				|

		52013PC0814

			Prijedlog DIREKTIVE VIJEĆA o izmjeni Direktive 2011/96/EZ o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica /* COM/2013/0814 final - 2013/0400 (CNS) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Pitanje erozije osnovice poreza na dobit ima
veliku važnost u političkim programima mnogih država u Europskoj uniji i
izvan nje i dio je programa posljednjih sastanaka G20 i G8[1]. Organizacija za
ekonomsku suradnju i razvoj (OECD) trenutačno započinje s radom na eroziji
porezne osnovice i prijenosu dobiti (BEPS)[2]
koji je široko prihvaćen.
Dvostruko neoporezivanje jedno je od
ključnih područja Europske unije koje zahtijeva hitno i
usklađeno djelovanje kao dio kontinuiranog nastojanja da se poboljša funkcioniranje
unutarnjeg tržišta uklanjanjem poreznih propusta nastalih zlouporabom razlika u
nacionalnim poreznim sustavima. Dvostruko neoporezivanje lišava države
članice značajnih dohodaka i stvara nepošteno natjecanje među
trgovačkim društvima na jedinstvenom tržištu.
Posebni primjer dvostrukog neoporezivanja
utvrdila je 2009. skupina za kodeks postupanja pri oporezivanju poslovanja[3] u pogledu
određenih financijskih hibridnih neusklađenosti. Reakcije na javno
savjetovanje Komisije iz 2012. o dvostrukom neoporezivanju[4] pokazuju slaganje o
nepoželjnosti takvih neusklađenosti.
Hibridni zajmovi financijski su instrumenti
koji imaju obilježja i duga i kapitala. Zbog različitih poreznih obilježja
koja su države članice dale hibridnim zajmovima (dug ili kapital),
plaćanja prekograničnog hibridnog zajma smatraju se porezno priznatim
troškom u jednoj državi članici (država članica isplatitelja), a u
drugoj državi članici (država članica primatelja) raspodjelom dobiti
oslobođenom od poreza, što za posljedicu ima nenamjerno dvostruko neoporezivanje.

Kako bi riješila taj problem, skupina za kodeks
postupanja pri oporezivanju poslovanja utvrdila je smjernice prema kojima
država članica primatelj poštuje porezna obilježja dana plaćanjima
hibridnih zajmova države članice isplatitelja (tj. nijedno plaćanje
hibridnog zajma ne bi trebalo biti oslobođeno poreza ako je porezno
priznato u državi članici isplatitelju)[5].

Međutim, rješenje do kojeg je došla
skupina za kodeks postupanja pri oporezivanju poslovanja ne može se sigurno
provesti u skladu s Direktivom 2011/96 [6],
kako je izmijenjena zbog pristupanja Republike Hrvatske[7], o zajedničkom
sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva
kćeri iz različitih država članica (Direktiva o matičnim
društvima i društvima kćerima). Prema toj Direktivi, ovisno o različitim
uvjetima prihvatljivosti, države članice dužne su osloboditi od oporezivanja
(ili odobriti kredit za oporezivanje u inozemstvu) raspodjelu dobiti koju matična
društva dobivaju od društava kćeri u drugoj državi članici. To se
primjenjuje čak i kada se raspodjela dobiti smatra porezno priznatim
plaćanjem u državi članici u kojoj je društvo kćer koje
plaća rezident.
I Europsko vijeće, u svojim
zaključcima iz ožujka 2012., i Europski parlament, u svojoj rezoluciji od
19. travnja 2012., istaknuli su potrebu za razvijanjem konkretnih načina
za unapređenje borbe protiv porezne prijevare i utaje. Europski parlament zatražio
je preispitivanje Direktive o matičnim društvima i društvima kćerima
kako bi se u EU-u spriječila utaja poreza preko hibridnih financijskih
instrumenata.
U akcijskom planu koji je Komisija donijela 6.
prosinca 2012. za jačanje borbe protiv porezne utaje i prijevare[8] rješavanje
neusklađenosti između poreznih sustava određeno je kao mjera koju
je potrebno poduzeti u kratkom roku (u 2013.). U tom pogledu, u akcijskom se
planu navodi da je „opsežna rasprava s državama članicama pokazala da
se u određenim slučajevima rješenje ne može postići bez
zakonodavne izmjene Direktive o matičnim društvima i društvima
kćerima. Cilj je osigurati da se primjenom Direktive nehotice ne
onemogući učinkovito djelovanje protiv dvostrukog neoporezivanja u
području hibridnih zajmova.”
U akcijskom planu najavljeno je i
preispitivanje odredbi o zlouporabi iz direktiva o porezu na dobit,
uključujući Direktivu o matičnim društvima i društvima
kćerima, s ciljem provedbe načela na kojima se temelji Preporuka o
agresivnom poreznom planiranju[9].
U Preporuci se preporučuje da države članice donesu opće pravilo
protiv zlouporabe („GAAR”) kako bi suzbile praksu agresivnog poreznog
planiranja.
Iako trenutačna Direktiva o matičnim
društvima i društvima kćerima sadržava odredbu o  zlouporabi, nedostaje
joj jasnoće i može zbuniti. Uključivanjem sveobuhvatnijeg GAAR-a prilagođenog
posebnostima matičnog društva, uz primjenu načela istaknutih u
Preporuci o agresivnom poreznom planiranju, uklonile bi se te poteškoće i
poboljšala učinkovitost mjera poduzetih na nacionalnoj razini u svrhu
suzbijanja međunarodne utaje poreza. Time bi se i povećala
usklađenost djelovanja država članica i osiguralo poštovanje sloboda iz
Ugovora kako ih tumači Sud Europske unije.
Europski parlament donio je 21. svibnja 2013. rezoluciju[10] kojom države
članice potiče da prihvate akcijski plan Komisije i u potpunosti
provedu Preporuku o agresivnom poreznom planiranju. Isto tako, Europski
parlament pozvao je Komisiju da riješi problem hibridnih neusklađenosti
među različitim poreznim sustavima u državama članicama te da u
2013. predstavi prijedlog revizije Direktive o matičnim društvima i
društvima kćerima u cilju revizije odredbe o zlouporabi i ukidanja
dvostrukog neoporezivanja u EU-u koje je potpomognuto hibridnim konstrukcijama.

U svojim zaključcima od 22. svibnja
2013., Europsko vijeće navodi da Komisija namjerava predstaviti prijedlog
revizije Direktive o matičnim društvima i društvima kćerima do kraja
godine.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENE UČINKA
Uz rad na savjetovanju unutar skupine za
kodeks postupanja pri oporezivanju poslovanja i javnom savjetovanju o
dvostrukom neoporezivanju koje je Komisija pokrenula 2012. (vidi točku
1.),  Komisija je održala tehničke sastanke s državama članicama i
dionicima u travnju 2013.
Ocjena učinka
Izrađena je ocjena učinka o izmjeni Direktive
o matičnim društvima i društvima kćerima.  Ocjenom učinka
uzimaju se u obzir različite mogućnosti izmjene te Direktive koje su
uspoređene sa scenarijima „bez djelovanja“ ili „status quo“.
Utvrđeno je da će sprečavanje
dvostrukog neoporezivanja koje potječe od hibridnih financijskih konstrukcija
i agresivno porezno planiranje imati pozitivan učinak na prihod od poreza
država članica koje su pogođene ukupnim smanjenjem poreza koje
plaćaju uključene strane i dodatnim oslobađanjima od poreza
troškova poreznog planiranja i drugih povezanih konstrukcija. Ocjenom
učinka nije bilo moguće kvantificirati prednosti izabranih izmjena.
Međutim, brojke koje se navode nisu ključne za odluku o
sprečavanju hibridnih financijskih konstrukcija i zlouporabe poreza;
odlučujuću ulogu u ovom pogledu imaju tržišno natjecanje, ekonomska
učinkovitost, transparentnost i pravednost, od kojih bi unutarnje tržište
imalo velike koristi.
Neusklađenosti hibridnog zajma
Ocjenom učinka zaključeno je da je
najbolja opcija onemogućiti u Direktivi o matičnim društvima i
društvima kćerima oslobođenje od poreza za isplate raspodjele dobiti
koje su porezno priznate u ishodišnoj državi članici. Prema tome, država
članica u kojoj se nalazi društvo primatelj (matično društvo ili
stalna poslovna jedinica matičnog društva) oporezuje dio raspodijeljene
dobiti koja je porezno priznata u državi članici u kojoj se nalazi
podružnica isplatitelj.
Utvrđeno je da je ova opcija
najučinkovitija za suzbijanje hibridnih financijskih dogovora budući
da osigurava dosljednost postupka diljem EU-a. Ta će opcija doprinijeti
ostvarivanju temeljne svrhe Direktive o matičnim društvima i društvima
kćerima, odnosno stvaranju jednakih uvjeta za grupe matičnih društava
i društava kćeri različitih država članica te grupe
matičnih društava i društava kćeri iste države članice. Željeni
je učinak da se sva poduzeća oporezuju na ostvarenu dobit u
dotičnoj državi članici EU-a i da nijedno društvo ne može
izbjeći oporezivanje zbog propusta koji nastaju hibridnim financiranjem u
prekograničnim situacijama. Cilj je ukinuti neprihvatljivu praksu prema
kojoj društva izbjegavaju ispravno oporezivanje.
Odredba protiv zlouporabe
Ocjenom učinka utvrđeno je da je
najučinkovitije dopuniti sadašnje odredbe protiv zlouporabe Direktive o
matičnim društvima i društvima kćerima u kontekstu općih pravila
protiv zlouporabe predloženih u Preporuci o agresivnom poreznom planiranju od
prosinca 2012. i učiniti obaveznim za države članice da donesu
zajedničko pravilo protiv zlouporabe.
Ova mogućnost najučinkovitija je u
postizanju zajedničkog standarda za odredbe protiv zlouporabe Direktive o
matičnim društvima i društvima kćerima. Zajednička odredba
protiv zlouporabe u svim državama članicama osigurava jasnoću i
sigurnost za sve porezne obveznike i porezne uprave. Postojeće mjere
protiv zlouporabe država članica obuhvaćaju veliku raznolikost oblika
i ciljeva, budući da su osmišljene u nacionalnom kontekstu u svrhu
rješavanja određenih problema država članica i obilježja njihovog
poreznog sustava.
Ova mogućnost pruža prednost jasnoće
budući da se jasno navodi što će države članice usvojiti kao
pravilo protiv zlouporabe u svrhu Direktive o matičnim društvima i
društvima kćerima. Stoga ova mogućnost osigurava da mjere protiv
zlouporabe koje donose i provode države članice EU-a ne stvaraju problem usklađenosti
na razini EU-a. Nadalje, direktiva EU-a jednako će se primjenjivati bez
mogućnosti „kupovanja direktive“ (odnosno izbjegavanja ulaganja društava
putem posrednika u državama članicama u kojima su odredbe protiv
zlouporabe blaže ili u kojima nema pravila).
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Prijedlog
ima za cilj suzbijanje financijske neusklađenosti unutar područja
primjene Direktive o matičnim društvima i društvima kćerima te
uvođenje općeg pravila protiv zlouporabe kako bi se zaštitilo
djelovanje te Direktive.
Ovim
se ciljevima zahtijeva izmjena Direktive o matičnim društvima i društvima
kćerima i stoga je jedino moguće rješenje predstaviti Komisiji
prijedlog direktive. U pitanjima izravnih poreza, relevantni pravni temelj
čini članak 115. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (TFEU) u
skladu s kojim Komisija može izdavati direktive za usklađivanje odredbi
država članica koje izravno utječu na funkcioniranje unutarnjeg
tržišta.
Države
članice ne mogu jednostrano postići ciljeve inicijative u
zadovoljavajućoj mjeri. Upravo su razlike u nacionalnom zakonodavstvu u
pogledu oporezivanja hibridnog financiranja te koje omogućuju poreznim
obveznicima, a posebno grupama društava, da pokrenu prekogranične
strategije poreznog planiranja koje uzrokuju poremećaje u kretanju
kapitala i tržišnom natjecanju na unutarnjem tržištu. Osim toga, značajne
razlike među pristupima država članica suzbijanju zlouporabe
općenito vode do pravne nesigurnosti i narušavaju sam cilj Direktive o
matičnim društvima i društvima kćerima, poglavito ukidanje poreznih prepreka
prekograničnim grupama društava iz različitih država članica.
Djelovanje na razini EU-a potrebno je kako bi se postigla svrha inicijative.
Predloženim se izmjenama stoga poštuje načelo supsidijarnosti. Njima se
poštuje i načelo razmjernosti budući da ne nadilaze ono što je
potrebno da se riješe sporna pitanja i ostvare ciljevi Ugovora, posebice
ispravno i učinkovito funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
Načelo supsidijarnosti
Hibridne financijske neusklađenosti
Reakcije pojedinih država članica na
hibridne financijske neusklađenosti neće učinkovito riješiti
problem, budući da problem potječe od međudjelovanja
različitih nacionalnih poreznih sustava. Naime, pojedinačne neusklađene
inicijative mogu za posljedicu imati dodatne neusklađenosti ili nastajanje
novih poreznih prepreka na unutarnjem tržištu.
Izmjena konvencija o izbjegavanju dvostrukog
oporezivanja među državama članicama nije odgovarajuća metoda za
rješavanje ovog pitanja, budući da svaki par država može doći do
različitog rješenja. Druge međunarodne inicijative, kao što su
inicijative koje pokreće OECD protiv erozije porezne osnovice, ne mogu se
baviti određenim problemima EU-a budući da im je potrebna izmjena
postojećeg zakonodavstva EU-a.
Konačno, dogovor postignut u skupini za
kodeks postupanja pri oporezivanju poslovanja da države članice
primjenjuju usklađeni pristup može se primijeniti samo nakon izmjene Direktive
o matičnim društvima i društvima kćerima, što države članice ne
mogu učiniti bez prijedloga Komisije.
Odredba protiv zlouporabe
Primjenjiva Direktiva o matičnim
društvima i društvima kćerima ne isključuje primjenu nacionalnih
odredbi ili odredbi temeljenih na sporazumu za sprečavanje prijevare ili
zlouporabe. Međutim, ova odredba mora se shvatiti prema tumačenju
CJEU-a. Sudskom praksom CJEU-a utvrđuje se načelo da države
članice ne smiju zaobići opće načelo prava Zajednice pri
suzbijanju zlouporabe. Osim toga, primjena mjera protiv zlouporabe ne smije
dovesti do rezultata koji nisu u skladu s temeljnim slobodama iz Ugovora.
Postojeće nacionalne mjere protiv
zlouporabe država članica obuhvaćaju veliku raznolikost oblika i
ciljeva, budući da su osmišljene u nacionalnom kontekstu u svrhu
rješavanja određenih problema država članica i obilježja njihovih
poreznog sustava. Trenutačno stanje uzrokuje nedostatak jasnoće za
porezne obveznike i porezne uprave.
Kada se svi ovi čimbenici uzmu u obzir,
pojedinačno djelovanje država članica nije toliko učinkovito kao
djelovanje EU-a.
Načelo proporcionalnosti
Porezna obveza ograničena je samo na dio
hibridnih financijskih plaćanja koja su porezno priznata u ishodišnoj
državi članici.
Predloženi GAAR u skladu je s granicama razmjernosti
predviđenima sudskom praksom CJEU-a.
Predloženim se izmjenama stoga poštuje
načelo razmjernosti budući da ne nadilaze ono što je potrebno da se
riješe sporna pitanja.
Komentari na članke
Prijedlogom se želi izmijeniti uvodne izjave,
članak 1. i članak 4. te ažurirati Prilog I. dio A trenutačne
Direktive. Izmjene i dopune sadržane su u članku 1. prijedloga.
Uvodne izjave
U okviru predložene izmjene, u uvodnim
izjavama objašnjava se da prednosti poreznog izuzeća treba uskratiti za raspodjele
dobiti koje su porezno priznate u ishodišnoj državi članici kako bi se spriječilo
da prekogranične grupe matičnih društava i društava kćeri ostvaruju
korist od nenamjernih prednosti u odnosu na nacionalne grupe.
Temeljna svrha Direktive o matičnim
društvima i društvima kćerima jest stvaranje jednakih uvjeta za grupe
matičnih društava i društava kćeri iz različitih država
članica i grupe matičnih društava i društava kćeri iz iste
države članice.
U vrijeme kada je Direktiva donesena,
prekogranične grupe većinom su bile u lošijem položaju od unutarnjih
grupa zbog dvostrukog oporezivanja koje se primjenjivalo na raspodjelu dobiti.
Osim toga, bilateralne konvencije o dvostrukom oporezivanju nisu bile dovoljne
da se unutar EU-a stvore uvjeti jednaki uvjetima unutarnjeg tržišta.
Kako bi se postigla potrebna neutralnost,
Direktivom se osigurava i. ukidanje poreza po odbitku za raspodjele dobitka i ii.
sprečavanje ekonomskog dvostrukog oporezivanja raspodjele dobiti
oslobađanjem od poreza ili poreznim kreditom u državama članicama
matičnih društava.
Stanje se otada, a posebno tijekom prošlog
desetljeća, promijenilo.
Porast prekograničnih ulaganja
omogućio je prekograničnim grupama da koriste hibridne financijske
instrumente i da se pritom okoriste neusklađenostima među
različitim nacionalnim poreznim režimima i međunarodnim standardnim
pravilima za smanjenje dvostrukog oporezivanja. Unutar EU-a, to vodi do
narušavanja tržišnog natjecanja među prekograničnim i nacionalnim grupama,
što nije u skladu s onim što je obuhvaćeno područjem primjene
Direktive.
Članak 1.
Predloženom Direktivom državama članicama
omogućilo bi se da poduzmu mjere kako bi spriječile prijevaru i
utaju. Služba Komisije je u tom pogledu podsjetila da je porezna prijevara
oblik namjerne utaje poreza koja čini kazneno djelo, a utaja poreza
općenito podrazumijeva nezakonite radnje u kojima je porezna obveza
skrivena ili zanemarena[11].

