utvrđeno je stajalište Unije o prihvaćanju povlastica koje nadilaze članak XVI. Općeg sporazuma o trgovini uslugama i koje su dodijelile ostale članice WTO-a za usluge i pružatelje usluga najslabije razvijenih zemalja.

               (5)Osim prihvaćanja povlastica koje su dodijelili ostali članovi WTO-a u interesu je razvojnih ciljeva Europske unije, a time se jamči i zaključenje dijela pregovora o uslugama u okviru Razvojnog plana iz Dohe, da Europska unija zatraži odobrenje za povlašteni tretman koji nadilazi pristup tržištu i koji namjerava dodijeliti za usluge i pružatelje usluga iz najslabije razvijenih zemalja, posebno vodeći računa o povlasticama koje su dodijeljene za privremen boravak fizičkih osoba za pružanje usluga kako bi se stvorili poticaji za ispunjenje obveza o ponovnom prihvatu u skladu s međunarodnim pravom, provođenje postojećih sporazuma o ponovnom prihvatu i sklapanje novih, uz uvjet da najslabije razvijene zemlje surađuju s Europskom unijom u području upravljanja migracijama,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Unija će tražiti odobrenje Vijeća za trgovinu uslugama u okviru WTO-a u pogledu povlaštenog tretmana koji Unija namjerava dodijeliti za usluge i pružatelje usluga najmanje razvijenih zemalja, a posebice u pogledu onih povlastica koje nadilaze pristup tržištu kako je utvrđeno u Dopuni ove Odluke i u skladu s ministarskim odlukama WTO-a od 17. prosinca 2011. (WT/L/847) i 7. prosinca 2013. (WT/L/918).

               To će stajalište zastupati Europska komisija.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Oslobođenja su odobrenja koja dodjeljuje Glavno vijeće / Ministarska konferencija WTO-a u cilju privremenog odstupanja od određenih obveza WTO-a koje se inače primjenjuju.

                     (2)
                  COM (2015)356.

                     (3)
                  WT/L/918.

                     (4)
                  Članci 205. i 206. UFEU-a i članak 21. UEU-a.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 7.6.2016.
            COM(2016) 367 final
            2016/0168(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju Republike Austrije i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Perua Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu Konvencija iz 1980.), koju su dosad ratificirale 93 zemlje, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece s pomoću sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprječavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na unaprjeđenju primjene Konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Peru je 28. svibnja 2001. položio instrument pristupa Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Peruu 1. kolovoza 2001.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Perua donosi se na razini EU-a u obliku odluke Vijeća. Države članice trebale bi stoga u vezi s pristupom Perua dati izjavu o prihvatu u interesu Europske unije.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvaćanja pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije s kojim se savjetovalo na inicijativu Komisije.

                  U mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije izjavio je da prihvat pristupa treće države Konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece, zaključenoj u Haagu 25. listopada 1980., u isključivoj je nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi  se izbjegla varijabilna geometrija među državama članicama.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Perua i velike većine država članica EU-a (25). Pristup Perua Konvenciji još nisu prihvatile jedino Austrija, Danska i Rumunjska.

                  Tijekom 2015. Peru je priopćio Komisiji svoj interes da Konvencija stupi na snagu i u odnosu na Austriju i Rumunjsku koje bi Europska unija stoga trebala ovlastiti za prihvaćanje pristupa Perua Konvenciji iz 1980.

                  Prihvaćanjem Austrije i Rumunjske Konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Perua i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a) koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću
                     1
                  .

                  Jedan je od glavnih ciljeva Uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a ugrađen je postupak propisan u Haškoj Konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju oprečnih odluka o tome treba li ili ne treba predati dijete, izdanih u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Komisija je 21. prosinca 2011. donijela osam prijedloga odluka Vijeća u cilju prihvaćanja pristupa osam zemalja (Maroko, Singapur, Ruska Federacija, Albanija, Andora, Sejšeli, Gabon i Armenija) Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece
                     2
                  .

