               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 12.6.2018.
            COM(2018) 454 final
            2018/0240(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o potpisivanju, u ime Europske unije,  Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Komisija je na temelju relevantnih pregovaračkih smjernica
                  1
                provela pregovore s izaslanstvima Kanade, Narodne Republike Kine, Kraljevine Danske u odnosu na Farske otoke i Grenland, Islanda, Japana, Republike Koreje, Kraljevine Norveške, Ruske Federacije i Sjedinjenih Američkih Država u cilju sklapanja obvezujućeg Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”).

               Sporazumom će se spriječiti neregulirani komercijalni ribolov u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, što obuhvaća područje veličine od oko 2,8 milijuna četvornih kilometara.  Koliko je poznato, na tom se području komercijalni ribolov dosad nije odvijao i nije vjerojatno da će se početi odvijati u bliskoj budućnosti.  Međutim, uzimajući u obzir promjenu uvjeta u Arktičkom oceanu, dotične vlade sastavile su ovaj Sporazum u skladu s predostrožnim pristupom upravljanju ribarstvom.

               Radi boljeg razumijevanja ekosustava tog područja, a posebno utvrđivanja činjenice postoje li na tom području riblji stokovi koji bi se mogli održivo iskorištavati, Sporazumom će se uspostaviti Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja i urediti njegov rad.  Sporazumom se predviđa mogućnost da se za to područje u budućnosti osnuje nova regionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom ili više njih.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području politike

               Vijeće je u svojim zaključcima o politici EU-a za Arktik iz 2009.
                  2
                izrazilo spremnost da razmotri prijedlog za uvođenje regulatornog okvira za onaj dio otvorenog mora koji još nije obuhvaćen međunarodnim sustavom očuvanja proširenjem mandata relevantnih regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom ili drugi prijedlog s istim učinkom o kojem su relevantne strane postigle dogovor. Vijeće je ujedno istaknulo da se do uvođenja tog okvira zalaže za privremenu zabranu novih vrsta ribolova u tim vodama.

               Vijeće je u svojim zaključcima o Komunikaciji Komisije o vanjskoj dimenziji zajedničke ribarstvene politike iz 2012.
                  3
                među ostalim istaknulo potrebu za inicijativama zajedničkog upravljanja stokovima koji se dijele s trećim zemljama kako bi se osigurali ravnopravni uvjeti te je ponovno potvrdila temeljna uloga koju regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom imaju u održivom upravljanju ribolovnim resursima na međunarodnoj razini.

               Nakon što Sporazum stupi na snagu, njime će se ukloniti važni regulatorni nedostaci trenutačnog okvira za međunarodno upravljanje oceanima.

               •Dosljednost s drugim politikama Unije

               Prijedlog je u skladu sa zajedničkom ribarstvenom politikom Europske unije i okvirom za međunarodno upravljanje oceanima, uključujući politiku EU-a za Arktik.

               2.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

               Vijeće je 31. ožujka 2016. usvojilo pregovaračke smjernice kojima se Komisiju ovlašćuje da u ime Europske unije započne pregovore o međunarodnom sporazumu za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu. Države članice na sastancima su obaviještene o tijeku pregovora.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Komisija se tijekom priprema za svaki krug pregovora i tijekom samih pregovora koristila stručnim znanjima država članica. U zadnja dva kruga pregovora u radu izaslanstva EU-a sudjelovao je i vanjski pravni stručnjak.

               3.UTJECAJ NA PRORAČUN

               Ovim se Prijedlogom ne stvaraju dodatni troškovi za proračun EU-a.

               2018/0240 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o potpisivanju, u ime Europske unije,
                  Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 5.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Unija ima isključivu nadležnost za donošenje mjera za očuvanje morskih bioloških resursa i sklapanje sporazuma s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama.

               (2)Na temelju Odluke Vijeća 98/392/EZ
                  4
                i Odluke Vijeća 98/414/EZ
                  5
                Unija je ugovorna stranka Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. („Konvencija”) i Sporazuma o provedbi odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim stokovima i visokomigracijskim ribljim stokovima („Sporazum o ribljim stokovima”). U skladu s Konvencijom i Sporazumom o ribljim stokovima države imaju obvezu surađivati na očuvanju živih resursa u morima i upravljanju njima. Ta se obveza ispunjava Sporazumom za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”).

               (3)Uredbom (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća
                  6
                propisano je da Unija u svojim vanjskim odnosima u području ribarstva postupa u skladu sa svojim međunarodnim obvezama i ciljevima politike te s ciljevima i načelima utvrđenima u člancima 2. i 3. te uredbe kako bi se osigurali održivo iskorištavanje i očuvanje morskih bioloških resursa i morskog okoliša te održivo upravljanje njima. Ovaj je Sporazum u skladu s tim ciljevima.

               (4)Vijeće je 31. ožujka 2016.
                  7
                ovlastilo Europsku komisiju da u ime Europske unije pregovara o međunarodnom sporazumu za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu. Ti su pregovori uspješno zaključeni 30. studenoga 2017.

               (5)Ako Unija postane stranka Sporazuma, time će se pojačati dosljednost njezina pristupa očuvanju u svim oceanima i osnažiti njezina predanost dugoročnu očuvanju i održivu iskorištavanju morskih bioloških resursa u cijelom svijetu.

               (6)Stoga je potrebno potpisati Sporazum u ime Unije, podložno njegovu kasnijem sklapanju,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Odobrava se potpisivanje, u ime Unije, Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”), podložno sklapanju navedenog Sporazuma.

               Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Glavno tajništvo Vijeća izdaje za osobu ili osobe koje odredi pregovarač Sporazuma ispravu sa svim ovlastima potrebnima za potpisivanje Sporazuma, podložno njegovu sklapanju.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Koje je donijelo Vijeće 31. ožujka 2016.

                     (2)

                        Doc. 16857/09 + CORI

                     (3)

                        Doc. 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (4)

                        Odluka Vijeća 98/392/EZ od 23. ožujka 1998. o sklapanju Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. i Sporazuma o primjeni njezinog dijela XI. od 28. srpnja 1994. od strane Europske zajednice (SL L 179, 23.6.1998., str. 1.).

                     (5)

                        Odluka Vijeća 98/414/EZ od 8. lipnja 1998. o ratifikaciji od strane Europske zajednice Sporazuma o provedbi odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim stokovima i visokomigracijskim ribljim stokovima (SL L 189, 3.7.1998., str. 14.).

                     (6)

                        Uredba (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ (SL L 354, 28.12.2013, str. 22.).

                     (7)

                        Dokumentom Vijeća broj ST 7411 2016 ADD 1 od 31. ožujka 2016.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles,12.6.2018.
            COM(2018) 454 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o potpisivanju, u ime Europske unije,  Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               PRILOG

               SPORAZUM ZA SPREČAVANJE NEREGULIRANOG RIBOLOVA NA OTVORENOME MORU

               U SREDIŠNJEM ARKTIČKOM OCEANU

               Stranke ovog Sporazuma,

               prepoznajući da je dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more donedavno bio prekriven ledom tijekom cijele godine, što je onemogućavalo ribolov u tim vodama, ali da se tijekom posljednjih godina prekrivenost ledom na tom području smanjila;

               potvrđujući da se ekosustavi središnjeg Arktičkog oceana, iako razmjerno malo izloženi ljudskom djelovanju, mijenjaju zbog klimatskih promjena i drugih pojava te da ne postoje jasna saznanja o učincima tih promjena;

               prepoznajući ključnu ulogu koju zdravi i održivi morski ekosustavi i ribarstvo imaju za hranu i prehranu;

               prepoznajući posebne odgovornosti i posebne interese obalnih država uz središnji Arktički ocean u pogledu očuvanja ribljih stokova u središnjem Arktičkom oceanu i upravljanja njima;

               primjećujući u tom pogledu inicijativu obalnih država uz središnji Arktički ocean kako je navedena u Deklaraciji o sprečavanju nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu potpisanoj 16. srpnja 2015.;

               podsjećajući na načela i odredbe ugovora i drugih međunarodnih instrumenata koji se odnose na morsko ribarstvo i koji se već primjenjuju na područje središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, uključujući one sadržane u sljedećim instrumentima:

               Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. („Konvencija”);

               Sporazumu o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i visokomigracijskim ribljim stokovima od 4. kolovoza 1995. („Sporazum iz 1995.”); i