Nadalje, kako bi se riješio rizik zlouporabe,
predlaže se da se sadašnje odredbe protiv zlouporabe zamijene umetanjem zajedničkog
pravila protiv zlouporabe koje se temelji na sličnoj odredbi
uključenoj u Preporuku o agresivnom poreznom planiranju.
Članak 4.
Prema predloženoj izmjeni, država članica
matičnog društva i država članica stalne poslovne jedinice
uskraćuju korist od poreznog izuzeća za raspodjele dobiti koje
društvo kćer može odbiti.
Slijedom toga, pod slovom a) stavka
određeno je da se država članica društva primatelja (matično
društvo ili stalna poslovna jedinica) suzdržava od oporezivanja primljene
raspodjele dobiti samo u onoj mjeri u kojoj ta raspodjela dobiti nije porezno
priznata u ishodišnoj državi članici (odnosno u državi članici
podružnice koja vrši raspodjelu). Država članica društva primatelja stoga
oporezuje dio porezno priznate dobiti u ishodišnoj državi članici.
Nijedno oslobađanje od oporezivanja
neće se provesti na dobiti čiju raspodjelu vrši podružnica
budući da se isplata u državi članici u kojoj se nalazi podružnica
smatra plaćanjem kamata prema direktivi o kamatama i licencijskim naknadama.
U Vijeću je pred donošenjem prijedlog o usklađivanju sadašnje granice
od 25 % za prihvatljivo dioničarstvo u direktivi o kamatama i
licencijskim naknadama na 10 % iz Direktive o matičnim društvima i
društvima kćerima[12].
Nadalje, hibridne financijske konstrukcije obično su prisutne u državama
članicama  koje  naplate kamata prema nacionalnim odredbama ili odredbama
konvencija o dvostrukom oporezivanju.
Prilog I. dio A
Predložene izmjene uključuju prihvatljiva društva koja su uvedena
u zakone o društvima država članica nakon preinake direktive. Komisija je
primila zahtjev za dopunom od Rumunjske.
U ovu svrhu, pod slovom (w) dodane su sljedeće dvije vrste
društava: ‘societăți în nume colectiv’, ‘societăți în
comandită simplă’.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Ovaj prijedlog ne utječe na proračun
EU-a.
2013/0400 (CNS)
Prijedlog
DIREKTIVE VIJEĆA
o izmjeni Direktive 2011/96/EZ o
zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična
društva i društva kćeri iz različitih država članica
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 115.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog
parlamenta[13],
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
gospodarskog i socijalnog odbora[14],
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Direktivom Vijeća
2011/96/EU izuzimaju se dividende i druge raspodjele dobiti koje plaćaju
društva kćeri svojim matičnim društvima od oslobađanja poreza te
uklanja dvostruko oporezivanje takve dobiti na razini matičnog društva.
(2)       Prednosti Direktive
2011/96/EU ne smiju dovesti do situacija dvostrukog neoporezivanja i tako
stvoriti nenamjerne porezne prednosti za grupe matičnih društava i društava
kćeri iz različitih država članica u odnosu na grupe društava iz
iste države članice.
(3)       U svrhu izbjegavanja
situacija dvostrukog neoporezivanja koje proizlaze iz neusklađenosti u
načinu oporezivanja raspodjele dobiti među državama članicama,
država članica matičnog društva i država članica njezine stalne
poslovne jedinice ne smiju dopustiti tim društvima da ostvaruju korist od poreznog
izuzeća koje se primjenjuje na primljenu raspodijeljenu dobiti ako takvu
dobit društvo kćer može odbiti.
(4)       Kako bi se spriječila
porezna utaja i zlouporaba putem umjetnih konstrukcija, treba umetnuti opću
odredbu protiv zlouporabe prilagođenu svrsi i ciljevima Direktive
2011/96/EZ.
(5)       Potrebno je osigurati da se
ovom Direktivom ne onemogući primjena nacionalnih odredbi ili sporazumnih
odredbi koje su potrebne za sprečavanje utaje poreza.
(6)       Potrebno je ažurirati Prilog
I., dio A toj Direktivi tako da uključuje druge oblike društava koja su
uvedena u zakone o trgovačkim društvima Rumunjske.
(7)       Direktivu 2011/96/EZ stoga
treba na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2011/96/EZ mijenja se kako slijedi:
1.           U članku 1., stavak 2. zamjenjuje
se sljedećim:
„2. Ovom se Direktivom ne isključuje primjena
unutarnjih odredaba ili sporazumnih odredaba koje su potrebne za
sprečavanje prijevare ili zlouporabe.“
2.           Umeće se sljedeći
članak 1.a:
„Članak 1.a
1.      Države članice opozvat će
korist ove Direktive u slučaju umjetnih konstrukcija ili niza umjetnih
konstrukcija kojima je temeljna svrha stjecanje neprimjerene porezne prednosti u
skladu s ovom Direktivom i kojima se poništava cilj, duh i svrha odredaba na
koje se poziva.
2.      Transakcija, plan, mjera, djelovanje,
sporazum, dogovor, obećanje ili pothvat umjetna je konstrukcija ili dio
niza umjetnih konstrukcija ako ne odražavaju gospodarsku stvarnost.
Pri utvrđivanju jesu li konstrukcija ili niz
konstrukcija umjetni države članice posebno utvrđuju uključuju
li jednu ili više sljedećih situacija:

(a)
pravno određenje pojedinačnih koraka od
kojih se konstrukcija sastoji nije u skladu s pravnim sadržajem konstrukcije u
cjelini;
(b)
konstrukcija se izvršava na način koji se
uobičajeno ne koristi u razumnom poslovnom ponašanju;
(c)
konstrukcija uključuje elemente koji imaju
učinak međusobnog neutraliziranja ili poništavanja;
(d)
zaključene su transakcije kružne prirode;
(e)
konstrukcija ima za posljedicu znatnu poreznu
olakšicu koja ne odgovara poslovnim rizicima koje je poduzeo porezni obveznik
niti njegovom novčanom toku.
3.           U članku 4. stavku 1., točka
(a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a) suzdržava se od oporezivanja takvih dobiti ako
ih društvo kćer matičnog društva ne može odbiti; ili”
4.           U Prilogu I. dijelu A,
točka (w) zamjenjuje se sljedećom:
„(w) trgovačka društva prema rumunjskom pravu
poznata kao: ‘societăți pe acțiuni’, ‘societăți în
comandită pe acțiuni’, ‘societăți cu răspundere
limitată’, ‘societăți în nume colectiv’, ‘societăți în
comandită simplă’;”
Članak 2.
1.           Države članice dužne su
donositi zakone, propise i administrativne odredbe potrebne za
usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2014. Države
članice Komisiji dostavljaju tekst tih odredaba.
Kada države članice donesu te odredbe, one
prilikom službene objave moraju sadržavati upućivanje na ovu Direktivu ili
biti popraćene takvim upućivanjem. Države članice određuju kako
će uključiti upućivanje.
2.           Države članice Komisiji
dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnih zakona koje donose u
području obuhvaćenom ovom Direktivom.
Članak 3.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana
od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama
članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               Završni zaključci sastanka vodećih zemalja G20
od 18. – 19. lipnja 2012.; Priopćenje o sastanku G20 financijskih
ministara i guvernera središnjih banaka od 5. - 6. studenog 2012., od 15. - 16.
veljače 2013. i od 18. - 19. travnja 2013.; Zajednička izjava
ministra financija Velike Britanije i ministra financija Njemačke o granici
sastanka G20 u studenom 2012.; Priopćenje o sastanku vodećih zemalja
G8 od 17. – 18. lipnja 2013.
[2]               OECD, Rješavanje erozije porezne osnovice i  prijenosa
dobiti, 2013.
[3]               Kodeks postupanja pri oporezivanju poslovanja
utvrđen je u zaključcima Vijeća za ekonomske i financijske
poslove (ECOFIN) od 1. prosinca 1997.
[4]               Dana 29. veljače 2012. Komisija je pokrenula
istražno savjetovanje o dvostrukom neoporezivanju i njegovom mogućem
utjecaju na unutarnje tržište.
[5]               „Ako plaćanja u okviru hibridnog zajma imaju
obilježje porezno priznatog troška za dužnika tog zajma, države članice
neće takva plaćanja oslobađati poreza kao raspodjelu dobiti u
okviru izuzeća od sudjelovanja” (Izvješće skupine za kodeks
postupanja pri oporezivanju poslovanja od 25. svibnja 2010. (doc. 10033/10, FISC
47), par. 31).
[6]               Direktiva Vijeća 2011/96/EU od 30. studenoga 2011.
o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična
društva i društva kćeri različitih država članica (preinaka) (SL
L 345., 29.12.2011., str. 8.)
[7]               Direktivom Vijeća 2013/13/EU od 13. svibnja 2013.
prilagođuju se određene direktive u području oporezivanja zbog
pristupanja Republike Hrvatske (SL L 141., 28.5.2013., str. 30.)
[8]               COM (2012)722.
[9]               COM (2012)8806.
[10]             Rezolucija Europskog parlamenta od 21. svibnja 2013. o
borbi protiv porezne prijevare, utaje poreza i poreznih utočišta
(2013/2060(INI)).
[11]             SWD (2012) 403, str. 9.
[12]             Prijedlog Direktive Vijeća o zajedničkom sustavu
koji se primjenjuje na naplatu kamata i licencijskih naknada među
povezanim društvima iz različitih država članica (preinaka) COM
(2011) 714).
[13]             SL C, , str. .
[14]             SL C, , str. .


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 27.7.2017.
            COM(2017) 406 final
            2017/0181(NLE)
            Prijedlog
            DIREKTIVE VIJEĆA
            o provedbi Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) o izmjeni Direktive Vijeća 2009/13/EZ u skladu s izmjenama Konvencije o radu pomoraca iz 2006. donesenima 2014. koje je Međunarodna konferencija rada odobrila 11. lipnja 2014.
            (Tekst značajan za EGP)

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Međunarodna organizacija rada (ILO) donijela je 2006. Konvenciju o radu pomoraca (MLC) u cilju stvaranja jedinstvenog, dosljednog instrumenta kojim se objedinjuju svi najnoviji standardi o međunarodnom radu pomoraca. Konvencijom o radu pomoraca predviđaju se sveobuhvatna prava i zaštita na radu svih pomoraca, neovisno o njihovu državljanstvu i zastavi broda. Do sada ju je ratificirala 81 država, uključujući sve države članice EU-a osim Austrije, Slovačke i Češke
                     1
                  .

                  Odredbe Konvencije o radu pomoraca uvrštene su u pravo EU-a Direktivom Vijeća 2009/13/EZ
                     2
                   o provedbi Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz 2006. Direktivom je pravo EU-a dopunjeno standardima Konvencije o radu pomoraca koji su bili povoljniji za pomorce od postojećih standarda (ugovori o radu, radno vrijeme, repatrijacija, smještaj i prostori za odmor, hrana i način posluživanja, zaštita zdravlja i sigurnosti, medicinska skrb, žalbeni postupci itd.). Direktivom se promicala ratifikacija Konvencije o radu pomoraca u EU-u i pridonijelo se njezinu bržem stupanju na snagu. Njome se omogućilo i ujednačeno prenošenje standarda iz Konvencije o radu pomoraca u svim državama članicama a sporazumu su dodane posebne mjere za izvršenje u skladu s pravom EU-a.

                  Konvencijom o radu pomoraca iz 2006. samo su djelomično obuhvaćeni problemi povezani s odgovornošću i naknadom povezanom s odštetnim zahtjevima posade zbog smrti, tjelesne ozljede i napuštanja u stranim lukama kada brodovlasnici više ne izvršavaju svoje obveze. Pomorska industrija globalne je prirode i na nju se primjenjuju različiti nacionalni zakoni ovisno o državi brodovlasnika, državi zastave broda ili državljanstvu posade. Zbog toga je pomorcima teško ostvariti brzu i zadovoljavajuću pravnu zaštitu u slučaju napuštanja, ozljede ili smrti.

                  Te probleme već dugo vrijeme priznaju ILO i IMO (Međunarodna pomorska organizacija). One su 1998. osnovale zajedničku ad hoc radnu skupinu IMO-a/ILO-a o odgovornosti i naknadama u pogledu odštetnih zahtjeva za slučaj smrti, tjelesne ozljede i napuštanja pomoraca. Ta je skupina preporučila pristup od dva koraka: prvi korak sastojao bi se od donošenja neobvezujućih smjernica
                     3
                  , a drugi korak od donošenja obveznih instrumenata. Preporučila je i uspostavu baze podataka o slučajevima napuštanja pomoraca, koja je uspostavljena 2005.
                     4

                  Nakon preporuka zajedničke radne skupine ILO je 2010. i 2011. utvrdio dva prioritetna pitanja: napuštanje pomoraca i financijsko jamstvo te zahtjeve povezani sa smrću ili dugotrajnim invaliditetom pomoraca. Posebni tripartitni odbor osnovan 2004. na temelju Konvencije o radu pomoraca donio je dvije izmjene povezane s tim pitanjima. U ožujku 2016. u bazi podataka ILO-a o napuštanju pomoraca nalazila su se 192 napuštena trgovačka broda, neki čak iz 2006., a predmeti napuštanja još nisu riješeni. Mnogi napušteni pomorci ostaju na brodovima bez plaće, često i nekoliko mjeseci, bez redovite opskrbe hranom, zdravstvene skrbi ili sredstava za povratak kući.

                  Neka od pravila uvedenih izmjenama u nadležnosti su Europske unije i odnosile se na pitanja o kojima je ona donijela pravila, posebno u području socijalne politike i prometa. Vijeće je stoga donijelo Odluku (2014/346/EU)
                     5
                   o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz 2014., osiguravajući potporu Unije za njihovo odobrenje.

                  Izmjene je odobrila Međunarodna konferencija rada na svojem 103. zasjedanju u Ženevi 11. lipnja 2014. Sve države članice EU-a glasale su za njihovo odobrenje. Dva skupa izmjena odnose se na obvezne odredbe (dio A. Pravila i standardi) i izborne odredbe (dio B. Smjernice)
                     6
                   u Kodeksu Konvencije o radu pomoraca. Njima je obuhvaćeno pravilo 2.5. (repatrijacija) u Glavi 2. o uvjetima zapošljavanja i pravilo 4.2. (odgovornost brodovlasnika) u Glavi 4. o zdravstvenoj zaštiti, medicinskoj skrbi i socijalnoj zaštiti.

                  Izmijenjenim obveznim odredbama nastoji se stvoriti učinkovit sustav financijskog jamstva kojim se:

               (1)štite prava pomoraca u slučaju napuštanja (izmjena pravila 2.5.). Tom se izmjenom poboljšava sustav financijskog jamstva koje se primjenjuje u slučajevima kada brodovlasnik ne pokrije trošak njihove repatrijacije, što je već priznato pravilom 2.5.(2). Priznaju se i dvije nove situacije: kada brodovlasnik ostavi pomorca bez potrebnog uzdržavanja i potpore ili kada brodovlasnik na drugi način jednostrano prekine svoje veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne plaće tijekom razdoblja od najmanje dva mjeseca. Izmjena uključuje i zahtjeve za uspostavom brzog i učinkovitog sustava financijskog jamstva za pomoć pomorcima na brodu koji plovi pod zastavom države članice u slučaju napuštanja;

               (2)utvrđuju minimalni zahtjevi za sustav financijskog jamstva kako bi se osigurala naknada za ugovorne zahtjeve za slučaj smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomoraca zbog ozljede, bolesti ili opasnosti na radu (izmjena pravila 4.2.).

                  Tim se izmjenama stoga poboljšava i proširuje postojeći sustav zaštite pomoraca. Njima se pojednostavnjuju postupci isplate naknada i povećava se njihova učinkovitost i podupiru se obvezom da se na brodu nalazi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu.

                  Te su izmjene Konvencije o radu pomoraca stupile na snagu 18. siječnja 2017. za 18 država članica
                     7
                  . U Nizozemskoj se očekuje da će izmjene stupiti na snagu 1. siječnja 2018.
                     8
                   Italija i Litva odgodile su stupanje izmjena na snagu do 18. siječnja 2018.
                     9
                   Kada je riječ o četiri države članice koje su ratificirale Konvenciju o radu pomoraca nakon odobrenja izmjena, Slovenija je već prihvatila izmjene, koje će stupiti na snagu 3. kolovoza 2017. Međutim, Rumunjska, Estonija i Portugal još moraju podnijeti službenu izjavu o prihvatu. To se očekuje tijekom sljedećih mjeseci
                     10
                  .

                  Socijalni partneri u sektoru pomorskog prometa, Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) sklopili su 5. prosinca 2016. sporazum o izmjeni svojeg sporazuma o provedbi Konvencije o radu pomoraca iz 2006. priloženog Direktivi 2009/13/EZ kako bi ga uskladili s izmjenama Konvencije iz 2014. U sporazumu se ponavlja sadržaj svih obveznih odredbi izmjena Konvencije o radu pomoraca iz 2014.

                  ECSA i ETF zatražili su 12. prosinca 2016. od Komisije da provede njihov sporazum prijedlogom odluke Vijeća u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a. Ovim prijedlogom odgovara se na njihov zahtjev.

                  Komisija podnosi ovaj prijedlog za ažuriranje Direktive 2009/13/EZ i priloženog joj sporazuma o s obveznim izmjenama Konvenciji o radu pomoraca koje je ILO donio 2014. Time će se poboljšati uvjeti rada, zdravlje i sigurnost te socijalna zaštita pomoraca na brodovima koji plove pod zastavom države članice EU-a.

                  Prijedlogom se nastoji osigurati i učinkovita provedba obveznih izmjena Konvencije o radu pomoraca donesenih 2014. u cijelom EU-u primjenom Direktive o nadležnostima države zastave (Direktiva 2013/54/EU)
                     11
                  . Tom se Direktivom propisuju pravila kako bi se osiguralo da države članice:

                  –
                        učinkovito izvršavaju svoje obveze države zastave u pogledu provedbe relevantnih dijelova Konvencije o radu pomoraca iz 2006. (odnosno one dijelove za čiji se sadržaj smatra da odgovara odredbama iz Priloga Direktivi 2009/13/EZ) i

                  –
                        uspostave posebne mehanizme za praćenje usklađenosti i rješavanje žalbenih postupaka na brodu i na kopnu.

                  Nakon izmjene Priloga Direktivi 2009/13/EZ ovim prijedlogom, mjere nadzora iz Direktive 2013/54/EU primjenjivat će se i na izmjene Konvencije o radu pomoraca donesene 2014. bez potrebe za posebnom izmjenom te Direktive.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Ovaj se prijedlog uklapa u nastojanja Komisije da ostvari pošteno i uistinu paneuropsko tržište rada na kojemu se radnicima omogućuju adekvatna zaštita i održivi poslovi
                     12
                  . To uključuje sigurnost na radu i zaštitu zdravlja, radno vrijeme, socijalnu zaštitu i prava povezana s ugovorom o radu. Provodeći integriranu pomorsku politiku EU-a Komisija istodobno potpuno podupire „socijalni dijalog o integraciji Konvencije ILO-a o radu pomoraca u pravo Zajednice”
                     13
                  .