                  Od lipnja do prosinca 2015. Vijeće Europske unije donijelo je sedam odluka utemeljenih na prethodnim prijedlozima
                     3
                  .

                  Ovim Prijedlogom uzima se u obzir treća zemlja (Peru) koja je pristupila Konvenciji iz 1980. prije nego što je utvrđena vanjska nadležnost EU-a za pitanje međunarodne otmice djece donošenjem Uredbe Bruxelles II.a.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Osim s općim ciljem razvoja pravosudne suradnje u građanskim stvarima s prekograničnim implikacijama u skladu s člankom 81. UFEU-a, ovaj Prijedlog povezan je s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju je počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem učinkovitog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Prijedlog je u skladu i s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     4
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče prijateljsko rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj Vodič preveden je na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju nisu ratificirale
                     5
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Budući da se Odluka odnosi na međunarodni sporazum, primjenjiva pravna osnova je članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno s člankom 81. stavkom 3. Vijeće odlučuje jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EZ) br. 2201/2003 te stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

                  •
                        Supsidijarnost

                  Inicijativa je u isključivoj nadležnosti EU-a u skladu s člankom 3. stavkom 2. UFEU-a kako je potvrđeno Mišljenjem 1/13 Suda Europske unije. Stoga se ne primjenjuje načelo supsidijarnosti.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća na istu temu i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u pitanju međunarodne otmice djece osiguravanjem da sve države članice EU-a prihvate pristup Perua Haškoj konvenciji iz 1980. u utvrđenom roku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nakon savjetovanja s Komisijom o njihovoj volji da prihvate pristup Perua Konvenciji iz 1980. Austrija i Rumunjska dale su povoljno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka od 15. siječnja 2016. pokazalo se da u ovoj fazi države članice nemaju prigovore da Austrija i Rumunjska prihvate pristup Perua Konvenciji iz 1980.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Budući da je Konvencija već na snazi u 25 država članica, Komisija i stručnjaci država članica smatrali su da u tom slučaju nije potrebna posebna procjena situacije u predmetnoj trećoj zemlji.

                  Stručnjaci država članica nisu izvijestili o problemima s primjenom Konvencije iz 1980. u pogledu Perua.

               •Procjena učinka

                  Ovaj Prijedlog nema znatne gospodarske i društvene učinke ili učinke na okoliš zbog kojih bi bila potrebna procjena učinka u okviru područja primjene Komisijinih Smjernica za bolju regulativu. Kao i u slučaju sedam odluka Vijeća o prihvaćanju pristupa određenih trećih država Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene 2015., zbog prirode ovog zakonodavnog akta nije potrebna procjena učinka ovog Prijedloga. Pristup treće zemlje Konvenciji iz 1980. ne može se prihvatiti na drugi način nego odlukom Vijeća.

                  Posebna procjena situacije u Peruu smatrala se suvišnom s obzirom na to da je Konvencija već na snazi između Perua i 25 država članica EU-a te s obzirom na to da su Austrija i Rumunjska voljne prihvatiti pristupanje Perua.

                  4.
                        UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena Odluka nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI ELEMENTI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje određenih država članica da prihvate pristup Perua Konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li države članice tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2016/0168 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju Republike Austrije i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Perua Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. u vezi s člankom 218.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  6
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Unija je donijela Uredbu Vijeća (EZ) br. 2201/2003
                  7
                (dalje u tekstu Uredba Bruxelles II.a), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka njihova nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt s djetetom i prava na skrb.

               (3)Uredbom (EZ) br. 2201/2003 dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu Haška konvencija iz 1980.), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)U Haškoj konvenciji iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

               (8)Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti Konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Peru je 28. travnja 2001. položio instrument pristupa Haškoj konvenciji iz 1980. Ta je Konvencija stupila na snagu za Peru 1. kolovoza 2001.