               Kodeksu odgovornog ribarstva iz 1995. te drugim relevantnim instrumentima koje je donijela Organizacija za hranu i poljoprivredu Ujedinjenih naroda;

               ističući važnost osiguravanja suradnje i koordinacije između stranaka i Komisije za ribarstvo sjeveroistočnog Atlantika, koja je nadležna za donošenje mjera očuvanja i upravljanja u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, drugih relevantnih mehanizama za upravljanje ribarstvom koji su uspostavljeni i koji djeluju u skladu s međunarodnim pravom te relevantnih međunarodnih tijela i programa;

               vjerujući da nije vjerojatno da će u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more u bliskoj budućnosti postati moguće obavljati komercijalni ribolov i da je stoga u trenutačnim okolnostima prerano osnivati nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmane za upravljanje ribarstvom za dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more;

               želeći, u skladu s predostrožnim pristupom, spriječiti pojavu nereguliranog ribolova u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, uz istodobno redovito preispitivanje potrebe za uvođenjem dodatnih mjera očuvanja i upravljanja;

               podsjećajući na Deklaraciju Ujedinjenih naroda o pravima autohtonih naroda iz 2007.;

               prepoznajući interese stanovnika Arktika, uključujući autohtone narode Arktika, za dugoročno očuvanje i održivo iskorištavanje živih morskih resursa te za zdrave morske ekosustave u Arktičkom oceanu te ističući važnost uključivanja tih naroda i njihovih zajednica; i

               želeći promicati primjenu znanstvenih spoznaja i znanja autohtonog i lokalnog stanovništva o živim morskim resursima Arktičkog oceana i ekosustavima u kojima se ti resursi pojavljuju kao osnovu za očuvanje ribarstva i upravljanja njime u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more,

               sporazumjele su se kako slijedi:

               Članak 1.

               Upotreba pojmova

               Za potrebe ovog Sporazuma:

               (a)
                     „područje Sporazuma” znači jedinstveni dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more i koji je okružen vodama pod ribolovnom jurisdikcijom Kanade, Kraljevine Danske u odnosu na Grenland, Kraljevine Norveške, Ruske Federacije i Sjedinjenih Američkih Država;

               (b)
                     „riba” znači vrste riba, mekušaca i rakova osim onih koje pripadaju sedentarnim vrstama kako su definirane u članku 77. Konvencije;

               (c)
                     „ribolov” znači traženje, privlačenje, pronalaženje, lovljenje, vađenje ili izlov ribe ili svaka aktivnost za koju se može razumno očekivati da će dovesti do privlačenja, pronalaženja, lovljenja, vađenja ili izlova ribe;

               (d)
                     „komercijalni ribolov” znači ribolov u komercijalne svrhe;

               (e)
                     „istraživački ribolov” znači ribolov kojemu je svrha procijeniti održivost i izvedivost budućih komercijalnih ribolovnih aktivnosti tako što pridonosi prikupljanju znanstvenih podataka koji se odnose na takve vrste ribolova;

               (f)
                     „plovilo” znači svako plovilo koje se upotrebljava za ribolov, opremljeno je kako bi se upotrijebilo za ribolov ili se planira upotrijebiti za ribolov.

               Članak 2.

               Cilj ovog Sporazuma

               Cilj je ovog Sporazuma spriječiti neregulirani ribolov u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more primjenom zaštitnih mjera očuvanja i upravljanja u okviru dugoročne strategije zaštite zdravih morskih ekosustava i jamčenja očuvanja i održivog iskorištavanja ribljih stokova.

               Članak 3.

               Privremene mjere očuvanja i upravljanja koje se odnose na ribolov

               1.
                     Svaka stranka ovlašćuje plovila koja imaju pravo ploviti pod njezinom zastavom da obavljaju komercijalni ribolov na području Sporazuma isključivo u skladu s:

               (a)
                     mjerama očuvanja i upravljanja u cilju održivog upravljanja ribljim stokovima koje je donijela regionalna ili podregionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom ili više njih, koji su osnovani ili bi mogli biti osnovani i koji djeluju u skladu s međunarodnim pravom radi upravljanja takvim ribolovom u skladu s priznatim međunarodnim normama, ili

               (b)
                     privremenim mjerama očuvanja i upravljanja koje stranke mogu uvesti u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii.

               2.
                     Stranke se potiču da provode znanstvena istraživanja u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja uspostavljenog na temelju članka 4. i u okviru nacionalnih znanstvenih programa svake pojedine stranke.

               3.
                     Stranka može ovlastiti plovila koja imaju pravo ploviti pod njezinom zastavom da obavljaju istraživački ribolov na području Sporazuma isključivo u skladu s mjerama očuvanja i upravljanja koje su stranke uvele na temelju članka 5. stavka 1. točke (d).

               4.
                     Stranke osiguravaju da njihove znanstveno-istraživačke aktivnosti koje uključuju lovljenje ribe na području Sporazuma ne narušavaju sprečavanje nereguliranog komercijalnog i istraživačkog ribolova i zaštita zdravih morskih ekosustava.  Stranke se potiče da se međusobno obavješćuju o svojim planovima za odobrenje takvih znanstveno-istraživačkih aktivnosti.

               5.
                     Stranke osiguravaju usklađenost privremenih mjera uvedenih na temelju ovog članka i svih dodatnih ili različitih privremenih mjera koje bi se mogle uvesti na temelju članka 5. stavka 1. točke (c).

               6.
                     U skladu s člankom 7. Sporazuma iz 1995. stranke koje su obalne države surađuju s drugim strankama kako bi osigurale usklađenost mjera očuvanja i upravljanja u pogledu ribljih stokova koji se nalaze na područjima nacionalne jurisdikcije u središnjem Arktičkom oceanu i izvan tih područja kako bi se osiguralo očuvanje tih ribljih stokova u cijelosti i upravljanje njima.

               7.
                     Osim kako je predviđeno u stavku 4., ništa se u ovom Sporazumu ne tumači tako da se ograničuju prava stranaka povezana sa znanstvenim istraživanjima mora kako su navedena u Konvenciji.

               Članak 4.

               Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja

               1.
                     Stranke olakšavaju suradnju u znanstvenim aktivnostima kojima je cilj povećati znanje o živim morskim resursima središnjeg Arktičkog oceana i ekosustavima u kojima se ti resursi pojavljuju.

               2.
                     Stranke su suglasne u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma uspostaviti Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja u cilju poboljšanja njihova razumijevanja ekosustava na području Sporazuma, a posebno utvrđivanja činjenice bi li, sada ili u budućnosti, na području Sporazuma mogli postojati riblji stokovi koji bi se mogli održivo loviti i mogućih učinaka takvog ribarstva na ekosustave na području Sporazuma.

               3.
                     Stranke usmjeravaju razvoj, koordinaciju i provedbu Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja.

               4.
                     Stranke osiguravaju da se u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja uzima u obzir rad relevantnih znanstvenih i tehničkih organizacija, tijela i programa te znanje autohtonog i lokalnog stanovništva.

               5.
                     U okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja stranke u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma donose protokol za razmjenu podataka i razmjenjuju relevantne podatke, izravno ili putem relevantnih znanstvenih i tehničkih organizacija, tijela i programa, u skladu s tim protokolom.

               6.
                     Stranke održavaju zajedničke znanstvene sastanke, uživo ili na drugi način, barem svake dvije godine i barem dva mjeseca uoči sastanaka stranaka koji se održavaju u skladu s člankom 5., a na njima predstavljaju rezultate svojih istraživanja, preispituju najbolje dostupne znanstvene informacije i pružaju pravodobne znanstvene savjete za sastanke stranaka.  Stranke u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma donose pravilnik i druge postupke za funkcioniranje zajedničkih znanstvenih sastanaka.

               Članak 5.