                  Ovim se prijedlogom podupire pomorska sigurnost na drugi način. Zaštitom napuštenih pomoraca na način da im se ponudi repatrijacija, potpora i uzdržavanje te isplatom njihovih neisplaćenih plaća mogu se spriječiti nesreće brodova i posade jer to znači da pomorci ne moraju ostati na napuštenim brodovima u lukama do repatrijacije ili isplate neisplaćenih plaća., te da neće biti ostavljeni na plutajućim brodovima bez goriva ili osnovnih zaliha hrane i vode.

                  Stabilnijim sustavom financijskog jamstva za slučajeve napuštanja, smrti i dugotrajnog invaliditeta pomoraca rasteretit će se europske luke i obalne zajednice koje trenutačno pružaju pomoć ugroženim pomorcima i njihovim obiteljima.

                  Ovim prijedlogom dopunjuju se napori za učinkovitiju provedbu Konvencije o radu pomoraca uporabom posebnih sustava nadzora i rješavanja žalbenih postupaka na brodu i na kopnu u okviru Direktive 2013/38/EU
                     14
                   o nadzoru države luke. Tom Direktivom Konvencija o radu pomoraca iz 2006. uvrštena je među konvencije čiju provedbu provjeravaju nadležna tijela država članica u njihovim lukama. Time se osigurava da se prema brodovima i posadi brodova koji plove pod zastavom države koja nije ratificirala Konvenciju ne postupa povoljnije nego prema brodu i posadi broda koji plovi pod zastavom države koja ju je ratificirala. Izmjene Konvencije o radu pomoraca donesene 2014. već su predmetom ove Direktive jer se ona primjenjuje na tu Konvenciju, uključujući na sve njezine izmjene.

                  Prijedlogom se dopunjuje Direktiva 2015/1794/EU
                     15
                  , koja uključuje pomorce obuhvaćene područjem primjene pet direktiva o radnom pravu (o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca, o obavješćivanju i savjetovanju s radnicima, o osnivanju Europskog radničkog vijeća, o kolektivnom otkazivanju i prijenosu poduzeća), čime se poboljšavaju njihova radna prava i daju im se ista prava kao radnicima na obali.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  U Europi je pomorski promet bio katalizator gospodarskog razvoja i blagostanja kroz čitavu povijest. Pomorskim prijevozom robe i prometa dodatno se potiču trgovina unutar EU-a i međunarodna trgovina i promiču se kontakti između svih europskih naroda, građana i turista. Sve manji broj pomorskih stručnjaka, kapetana i posada donosi rizik od gubitka kritične mase ljudskih resursa koji održavaju konkurentnost europskih pomorskih industrija u cjelini. Ovaj se prijedlog nadovezuje na cilj podupiranja „rada Međunarodne pomorske organizacije (IMO) i Međunarodne organizacije rada (ILO) na poštenom postupanju prema pomorcima kako bi se osigurala, među ostalim, ispravna provedba u EU-u i cijelom svijetu smjernica o postupanju prema pomorcima u slučaju nesreća na moru, napuštanja, tjelesne ozljede i smrti” u okviru Strategije pomorskog prometa do 2018.
                     16
                   Time bi se trebala povećati privlačnost pomorskih zanimanja za Europljane.

                  Prijedlogom će se pridonijeti poštenijim uvjetima tržišnog natjecanja za one brodovlasnike u sektoru pomorskog prometa EU-a koji poštuju prava pomoraca i koji se često nalaze u nepovoljnom položaju zbog drugorazrednih pomorskih usluga.

                  Provedba sporazuma između socijalnih partnera putem prava EU-a također je u skladu s obvezom Komisije da promiče socijalni dijalog među industrijama i sektorima na razini EU-a, kako je navedeno u zajedničkoj izjavi Novi početak za socijalni dijalog
                     17
                   koju su socijalni partneri EU-a, predsjedništvo Vijeća i Komisija potpisali 27. lipnja 2016.

                  Taj je sporazum pozitivan primjer kako socijalni partneri podupiru agendu EU-a za bolju regulativu u cilju održavanja ažurnosti i prikladnosti prava EU-a
                     18
                  .

                  Temelji se i na načelu europskog stupa socijalnih prava
                     19
                   o socijalnom dijalogu i uključenosti radnika, u kojem je navedeno da se „socijalne partnere (…) potiče da pregovaraju o kolektivnim ugovorima i sklapaju ih u svim područjima koja su im relevantna poštujući svoju autonomiju i pravo na kolektivno djelovanje. Prema potrebi, sporazumi koje su sklopili socijalni partneri provode se na razini Unije i njezinih država članica.” U skladu je i s ostalim posebnim načelima i pravima priznatima europskim stupom socijalnih prava, kao što su plaće, zdravo, sigurno i dobro prilagođeno radno okruženje te zaštita podataka.

                  Ovim prijedlogom pridonosi se potpunom uključivanju ciljeva održivog razvoja u europski okvir politike u skladu s obvezom koju je Komisija preuzela u Komunikaciji Komisije Budući koraci za održivu europsku budućnost: Europske mjere za održivost
                     20
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Članak 155. stavak 2. odgovarajuća je pravna osnova za ovaj prijedlog.

                  Člankom 155. stavkom 2. UFEU-a predviđa se da „Sporazumi sklopljeni na razini Unije provode se ili u skladu s postupcima i praksom socijalnih partnera i država članica ili, u područjima obuhvaćenima člankom 153., na zajednički zahtjev stranaka potpisnica, odlukom Vijeća, donesenom na prijedlog Komisije. O tome se izvješćuje Europski parlament. Vijeće odlučuje jednoglasno ako predmetni sporazum sadržava jednu ili više odredaba koje se odnose na jedno od područja za koje se zahtijeva jednoglasnost na temelju članka 153. stavka 2.”

                  Prva izmjena u sporazumu socijalnih partnera o sustavu financijskog jamstva u slučaju napuštanja pomorca odnosi se na zdravlje, sigurnost i radne uvjete i stoga je obuhvaćena člankom 153. stavkom 1. točkom (a) o poboljšanju posebice radne okoline radi zaštite zdravlja i sigurnosti radnika i točkom (b) o radnim uvjetima.

                  Druga izmjena o zahtjevu da se sustavom financijskog jamstva osigura naknada u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomoraca zbog ozljede, bolesti ili opasnosti na radu, obuhvaćena je člankom 153. stavkom 1. točkom (c) o socijalnoj sigurnosti i socijalnoj zaštiti radnika.

                  Budući da je ovo područje za koje je u skladu s člankom 153. stavkom 2. drugim podstavkom potrebna jednoglasna odluka, Vijeće će morati odlučiti jednoglasno.

               •Supsidijarnost

                  Ovim se prijedlogom osigurava da su pravo EU-a i Konvencija o radu pomoraca usklađeni te da se izmjene Konvencije o radu pomoraca iz 2014. ispravno provode u cijelom EU-u primjenom Direktive 2013/54/EU o nadležnostima države zastave. Taj se cilj ne može postići nacionalnim zakonodavstvom jer se izmjene postojećeg zakonodavstva EU-a mogu vršiti samo na razini EU-a.

                  Nadalje, mora postojati jednako postupanje prema cijeloj floti EU-a i u svim lukama EU-a te prema flotama koje nisu iz EU-a. Nadalje, Vijeće je formalno navelo u Odluci Vijeća 2014/346/EU da „Dijelovi pravila iz Konvencije i navedene izmjene pripadaju pod nadležnost Unije i tiču se pitanja u pogledu kojih je Unija donijela pravila”.

                  Prijedlogom će se pomoći da se obvezne izmjene Konvencije o pravu pomoraca primjenjuju istodobno i na isti način u svim državama članicama. To je nužno kako bi se osigurali prethodno navedeni jednaki uvjeti u cijeloj floti EU-a i svim lukama EU-a. Prijedlogom se mogu smanjiti negativni učinci na države luke EU-a jer bi manje slučajeva bilo obuhvaćeno stavkom 5. točkom (a) standarda A.2.5. Priloga Direktivi 2009/13/EZ. U skladu s tim stavkom, ako brodovlasnik ne organizira repatrijaciju pomorca, to mora učiniti država zastave EU-a. Ako ni ona to ne učini, država iz koje se provodi repatrijacija pomorca ili država čiji je on državljanin može se pobrinuti za njegovu repatrijaciju i naplatiti troškove od države zastave EU-a.

                  U pogledu država članica koje izmjene ne obvezuju ili ih još ne obvezuju (države članice koje nisu ratificirale Konvenciju o radu pomoraca
                     21
                   ili koje još nisu dostavile izjavu o prihvatu
                     22
                  ), djelovanje EU-a imalo bi dodanu vrijednost u smislu primjene sporazuma na brodovlasnike koji plove pod njihovom zastavom te poboljšanja uvjeta rada i socijalne zaštite pomoraca i njihovih obitelji na tim brodovima.

                  Prijedlog ima dodanu vrijednost i za države članice koje su ratificirale Konvenciju o radu pomoraca, u kojima su izmjene već stupile na snagu i koje ih stoga obvezuju. Njime će se izmjene iz 2014. uskladiti s područjem primjene Direktive 2009/13/EU te će se uvrstiti u područje primjene Direktive 2013/54/EU o nadležnostima države zastave i, uz nadzorni sustav Konvencije o radu pomoraca, u sustav nadzora i praćenja prava EU-a, uključujući nadležnost Suda EU-a. Time će se osigurati veća zaštita pomoraca i trebala bi se povećati usklađenost država članica i brodovlasnika s novim zahtjevima.

               •Proporcionalnost

               Načelo proporcionalnosti zadovoljeno je jer je područje primjene prijedloga strogo ograničeno na prenošenje u pravo EU-a ažuriranih minimalnih standarda iz izmjena Konvencije o pomoraca iz 2006. donesenih 2014.

               Prijedlogom se državama članicama EU-a omogućuje da zadrže ili utvrde povoljnije standarde za radnike i da uzmu u obzir posebne značajke stanja u svojim državama. Zbog toga je on fleksibilan u pogledu izbora konkretnih provedbenih mjera.

               •Odabir instrumenta

               Odabrani je instrument direktiva. Izraz „odluka” u članku 155. stavku 2. UFEU-a koristi se u općem značenju kako bi se omogućio odabir zakonodavnog instrumenta u skladu s člankom 288. UFEU-a. Komisija treba predložiti najprimjereniji od tri obvezujuća instrumenta iz tog članka (uredba, direktiva ili odluka).

               U članku 296. UFEU-a navodi se da „Kada se Ugovorima ne definira vrsta akta koji se donosi, institucije ga biraju ovisno o slučaju, u skladu s važećim postupcima i u skladu s načelom proporcionalnosti.”

                  Komisija smatra da je u ovom slučaju direktiva najprimjereniji instrument jer će se njome izmijeniti druga direktiva (Direktiva 2009/13/EZ) i jer sporazum socijalnih partnera uključuje obveze i prava koje će države članice morati prenijeti u svoje nacionalno pravo.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Ex post evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

               Nije provedena evaluacija postojeće Direktive 2009/13/EZ jer je rok za prenošenje bio 20. kolovoza 2014. i procjena usklađenosti prenošenja još nije zaključena
                  23
               .

               •Savjetovanja s dionicima

                  Kada socijalni partneri zatraže da Komisija predstavi prijedlog Odluke Vijeća o provedbi njihova sporazuma u skladu s člankom 155. UFEU-a, načela bolje regulative moraju se primjenjivati ne dovodeći u pitanje ulogu i neovisnost koji su im povjereni UFEU-om, zadaću Komisije da olakša njihov dijalog ili potrebu za općom transparentnosti.

                  S obzirom na transparentnost postupka, činjenicu da socijalni partneri koji su stranke ovog sporazuma zastupaju poslodavce i radnike u sektoru i ulogu koja je povjerena socijalnim partnerima člankom 155. UFEU-a, nije provedeno dodatno javno savjetovanje
                     24
                  .

               •Procjena učinka

                  Prijedlogom će se uskladiti područje primjene obveznih izmjena ILO-a iz 2014. s područjem primjene Direktive 2009/13/EZ, kojom se isključuje mogućnost iz članka II. stavka 6. Konvencije o radu pomoraca da se određene pojedinosti Kodeksa, za koje nadležno tijelo odredi da nisu razumne ili izvedive, ne primjenjuju na brodove čija je bruto tonaža manja od 200 tona i koji ne plove u međunarodnoj plovidbi, u mjeri u kojoj se predmet nacionalnim mjerama rješava drukčije
                     25
                  .