               (11)Konvencija je već na snazi između Perua i 25 država članica, osim Republike Austrije, Kraljevine Danske i Rumunjske. Republika Austrija i Rumunjska mogu prihvatiti u interesu Unije pristup Perua u skladu s uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)Republika Austrija i Rumunjska trebale bi stoga biti ovlaštene prihvatiti pristup Perua u interesu Unije i položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Perua u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice EU-a već su prihvatile pristup Perua Haškoj konvenciji iz 1980. i stoga ne bi trebale položiti novu izjavu o prihvatu jer postojeća izjava ostaje valjana u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (13)Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EZ) br. 2201/2003 te stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Republika Austrija i Rumunjska ovime se ovlašćuju da u interesu Unije prihvate pristup Perua Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu Haška konvencija iz 1980.).

               2.
                     Države članice iz stavka 1. najkasnije do …* polažu izjavu o prihvatu pristupa Perua Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Perua Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2016/...**”.

               3.
                     Svaka država članica obavješćuje Vijeće i Komisiju o polaganju izjave te priopćuje Komisiji tekst izjave u roku od dva mjeseca od polaganja.

               Članak 2.

               One države članice koje su položile svoje izjave o prihvatu pristupa Perua Haškoj konvenciji iz 1980. prije datuma donošenja ove Odluke ne daju nove izjave.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 4.

               Ova je Odluka upućena Republici Austriji i Rumunjskoj.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  SL L 338, 23.12.2003., str. 31.

                     (2)
                  COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917 donesena 21.12.2011.

                     (3)
                  ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1023 od 15.6.2015.; ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1024 od 15. lipnja 2015.; ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2354 od 10. prosinca 2015.; ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2355 od 10. prosinca 2015.; ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2356 od 10. prosinca 2015.;  ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2358 od 10. prosinca 2015.; ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2358 od 10. prosinca 2015. Odluka o Gabonu trenutačno je stavljena na čekanje dok Gabon ne imenuje središnje tijelo koje mora biti imenovano u skladu s člankom 6. Konvencije.

                     (4)
                  Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3).

                     (5)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (6)
                  SL C , , str. .

                     (7)
                  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


				|

		52013PC0903

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o postojanju prekomjernog deficita u Hrvatskoj /* COM/2013/0903 final - 2013/0437 (NLE) */

