               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 10.1.2017.
            COM(2016) 821 final
            2016/0398(COD)
            Prijedlog
            DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
            o provedbi Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu, kojom se utvrđuje postupak obavješćivanja kad je riječ o sustavima ovlašćivanja i zahtjevima povezanima s uslugama te o izmjeni Direktive 2006/123/EZ i Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta
            (Tekst značajan za EGP)
            {SWD(2016) 434 final}{SWD(2016) 435 final}

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

                  Povezanije i pravednije unutarnje tržište jedan je od deset prioriteta Europske komisije. Rad na njegovoj čvrstoći i iskorištavanje njegova punog potencijala ključni su za promicanje radnih mjesta i rasta u Europskoj uniji. Komisija je u listopadu 2015. donijela strategiju jedinstvenog tržišta s nizom aktivnosti za poboljšanje jedinstvenog tržišta radi stvaranja više mogućnosti za osobe i poduzeća, uključujući zakonodavni prijedlog za poboljšanje provedbe Direktive o uslugama reformom postojećeg postupka obavješćivanja u pogledu usluga
                     1
                  . Europsko vijeće pozvalo je na ambicioznost u izradi strategije jedinstvenog tržišta
                     2
                   te je zatražilo da se različite strategije jedinstvenog tržišta dovrše i provedu do 2018., podsjećajući na to da će se „boljom provedbom i primjenom postojećeg zakonodavstva dodatno [...] pospješiti iskorištavanje prednosti ambicija europskog jedinstvenog tržišta”
                     3
                  .

                  Prema Direktivi o uslugama
                     4
                   određeni nacionalni propisi kojima se ograničavaju sloboda poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga moraju biti nediskriminirajući s obzirom na državljanstvo ili boravište, proporcionalni te opravdani prevladavajućim razlozima od društvenog interesa. Kako bi se osiguralo da nove mjere koje su nametnule države članice uistinu ispunjavaju navedene uvjete i time poboljšala konkurentnost i integracija jedinstvenog tržišta usluga, Direktivom o uslugama propisuje se da države članice Komisiji podnose obavijesti o novim ili promijenjenim sustavima ovlašćivanja ili novim ili izmijenjenim zahtjevima koji su obuhvaćeni navedenom Direktivom.

                  Međutim, ocjenama Komisije utvrđeno je da se trenutačnim postupcima obavješćivanja u skladu s Direktivom o uslugama ne postiže uvijek taj cilj unatoč naporima uloženima tijekom prethodnih godina kako bi se poboljšala njezina provedba, uključujući smjernice iz Priručnika za provedbu Direktive o uslugama, razmjenu iskustva i najboljih praksi među nacionalnim upravama te objavu podataka o upotrebi postojećeg postupka obavješćivanja od strane država članica. Posljedično, 40 % strukturiranih dijaloga koje je Komisija pokrenula s državama članicama 2015. kako bi osigurala usklađenost s Direktivom o uslugama odnosilo se na novouvedene nacionalne mjere. Stoga se čini da postojeći postupak obavješćivanja nije primjereno pridonio ispravnoj i potpunoj provedbi Direktive o uslugama
                     5
                  .

                  Komisija stoga predstavlja samostalan zakonodavni instrument kojim se osuvremenjuje trenutačni postupak obavješćivanja u skladu s Direktivom o uslugama radi poboljšanja provedbe postojećih odredbi te Direktive uspostavom djelotvornijeg i učinkovitijeg postupka kojim se države članice sprečava da donose sustave ovlašćivanja ili određene zahtjeve koji nisu u skladu s Direktivom o uslugama. Odredbama ove Direktive postojeća se Direktiva o uslugama ne mijenja više nego što je nužno za reviziju njezinih posebnih odredbi o postupcima obavješćivanja.

                  Konkretnije, ciljevi su navedenog zakonodavnog instrumenta povećati učinkovitost postupka obavješćivanja, poboljšati kvalitetu i sadržaj dostavljenih obavijesti, obuhvatiti dodatne zahtjeve za koje je primjenom Direktive o uslugama dokazano da mogu predstavljati velike zapreke unutarnjem tržištu usluga te poboljšati poštovanje obveze obavješćivanja.