                  Ti se učinci svejedno smatraju ograničenima zbog sljedećeg:

               ·prema bazi podataka o Konvenciji o radu brodova
                  26
               , do danas ni jedna država članica koja je ratificirala Konvenciju i za koju su izmjene ILO-a iz 2014. već stupile na snagu nije priopćila ILO-u nacionalne odluke o izmjenama ILO-a iz 2014.;

               ·subjektivno je područje primjene odstupanja vrlo ograničeno jer se primjenjuje samo na brodove čija je bruto tonaža manja od 200 tona i koji plove u međunarodnoj plovidbi;

               ·do sada su države koje su ratificirale Konvenciju iskoristile to odstupanje prvenstveno za određene pojedinosti iz Glave III. Konvencije o radu pomoraca o smještaju. Budući da se izmjene ILO-a iz 2014. odnose na zaštitu osnovnih minimalnih prava (repatrijacija, osnovne potrebe pomoraca uključujući hranu i smještaj te plaćanje neisplaćenih plaća do 4 mjeseca) i naknadu u slučaju najgorih nesreća koje se mogu dogoditi pomorcu na radu (smrt ili dugotrajni invaliditet), bit će teško opravdati uporabu odstupanja u tim slučajevima;

               ·moguće nacionalno odstupanje ne može se primjenjivati na obvezu posjedovanja dokaza u obliku dokumenta o financijskom jamstvu u slučaju napuštanja jer se ta obveza primjenjuje samo na brodove na kojima se mora nalaziti potvrda o radu pomoraca
                  27
               . Treba podsjetiti i da se izmjenama ILO-a iz 2014. poboljšava i proširuje postojeći sustav zaštite u okviru kojeg države članice već imaju obvezu tražiti od svih brodova koji plove pod njihovim zastavama da dostave financijsko jamstvo za pokrivanje repatrijacije te da osiguraju naknadu u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta iz profesionalnih razloga;

               ·uvjeti za upotrebu tog odstupanja (uključujući zahtjev za savjetovanjem sa socijalnim partnerima) relativno su strogi;

               ·države članice imaju fleksibilnost u pogledu nadzora primjene novih zahtjeva na brodove bruto tonaže manje od 200 tona koji ne plove u međunarodnoj plovidbi u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2013/54/EU, kojim se državama članicama dopušta da prilagode, u skladu s člankom II. stavkom 6. Konvencije o radu pomoraca, mehanizme nadzora, uključujući inspekcije, kako bi se u obzir uzeli posebni uvjeti povezani s takvim brodovima.

                  Prijedlogom će se izmjene ILO-a iz 2014. uskladiti s područjem primjene Direktive 2013/54/EU o nadležnostima države zastave i sa sustavom nadzora i praćenja prava EU-a, uključujući nadležnost Suda Europske unije, uz nadzorni sustav Konvencije o radu pomoraca. Time bi se trebala postići bolja usklađenost država članica i brodovlasnika.

               Budući da prijedlog vjerojatno neće imati znatne gospodarske, okolišne ili društvene učinke u odnosu na osnovni scenarij, nije provedena procjena učinka ovog prijedloga
                  28
               .

               Osnovnim scenarijem pretpostavlja se da će države članice EU-a koje su ratificirale Konvenciju o radu pomoraca provesti izmjene iz 2014. jer su one ili stupile na snagu u tim državama članicama 18. siječnja 2017. ili će uskoro stupiti na snagu. Stoga je, bez donošenja sporazuma socijalnih partnera, vjerojatno da će sve države članice koje su ga potvrdile u svakom slučaju primjenjivati izmjene iz 2014. i stoga provoditi sustave zaštite u slučaju napuštanja i naknade za smrt ili tjelesnu ozljedu pomoraca i da će se ta provedba pratiti nadzornim sustavom ILO-a. Taj se sustav temelji na razmatranju nacionalnih izvješća i na opažanjima socijalnih partnera dvaju tijela ILO-a (Odbor stručnjaka za primjenu konvencija i preporuka i Tripartitni odbor Međunarodne konferencije rada o primjeni konvencija i preporuka). Međutim, u slučaju neprovođenja izmjena, tim sustavom nije predviđen pravosudni mehanizam poput mehanizma Suda Europske unije.

               Novim će se zahtjevima spriječiti nesretne situacije dugotrajno napuštenih pomoraca na mjestu usidrenja ili u lukama kada brodovlasnici napuste svoje posade bez isplate plaća ili bez repatrijacije u države podrijetla. Prosječni je broj aktivnih pomoraca u pomorskim državama članicama EU-a i Norveškoj 2010. iznosio 254 119 pomoraca
                  29
               . Prema bazi podataka ILO-a o napuštenim pomorcima, od 2004. napuštena su 192 trgovačka broda, od čega ih je 21 plovio pod zastavom EU-a. Tijekom 2016. napušteno je 20 trgovačkih brodova od kojih je samo osam slučajeva riješeno do 30. svibnja 2017. Od tih 20 brodova napuštenih 2016. četiri su plovila pod zastavom EU-a i na njima se nalazilo ukupno 45 napuštenih pomoraca. Nekoliko slučajeva napuštanja nije riješeno još od 2006. U prošlosti bi napušteni pomorci često nevoljko napuštali brod prije njegove sudske prodaje kako bi se mogla platiti neplaćena potraživanja, uključujući potraživanja za neisplaćene plaće. Sada će se plaćanje takvih potraživanja ubrzati sustavom financijskog jamstva. Nadalje, ubrzat će se i isplata neplaćenih potraživanja pomorcima ili njihovim obiteljima u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta nastalog na radu. Time će se pridonijeti izbjegavanju dugih kašnjenja isplata i birokracije u postupcima s kojima se pomorci ili njihove obitelji često suočavaju.

                  Od bolje zaštite napuštenih pomoraca imat će koristi i sve lučke kapetanije EU-a jer će se smanjiti broj problematičnih slučajeva napuštanja. Prema bazi podataka ILO-a o napuštenim pomorcima, u lukama EU-a napušteno je 2016. pet trgovačkih brodova s 58 pomoraca.

                  No, u skladu s Konvencijom o radu pomoraca (članak XV. stavak 13. točka (a)), nadzor države luke država koje su ratificirale Konvenciju i prihvatile izmjene primjenjuje se i na države koje ju nisu ratificirale i države koje su ju ratificirale, ali ih izmjene ne obvezuju. To znači da će brodovi koji plove pod zastavom država članica EU-a koje su ratificirale Konvenciju, ali ih još ne obvezuju izmjene iz 2014. te država članica EU-a koje nisu ratificirale Konvenciju podlijegati inspekciji lučnih kapetanija država koje su ratificirale Konvenciju ako ne ispunjavaju zahtjeve iz izmjena.

               S obzirom na ta očekivana kretanja na temelju osnovnog scenarija, direktiva Vijeća stoga ne bi imala značajan utjecaj ni na jednu od dvadeset dvije države članice koje su ratificirale Konvenciju i u kojima su izmjene već stupile na snagu 18. siječnja 2017. ili će uskoro stupiti na snagu, kao ni na tri države članice bez izlaza na more koje nisu ratificirale Konvenciju o radu pomoraca (Austrija, Češka i Slovačka).

               Primjenom odredaba ovog prijedloga neće se povećati troškovi nadzora država članica koje su ratificirale Konvenciju jer bi ti troškovi ionako nastali ratifikacijom Konvencije o radu pomoraca i izmjena iste. Budući da su države članice koje nisu ratificirale Konvenciju države bez izlaza na more i trenutačno bez flote, očekuje se da im ovaj prijedlog neće donijeti troškove nadzora.

               Kada je riječ o mogućim troškovima nadzora u slučaju brodova bruto tonaže manje od 200 tona koji ne plove u međunarodnoj plovidbi, člankom 3. stavkom 2. Direktive 2013/54/EU državama članicama dopušta se da prilagode mehanizme nadzora, uključujući inspekcije, kako bi se u obzir uzeli ti posebni uvjeti.

               ·Reprezentativnost socijalnih partnera EU-a u sektoru pomorskog prometa

                  Kada ocjenjuje zahtjev socijalnih partnera EU-a za provedbu njihova sporazuma u zakonodavstvu EU-a u skladu s člankom 155. UFEU-a, Komisija promatra njihovu reprezentativnost i mandat u predmetnom području. Time se osigurava da je zahtjev u skladu s odredbama UFEU-a i da se može računati na široku potporu sporazumu među onima na koje se on stvarno odnosi.

               U skladu s člankom 1. Odluke Komisije 98/500/EZ
                  30
               , socijalni partneri na europskoj razini moraju:

               (a)
                     biti povezani s određenim sektorima ili kategorijama i organizirani na europskoj razini;

               (b)
                     sastojati se od organizacija koje su sastavni i priznati dio struktura socijalnog partnerstva u državama članicama i imati sposobnost sklapanja ugovora te biti predstavnici nekoliko država članica i

               (c)
                     imati odgovarajuće ustroje kako bi osigurale učinkovito sudjelovanje u radu Odbora za (sektorski) dijalog.

                  Ti uvjeti trebaju biti ispunjeni u trenutku potpisivanja sporazuma.

               Ovaj se sporazum odnosi na radne uvjete u pomorskom prometu, što odgovara nadležnosti odbora za sektorski socijalnih dijalog za pomorski promet. Socijalni partneri odbora jesu Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) koje zastupa poslodavce i Europski savez transportnih radnika (ETF) koji zastupa radnike.

                  Europska zaklada za poboljšanje životnih i radnih uvjeta objavila je 30. lipnja 2016. studiju kojom se analizira reprezentativnost ETF-a i ECSA-a kao organizacija socijalnih partnera u pomorskom prometu na razini EU-a
                     31
                  .

               Osim u državama bez izlaza na more (Austrija, Češka, Mađarska i Slovačka) te Bugarskoj, Latviji, Rumunjskoj i Poljskoj, ECSA
                  32
                ima članove u svim državama članicama EU-a (i u Norveškoj)
                  33
               .,
                  34
               . Iako veliki broj pomoraca dolazi z Poljske, u toj zemlji ima vrlo malo brodovlasnika, a u Latviji nema sektorskih organizacija poslodavaca. To znači da su jedine države članice na koje bi ECSA mogao proširiti svoje članstvo Bugarska i Rumunjska.

               Na strani radnika, ETF ima 56 organizacija članova iz 25 država članica, koje čine 64 % svih sindikata sa sektorskim aktivnostima. Pedeset dvije od njih uključene su u sektorsko kolektivno pregovaranje. Prema studiji Eurofonda, ETF ima sektorske organizacije članove u svim državama članicama sa sektorskim aktivnostima.

                  Na temelju članstva može se zaključiti da su socijalni partneri koji su potpisali sporazum vodeće organizacije socijalnih partnera na europskoj razini u sektoru, da su reprezentativni za sektor i da stoga mogu tražiti od Komisije da provede sporazum u skladu s člankom 155. UFEU-a.

               ·Zakonitost odredaba

                  Komisija je ispitala zakonitost sporazuma. Proučila je svaku odredbu i nije pronašla ni jednu koja je u suprotnosti s pravom EU-a. Obveze koje bi se uvele za države članice ne proizlaze izravno iz sporazuma među socijalnim partnerima, već iz njegove provedbe s pomoću odluke ili direktive Vijeća. Područje primjene i sadržaj sporazuma nalaze se unutar područja navedenih u članku 153. stavku 1. UFEU-a, kako je navedeno u 2. odjeljku.

                  Sporazum sadržava dva skupa izmjena Priloga Direktivi 2009/13/EZ koje neće utjecati na trenutačne odredbe o nesmanjivanju iz članka 3. Direktive.

               •Primjerenost propisa i pojednostavnjivanje

                  Prijedlogom se provodi sporazum socijalnih partnera. U takvim slučajevima Komisija ne može izmijeniti tekst sporazuma, već ga može samo prihvatiti ili odbaciti
                     35
                  .