			   	2013/0437 (NLE)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o postojanju prekomjernog deficita u
Hrvatskoj
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir
Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 126.
stavak 6.,
uzimajući u obzir
prijedlog Komisije,
uzimajući u obzir
primjedbe koje je dala Hrvatska,
budući da:
(1)       U skladu s člankom 126.
Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) države članice izbjegavaju
prekomjerne državne deficite.
(2)       Pakt o stabilnosti i rastu
(PSR) temelji se na cilju zdravih državnih financija kao sredstvu jačanja
uvjeta za stabilnost cijena i snažan održivi rast koji dovodi do otvaranja
novih radnih mjesta.
(3)       Postupkom u slučaju
prekomjernog deficita (PPD) u skladu s člankom 126. UFEU-a, kako je
objašnjeno Uredbom Vijeća (EZ) br. 1467/97 o ubrzanju i pojašnjenju
provedbe postupka u slučaju prekomjernog deficita[1] (što je dio PSR-a)
propisuje se donošenje odluke o postojanju prekomjernog deficita. Protokolom o
postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženim Ugovoru utvrđuju se
daljnje odredbe koje se odnose na provedbu PPD-a. Uredbom Vijeća (EZ) br.
479/2009[2]
utvrđuju se detaljna pravila i definicije za primjenu odredaba navedenog
Protokola.
(4)       U skladu s člankom 126.
stavkom 5. UFEU-a, ako Komisija smatra da u nekoj državi članici postoji
ili bi se mogao pojaviti prekomjerni deficit, ona u skladu s time upućuje
svoje mišljenje dotičnoj državi članici i Vijeću. S obzirom na
svoje izvješće u skladu s člankom 126. stavkom 3. UFEU-a i s obzirom
na mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora u skladu s člankom 126.
stavkom 4. UFEU-a, Komisija je zaključila da u Hrvatskoj postoji
prekomjerni deficit. Stoga je Komisija navedeno mišljenje uputila Hrvatskoj i
obavijestila Vijeće 10. prosinca 2013.[3].
(5)       U članku 126. stavku 6.
UFEU-a navodi se da Vijeće treba razmotriti sve primjedbe koje
dotična država članica želi dati prije nego što nakon sveobuhvatne
procjene odluči postoji li prekomjerni deficit. U slučaju Hrvatske
sveobuhvatnom procjenom dolazi se do zaključaka u nastavku.
(6)       U skladu s revizijom
proračuna za 2013. i nacrtom proračuna za 2014.[4] koji je donijela Vlada
i koji je upućen parlamentu 14. studenoga 2013., hrvatska nadležna tijela
planiraju deficit opće države u iznosu od 5,5 % BDP-a za 2013., nakon
iznosa od 5 % BDP-a u 2012., a očekuju da se omjer neće
promijeniti 2014. te će tek postupno opadati 2015. i 2016. U Komisijinoj
jesenskoj prognozi 2013. objavljenoj 5. studenoga već se u 2013.
predviđa deficit opće države znatno iznad referentne vrijednosti iz
Ugovora u iznosu od 3 % BDP-a, koji će u nedostatku kompenzacijskih
mjera narasti na više od 6 % BDP-a u razdoblju 2013. – 2015. Kako je
navedeno u izvješću Komisije u skladu s člankom 126. stavkom 3.
UFEU-a, planirani i predviđeni deficiti premašuju referentnu vrijednost iz
Ugovora i nisu blizu te vrijednosti. Prekoračenje referentne vrijednosti
može se smatrati iznimnim u smislu PSR-a. Točnije, ono je djelomično
posljedica ozbiljnog gospodarskog pada u smislu PSR-a. Procjenjuje se da se
gospodarska aktivnost od vrhunca u 2008. smanjila za gotovo 12 %.
Predviđa se da će se 2013. realni BDP nastaviti smanjivati, a
neznatan se oporavak očekuje tek 2014. Prema procjenama službi Komisije na
temelju zajednički dogovorene metodologije, potencijalni rast proizvodnje
stagnirao je 2009. i postao negativan 2010. te je otada negativan. Očekuje
se da će se izračunani proizvodni jaz, koji je negativan od 2009.,
tijekom razdoblja prognoze postupno smanjiti, ali će ostati negativan
tijekom 2015., što potvrđuje dubinu i opseg recesije. Međutim,
planirano prekoračenje referentne vrijednosti ne može se smatrati
privremenim u smislu PSR-a. U skladu s predviđanjima nadležnih tijela i