               Preispitivanje i daljnja provedba

               1.
                     Stranke se sastaju svake dvije godine ili češće ako tako odluče.  Tijekom sastanaka stranke, među ostalim, čine sljedeće:

               (a)
                     preispituju provedbu ovog Sporazuma i, ako je primjereno, razmatraju sva pitanja povezana s trajanjem Sporazuma u skladu s člankom 13. stavkom 2.;

               (b)
                     preispituju sve dostupne znanstvene informacije dobivene u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja, nacionalnih znanstvenih programa te iz drugih relevantnih izvora, uključujući znanje autohtonog i lokalnog stanovništva;

               (c)
                     na temelju znanstvenih informacija izvedenih iz Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja, iz nacionalnih znanstvenih programa i iz drugih relevantnih izvora te uzimajući u obzir relevantna pitanja povezana s upravljanjem ribarstvom i s ekosustavima, uključujući predostrožni pristup i potencijalne negativne učinke ribolova na ekosustave, uzimaju u obzir, među ostalim, činjenicu bi li, zahvaljujući distribuciji, migracijama i brojnosti riba, na području Sporazuma bilo moguće održivo komercijalno ribarstvo te na temelju toga utvrđuju:

               i.
                     hoće li pokrenuti pregovore za osnivanje nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom ili više njih radi upravljanja ribarstvom na području Sporazuma; i

               ii.
                     hoće li, nakon pokretanja pregovora u skladu s podstavkom i. i nakon što su se stranke dogovorile o mehanizmima osiguravanja održivosti ribljih stokova, uvesti dodatne ili različite privremene mjere očuvanja i upravljanja u pogledu tih stokova na području Sporazuma;

               (d)
                     u roku od tri godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma uvode mjere očuvanja i upravljanja koje se odnose na istraživački ribolov na području Sporazuma.  Stranke povremeno mogu izmijeniti te mjere.  Mjerama se, među ostalim, osigurava sljedeće:

               i.
                     da se istraživačkim ribolovom ne narušavaju ciljevi ovog Sporazuma;

               ii.
                     da su trajanje, opseg i količina istraživačkog ribolova ograničeni kako bi se smanjili učinci na riblje stokove i ekosustave te da podliježu standardnim zahtjevima utvrđenima u protokolu za razmjenu podataka donesenom u skladu s člankom 4. stavkom 5;

               iii.
                     da stranka može odobriti istraživački ribolov samo na temelju pouzdanih znanstvenih istraživanja, pod uvjetom da su ta istraživanja u skladu sa Zajedničkim programom znanstvenog istraživanja i praćenja nacionalnim znanstvenim programima dotične stranke;

               iv.
                     da stranka može odobriti istraživački ribolov samo nakon što je obavijestila druge stranke o svojim planovima za obavljanje takvog ribolova i omogućila drugim strankama da daju primjedbe na te planove; i

               v.
                     da stranka mora na odgovarajući način pratiti sav istraživački ribolov koji je odobrila i izvijestiti ostale stranke o rezultatima takvog ribolova.

               2.
                     Radi promicanja provedbe ovog Sporazuma, uključujući u pogledu Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja te drugih aktivnosti poduzetih u skladu s člankom 4., stranke mogu osnovati odbore ili slična tijela u kojima mogu sudjelovati predstavnici arktičkih zajednica, uključujući autohtone narode Arktika.

               Članak 6.

               Odlučivanje

               1.
                     Odluke stranaka o postupovnim pitanjima donose se većinom glasova stranaka koje su glasale za ili protiv.

               2.
                     Odluke stranaka o suštinskim pitanjima donose se konsenzusom.  Za potrebe ovog Sporazuma „konsenzus” znači nepodnošenje formalnog prigovora u trenutku donošenja odluke.

               3.
                     Pitanje se smatra suštinskim ako ga bilo koja stranka smatra suštinskim.

               Članak 7.

               Rješavanje sporova

               Odredbe koje se odnose na rješavanje sporova utvrđene u dijelu VIII. Sporazuma iz 1995. primjenjuju se, mutatis mutandis, na svaki spor između stranaka koji se odnosi na tumačenje ili primjenu ovog Sporazuma, bez obzira na to jesu li one ujedno stranke Sporazuma iz 1995. ili nisu.

               Članak 8.

               Zemlje i organizacije koje nisu stranke

               1.
                     Stranke potiču zemlje i organizacije koje nisu stranke ovog Sporazuma da poduzmu mjere koje su u skladu s odredbama ovog Sporazuma.

               2.
                     Stranke poduzimaju mjere koje su u skladu s međunarodnim pravom kako bi plovila koja imaju pravo ploviti pod zastavama zemalja koje nisu stranke odvratile od aktivnosti kojima se narušava djelotvorna provedba ovog Sporazuma.

               Članak 9.

               Potpisivanje

               1.
                     Ovaj je Sporazum otvoren za potpisivanje Kanadi, Narodnoj Republici Kini, Kraljevini Danskoj u odnosu na Farske otoke i Grenland, Islandu, Japanu, Republici Koreji, Kraljevini Norveškoj, Ruskoj Federaciji, Sjedinjeni Američki Državama i Europskoj uniji u [mjesto] od [datum] te ostaje otvoren za potpisivanje tijekom 12 mjeseci nakon tog datuma.

               2.
                     Za potpisnice ovog Sporazuma on ostaje otvoren za ratifikaciju, prihvaćanje ili odobrenje u bilo kojem trenutku.

               Članak 10.

               Pristupanje

               1.
                     Za države navedene u članku 9. stavku 1. koje nisu potpisale ovaj Sporazum, i za Europsku uniju ako ga nije potpisala, ovaj Sporazum ostaje otvoren za pristupanje u bilo kojem trenutku.

               2.
                     Nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma stranke mogu pozvati druge države koje imaju stvaran interes na pristupanje Sporazumu.

               Članak 11.

               Stupanje na snagu

               1.
                     Ovaj Sporazum stupa na snagu 30 dana nakon datuma na koji depozitar zaprimi sve isprave o ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju Sporazuma ili pristupanju Sporazumu koje su izdale države iz članka 9 stavka 1. i Europska unija.

               2.
                     Nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma on za svaku državu koja je pozvana na pristupanje u skladu s člankom 10. stavkom 2. i koja je položila ispravu o pristupanju stupa na snagu 30 dana nakon datuma polaganja te isprave.

               Članak 12.

               Povlačenje

               Stranka se može povući iz ovog Sporazuma u bilo kojem trenutku slanjem pisane obavijesti depozitaru o njezinu povlačenju putem diplomatskih kanala uz navođenje datuma na koji to povlačenje stupa na snagu, a taj datum mora biti barem šest mjeseci nakon datuma obavijesti.  Povlačenje iz ovog Sporazuma ne utječe na njegovu primjenu među ostalim strankama ili na dužnost stranke koja se povlači da ispuni obveze iz Sporazuma koje bi inače morala ispuniti na temelju međunarodnog prava neovisno o ovom Sporazumu.

               Članak 13.

               Trajanje Sporazuma

               1.
                     Ovaj Sporazum ostaje na snazi tijekom početnog razdoblja od 16 godina od njegova stupanja na snagu.

               2.
                     Nakon isteka početnog razdoblja iz stavka 1. ovaj Sporazum ostaje na snazi tijekom uzastopnih petogodišnjih razdoblja produljenja osim ako bilo koja stranka učini sljedeće:

               (a)
                     uloži formalni prigovor na produljenje ovog Sporazuma na posljednjem sastanku stranaka koji se održi prije isteka početnog razdoblja ili bilo kojeg kasnijeg razdoblja produljenja; ili

               (b)
                     pisanim putem depozitaru pošalje formalni prigovor na produljenje najkasnije šest mjeseci prije isteka predmetnog razdoblja.

               3.
                     Stranke omogućuju djelotvoran prelazak s ovog Sporazuma na potencijalni novi sporazum kojim se osniva nova regionalna ili podregionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma kako bi se zaštitili zdravi morski ekosustavi te osiguralo očuvanje i održivo iskorištavanje ribljih stokova na području Sporazuma.

               Članak 14.

               Odnos prema drugim sporazumima

               1.
                     Stranke priznaju da jesu i da će i dalje biti vezane svojim obvezama na temelju relevantnih odredaba međunarodnog prava, uključujući one iz Konvencije i iz Sporazuma iz 1995. te prepoznaju važnost daljnje suradnje u cilju ispunjenja tih obveza čak i u slučaju da ovaj Sporazum istekne ili se prekine ako se ne sklopi nikakav sporazum o osnivanju nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma.

               2.
                     Ničim u ovom Sporazumu ne dovodi se u pitanje položaj bilo koje stranke u pogledu njezinih prava i obveza na temelju međunarodnih sporazuma i njezin položaj u pogledu bilo kojeg pitanja koje se odnosi na pravo mora, među ostalim u pogledu bilo kojeg položaja koji se odnosi na izvršenje prava i jurisdikcije u Arktičkom oceanu.

               3.
                     Ničim u ovom Sporazumu ne dovode se u pitanje prava, jurisdikcija i dužnosti bilo koje stranke na temelju relevantnih odredaba međunarodnog prava kako su navedene u Konvenciji ili u Sporazumu iz 1995., uključujući pravo da predloži pokretanje pregovora o osnivanju regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma ili više njih.

               4.
                     Ovim se Sporazumom ne izmjenjuju prava i obveze bilo koje stranke koji proizlaze iz drugih sporazuma koji su u skladu s ovim Sporazumom i ne utječe se na uživanje prava drugih stranaka ili njihovo izvršavanje obveza na temelju ovog Sporazuma.  Ovim se Sporazumom ne narušavaju uloga i mandat bilo kojeg postojećeg međunarodnog mehanizma koji se odnosi na upravljanje ribarstvom niti je ova Sporazum s njima u sukobu.

               Članak 15.