                  U većini odredaba sporazuma socijalnih partnera i izmjena Konvencije o radu pomoraca iz 2014. ne razlikuje se između radnika u MSP-ovima i ostalih radnika. One se primjenjuju na sve brodove koji redovito obavljaju trgovačke aktivnosti, osim brodova namijenjenih za ribolov ili slične djelatnosti ili tradicionalnih brodova kao što su dhow i džunke. Direktivom 2013/54/EU dopušta se državama članicama da prilagode svoje mehanizme nadzora posebnim uvjetima brodova čija je bruto tonaža manja od 200 tona i koji ne plove u međunarodnoj plovidbi.

                  Sporazum i izmjene Konvencije o radu pomoraca iz 2014. manje su zahtjevni za MSP-ove u pogledu obveze da se na brodu nalazi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu za pomoć pomorcima u slučaju napuštanja. Ta se obveza primjenjuje samo na brodove na kojima se, na temelju nacionalnog prava ili zahtjeva, mora nalaziti potvrda o radu pomoraca. U skladu s pravilom 5.1.3. Kodeksa Konvencije o radu pomoraca, potvrda o radu pomoraca mora se nalaziti na brodovima čija je bruto tonaža 500 ili više tona, a koji plove u međunarodnoj plovidbi ili između stranih luka, kao i manji brodovi ako to zatraži brodovlasnik.

               •Temeljna prava

                  Ciljevi ovog prijedloga u skladu su s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, posebno pravo zaštićeno u skladu s člankom 31. o poštenim i pravičnim radnim uvjetima u kojem je propisano da „Svaki radnik ima pravo na radne uvjete kojima se čuvaju njegovo zdravlje, sigurnost i dostojanstvo”.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Prijedlog nema nikakav utjecaj na proračun EU-a.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Komisija će pratiti provedbu Direktive o provedbi sporazuma.

                  Direktiva 2009/13/EZ ne sadržava zahtjeve u pogledu evaluacije ili izvješćivanja. Takvi se zahtjevi ne planiraju za ovu Direktivu o izmjeni Direktive 2009/13/EZ.

               •Dokumenti s obrazloženjima (za direktive)

                  Dokumenti s obrazloženjima u ovom slučaju nisu nužni.

               • Europski gospodarski prostor

               Prijedlog se odnosi na pitanje koje je važno za Europski gospodarski prostor i stoga bi se trebalo na njega primjenjivati.

               •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga

               Članak 1.

               Tim člankom sporazum između socijalnih partnera postaje obvezujući.

               Članak 2.

               Taj članak uključuje izmjene Direktive 2009/13/EZ.

               1. Podstavkom 1. uvodi se izmjena redoslijeda brojeva.

               2. Podstavkom 2. umeće se novi standard A.2.5.2. o „Financijskom jamstvu” s 14 stavaka.

               –U stavku 1. navodi se svrha predloženog standarda.

               –U stavku 2. definira se pojam napuštanja za koje bi se osigurala potpora iz sustava financijskog jamstva:

               (a) nepokrivanje troška repatrijacije pomoraca (koji su već priznati pravilom 2.5.(2) Priloga Direktivi 2009/13/EZ);

               (b) nepostojanje uzdržavanja i potpore (pojašnjeno u stavku 5.);

               (c) svaka situacija koja uključuje jednostrani prekid veza brodovlasnika s pomorcem, uključujući neisplatu ugovornih naknada za najmanje dva mjeseca.

               Podstavcima (b) i (c) proširuje se obveza pružanja sustava financijskog jamstva na dvije nove situacije napuštanja.

               –U stavku 3. utvrđuje se obveza države članice, kao države zastave, da osigura sustav financijskog jamstva za brodove koji plove pod njezinom zastavom. Taj sustav može imati različite oblike koje određuje članica nakon savjetovanja s organizacijama brodovlasnika i pomoraca na koje se on odnosi.

               –U stavku 4. utvrđuju se kriteriji za sustav financijskog jamstva koji je donijela država zastave, uključujući potrebu da se napuštenim pomorcima osigura izravni pristup, dovoljna pokrivenost i brza financijska pomoć.

               –U stavku 5. navode se bitne pojedinosti o pojmu „nužnog uzdržavanja i potpore” iz stavka 2. točke (b).

               –U stavku 6. utvrđuje se zahtjev da se na brodovima na kojima se, na temelju nacionalnog prava ili zahtjeva, mora nalaziti potvrda o radu pomoraca nalazi i dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu.

               –U stavku 7. navode se informacije koje trebaju biti uključene kao u dokaz u obliku dokumenta i koje moraju biti na engleskom ili popraćene prijevodom na engleski.

               –U stavku 8. utvrđen je zahtjev povezan sa brzom financijskom pomoći (vidjeti stavak 4.).

               –U stavcima 9. i 10. o kriterijima za „dostatno pokriće” predloženo u stavku 4. utvrđuju se pojedinosti i područje primjene pomoći koja se pruža u okviru sustava financijskog jamstva. U stavku 9. upućuje se na pravilo 2.5. Priloga Direktivi 2009/13/EZ u pogledu repatrijacije. Njime se ograničava pokrivanje neisplaćenih plaća i ostalih prava na četiri mjeseca. U stavku 10. navedene su pojedinosti o pokrivanju troškova repatrijacije u slučajevima napuštanja.

               –U stavku 11. utvrđena je obveza izdavatelja financijskog jamstva da državi zastave dostavi prethodnu obavijest o poništenju financijskog jamstva najmanje 30 dana prije poništenja.

               –U stavku 12. predviđa se subrogacija prava osiguravatelja ili izdavatelja drugog financijskog jamstva.

               –U stavku 13. navodi se da se tim standardom ne dovodi u pitanje pravo osiguravatelja ili izdavatelja financijskog jamstva na korištenje pravnog lijeka protiv trećih osoba.

               –U stavku 14. navodi se da se pravima iz predloženog standarda ne dovode u pitanje druga prava, potraživanja ili pravni lijekovi pomorca. Nadalje, njime se predviđa donošenje odredaba za prebijanje iznosa zaprimljenih u okviru tog standarda iz drugih izvora kao što je naknada u odnosu na prava, potraživanja ili pravne lijekove u skladu sa standardom.

               3. Podstavkom 3. predlaže se izmjena trenutačnog redoslijeda brojeva tako da standard A4.2. postaje standard A4.2.1. Dodaje se sedam novih stavaka (od 8. do 14.) standardu s novim brojem A4.2.1. Oni se nastavljaju na postojeći zahtjev iz stavka 1. točke (b) standarda A.4.2.. U skladu s tim zahtjevom, brodovlasnici moraju pružiti financijsko jamstvo kako bi osigurali naknadu u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomorca zbog nesreće na radu, bolesti ili opasnosti.

               –U stavku 8. podstavcima od (a) do (e) utvrđuju se minimalni zahtjevi koje moraju sadržavati nacionalni zakoni i propisi u pogledu sustava financijskog jamstva kako bi se osigurala naknada u skladu sa stavkom 1. točkom (b) postojećeg standarda A.4.2. za ugovorna potraživanja (kako je definirano u stavku 1. predloženog novog standarda A4.2.2.) Oni uključuju zahtjev za isplatu u cijelosti, bez odlaganja, s privremenim isplatama kada je teško procijeniti cijeli iznos naknade.

               –Stavci 9. i 10. odnose se na zahtjeve za obavješćivanje pomoraca i država zastave u slučaju poništenja ili prekida financijskog jamstva brodovlasnika.

               –Stavkom 11. zahtijeva se da se na brodovima nalazi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu koji je izdao izdavatelj financijskog jamstva.

               –U stavku 12. utvrđena je obveza izdavatelja financijskog jamstva da državi zastave dostavi prethodnu obavijest o poništenju financijskog jamstva najmanje 30 dana prije poništenja.

               –U stavku 13. utvrđuje se zahtjev da se jamstvom mora osigurati isplata svih ugovornih potraživanja koje obuhvaća i koja nastanu tijekom razdoblja valjanosti dokumenta.

               –U stavku 14. navedene su informacije koje moraju biti navedene u dokazu u obliku dokumenta o financijskom jamstvu. Utvrđen je i zahtjev da dokument mora biti na engleskom jeziku.

               4. Podstavkom 4. umeće se novi standard A.4.2.2. o „Postupanju s ugovornim zahtjevima” s tri stavka.

               –U stavku 1. pojašnjava se značenje „ugovornog zahtjeva” iz predloženog stavka 8. standarda A.4.2. (kojem je dodijeljen novi broj A.4.2.1.)

               –U stavku 2. utvrđeno je kako sustav financijskog jamstva kojim se osigurava naknada u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta iz profesionalnih razloga može biti različitih oblika, koje određuje član nakon savjetovanja s predmetnim organizacijama brodovlasnika i pomoraca.

               –Stavkom 3. zahtijeva se uspostava učinkovitih mehanizama za zaprimanje, razmatranje i nepristrano rješavanje ugovornih zahtjeva koji se odnose na naknadu iz standarda A.4.2. (kojem je dodijeljen novi broj A4.2.1) u brzim i pravednim postupcima.

               2017/0181 (NLE)

               Prijedlog

               DIREKTIVE VIJEĆA

               o provedbi Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) o izmjeni Direktive Vijeća 2009/13/EZ u skladu s izmjenama Konvencije o radu pomoraca iz 2006. donesenima 2014. koje je Međunarodna konferencija rada odobrila 11. lipnja 2014.

               (Tekst značajan za EGP)

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 155. stavak 2.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Poslodavci i radnici („socijalni partneri”) mogu, u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a, zajednički zahtijevati da se sporazumi koje sklope na razini Unije provedu odlukom Vijeća na prijedlog Komisije.

               (2)Direktivom Vijeća 2009/13/EZ
                  36
                proveden je Sporazum koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) kako bi uvrstili odredbe Konvencije o radu pomoraca iz 2006. (MLC) Međunarodne organizacije rada (ILO) u pravo EU-a u cilju ažuriranja važećeg europskog zakonodavstva sa standardima Konvencije koji su bili povoljniji za pomorce. Njome su se nastojali poboljšati uvjeti rada pomoraca, posebno u pogledu ugovora o radu, radnog vremena, repatrijacije, karijere i razvoja vještina, smještaja i prostora za odmor, hrane i načina posluživanja, zaštite zdravlja i sigurnosti, medicinske skrbi i žalbenih postupaka.

               (3)Nakon sastanka s međunarodnim stručnjacima ILO je pokrenuo postupak izmjene Konvencije radi rješavanja pitanja povezanih s napuštanjem pomoraca i s financijskim jamstvom, s jedne strane, i onih povezanih s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomoraca, s druge strane. Posebni tripartitni odbor osnovan na temelju Konvencije o radu pomoraca donio je dvije izmjene povezane s tim pitanjima na sastanku održanom od 7. do 11. travnja 2014. Dio pravila obuhvaćenih izmjenama u nadležnosti su Unije i odnose se na pitanja o kojima je ona donijela pravila, posebno u području socijalne politike i prometa. Vijeće je stoga 26. svibnja 2014. donijelo Odluku (2014/346/EU)
                  37
                o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada. Stajalište je bilo da se podupire odobravanje izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca.

               (4)Konferencija je odobrila izmjene na svojem 103. zasjedanju u Ženevi 11. lipnja 2014. i one su stupile na snagu 18. siječnja 2017. Izmjene se odnose na učinkovit sustav financijskog jamstva za i. zaštitu prava pomoraca u slučaju napuštanja i ii. za osiguranje naknade za ugovorne zahtjeve u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomoraca zbog ozljede, bolesti ili opasnosti na radu. Njima se poboljšava i unaprjeđuje postojeći sustav zaštite pomoraca, uključujući obvezu da se na brodovima nalazi dokument o sustavu financijskog jamstva i da se sustav proširi na dvije nove situacije napuštanja. (To su situacije ostavljanja pomoraca bez potrebnog uzdržavanja i potpore ili kada brodovlasnik jednostrano prekine svoje veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne plaće tijekom razdoblja od najmanje dva mjeseca.)

               (5)Socijalni partneri u području pomorskog prometa, Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF), sklopili su 5. prosinca 2016. sporazum o izmjeni Direktive 2009/13/EZ u skladu s izmjenama Konvencije o radu pomoraca iz 2006. donesenima 2014. Dana 12. prosinca 2016. zatražili su od Komisije da predstavi prijedlog Direktive Vijeća u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a o provedbi njihova sporazuma.