Komisijinom jesenskom prognozom 2013., deficit opće države ostat će
znatno iznad referentne vrijednosti i u 2014. i 2015. Stoga nije ispunjen uvjet
iz Ugovora koji se odnosi na deficit.
(7)       U nacrtu proračuna za
2014. Vlada predviđa povećanje omjera duga i BDP-a s 58,1 % u
2013. na 62 % u 2014. i dalje na 64,1 % u 2015. i 64,7% u 2016. Te su
brojke neznatno više od onih u Smjernicama gospodarske i fiskalne politike iz
rujna 2013. u kojima Vlada predviđa da će omjer duga i BDP-a
dosegnuti 56,6 % u 2013. te 60,6 % u 2014., 63,4 % u 2015. i
65,3 % u 2016. U Komisijinoj jesenskoj prognozi 2013. predviđa se da
će omjer duga opće države i BDP-a u 2013. iznositi 59,7 % BDP-a.
Ako se politike ne promijene, očekuje se da će omjer duga i BDP-a
porasti iznad 60 % u 2014., što znači da će premašiti referentnu
vrijednost iz Ugovora od 60 % BDP-a. U skladu s trenutačno dostupnim
informacijama, izdanjem obveznica u američkim dolarima u studenome 2013.
omjer duga opće države i BDP-a već bi do kraja 2013. premašio prag od
60 %. Člankom 2. stavkom 1.a Uredbe 1467/97 propisano je da se uvjet
u pogledu kriterija duga smatra ispunjenim i ako proračunske prognoze
Komisije upućuju na to da će do potrebnog smanjenja razlike u pogledu
referentne vrijednosti doći tijekom trogodišnjeg razdoblja koje
obuhvaća dvije godine nakon posljednje godine za koju su dostupni podaci.
Prognoze nadležnih tijela i Komisije pokazuju trend rasta omjera duga i BDP-a
zbog i dalje visokih deficita i slabe gospodarske aktivnosti te se očekuje
da će tako i ostati tijekom razdoblja prognoze. Prema tome, nije ispunjena
referentna vrijednost za dug i uvjet iz Ugovora u pogledu kriterija duga.
(8)       U skladu s odredbama Ugovora
Komisija je u svojem izvješću analizirala i „odgovarajuće
čimbenike” u skladu s člankom 126. stavkom 3. UFEU-a. Kako je
navedeno u članku 2. stavku 4. Uredbe (EZ) br. 1467/97, za države s
omjerom duga i BDP-a iznad referentne vrijednosti navedeni čimbenici mogu
se uzeti u obzir u koracima koji dovode do odluke o sukladnosti s kriterijem
deficita samo ako deficit opće države ostane blizu referentne vrijednosti
i ako je prekoračenje referentne vrijednosti privremeno, što nije
slučaj u Hrvatskoj. Pri procjeni sukladnosti s kriterijem duga uzeti su u
obzir odgovarajući čimbenici, a posebno duboka i produljena recesija
uz nepovoljne vanjske uvjete. Njima se ne mijenja zaključak da nije
ispunjen kriterij duga iz Ugovora,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Iz sveobuhvatne procjene
proizlazi da u Hrvatskoj postoji prekomjerni deficit.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena Republici
Hrvatskoj.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               SL L 209, 2.8.1997., str. 6.
[2]               SL L 145, 10.6.2009., str. 1.– 9.
[3]               Svi dokumenti povezani s PPD-om za Hrvatsku mogu se
pronaći na sljedećem web-mjestu:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/croatia_en.htm.
[4]               Nacrt proračuna nije sastavljen na temelju
metodologije ESA 95. Procjene deficita za 2009. – 2012. na temelju metodologije
ESA 95 više su za iznos između 1,5 postotnih bodova i 3,3 postotna boda od
procjena na temelju nacionalne metodologije. Razlike uglavnom proizlaze iz
činjenice da su u brojke koje se odnose na deficit na temelju metodologije
ESA 95 uključena određena plaćanja jamstava, preuzimanja duga i
otplata duga umirovljenicima.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 30.6.2016.
            COM(2016) 313 final
            Prijedlog
            ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
            o mobilizaciji instrumenta fleksibilnosti za financiranje hitnih proračunskih mjera za rješavanje migracijske, izbjegličke i sigurnosne krize koja je u tijeku