               Depozitar

               1.
                     Depozitar ovog Sporazuma je vlada Kanade.

               2.
                     Isprave o ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju polažu se kod depozitara.

               3.
                     Depozitar obavješćuje sve potpisnike i sve stranke o polaganju isprava o ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju te izvršava sve druge funkcije kako su predviđene Bečkom konvencijom o pravu međunarodnih ugovora iz 1969.

               Sastavljeno u _________________________ dana _______________ 201X., u jedinstvenom izvorniku na kineskom, engleskom, francuskom i ruskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 12.6.2018.
            COM(2018) 453 final
            2018/0239(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o sklapanju, u ime Europske unije, Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Komisija je na temelju relevantnih pregovaračkih smjernica
                  1
                provela pregovore s izaslanstvima Kanade, Narodne Republike Kine, Kraljevine Danske u odnosu na Farske otoke i Grenland, Islanda, Japana, Republike Koreje, Kraljevine Norveške, Ruske Federacije i Sjedinjenih Američkih Država u cilju sklapanja obvezujućeg Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”).

               Sporazumom će se spriječiti neregulirani komercijalni ribolov u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, što obuhvaća područje veličine od oko 2,8 milijuna četvornih kilometara.  Koliko je poznato, na tom se području komercijalni ribolov dosad nije odvijao i nije vjerojatno da će se početi odvijati u bliskoj budućnosti.  Međutim, uzimajući u obzir promjenu uvjeta u Arktičkom oceanu, dotične vlade sastavile su ovaj Sporazum u skladu s predostrožnim pristupom upravljanju ribarstvom.

               Radi boljeg razumijevanja ekosustava tog područja, a posebno utvrđivanja činjenice postoje li na tom području riblji stokovi koji bi se mogli održivo iskorištavati, Sporazumom će se uspostaviti Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja i urediti njegov rad.  Sporazumom se predviđa mogućnost da se za to područje u budućnosti osnuje nova regionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom ili više njih.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području politike

                  Vijeće je u svojim zaključcima o politici EU-a za Arktik iz 2009.
                     2
                   izrazilo spremnost da razmotri prijedlog za uvođenje regulatornog okvira za onaj dio otvorenog mora koji još nije obuhvaćen međunarodnim sustavom očuvanja proširenjem mandata relevantnih regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom ili drugi prijedlog s istim učinkom o kojem su relevantne strane postigle dogovor.

                  Vijeće je ujedno istaknulo da se do uvođenja tog okvira zalaže za privremenu zabranu novih vrsta ribolova u tim vodama.

                  Vijeće je u svojim zaključcima o Komunikaciji Komisije o vanjskoj dimenziji zajedničke ribarstvene politike iz 2012.
                     3
                   među ostalim istaknulo potrebu za inicijativama zajedničkog upravljanja stokovima koji se dijele s trećim zemljama kako bi se osigurali ravnopravni uvjeti te je ponovno potvrdila temeljna uloga koju regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom imaju u održivom upravljanju ribolovnim resursima na međunarodnoj razini.

                  Nakon što Sporazum stupi na snagu, njime će se ukloniti važni regulatorni nedostaci trenutačnog okvira za međunarodno upravljanje oceanima.

               •Dosljednost s drugim politikama Unije

                  Prijedlog je u skladu sa zajedničkom ribarstvenom politikom Europske unije i okvirom za međunarodno upravljanje oceanima, uključujući politiku EU-a za Arktik.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Pravna je osnova ovog Prijedloga članak 43. stavak 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u vezi s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom točkom (a) podtočkom v.

                •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog ne prelazi ono što je potrebno za ostvarenje planiranog cilja, a to je da EU sklopi Sporazum.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Vijeće je 31. ožujka 2016. usvojilo pregovaračke smjernice kojima se Komisiju ovlašćuje da u ime Europske unije započne pregovore o međunarodnom sporazumu za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu. Države članice na sastancima su obaviještene o tijeku pregovora.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Komisija se tijekom priprema za svaki krug pregovora i tijekom samih pregovora koristila stručnim znanjima država članica. U zadnja dva kruga pregovora u radu izaslanstva EU-a sudjelovao je i vanjski pravni stručnjak.

                4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Ovim se Prijedlogom ne stvaraju dodatni troškovi za proračun EU-a.

               2018/0239 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o sklapanju, u ime Europske unije, Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom točkom (a) podtočkom v.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Unija ima isključivu nadležnost za donošenje mjera za očuvanje morskih bioloških resursa i sklapanje sporazuma s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama.

               (2)Na temelju Odluke Vijeća 98/392/EZ
                  5
                i Odluke Vijeća 98/414/EZ Unija je ugovorna stranka Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. („Konvencija”) i Sporazuma o provedbi odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim stokovima i visokomigracijskim ribljim stokovima
                  6
                („Sporazum o ribljim stokovima”). U skladu s Konvencijom i Sporazumom o ribljim stokovima sve države imaju obvezu surađivati na očuvanju živih resursa u morima i upravljanju njima. Ta se obveza ispunjava Sporazumom za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”).

               (3)Uredbom (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća
                  7
                propisano je da Unija u svojim vanjskim odnosima u području ribarstva postupa u skladu sa svojim međunarodnim obvezama i ciljevima politike te s ciljevima i načelima utvrđenima u člancima 2. i 3. te uredbe kako bi se osigurali održivo iskorištavanje i očuvanje morskih bioloških resursa i morskog okoliša te održivo upravljanje njima. Ovaj je Sporazum u skladu s tim ciljevima.

               (4)Vijeće je 31. ožujka 2016.
                  8
                ovlastilo Europsku komisiju da u ime Europske unije pregovara o međunarodnom sporazumu za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu. Ti su pregovori uspješno zaključeni 30. studenoga 2017. U skladu s Odlukom Vijeća [xxx] od […] Sporazum za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu potpisan je […], podložno njegovu kasnijem sklapanju.

               (5)Ako Unija postane stranka Sporazuma, time će se pojačati dosljednost njezina pristupa očuvanju u svim oceanima i osnažiti njezina predanost dugoročnu očuvanju i održivu iskorištavanju morskih bioloških resursa u cijelom svijetu.

               (6)Stoga je u interesu Unije da sklopi Sporazum,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Sporazum za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu („Sporazum”) odobrava se u ime Unije.

               Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Predsjednik Vijeća imenuje osobu ovlaštenu da u ime Unije dostavi obavijest iz članka 15. Sporazuma kojom se izražava suglasnost Unije da bude vezana Sporazumom.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                        Za Vijeće

                        Predsjednik

                     (1)

                        Koje je donijelo Vijeće 31. ožujka 2016.

                     (2)

                        Doc. 16857/09 +CORI.

                     (3)

                        Doc. 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (4)

                        SL C [...], [...], str. [...]

                     (5)

                        Odluka Vijeća 98/392/EZ od 23. ožujka 1998. o sklapanju Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. i Sporazuma o primjeni njezinog dijela XI. od 28. srpnja 1994. od strane Europske zajednice (SL L 179, 23.6.1998., str. 1.).

                     (6)

                        Odluka Vijeća 98/414/EZ od 8. lipnja 1998. o ratifikaciji od strane Europske zajednice Sporazuma o provedbi odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim stokovima i visokomigracijskim ribljim stokovima (SL L 189, 3.7.1998., str. 14.).

                     (7)

                        Uredba (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ (SL L 354, 28.12.2013, str. 22.).

                     (8)

                        Dokumentom Vijeća broj ST 7411 2016 ADD 1 od 31. ožujka 2016.