               (6)U sporazumu socijalnih partnera ponavlja se sadržaj svih obveznih odredbi izmjena Konvencije o radu pomoraca iz 2014. Prva izmjena o sustavu financijskog jamstva u slučaju napuštanja pomorca odnosi se na zdravlje i sigurnosti te uvjete rada i stoga je obuhvaćena člankom 153. stavkom 1. točkama (a) i (b) UFEU-a. Druga izmjena o zahtjevu da se sustavom financijskog jamstva osigura naknada u slučaju smrti ili dugotrajnog invaliditeta pomoraca zbog ozljede, bolesti ili opasnosti na radu obuhvaćena je člankom 153. stavkom 1. točkom (c) o socijalnoj sigurnosti i socijalnoj zaštiti radnika. Sporazum se stoga odnosi na pitanja obuhvaćena člankom 153. UFEU-a i može se provoditi odlukom Vijeća na prijedlog Komisije, u skladu s člankom 155. stavkom 2.  Za potrebe članka 288. Ugovora direktiva je primjereni instrument za provedbu sporazuma.

               (7)U skladu s Komunikacijom Komisije od 20. svibnja 1998.
                  38
                o prilagodbi i promicanju socijalnog dijaloga na razini Zajednice, Komisija je procijenila zastupljenost stranaka potpisnica i zakonitost svake odredbe sporazuma.

               (8)Sporazumom socijalnih partnera od 5. prosinca 2016. izmjenjuje se sporazum od 19. svibnja 2008. između ECSA-e i ETF-a o Konvenciji o radu pomoraca priložen Direktivi 2009/13/EZ i u Direktivu se uključuju izmjene Konvencije o radu pomoraca koje je ILO donio 2014. u cilju poboljšanja uvjeta rada, zdravlja i sigurnosti te socijalne zaštite pomoraca na brodovima koji plove pod zastavom države članice EU-a.

               (9)U okviru izmjena Direktive 2009/13/EZ sporazumom socijalnih partnera od 5. prosinca 2016. uskladit će se obvezne odredbe izmjena ILO-a iz 2014. s područjem primjene Direktive 2013/54/EU o nadležnostima države zastave i sa sustavom nadzora i praćenja prava EU-a, posebno Suda Europske unije, uz nadzorni sustav Konvencije o radu pomoraca. Time bi se trebala postići bolja usklađenost država članica i brodovlasnika.

               (10)Ne dovodeći u pitanje odredbe sporazuma o praćenju i reviziji koje provode socijalni partneri na razini EU-a, Europska komisija pratit će provedbu ove Direktive i sporazuma.

               (11)Države članice mogu provedbu ove Direktive povjeriti socijalnim partnerima, ako oni to zajednički zatraže, uz uvjet da su poduzele sve potrebne mjere kako bi osigurale da u svakom trenutku mogu jamčiti rezultate koji se zahtijevaju ovom Direktivom.

               (12)Komisija je izvijestila Europski parlament u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a slanjem teksta svojeg prijedloga direktive koji sadržava sporazum.

               (13)Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i načela priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, a posebno u njezinu članku 31.

               (14)Direktivom se nastoje poboljšati uvjeti rada, zdravlje i sigurnost te socijalna zaštita radnika u sektoru pomorskog prometa, koji je prekogranični sektor koji djeluje pod zastavama različitih država članica. Budući da njezine ciljeve ne mogu dostatno ostvariti države članice, već se oni mogu na bolji način ostvariti na razini Unije, Europska unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u članku 5. stavku 4. Ugovora o Europskoj uniji ovom se Direktivom ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva,

               DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:

               Članak 1.

               Ovom se Direktivom provodi sporazum koji su 5. prosinca 2016. sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) izmjenom Direktive Vijeća 2009/13/EZ u skladu s izmjenama Konvencije o radu pomoraca iz 2006. donesenima 2014. koje je Međunarodna konferencija rada odobrila 11. lipnja 2014.

               Članak 2.

               U skladu sa sporazumom između ECSA-a i ETF-a sklopljenim 5. prosinca 2016. o izmjeni Direktive Vijeća 2009/13/EZ radi usklađivanja s izmjenama Konvencije o radu pomoraca iz 2006. donesenima 2014. koje je odobrila Međunarodna konferencija rada

               na svojem 103. zasjedanju u Ženevi 11. lipnja 2014., Prilog Direktivi Vijeća 2009/13/EZ mijenja se kako slijedi:

               1. u naslovu „Standard A.2.5. – Repatrijacija”, „A.2.5.” zamjenjuje se s „A.2.5.1.”.

               2. umeće se sljedeći Standard A.2.5.2.:

               „Standard A.2.5.2. – Financijsko jamstvo

               1.
                     U provedbi pravila 2.5. stavka 2., ovim se standardom utvrđuju zahtjevi za osiguranje pružanja brzog i učinkovitog sustava financijskog jamstva za pomoć pomorcima u slučaju njihova napuštanja.

               2. Za potrebe ovog standarda smatra se da je pomorac napušten ako, kršeći zahtjeve ovog sporazuma ili uvjeta ugovora o radu s pomorcem, brodovlasnik:

               (a) ne pokrije troškove repatrijacije pomorca; ili

               (b) ostavi pomorca bez potrebnog uzdržavanja i potpore; ili

               (c) na drugi način jednostrano prekine svoje veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne plaće tijekom razdoblja od najmanje dva mjeseca.

               3. Svaka država članica osigurava uspostavu sustava financijskog jamstva koji ispunjava zahtjeve ovog standarda za brodove koji plove pod njezinom zastavom. Sustav financijskog jamstva može imati oblik sustava socijalnog osiguranja, osiguranja, nacionalnog fonda ili drugih sličnih aranžmana. Njegov oblik određuje država članica nakon savjetovanja s organizacijama brodovlasnika i pomoraca na koje se on odnosi.

               4. Sustavom financijskog jamstva osigurava se izravan pristup, dostatno pokriće i hitna financijska pomoć u skladu s ovim standardom svakom napuštenom pomorcu na brodu koji plovi pod zastavom države članice.

               5. U svrhu stavka 2. točke (b) ovog standarda, potrebno uzdržavanje i potpora pomoraca uključuju: primjerenu hranu, smještaj, zalihu pitke vode, nužno gorivo za preživljavanje na brodu i nužnu zdravstvenu skrb.

               6. Svaka država članica zahtijeva da se na brodovima koji plove pod njezinom zastavom i na kojima se, u skladu s nacionalnim zakonima ili na zahtjev brodovlasnika, mora nalaziti potvrda o radu pomoraca, mora i nalaziti potvrda ili drugi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu koje je izdao izdavatelj financijskih jamstava. Primjerak mora biti postavljen na vidno mjesto na brodu dostupno pomorcima. Ako pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava, dokument svakog izdavatelja mora se nalaziti na brodu.

               7. Potvrda ili drugi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu na engleskom su jeziku ili su popraćeni prijevodom na engleski jezik te sadržavaju sljedeće informacije:

               (a) ime broda;

               (b) luku upisa broda;

               (c) pozivni znak broda;

               (d) IMO broj broda;

               (e) naziv i adresu izdavatelja financijskog jamstva;

               (f) podatke za kontakt osoba ili subjekta nadležnih za rješavanje zahtjeva pomoraca za pomoć;

               (g) ime brodovlasnika;

               (h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva; i

               (i) potvrdu izdavatelja financijskog jamstva da financijsko jamstvo ispunjava zahtjeve standarda A.2.5.2.

               8. Pomoć koja se osigurava sustavom financijskog jamstva odobrava se odmah na zahtjev dotičnog pomorca ili njegova predstavnika popraćen potrebnim objašnjenjem prava na pomoć u skladu sa stavkom 2. ovog standarda.

               9. Uzimajući u obzir pravilo 2.5., pomoć koja se osigurava sustavom financijskog jamstva mora biti dostatna za pokrivanje sljedećeg:

               (a) neisplaćenih plaća i ostalih prava koje brodovlasnik treba isplatiti pomorcu u skladu s ugovorom o radu, mjerodavnim kolektivnim ugovorom ili nacionalnim pravom države zastave, ograničeno na četiri mjeseca svih neisplaćenih plaća i četiri mjeseca svih neisplaćenih prava;

               (b) svih razumnih troškova pomorca, uključujući troškove repatrijacije iz stavka 10. ovog standarda i

               (c) osnovnih potreba pomorca koje uključuju stavke poput: odgovarajuće hrane, prema potrebi odjeće, smještaja, zaliha pitke vode, nužnoga goriva za preživljavanje na brodu, nužne zdravstvene skrbi i svih ostalih razumnih troškova ili naknada zbog djela ili propusta koji znače napuštanje do pomorčeva povratka kući.

               10. Troškovi repatrijacije obuhvaćaju putovanje odgovarajućim i brzim sredstvima, u pravilu zrakoplovom, i uključuju potporu za prehranu i smještaj pomorca od trenutka napuštanja broda do povratka pomorca kući, potrebnu zdravstvenu skrb, prolaz i prijevoz osobnih stvari i sve druge razumne troškove ili naknade koje proizlaze iz napuštanja.

               11. Financijsko jamstvo ne prestaje važiti prije kraja razdoblja njegove valjanosti osim ako izdavatelj financijskog jamstva nadležnom tijelu države zastave dostavi prethodnu obavijest najmanje 30 dana prije.

               12. Ako je osiguravatelj ili izdavatelj financijskog jamstva izvršio plaćanje nekom pomorcu u skladu s ovim standardom, on će subrogacijom, asignacijom ili na drugi način, do isplaćenog iznosa i u skladu sa zakonom koji se primjenjuje, steći prava koja bi taj pomorac uživao.

               13. Ni jednom se odredbom ovog standarda ne dovodi u pitanje pravo osiguravatelja ili izdavatelja financijskog jamstva na korištenje pravnog lijeka protiv trećih osoba.

               14. Odredbama ovog standarda ne isključuju se i ne dovode u pitanje sva druga prava, zahtjevi ili pravni lijekovi koji mogu biti na raspolaganju napuštenim pomorcima za naknadu. Nacionalnim zakonima i propisima može se propisati da se svi iznosi plativi po ovom standardu mogu odbiti od iznosa primljenih iz drugih izvora koji proizlaze iz svih prava, zahtjeva i pravnih lijekova koji mogu biti predmet naknade po postojećem standardu.”

               3. u naslovu „Standard A.4.2 Odgovornost brodovlasnika”, „A.4.2” zamjenjuje se s „A4.2.1” i dodaju se sljedeći stavci:

               „8. Nacionalnim zakonima i propisima osigurava se da sustav financijskog jamstva za osiguranje naknade kako je predviđeno stavkom 1. točkom (b) ovog standarda za ugovorne zahtjeve, kako su definirani u standardu A.4.2.2., ispunjava sljedeće minimalne zahtjeve:

               (a) ugovorna naknada, ako je propisana ugovorom o radu pomorca i njome se ne dovodi u pitanje podstavak (c) ovog stavka, isplaćuje se u cijelosti i bez odgode;

               (b) nema pritiska da se prihvati isplata manja od ugovornog iznosa;

               (c) ako je zbog prirode dugotrajnog invaliditeta pomorca otežana procjena cjelokupne naknade na koju pomorac može imati pravo, pomorcu se vrši privremena isplata ili isplate kako bi se izbjegle nepotrebne poteškoće;

               (d) u skladu s pravilom 4.2. stavkom 2., isplatama pomorcu ne dovode se u pitanje druga zakonska prava, no brodovlasnik te isplate može odbiti od svih naknada koje proizlaze iz bilo kojeg drugog zahtjeva kojeg je pomorac podnio protiv brodovlasnika i koji proizlazi iz istog incidenta; i

               (e) zahtjev za ugovornu naknadu mogu podnijeti izravno dotični pomorac, njegova obitelj, predstavnik pomorca ili imenovani korisnik.

               9. Nacionalnim zakonima i propisima osigurava se da pomorac zaprima prethodnu obavijest o poništenju ili prekidu financijskog jamstva brodovlasnika.

               10. Nacionalnim se zakonima i propisima osigurava da izdavatelj financijskog jamstva obavještava nadležno tijelo države zastave o poništenju ili prekidu financijskog jamstva brodovlasnika.

               11. Svaka država članica zahtijeva da se na brodovima koji plove pod njezinom zastavom nalazi potvrda ili drugi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu kojeg je izdao izdavatelj financijskog jamstva. Primjerak mora biti postavljen na vidno mjesto na brodu dostupno pomorcima. Ako pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava, dokument svakog izdavatelja mora se nalaziti na brodu.