                  Uspostavom djelotvornijeg, učinkovitijeg i usklađenijeg postupka obavješćivanja poduprijet će se države članice i pridonijet će se sprečavanju uvođenja diskriminirajućih, neopravdanih i neproporcionalnih sustava ovlašćivanja ili zahtjeva povezanih s uslugama obuhvaćenima Direktivom o uslugama. Takvi sustavi ovlašćivanja ili zahtjevi rezultiraju manje otvorenim i konkurentnim gospodarstvom s višim cijenama i manjim izborom za potrošače. Nadalje, njima bi se moglo i oslabjeti poduzetništvo i ulaganje jer postoji vjerojatnost da se smanji broj novoosnovanih poduzeća koja potom ulaze na europsko tržište. Očekuje se da će predloženo zakonodavstvo stoga pridonijeti uspostavi konkurentnijeg i integriranijeg tržišta usluga u Europi, koje će donijeti koristi i potrošačima i poduzetnicima.

               •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

                  Ovom se Direktivom dopunjuje postojeći postupak obavješćivanja koji se primjenjuje na robu i usluge informacijskog društva, koji je uspostavljen Direktivom o transparentnosti jedinstvenog tržišta
                     6
                  . Povezanost između tih dviju direktiva uređena je u skladu s navedenim pravnim instrumentima.

                  Nadalje, ovom se Direktivom dopunjuju postojeće obveze izvješćivanja u skladu s Direktivom o stručnim kvalifikacijama
                     7
                  . Naime, Direktiva sadržava članak u kojem se jasno definira povezanost između tih dvaju pravnih instrumenata i predmetnih obveza.

                  Ova će Direktiva biti provedena upotrebom Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, koji je uspostavljen Uredbom IMI
                     8
                  .

               •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

                  Ovom se Direktivom dopunjuju druge inicijative politike koje se odnose na usluge objavljene u Strategiji jedinstvenog tržišta, posebice direktiva o ispitivanju proporcionalnosti. Potonjom će se za države članice odrediti kriteriji za pripremu procjena proporcionalnosti koje se odnose na nacrte nacionalnih zakona obuhvaćene Direktivom o stručnim kvalifikacijama. Neke mjere iz Direktive o stručnim kvalifikacijama obuhvaćene su Direktivom o uslugama i njezinom obvezom obavješćivanja. U tim bi slučajevima informacije o procjeni proporcionalnosti koje treba dostaviti u okviru trenutačnog postupka obavješćivanja morale zadovoljavati zahtjeve Direktive o ispitivanju proporcionalnosti. Osigurava se usklađenost tih instrumenata.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

                  Prijedlog Direktive temelji se na članku 53. stavku 1. te člancima 62. i 114. UFEU-a.

                  EU dobiva nadležnost za djelovanje u području jedinstvenog tržišta usluga na temelju članka 53. stavka 1. te članaka 62. i 114. UFEU-a. Propisi EU-a doneseni u skladu s člankom 53. stavkom 1. te člankom 62. UFEU-a trebali bi biti namijenjeni usklađivanju odredaba predviđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama u odnosu na osnivanje i obavljanje djelatnosti samozaposlenih osoba, a u svrhu olakšavanja obavljanja navedenih djelatnosti. Na temelju članka 114. UFEU-a EU-u je pod određenim uvjetima dana nadležnost za donošenje zakonodavstva EU-a o uspostavi i funkcioniranju jedinstvenog tržišta.

                  Cilj postupka obavješćivanja, koji je uspostavljen u skladu s postojećom Direktivom, jest zaštititi slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, koji predstavljaju temelje Europske unije. Cilj je navedenog postupka osobito osigurati da će određena ograničenja slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga na nacionalnoj razini biti u skladu s Direktivom o uslugama, čime će se pridonijeti njezinoj boljoj provedbi.

                  Postupkom obavješćivanja, koji je uspostavljen na temelju postojeće Direktive, omogućuju se ocjenjivanje nacionalnih zakona, propisa ili administrativnih odredaba te učinkovite preventivne mjere u slučaju neusklađenosti s povezanim odredbama Direktive o uslugama. Direktivom o uslugama posebno se propisuju uvjeti nediskriminacije, nužnosti i proporcionalnosti koje moraju zadovoljiti sustavi ovlašćivanja te određeni zahtjevi koji se odnose na usluge u državama članicama. Nadalje, u Direktivi se utvrđuju posebni propisi povezani sa sustavima ovlašćivanja (na primjer, u odnosu na postupovna jamstva) te određenim zahtjevima (na primjer, zahtjevi u odnosu na osiguranje).