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles,12.6.2018.
            COM(2018) 453 final
            PRILOG

            Prijedlogu odluke Vijeća
            o sklapanju, u ime Europske unije, Sporazuma za sprečavanje nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu

               PRILOG

               SPORAZUM ZA SPREČAVANJE NEREGULIRANOG RIBOLOVA NA OTVORENOME MORU

               U SREDIŠNJEM ARKTIČKOM OCEANU

               Stranke ovog Sporazuma,

               prepoznajući da je dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more donedavno bio prekriven ledom tijekom cijele godine, što je onemogućavalo ribolov u tim vodama, ali da se tijekom posljednjih godina prekrivenost ledom na tom području smanjila;

               potvrđujući da se ekosustavi središnjeg Arktičkog oceana, iako razmjerno malo izloženi ljudskom djelovanju, mijenjaju zbog klimatskih promjena i drugih pojava te da ne postoje jasna saznanja o učincima tih promjena;

               prepoznajući ključnu ulogu koju zdravi i održivi morski ekosustavi i ribarstvo imaju za hranu i prehranu;

               prepoznajući posebne odgovornosti i posebne interese obalnih država uz središnji Arktički ocean u pogledu očuvanja ribljih stokova u središnjem Arktičkom oceanu i upravljanja njima;

               primjećujući u tom pogledu inicijativu obalnih država uz središnji Arktički ocean kako je navedena u Deklaraciji o sprečavanju nereguliranog ribolova na otvorenome moru u središnjem Arktičkom oceanu potpisanoj 16. srpnja 2015.;

               podsjećajući na načela i odredbe ugovora i drugih međunarodnih instrumenata koji se odnose na morsko ribarstvo i koji se već primjenjuju na područje središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, uključujući one sadržane u sljedećim instrumentima:

               Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. („Konvencija”);

               Sporazumu o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i visokomigracijskim ribljim stokovima od 4. kolovoza 1995. („Sporazum iz 1995.”); i

               Kodeksu odgovornog ribarstva iz 1995. te drugim relevantnim instrumentima koje je donijela Organizacija za hranu i poljoprivredu Ujedinjenih naroda;

               ističući važnost osiguravanja suradnje i koordinacije između stranaka i Komisije za ribarstvo sjeveroistočnog Atlantika, koja je nadležna za donošenje mjera očuvanja i upravljanja u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, drugih relevantnih mehanizama za upravljanje ribarstvom koji su uspostavljeni i koji djeluju u skladu s međunarodnim pravom te relevantnih međunarodnih tijela i programa;

               vjerujući da nije vjerojatno da će u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more u bliskoj budućnosti postati moguće obavljati komercijalni ribolov i da je stoga u trenutačnim okolnostima prerano osnivati nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmane za upravljanje ribarstvom za dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more;

               želeći, u skladu s predostrožnim pristupom, spriječiti pojavu nereguliranog ribolova u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more, uz istodobno redovito preispitivanje potrebe za uvođenjem dodatnih mjera očuvanja i upravljanja;

               podsjećajući na Deklaraciju Ujedinjenih naroda o pravima autohtonih naroda iz 2007.;

               prepoznajući interese stanovnika Arktika, uključujući autohtone narode Arktika, za dugoročno očuvanje i održivo iskorištavanje živih morskih resursa te za zdrave morske ekosustave u Arktičkom oceanu te ističući važnost uključivanja tih naroda i njihovih zajednica; i

               želeći promicati primjenu znanstvenih spoznaja i znanja autohtonog i lokalnog stanovništva o živim morskim resursima Arktičkog oceana i ekosustavima u kojima se ti resursi pojavljuju kao osnovu za očuvanje ribarstva i upravljanja njime u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more,

               sporazumjele su se kako slijedi:

               Članak 1.

               Upotreba pojmova

               Za potrebe ovog Sporazuma:

               (a)
                     „područje Sporazuma” znači jedinstveni dio središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more i koji je okružen vodama pod ribolovnom jurisdikcijom Kanade, Kraljevine Danske u odnosu na Grenland, Kraljevine Norveške, Ruske Federacije i Sjedinjenih Američkih Država;

               (b)
                     „riba” znači vrste riba, mekušaca i rakova osim onih koje pripadaju sedentarnim vrstama kako su definirane u članku 77. Konvencije;

               (c)
                     „ribolov” znači traženje, privlačenje, pronalaženje, lovljenje, vađenje ili izlov ribe ili svaka aktivnost za koju se može razumno očekivati da će dovesti do privlačenja, pronalaženja, lovljenja, vađenja ili izlova ribe;

               (d)
                     „komercijalni ribolov” znači ribolov u komercijalne svrhe;

               (e)
                     „istraživački ribolov” znači ribolov kojemu je svrha procijeniti održivost i izvedivost budućih komercijalnih ribolovnih aktivnosti tako što pridonosi prikupljanju znanstvenih podataka koji se odnose na takve vrste ribolova;

               (f)
                     „plovilo” znači svako plovilo koje se upotrebljava za ribolov, opremljeno je kako bi se upotrijebilo za ribolov ili se planira upotrijebiti za ribolov.

               Članak 2.

               Cilj ovog Sporazuma

               Cilj je ovog Sporazuma spriječiti neregulirani ribolov u dijelu središnjeg Arktičkog oceana koji je otvoreno more primjenom zaštitnih mjera očuvanja i upravljanja u okviru dugoročne strategije zaštite zdravih morskih ekosustava i jamčenja očuvanja i održivog iskorištavanja ribljih stokova.

               Članak 3.

               Privremene mjere očuvanja i upravljanja koje se odnose na ribolov

               1.
                     Svaka stranka ovlašćuje plovila koja imaju pravo ploviti pod njezinom zastavom da obavljaju komercijalni ribolov na području Sporazuma isključivo u skladu s:

               (a)
                     mjerama očuvanja i upravljanja u cilju održivog upravljanja ribljim stokovima koje je donijela regionalna ili podregionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom ili više njih, koji su osnovani ili bi mogli biti osnovani i koji djeluju u skladu s međunarodnim pravom radi upravljanja takvim ribolovom u skladu s priznatim međunarodnim normama, ili

               (b)
                     privremenim mjerama očuvanja i upravljanja koje stranke mogu uvesti u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii.

               2.
                     Stranke se potiču da provode znanstvena istraživanja u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja uspostavljenog na temelju članka 4. i u okviru nacionalnih znanstvenih programa svake pojedine stranke.

               3.
                     Stranka može ovlastiti plovila koja imaju pravo ploviti pod njezinom zastavom da obavljaju istraživački ribolov na području Sporazuma isključivo u skladu s mjerama očuvanja i upravljanja koje su stranke uvele na temelju članka 5. stavka 1. točke (d).

               4.
                     Stranke osiguravaju da njihove znanstveno-istraživačke aktivnosti koje uključuju lovljenje ribe na području Sporazuma ne narušavaju sprečavanje nereguliranog komercijalnog i istraživačkog ribolova i zaštita zdravih morskih ekosustava.  Stranke se potiče da se međusobno obavješćuju o svojim planovima za odobrenje takvih znanstveno-istraživačkih aktivnosti.

               5.
                     Stranke osiguravaju usklađenost privremenih mjera uvedenih na temelju ovog članka i svih dodatnih ili različitih privremenih mjera koje bi se mogle uvesti na temelju članka 5. stavka 1. točke (c).

               6.
                     U skladu s člankom 7. Sporazuma iz 1995. stranke koje su obalne države surađuju s drugim strankama kako bi osigurale usklađenost mjera očuvanja i upravljanja u pogledu ribljih stokova koji se nalaze na područjima nacionalne jurisdikcije u središnjem Arktičkom oceanu i izvan tih područja kako bi se osiguralo očuvanje tih ribljih stokova u cijelosti i upravljanje njima.

               7.
                     Osim kako je predviđeno u stavku 4., ništa se u ovom Sporazumu ne tumači tako da se ograničuju prava stranaka povezana sa znanstvenim istraživanjima mora kako su navedena u Konvenciji.

               Članak 4.

               Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja

               1.
                     Stranke olakšavaju suradnju u znanstvenim aktivnostima kojima je cilj povećati znanje o živim morskim resursima središnjeg Arktičkog oceana i ekosustavima u kojima se ti resursi pojavljuju.

               2.
                     Stranke su suglasne u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma uspostaviti Zajednički program znanstvenog istraživanja i praćenja u cilju poboljšanja njihova razumijevanja ekosustava na području Sporazuma, a posebno utvrđivanja činjenice bi li, sada ili u budućnosti, na području Sporazuma mogli postojati riblji stokovi koji bi se mogli održivo loviti i mogućih učinaka takvog ribarstva na ekosustave na području Sporazuma.

               3.
                     Stranke usmjeravaju razvoj, koordinaciju i provedbu Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja.

               4.
                     Stranke osiguravaju da se u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja uzima u obzir rad relevantnih znanstvenih i tehničkih organizacija, tijela i programa te znanje autohtonog i lokalnog stanovništva.

               5.
                     U okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja stranke u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma donose protokol za razmjenu podataka i razmjenjuju relevantne podatke, izravno ili putem relevantnih znanstvenih i tehničkih organizacija, tijela i programa, u skladu s tim protokolom.

               6.
                     Stranke održavaju zajedničke znanstvene sastanke, uživo ili na drugi način, barem svake dvije godine i barem dva mjeseca uoči sastanaka stranaka koji se održavaju u skladu s člankom 5., a na njima predstavljaju rezultate svojih istraživanja, preispituju najbolje dostupne znanstvene informacije i pružaju pravodobne znanstvene savjete za sastanke stranaka.  Stranke u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma donose pravilnik i druge postupke za funkcioniranje zajedničkih znanstvenih sastanaka.

               Članak 5.