               12. Financijsko jamstvo ne prestaje važiti prije kraja razdoblja njegove valjanosti osim ako izdavatelj financijskog jamstva nadležnom tijelu države zastave dostavi prethodnu obavijest najmanje 30 dana prije.

               13. Financijskim jamstvom osigurava se isplata svih ugovornih zahtjeva obuhvaćenih jamstvom koji nastanu tijekom razdoblja valjanosti tog jamstva.

               14. Potvrda ili drugi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu na engleskom su jeziku ili su popraćeni prijevodom na engleski jezik te sadržavaju sljedeće informacije:

               (a) ime broda;

               (b) luku upisa broda;

               (c) pozivni znak broda;

               (d) IMO broj broda;

               (e) naziv i adresu izdavatelja financijskog jamstva;

               (f) podatke za kontakt osoba ili subjekta nadležnih za postupanje s ugovornim zahtjevima pomoraca;

               (g) ime brodovlasnika;

               (h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva; i

               (i) potvrdu izdavatelja financijskog jamstva da financijsko jamstvo ispunjava zahtjeve standarda A.4.2.1.”

               4. umeće se sljedeći Standard A.4.2.2.:

               „Standard A.4.2.2. – Postupanje s ugovornim zahtjevima

               1. Za potrebe stavka 8. standarda A.4.2.1. i ovog standarda, izraz „ugovorni zahtjev” znači svaki zahtjev koji se odnosi na smrt ili dugotrajnu invalidnost pomoraca uslijed ozljede, bolesti ili opasnosti na radu kako je određeno u nacionalnom zakonu, ugovoru o radu pomoraca ili kolektivnom ugovoru.

               2. Sustav financijskog jamstva, kako je predviđen u stavku 1. točki (b) standarda A.4.2.1., može biti u obliku sustava socijalne pomoći, osiguranja, fonda ili drugog sličnog aranžmana. Njegov oblik određuje država članica nakon savjetovanja s organizacijama brodovlasnika i pomoraca na koje se on odnosi.

               3. Nacionalnim zakonima i propisima osigurava se uspostava učinkovitih mehanizama za zaprimanje, razmatranje i nepristrano rješavanje ugovornih zahtjeva koji se odnose na naknadu iz stavka 8. standarda A.4.2.1. u brzim i pravednim postupcima.”

               Članak 3.

               1.Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do dvije godine od njezina stupanja na snagu. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.

               Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.

               2.Države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

               Članak 4.

               Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 5.

               Ova je Direktiva upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Austrija nije morala prenijeti Direktivu Vijeća 2009/13/EZ iz zemljopisnih razloga (vidi Odluku Komisije od 29. rujna 2016. o zaključenju postupka zbog povrede zbog nepriopćavanja br. 2014/0489 protiv Austrije) jer je ona država članica bez izlaza na more koja više nema registar brodova i u skoroj budućnosti ne planira uvesti takav registar. Češka i Slovačka isto su države koje nemaju izlaz na more bez trgovačke flote koja plovi pod njihovom zastavom, u skladu sa statistikom UNCTAD-a o trgovačkoj floti prema zastavi registracije i vrsti broda.

                     http://unctadstat.unctad.org/wds/TableViewer/tableView.aspx?ReportId=93

                  Vidjeti .

                     (2)
                  SL L 124, 20.5.2009., str. 30. Direktiva je stupila na snagu 20. kolovoza 2013., na dan stupanja na snagu Konvencije o radu pomoraca. Države članice trebale su je prenijeti u svoje nacionalno zakonodavstvo do 20. kolovoza 2014.

                     (3)
                  Skupština IMO-a donijela je u studenome 2001. dvije smjernice o financijskoj odgovornosti za pokrivanje odštetnih zahtjeva pomoraca u slučaju napuštanja, tjelesne ozljede i smrti.

                     http://www.imo.org/en/OurWork/Legal/JointIMOILOWorkingGroupsOnSeafarerIssues/Pages/IMOILOWGLiabilityCompensationForDeathAbandonment.aspx

                  .

                     (4)
                  Baza podataka prijavljenih slučajeva napuštanja pomoraca.

                     http://www.ilo.org/dyn/seafarers/seafarersbrowse.home

                  Vidjeti . Sadržaj baze podataka ograničen je na brodove koji su prijavljeni kao napušteni nakon 1. siječnja 2004.  http://www.ilo.org/dyn/seafarers/seafarersBrowse.Home?p_lang=en

                     (5)
                  Odluka Vijeća 2014/346/EU od 26. svibnja 2014. (SL L 172, 12.6.2014., str. 28.).

                     (6)
                  Zemlje koje ratificiraju Konvenciju o radu pomoraca moraju donijeti nacionalne propise ili poduzeti druge mjere kako bi osigurale da se načela i prava iz Pravila provode na način propisan standardima iz dijela A. Kodeksa (ili na suštinski istovjetan način). Smjernice nisu obvezne i ne podliježu inspekcijama države luke, međutim, vlade moraju uzeti u obzir njihov sadržaj kada izvršavaju svoje dužnosti jer se to preispituje nadzornim sustavom ILO-a.

                     (7)

                     http://www.ilo.org/dyn/normlex/en/f?p=NORMLEXPUB:11301:0::NO::P11301_INSTRUMENT_AMENDMENT_ID:3256971

                     (8)
                  Nizozemska je izjavila da će je izmjene obvezivati tek nakon naknadne izričite obavijesti o prihvaćanju u skladu s člankom XV. stavkom 8. točkom (a) Konvencije. Ona je to učinila kako bi odgodila prihvaćanje izmjena i provela ih kroz nizozemsko zakonodavstvo jer je najavila da očekuje da će izmjene stupiti na snagu 1. siječnja 2018. Vidjeti

                     https://www.ilent.nl/english/merchant_shipping/crew/legislation/amendments_mlc_2014/

                  .

                     (9)
                  Iskoristile su mogućnost iz članka XV. stavka 8. točke (b) Konvencije.

                     (10)
                  Opće mišljenje, Izvješće odbora stručnjaka za primjenu konvencija i preporuka, str. 577.: „u nizu slučajeva javila su se pitanja o načinu na koji članice čija je ratifikacija evidentirana između odobrenja i stupanja na snagu izmjena mogu prihvatiti izmjene Kodeksa donesene u skladu s člankom XV. Konvencije o radu pomoraca iz 2006. (…) Odbor napominje da je Ured u međuvremenu obavijestio sve predmetne države članice da mogu prihvatiti izmjene dostavljanjem službene obavijesti Glavnom direktoru.” Vidjeti

                     http://www.ilo.org/public/libdoc/ilo/P/09661/09661(2017-106-1A).pdf

                  . U pogledu Rumunjske, Estonije i Portugala Konvencija o radu pomoraca stupila je na snagu 24. studenoga 2016., 5. svibnja 2017. odnosno 12. svibnja 2017., ali izmjene će stupiti na snagu kada one dostave izjavu o prihvatu. Budući da su glasale za izmjene, očekuje se da će dostaviti svoje izjave o prihvatu tijekom sljedećih mjeseci.

                     (11)
                  Direktiva 2013/54/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2013. o nekim nadležnostima države zastave za usklađivanje s Konvencijom o radu pomoraca i njezinu provedbu, 2006. (SL L 329, 10.12.2013., str. 1. – 4.)

                     (12)
                  Govor predsjednika Junckera o stanju Unije održan u Europskom parlamentu 9. rujna 2015.

                     (13)
                  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Integrirana pomorska politika za Europsku uniju (COM/2007/0575 final, str. 9.).

                     (14)
                  Direktiva 2013/38/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 12. kolovoza 2013. o izmjeni Direktive 2009/16/EZ o nadzoru države luke (SL L 218, 14.8.2013., str. 1.).

                     (15)
                  Direktiva (EU) 2015/1794 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. listopada 2015. o izmjeni direktiva 2008/94/EZ, 2009/38/EZ i 2002/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te direktiva Vijeća 98/59/EZ i 2001/23/EZ u pogledu pomoraca (SL L 263, 8.10.2015., str. 1.).

                     (16)
                  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija, Strateški ciljevi i preporuke za politiku pomorskog prometa EU-a do 2018., COM(2009) 8 final, 3. odjeljak,

                     (17)
                  Novi početak za socijalni dijalog – Izjava predsjedništva Vijeća Europske unije, Europske komisije i europskih socijalnih partnera, 27. lipnja 2016.

                     (18)
                  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija, Bolja regulativa za bolje rezultate - Agenda EU-a, COM(2015) 215 final.

                     (19)
                  SWD(2017) 201 final.

                     (20)
                  COM (2016) 739 final.

                     (21)
                  Austrija, Češka i Slovačka.

                     (22)
                  Rumunjska, Portugal i Estonija.

                     (23)
                  Trenutačno je otvoreno osam postupaka zbog povrede zbog nepriopćavanja mjera za prenošenje (Grčka, Italija, Latvija, Litva, Poljska, Portugal, Slovačka i Slovenija) koji se razmatraju.

                     (24)

                     http://ec.europa.eu/smart-regulation/guidelines/tool_7_en.htm

                  .

                     (25)
                  Članak II. stavak 6. Ako nadležno tijelo utvrdi da trenutačno ne bi bilo razumno ili izvedivo primjenjivati određene pojedinosti iz Kodeksa iz Priloga VI. stavka 1. na brod ili posebne kategorije brodova koji plove pod zastavom članice, relevantne odredbe Kodeksa ne primjenjuju se u mjeri u kojoj se predmet drukčije uređuje nacionalnim zakonima ili propisima ili kolektivnim sporazumima ili drugim mjerama. Ta se odluka može donijeti samo na temelju savjetovanja s predmetnim organizacijama brodovlasnika i pomoraca i u pogledu brodova čija je bruto tonaža manja od 200 tona i koji ne plove u međunarodnoj plovidbi.

                     (26)

                     http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/database-ratification-implementation/lang--en/index.htm

                     (27)
                  U skladu s pravilom 5.1.3. Konvencije o radu pomoraca, brodovi na kojima se mora nalaziti potvrda o radu pomoraca brodovi su (a) bruto tonaže 500 tona ili više koji plove u međunarodnoj plovidbi i (b) bruto tonaže 500 tona ili više koji plove pod zastavom članice i plove iz luke, ili između luka, u drugoj državi.

                     (28)
                  U skladu sa Smjernicama za bolju regulativu (SWD(2015) 111 final) potrebna je procjena učinka inicijativa koje bi mogle imati znatne gospodarske, okolišne ili društvene učinke. Vidjeti http://ec.europa.eu/smart-regulation/guidelines/docs/swd_br_guidelines_en.pdf.

                     (29)
                  Studija o zapošljavanju pomoraca EU-a. Završno izvješće. GU MOVE, 2011.

                     https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2011-05-20-seafarers-employment.pdf

                     (30)
                  Odluka Komisije 98/500/EZ od 20. svibnja 1998. o osnivanju Odbora za sektorski dijalog između socijalnih partnera na europskoj razini (SL L 225, 12.8.1998., str. 27. – 28.)

                     (31)

                     https://www.eurofound.europa.eu/observatories/eurwork/comparative-information/representativeness-of-the-european-social-partner-organisations-maritime-transport

                  .

                     (32)
                  ECSA je trgovinsko udruženje koje predstavlja nacionalna udruženja brodovlasnika iz EU-a i Norveške. Prema internetskoj stranici, ECSA zastupa gotovo 99 % flote Europskog gospodarskog prostora i otprilike 20 % svjetske flote.

                     (33)
                  Bugarska sektorska organizacija poslodavaca BSA pridružila se ECSA-i od 2007. do 2012. i potom raskinula članstvo.

                     (34)
                  Austrija, Mađarska i Slovačka isključene su iz studije jer u njima nema sektorskih aktivnosti. Unatoč (ograničenim) sektorskim aktivnostima u Češkoj, tamo nije pronađena nijedna sektorska organizacija poslodavaca.

                     (35)

                     http://ec.europa.eu/smart-regulation/guidelines/tool_7_en.htm

                  .

                     (36)
                  Direktiva Vijeća 2009/13/EZ od 16. veljače 2009. o provedbi Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz 2006., i izmjeni Direktive 1999/63/EZ (SL L 124, 20.5.2009., str. 30.).

                     (37)
                  Odluka Vijeća 2014/346/EU od 26. svibnja 2014. o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca (SL L 172, 12.6.2014., str. 28.).

                     (38)
                  COM (1998) 322 final.