                  Postupak obavješćivanja spriječit će uvođenje zapreka jedinstvenom tržištu koje nastaju zbog heterogenog razvoja nacionalnih zakona te pridonijeti približavanju nacionalnih zakona, propisa ili administrativnih odredaba u pogledu usluga obuhvaćenih Direktivom o uslugama. Time će se poboljšati funkcioniranje jedinstvenog tržišta usluga EU-a i promicati stvaranje radnih mjesta i rast.

               •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)

                  Opći cilj ovog zakonodavnog prijedloga jest osigurati neometano funkcioniranje jedinstvenog tržišta usluga EU-a koje nije ograničeno na državno područje jedne države članice, već obuhvaća cjelokupno područje Europske unije. S obzirom na transnacionalnu narav jedinstvenog tržišta EU-a, učinkovitu i usklađenu provjeru nacrta nacionalnih mjera na temelju odredaba Direktive o uslugama, uključujući upravljanje odgovarajućim informacijskim alatom u tu svrhu, moguće je postići jedino na razini EU-a. Na temelju ove Direktive postupak obavješćivanja zamijenit će postojeći postupak obavješćivanja uspostavljen Direktivom o uslugama.

               •Proporcionalnost

                  Mjere uvedene ovom Direktivom proporcionalne su njezinim ciljevima, odnosno učinkovitijem postupku obavješćivanja u svrhu poboljšane provedbe Direktive o uslugama. U usporedbi s postojećim postupkom, ovom Direktivom utvrđuje se jasnije opisana obveza obavješćivanja, koja je usklađenija s područjem primjene Direktive o uslugama, utvrđuje se dobro definiran i učinkovit postupak savjetovanja o nacrtu priopćenih mjera, dionicima se omogućuje transparentnost obavješćivanja, utvrđuje se i usklađuje postojeća mogućnost za Komisiju da donosi odluke o priopćenim mjerama te se pojašnjavaju pravne posljedice neobavješćivanja.

                  Te mjere ne idu dalje od onog što je potrebno za rješavanje utvrđenih problema te postizanje utvrđenih ciljeva. Mjere ne podrazumijevaju nikakve obveze za pružatelje usluga. Nadalje, tim mjerama ne nameću se neproporcionalni troškovi državama članicama: javna tijela država članica već su obvezna poštovati Direktivu o uslugama te Komisiju obavješćivati o određenim mjerama u skladu s Direktivom o uslugama. Očekivano malo povećanje administrativnih troškova za države članice dijelom bi u praksi moglo biti nadoknađeno zahvaljujući smanjenju troškova koji bi u suprotnome proizlazili iz postupaka zbog povrede propisa. Naime, svrha je inicijative smanjiti broj postupaka zbog povrede propisa jer se njome nastoje izbjeći određene zapreke u uslužnom sektoru koje nisu u skladu s Direktivom o uslugama.

               •Odabir instrumenta

                  Usklađeni i transparentni postupak obavješćivanja, kojim se omogućuje provjera usklađenosti sustava ovlašćivanja ili zahtjeva s Direktivom o uslugama prije donošenja u državama članicama, zahtijeva donošenje pravno obvezujućeg instrumenta.

                  Prijedlog se temelji na članku 53. stavku 1. te člancima 62. i 114. UFEU-a. Tim prijedlogom Komisija pokreće donošenje Direktive.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Ex post evaluacija / provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

                  Tijekom izrade ove Direktive Komisija je provela evaluaciju postojećeg postupka obavješćivanja koji je uspostavljen Direktivom o uslugama. Evaluacijom je utvrđen niz nedostataka postojećeg postupka, osobito sljedećih: ograničene mogućnosti država članica, Komisije i dionika da proaktivno interveniraju prije donošenja nacionalnog propisa, neusklađenost sredstava za rješavanje priopćenih zahtjeva u okviru ovog postupka, nedostatak odgovarajuće ocjene proporcionalnosti i nejasni pravni učinci nepoštivanja obveze obavješćivanja. Povrh svega, ne poštuju sve države članice obvezu obavješćivanja. Time se nanosi šteta pružateljima i primateljima usluga, a može dovesti i do opterećivanja i otežavanja posla nacionalnim upravnim i sudskim tijelima.