               Preispitivanje i daljnja provedba

               1.
                     Stranke se sastaju svake dvije godine ili češće ako tako odluče.  Tijekom sastanaka stranke, među ostalim, čine sljedeće:

               (a)
                     preispituju provedbu ovog Sporazuma i, ako je primjereno, razmatraju sva pitanja povezana s trajanjem Sporazuma u skladu s člankom 13. stavkom 2.;

               (b)
                     preispituju sve dostupne znanstvene informacije dobivene u okviru Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja, nacionalnih znanstvenih programa te iz drugih relevantnih izvora, uključujući znanje autohtonog i lokalnog stanovništva;

               (c)
                     na temelju znanstvenih informacija izvedenih iz Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja, iz nacionalnih znanstvenih programa i iz drugih relevantnih izvora te uzimajući u obzir relevantna pitanja povezana s upravljanjem ribarstvom i s ekosustavima, uključujući predostrožni pristup i potencijalne negativne učinke ribolova na ekosustave, uzimaju u obzir, među ostalim, činjenicu bi li, zahvaljujući distribuciji, migracijama i brojnosti riba, na području Sporazuma bilo moguće održivo komercijalno ribarstvo te na temelju toga utvrđuju:

               i.
                     hoće li pokrenuti pregovore za osnivanje nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom ili više njih radi upravljanja ribarstvom na području Sporazuma; i

               ii.
                     hoće li, nakon pokretanja pregovora u skladu s podstavkom i. i nakon što su se stranke dogovorile o mehanizmima osiguravanja održivosti ribljih stokova, uvesti dodatne ili različite privremene mjere očuvanja i upravljanja u pogledu tih stokova na području Sporazuma;

               (d)
                     u roku od tri godine od stupanja na snagu ovog Sporazuma uvode mjere očuvanja i upravljanja koje se odnose na istraživački ribolov na području Sporazuma.  Stranke povremeno mogu izmijeniti te mjere.  Mjerama se, među ostalim, osigurava sljedeće:

               i.
                     da se istraživačkim ribolovom ne narušavaju ciljevi ovog Sporazuma;

               ii.
                     da su trajanje, opseg i količina istraživačkog ribolova ograničeni kako bi se smanjili učinci na riblje stokove i ekosustave te da podliježu standardnim zahtjevima utvrđenima u protokolu za razmjenu podataka donesenom u skladu s člankom 4. stavkom 5;

               iii.
                     da stranka može odobriti istraživački ribolov samo na temelju pouzdanih znanstvenih istraživanja, pod uvjetom da su ta istraživanja u skladu sa Zajedničkim programom znanstvenog istraživanja i praćenja nacionalnim znanstvenim programima dotične stranke;

               iv.
                     da stranka može odobriti istraživački ribolov samo nakon što je obavijestila druge stranke o svojim planovima za obavljanje takvog ribolova i omogućila drugim strankama da daju primjedbe na te planove; i

               v.
                     da stranka mora na odgovarajući način pratiti sav istraživački ribolov koji je odobrila i izvijestiti ostale stranke o rezultatima takvog ribolova.

               2.
                     Radi promicanja provedbe ovog Sporazuma, uključujući u pogledu Zajedničkog programa znanstvenog istraživanja i praćenja te drugih aktivnosti poduzetih u skladu s člankom 4., stranke mogu osnovati odbore ili slična tijela u kojima mogu sudjelovati predstavnici arktičkih zajednica, uključujući autohtone narode Arktika.

               Članak 6.

               Odlučivanje

               1.
                     Odluke stranaka o postupovnim pitanjima donose se većinom glasova stranaka koje su glasale za ili protiv.

               2.
                     Odluke stranaka o suštinskim pitanjima donose se konsenzusom.  Za potrebe ovog Sporazuma „konsenzus” znači nepodnošenje formalnog prigovora u trenutku donošenja odluke.

               3.
                     Pitanje se smatra suštinskim ako ga bilo koja stranka smatra suštinskim.

               Članak 7.

               Rješavanje sporova

               Odredbe koje se odnose na rješavanje sporova utvrđene u dijelu VIII. Sporazuma iz 1995. primjenjuju se, mutatis mutandis, na svaki spor između stranaka koji se odnosi na tumačenje ili primjenu ovog Sporazuma, bez obzira na to jesu li one ujedno stranke Sporazuma iz 1995. ili nisu.

               Članak 8.

               Zemlje i organizacije koje nisu stranke

               1.
                     Stranke potiču zemlje i organizacije koje nisu stranke ovog Sporazuma da poduzmu mjere koje su u skladu s odredbama ovog Sporazuma.

               2.
                     Stranke poduzimaju mjere koje su u skladu s međunarodnim pravom kako bi plovila koja imaju pravo ploviti pod zastavama zemalja koje nisu stranke odvratile od aktivnosti kojima se narušava djelotvorna provedba ovog Sporazuma.

               Članak 9.

               Potpisivanje

               1.
                     Ovaj je Sporazum otvoren za potpisivanje Kanadi, Narodnoj Republici Kini, Kraljevini Danskoj u odnosu na Farske otoke i Grenland, Islandu, Japanu, Republici Koreji, Kraljevini Norveškoj, Ruskoj Federaciji, Sjedinjeni Američki Državama i Europskoj uniji u [mjesto] od [datum] te ostaje otvoren za potpisivanje tijekom 12 mjeseci nakon tog datuma.

               2.
                     Za potpisnice ovog Sporazuma on ostaje otvoren za ratifikaciju, prihvaćanje ili odobrenje u bilo kojem trenutku.

               Članak 10.

               Pristupanje

               1.
                     Za države navedene u članku 9. stavku 1. koje nisu potpisale ovaj Sporazum, i za Europsku uniju ako ga nije potpisala, ovaj Sporazum ostaje otvoren za pristupanje u bilo kojem trenutku.

               2.
                     Nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma stranke mogu pozvati druge države koje imaju stvaran interes na pristupanje Sporazumu.

               Članak 11.

               Stupanje na snagu

               1.
                     Ovaj Sporazum stupa na snagu 30 dana nakon datuma na koji depozitar zaprimi sve isprave o ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju Sporazuma ili pristupanju Sporazumu koje su izdale države iz članka 9 stavka 1. i Europska unija.

               2.
                     Nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma on za svaku državu koja je pozvana na pristupanje u skladu s člankom 10. stavkom 2. i koja je položila ispravu o pristupanju stupa na snagu 30 dana nakon datuma polaganja te isprave.

               Članak 12.

               Povlačenje

               Stranka se može povući iz ovog Sporazuma u bilo kojem trenutku slanjem pisane obavijesti depozitaru o njezinu povlačenju putem diplomatskih kanala uz navođenje datuma na koji to povlačenje stupa na snagu, a taj datum mora biti barem šest mjeseci nakon datuma obavijesti.  Povlačenje iz ovog Sporazuma ne utječe na njegovu primjenu među ostalim strankama ili na dužnost stranke koja se povlači da ispuni obveze iz Sporazuma koje bi inače morala ispuniti na temelju međunarodnog prava neovisno o ovom Sporazumu.

               Članak 13.

               Trajanje Sporazuma

               1.
                     Ovaj Sporazum ostaje na snazi tijekom početnog razdoblja od 16 godina od njegova stupanja na snagu.

               2.
                     Nakon isteka početnog razdoblja iz stavka 1. ovaj Sporazum ostaje na snazi tijekom uzastopnih petogodišnjih razdoblja produljenja osim ako bilo koja stranka učini sljedeće:

               (a)
                     uloži formalni prigovor na produljenje ovog Sporazuma na posljednjem sastanku stranaka koji se održi prije isteka početnog razdoblja ili bilo kojeg kasnijeg razdoblja produljenja; ili

               (b)
                     pisanim putem depozitaru pošalje formalni prigovor na produljenje najkasnije šest mjeseci prije isteka predmetnog razdoblja.

               3.
                     Stranke omogućuju djelotvoran prelazak s ovog Sporazuma na potencijalni novi sporazum kojim se osniva nova regionalna ili podregionalna organizacija ili aranžman za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma kako bi se zaštitili zdravi morski ekosustavi te osiguralo očuvanje i održivo iskorištavanje ribljih stokova na području Sporazuma.

               Članak 14.

               Odnos prema drugim sporazumima

               1.
                     Stranke priznaju da jesu i da će i dalje biti vezane svojim obvezama na temelju relevantnih odredaba međunarodnog prava, uključujući one iz Konvencije i iz Sporazuma iz 1995. te prepoznaju važnost daljnje suradnje u cilju ispunjenja tih obveza čak i u slučaju da ovaj Sporazum istekne ili se prekine ako se ne sklopi nikakav sporazum o osnivanju nove regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma.