               OBRAZLOŽENJE

               Uredbom Vijeća (EU, EURATOM) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014. – 2020.
                  1
                omogućuje se mobilizacija instrumenta fleksibilnosti radi financiranja jasno utvrđenih rashoda koji se nisu mogli financirati unutar gornjih granica raspoloživih za jedan ili više naslova višegodišnjeg financijskog okvira.

               U skladu s člankom 11. Uredbe Vijeća br. 1311/2013 i točkom 12. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju
                  2
               , nakon što su se ispitale sve mogućnosti za preraspodjelu odobrenih sredstava te se iskoristila nedodijeljena razlika iz naslova za rashode Sigurnost i građanstvo (naslov 3.), Komisija predlaže mobilizaciju instrumenta fleksibilnosti u 2017. za koji je gornja granica dostupnog godišnjeg iznosa 471 milijun EUR (po cijenama iz 2011.), što odgovara iznosu od 530 milijuna EUR u sadašnjim cijenama.

               Ta mobilizacija odnosi se na iznos od 530,0 milijuna EUR iznad gornje granice naslova 3. višegodišnjeg financijskog okvira, a namijenjena je financiranju potpore mjerama za upravljanje migracijskom, izbjegličkom i sigurnosnom krizom.

               Indikativna odobrena sredstva za plaćanje koja odgovaraju predloženoj mobilizaciji instrumenta fleksibilnosti izračunana su na temelju pravila koja se primjenjuju na pretfinanciranje, poravnanje plaćanja za pretfinanciranje i završnih plaćanja za razne vrste mjera koje treba financirati, a navedena su u tablici u nastavku:

               (u milijunima EUR, u sadašnjim cijenama)

                        Godina

                        Odobrena sredstva za plaćanje koja se odnose na mobilizaciju instrumenta fleksibilnosti za mjere za upravljanje izbjegličkom krizom 2017.

                        2017.

                        238,3

                        2018.

                        91,0

                        2019.

                        141,9

                        2020.

                        58,8

                        Ukupno

                        530,0

               Prijedlog

               ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

               o mobilizaciji instrumenta fleksibilnosti za financiranje hitnih proračunskih mjera za rješavanje migracijske, izbjegličke i sigurnosne krize koja je u tijeku

               EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju
                  3
               , a posebno njegovu točku 12.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Instrument fleksibilnosti namijenjen je financiranju jasno određenog rashoda koji nije moguće financirati u okviru gornjih granica raspoloživih za jedan ili više drugih naslova.

               (2)Kako je utvrđeno člankom 11. Uredbe Vijeća (EU, EURATOM) br. 1311/2013
                  4
                postoji gornja granica godišnjeg iznosa dostupnog za instrument fleksibilnosti u iznosu od 471 milijun EUR (po cijenama iz 2011.).

               (3)Zbog hitne potrebe potrebno je mobilizirati velik dodatan iznos kako bi se financirale mjere u svrhu ublažavanja migracijske, izbjegličke i sigurnosne krize koja je u tijeku.

               (4)Razmotrivši sve mogućnosti preraspodjele odobrenih sredstava u okviru gornje granice rashoda iz naslova 3. (Sigurnost i građanstvo), čini se nužnim mobilizirati instrument fleksibilnosti kako bi se dopunilo financiranje u općem proračunu Europske unije za financijsku godinu 2017. iznad gornje granice iz naslova 3. za 530,0 milijuna EUR kako bi se financirale mjere u području migracija, izbjeglica i sigurnosti.

               (5)Na temelju očekivanog profila plaćanja odobrena sredstva za plaćanja u okviru mobilizacije instrumenta fleksibilnosti trebala bi biti raspodijeljena na više financijskih godina te su procijenjena na 238,3 milijuna EUR u 2017., 91,0 milijun EUR u 2018., 141,9 milijuna EUR u 2019. i 58,8 milijuna EUR u 2020.

               (6)Kako bi se vrijeme za mobilizaciju instrumenta fleksibilnosti svelo na najmanju moguću mjeru, ova bi se Odluka trebala primjenjivati od 1. siječnja 2017.,

               DONIJELI SU OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               (1)U općem proračunu Unije za financijsku godinu 2017. instrument fleksibilnosti mobilizira se za osiguravanje iznosa od 530,0 milijuna EUR za odobrena sredstva za preuzete obveze iz naslova 3. (Sigurnost i građanstvo).

               Taj se iznos mora upotrijebiti za financiranje mjera za upravljanje migracijskom, izbjegličkom i sigurnosnom krizom koja je u tijeku.

               (2)Na temelju očekivanog plana isplate odobrena sredstva u okviru mobilizacije instrumenta fleksibilnosti iznosit će kako slijedi:

               (a)238,3 milijuna EUR u 2017.;

               (b)91,0 milijun EUR u 2018.;

               (c)141,9 milijuna EUR u 2019.;

               (d)58,8 milijuna EUR u 2020.

               Pojedinačni iznosi za svaku financijsku godinu odobravaju se u skladu s godišnjim proračunskim postupkom.

               Članak 2.

               Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.

               Primjenjuje se od 1. siječnja 2017.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Europski parlament
                        Za Vijeće

                  Predsjednik
                        Predsjednik

                     (1)
                  SL L 347, 20.12.2013., str. 884.

                     (2)
                  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

                     (3)
                  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

                     (4)
                  Uredba Vijeća (EU, EURATOM) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014. – 2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).