               2.
                     Ničim u ovom Sporazumu ne dovodi se u pitanje položaj bilo koje stranke u pogledu njezinih prava i obveza na temelju međunarodnih sporazuma i njezin položaj u pogledu bilo kojeg pitanja koje se odnosi na pravo mora, među ostalim u pogledu bilo kojeg položaja koji se odnosi na izvršenje prava i jurisdikcije u Arktičkom oceanu.

               3.
                     Ničim u ovom Sporazumu ne dovode se u pitanje prava, jurisdikcija i dužnosti bilo koje stranke na temelju relevantnih odredaba međunarodnog prava kako su navedene u Konvenciji ili u Sporazumu iz 1995., uključujući pravo da predloži pokretanje pregovora o osnivanju regionalne ili podregionalne organizacije ili aranžmana za upravljanje ribarstvom na području Sporazuma ili više njih.

               4.
                     Ovim se Sporazumom ne izmjenjuju prava i obveze bilo koje stranke koji proizlaze iz drugih sporazuma koji su u skladu s ovim Sporazumom i ne utječe se na uživanje prava drugih stranaka ili njihovo izvršavanje obveza na temelju ovog Sporazuma.  Ovim se Sporazumom ne narušavaju uloga i mandat bilo kojeg postojećeg međunarodnog mehanizma koji se odnosi na upravljanje ribarstvom niti je ova Sporazum s njima u sukobu.

               Članak 15.

               Depozitar

               1.
                     Depozitar ovog Sporazuma je vlada Kanade.

               2.
                     Isprave o ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju polažu se kod depozitara.

               3.
                     Depozitar obavješćuje sve potpisnike i sve stranke o polaganju isprava o ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju te izvršava sve druge funkcije kako su predviđene Bečkom konvencijom o pravu međunarodnih ugovora iz 1969.

               Sastavljeno u _________________________ dana _______________ 201X., u jedinstvenom izvorniku na kineskom, engleskom, francuskom i ruskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2018.
            COM(2018) 527 final
            2018/0277(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju Austrije da u interesu Europske unije prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificiralo 98 zemalja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece s pomoću sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Ekvador je 22. siječnja 1992. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Ekvadoru 1. travnja 1992.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Ekvadora i 26 država članica EU-a. Samo Austrija i Danska još nisu prihvatile pristup Ekvadora Konvenciji.

                  Ukrajina je 2. lipnja 2006. položila ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Ukrajini 1. rujna 2006.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Ukrajine i 26 država članica EU-a. Samo Austrija i Danska još nisu prihvatile pristup Ukrajine Konvenciji.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, s kojim se savjetovalo na inicijativu Komisije.

                  U Mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije izjavio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla varijabilna geometrija među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Ekvadora i Ukrajine donosi se na razini EU-a u obliku Odluke Vijeća. Austrija bi stoga trebala u vezi s pristupom Ekvadora i Ukrajine dati izjavu o prihvatu u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem Austrije Konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Ekvadora, Ukrajine i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a) koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću.

                  Jedan je od glavnih ciljeva Uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju oprečnih odluka o tome treba li dijete predati ili ne, izdanih u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do prosinca 2017. već je doneseno 14 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 20 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora i San Marina)
                     1
                   Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju je počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem djelotvornog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj Vodič preveden je na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Budući da se Odluka odnosi na međunarodni sporazum, primjenjiva pravna osnova je članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno s člankom 81. stavkom 3. Vijeće odlučuje jednoglasno, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EZ) br. 2201/2003 i stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća na istu temu i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u području međunarodne otmice djece osiguravanjem da Austrija u utvrđenom roku prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nakon savjetovanja s Komisijom o svojoj volji da prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Konvenciji iz 1980. Austrija je dala povoljno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 18. travnja 2018. pokazalo se da u ovoj fazi države članice nemaju prigovora na to da Austrija prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Konvenciji iz 1980.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Budući da je Konvencija već na snazi u 26 država članica u pogledu Ekvadora i Ukrajine, Komisija i stručnjaci država članica smatrali su da stoga nije potrebna posebna procjena situacije u predmetnim trećim zemljama.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 14 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2017., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. U svakom slučaju, posebna procjena situacije u Ekvadoru i Ukrajini smatrala se suvišnom s obzirom na to da je Konvencija već na snazi u 26 država članica EU-a te s obzirom na to da je Austrija voljna prihvatiti pristup Ekvadora i Ukrajine.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se Prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje Austrije da prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuje li Austrija tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2018/0277 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju Austrije da u interesu Europske unije prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (b),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka njihova nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt s djetetom i prava na roditeljsku skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće zemlje da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

               (8)Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Ekvador je 22. siječnja 1992. položio ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu za Ekvador 1. travnja 1992.

               (11)Sve predmetne države članice osim Austrije i Danske već su prihvatile pristup Ekvadora Haškoj konvenciji iz 1980. Ekvador je prihvatio pristup Bugarske, Cipra, Estonije, Latvije, Litve, Malte, Poljske, Slovenije i Rumunjske Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Ekvadoru dovela je do zaključka da Austrija može prihvatiti, u interesu Unije, pristup Ekvadora prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)Ukrajina je 2. lipnja 2006. položila ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu za Ukrajinu 1. rujna 2006.

               (13)Sve države članice osim Austrije i Danske već su prihvatile pristup Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Ukrajini dovela je do zaključka da Austrija može prihvatiti, u interesu Unije, pristup Ukrajine prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (14)Austrija bi stoga trebala biti ovlaštena položiti svoju izjavu o prihvatu pristupa Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (15)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (16)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Austrija se ovlašćuje da u interesu Unije prihvati pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”).

               2.
                     Austrija najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polaže izjavu o prihvatu pristupa Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2018/...”.

               3.
                     Austrija obavješćuje Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Ekvadora i Ukrajine Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuje Komisiji tekst te izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Austriji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 14 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristup Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća (EU) 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća (EU) 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća (EU) 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.); Kazahstana (Odluka Vijeća (EU) 2016/2311 donesena 8. prosinca 2016.); Perua (Odluka Vijeća (EU) 2016/2312 donesena 8. prosinca 2016.); Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Konvenciji iz 1980.

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.);

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 6.7.2018.
            COM(2018) 526 final
            2018/0276(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o ovlašćivanju Austrije, Cipra, Hrvatske, Luksemburga, Portugala, Rumunjske i Ujedinjene Kraljevine da u interesu Europske unije prihvate pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Cilj je Haške konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. (dalje u tekstu „Konvencija iz 1980.”), koju je dosad ratificiralo 98 zemalja, među kojima i sve države članice EU-a, obnoviti status quo osiguravajući što hitniji povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece s pomoću sustava suradnje između središnjih tijela koja su imenovale njezine ugovorne stranke.

                  Budući da je sprečavanje otmice djece važan dio politike EU-a za promicanje prava djeteta, Europska unija aktivno radi na međunarodnoj razini na poboljšanju primjene Konvencije iz 1980. i potiče treće zemlje da joj pristupe.

                  Dominikanska Republika je 11. kolovoza 2004. položila ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu u Ekvadoru 1. studenog 2004.

                  Konvencija iz 1980. već je na snazi između Dominikanske Republike i 20 država članica EU-a. Austrija, Cipar, Hrvatska, Danska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina još nisu prihvatili pristup Dominikanske Republike Konvenciji.

                  Člankom 38. stavkom 4. Konvencije iz 1980. propisano je da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje budu izjavile da prihvaćaju pristup.

                  Isključivu nadležnost EU-a za pitanja prihvata pristupa treće zemlje Konvenciji iz 1980. potvrdio je Sud Europske unije, s kojim se savjetovalo na inicijativu Komisije.

                  U Mišljenju 1/13 od 14. listopada 2014. Sud Europske unije izjavio je da je prihvat pristupa treće države Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. u isključivoj nadležnosti Europske unije.

                  Sud je ustrajao na potrebi za ujednačenošću o tom pitanju na razini EU-a kako bi se izbjegla varijabilna geometrija među državama članicama.

                  Budući da je pitanje međunarodne otmice djece u isključivoj vanjskoj nadležnosti Europske unije, odluka o tome hoće li se prihvatiti pristup Dominikanske Republike donosi se na razini EU-a u obliku Odluke Vijeća. Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina trebali bi stoga u vezi s pristupom Dominikanske Republike dati izjavu o prihvatu u interesu Europske unije.

                  Prihvaćanjem Austrije, Cipra, Hrvatske, Luksemburga, Portugala, Rumunjske i Ujedinjene Kraljevine Konvencija iz 1980. postala bi primjenjiva između Dominikanske Republike i svih država članica EU-a osim Danske.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Kada je riječ o otmici djeteta koju je počinio roditelj, Haška konvencija iz 1980. međunarodna je inačica Uredbe Vijeća br. 2201/2003 (poznate kao Uredba Bruxelles II.a) koja je temelj pravosudne suradnje EU-a u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću.

                  Jedan je od glavnih ciljeva Uredbe spriječiti otmice djece između država članica uspostavom postupaka za osiguravanje što hitnijeg povratka djeteta u državu članicu u kojoj ono ima uobičajeno boravište. U tu svrhu u članak 11. Uredbe Bruxelles II.a uključen je postupak propisan u Haškoj Konvenciji iz 1980. koji se nadopunjuje pojašnjavanjem nekih aspekata, posebno u pogledu saslušanja djeteta, roka za donošenje odluke nakon podnošenja zahtjeva za predaju i razloga da se dijete ne preda. Njome se uvode i odredbe kojima se uređuje postupak u slučaju oprečnih odluka o tome treba li dijete predati ili ne, izdanih u različitim državama članicama.

                  Na međunarodnoj razini Europska unija podupire pristup trećih zemalja Konvenciji iz 1980. kako bi se njezine države članice mogle osloniti na zajednički pravni okvir za rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece.

                  Od lipnja 2015. do prosinca 2017. već je doneseno 14 odluka Vijeća u cilju prihvata pristupa 20 trećih zemalja (Maroka, Singapura, Ruske Federacije, Albanije, Andore, Sejšela, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Perua, Gruzije, Južne Afrike, Čilea, Islanda, Bahama, Paname, Urugvaja, Kolumbije, El Salvadora i San Marina)
                     1
                   Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovaj Prijedlog jasno je povezan s općim ciljem zaštite prava djeteta iz članka 3. Ugovora o Europskoj uniji. Sustav Haške konvencije iz 1980. osmišljen je u cilju zaštite djeteta od štetnih učinaka otmice koju je počinio roditelj te kako bi se osiguralo da dijete može održati kontakte s oba roditelja, primjerice osiguravanjem djelotvornog ostvarivanja prava na kontakt.

                  Vrijedi spomenuti i povezanost s promicanjem uporabe mirenja u rješavanju prekograničnih obiteljskih sporova. Direktiva o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
                     2
                   primjenjuje se, među ostalim, na obiteljsko pravo unutar zajedničkog europskog pravosudnog prostora. Haškom konvencijom iz 1980. također se potiče sporazumno rješavanje obiteljskih sporova. Jedan od vodiča o dobroj praksi u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. koji je objavila Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu posvećen je uporabi mirenja za rješavanje međunarodnih obiteljskih sporova u vezi s djecom koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije. Na inicijativu Europske komisije taj Vodič preveden je na sve jezike EU-a, osim na engleski i francuski, te na arapski u cilju poticanja dijaloga s državama koje još nisu ratificirale Konvenciju te kako bi se pridonijelo pronalaženju konkretnih načina za rješavanje problema međunarodne otmice djece sa zemljama koje ju nisu ratificirale
                     3
                  .

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Budući da se Odluka odnosi na međunarodni sporazum, primjenjiva pravna osnova je članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno s člankom 81. stavkom 3. Vijeće odlučuje jednoglasno, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

                  Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom (EZ) br. 2201/2003 i stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                  U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               •Proporcionalnost

                  Ovaj Prijedlog oblikovan je po uzoru na već donesene odluke Vijeća na istu temu i ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja usklađenog djelovanja EU-a u području međunarodne otmice djece osiguravanjem da Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina u utvrđenom roku prihvate pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Savjetovanja s dionicima

                  Nakon savjetovanja s Komisijom o svojoj volji da prihvate pristup Dominikanske Republike Konvenciji iz 1980. Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina dali su povoljno mišljenje.

                  U raspravama na sastanku stručnjaka 18. travnja 2018. pokazalo se da u ovoj fazi države članice nemaju prigovora na to da Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina prihvate pristup Dominikanske Republike Konvenciji iz 1980.

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Budući da je Konvencija već na snazi između Dominikanske Republike i 20 država članica, Komisija i stručnjaci država članica smatrali su da stoga nije potrebna posebna procjena situacije u predmetnoj trećoj zemlji.

               •Procjena učinka

                  Kao i u slučaju 14 odluka Vijeća o prihvatu pristupa određenih trećih zemalja Haškoj konvenciji iz 1980. koje su već donesene od 2015. do 2017., s obzirom na prirodu ovog zakonodavnog akta nije provedena posebna procjena učinka ovog Prijedloga. U svakom slučaju, posebna procjena situacije u Dominikanskoj Republici smatrala se suvišnom s obzirom na to da je Konvencija već na snazi u 20 država članica EU-a te s obzirom na to da su Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina voljni prihvatiti pristup Dominikanske Republike.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Predložena odluka nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Budući da se Prijedlog odnosi samo na ovlašćivanje Austrije, Cipra, Hrvatske, Luksemburga, Portugala, Rumunjske i Ujedinjene Kraljevine da prihvate pristup Dominikanske Republike Konvenciji iz 1980., praćenje njegove provedbe ograničeno je na to poštuju li Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina tekst izjave te rok za njezino polaganje i rok za obavješćivanje Komisije o njezinu polaganju, kako je utvrđeno u Odluci Vijeća.

               2018/0276 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o ovlašćivanju Austrije, Cipra, Hrvatske, Luksemburga, Portugala, Rumunjske i Ujedinjene Kraljevine da u interesu Europske unije prihvate pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3., u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (b),

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003
                  5
                („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka njihova nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt s djetetom i prava na roditeljsku skrb.

               (3)Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)Unija potiče treće zemlje da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje na odnose između država članica Unije i trećih zemalja mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

               (8)Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije, izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)Dominikanska Republika je 11. kolovoza 2004. položila ispravu o pristupu Konvenciji iz 1980. Konvencija je stupila na snagu za Dominikansku Republiku 1. studenog 2004.

               (11)Sve države članice osim Austrije, Cipra, Hrvatske, Danske, Luksemburga, Portugala, Rumunjske i Ujedinjene Kraljevine već su prihvatile pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Dominikanskoj Republici dovela je do zaključka da Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Dominikanske Republike prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina stoga bi trebali biti ovlašteni položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (13)Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one stoga sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te je ona ne obvezuje niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.
                     Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina ovime se ovlašćuju da u interesu Unije prihvate pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”).

               2.
                     Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina najkasnije do … [dvanaest mjeseci od datuma donošenja ove Odluke] polažu izjavu o prihvatu pristupa Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

               „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Dominikanske Republike Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2018/...”.

               3.
                     Austrija, Cipar, Hrvatska, Luksemburg, Portugal, Rumunjska i Ujedinjena Kraljevina obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svojih izjava o prihvatu pristupa Dominikanske Republike Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuju Komisiji tekst tih izjava u roku od dva mjeseca od njihova polaganja.

               Članak 2.

               Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Austriji, Cipru, Hrvatskoj, Luksemburgu, Portugalu, Rumunjskoj i Ujedinjenoj Kraljevini.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Već je doneseno 14 odluka Vijeća kojima se države članice ovlašćuju prihvatiti pristupa Andore (Odluka Vijeća (EU) 2015/1023 donesena 15. lipnja 2015.); Sejšela (Odluka Vijeća (EU) 2015/2354 donesena 10. prosinca 2015.); Rusije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2355 donesena 10. prosinca 2015.); Albanije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2356 donesena 10. prosinca 2015.); Singapura (Odluka Vijeća (EU) 2015/1024 donesena 15. lipnja 2015.); Maroka (Odluka Vijeća (EU) 2015/2357 donesena 10. prosinca 2015.); Armenije (Odluka Vijeća (EU) 2015/2358 donesena 10. prosinca 2015.); Republike Koreje (Odluka Vijeća (EU) 2016/2313 donesena 8. prosinca 2016.); Kazahstana (Odluka Vijeća (EU) 2016/2311 donesena 8. prosinca 2016); Perua (Odluka Vijeća (EU) 2016/2312 donesena 8. prosinca 2016.); Gruzije i Južne Afrike (Odluka Vijeća (EU) 2017/2462 od 18. prosinca 2017.); Čilea, Islanda i Bahama (Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017.); Paname, Urugvaja, Kolumbije i El Salvadora (Odluka Vijeća (EU) 2017/2464 od 18. prosinca 2017.); San Marina (Odluka Vijeća (EU) 2017/2463 od 18. prosinca 2017.) Konvenciji iz 1980.

                     (2)

                        Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136 od 24. svibnja 2008., str. 3.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        SL C , , str. .

                     (5)

                        Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).