               •Savjetovanja s dionicima

                  U postupku pripreme ove Direktive Komisija je od siječnja do travnja 2016. provela javno savjetovanje zainteresiranih dionika. Nadalje, organizirala je detaljne rasprave s institucionalnim dionicima (državama članicama i ostalim institucijama EU-a) koji su izravno pogođeni postupkom obavješćivanja i njegovom planiranom reformom. Rezultati savjetovanja objavljeni su i uključeni u procjenu učinka.

                  Velika većina dionika koji su sudjelovali u javnom savjetovanju podržala je zakonodavni prijedlog, čija je svrha osuvremeniti postojeći postupak obavješćivanja u skladu s Direktivom o uslugama (70 % javnih tijela, 60 % poduzeća). Dionici su naveli različite razloge: potrebno je pojasniti o kojim se mjerama podnose obavijesti i kada, potrebno je uvesti mogućnost ispitivanja nacionalne mjere prije službenog donošenja, potrebno je uvesti jasne propise kako bi se osiguralo poštovanje obveze obavješćivanja u svim državama članicama te obavijesti učiniti transparentnima za javnost.

                  Dionici koji su sudjelovali u javnom savjetovanju snažno su poduprli zakonodavni prijedlog kojim bi se pojasnili i uskladili koraci u postupku obavješćivanja (80 % javnih tijela i 80 % poduzeća), obavijesti učinile transparentnima (60 % javnih tijela i 80 % poduzeća), obavijestilo o mjerama u fazi nacrta (50 % javnih tijela; 70 % poduzeća), pružile informacije o procjenama proporcionalnosti (60 % javnih tijela, 50 % poduzeća), proširilo područje primjene obveze obavješćivanja na druge ključne zahtjeve iz Direktive o uslugama (60 % javnih tijela, 75 % poduzeća) i pojačala usklađenost država članica s obvezom obavješćivanja (80 % javnih tijela i 80 % poduzeća).

               •Prikupljanje i primjena stručnih znanja

                  Rezultati zajedničkog postupka ocjenjivanja s državama članicama 2010. – 2011.
                     9
                  , provjere učinkovitosti provedene 2011. – 2012.
                     10
                   i stručnog pregleda obavljenog 2012. – 2013.
                     11
                   pridonijeli su pripremi prijedloga Direktive.

                  Revizorski sud ispitao je postojeću obvezu obavješćivanja u sklopu svojeg ocjenjivanja djelotvorne provedbe Direktive o uslugama
                     12
                  . Utvrdio je niz nedostataka, uključujući izostanak jasnoće u odnosu na postojeći postupak, nedostatak obveze obavješćivanja o mjeri u fazi nacrta i nedostatak transparentnosti u odnosu na podnošenja obavijesti.

               •Procjena učinka

               Provedena je procjena učinka u pripremi ove inicijative. Osim statusa quo (polaznog scenarija) razmatrane su četiri mogućnosti politika u izvješću o procjeni utjecaja. Nezakonodavne bi smjernice (druga mogućnost) mogle pomoći u pojašnjavanju sadašnjeg postupka i obveza koje iz njega proizlaze, ali ga ne bi mogle učiniti ni djelotvornijim ni učinkovitijim.

               Zakonodavna bi inicijativa mogla obuhvaćati nekoliko mogućnosti. Njome bi se mogli poboljšati učinkovitost, sadržaj i kvaliteta postupka obavješćivanja uvodeći obvezu obavješćivanja o nacrtima zakonodavnih akata, čineći sustav transparentnim, pojašnjavajući korake i zadaće postupka te poboljšavajući kvalitetu informacija dostavljenih u okviru obavijesti (treća mogućnost). Kako bi obveza obavješćivanja bila djelotvornija i primjenjivija, njezino bi se područje primjene moglo proširiti kako bi se njime obuhvatili važni regulatorni zahtjevi koji su dio Direktive o uslugama, ali ne i postojeće obveze obavješćivanja (četvrta mogućnost). Uz to bi mogla uključivati instrumente za poboljšanje usklađenosti država članica s obvezom obavješćivanja – dvije su dodatne mogućnosti u tom pogledu (mogućnosti 5.a i 5.b).

               Mogućnost uključivanja usluga u Direktivu o transparentnosti jedinstvenog tržišta odbačena je jer se reguliranje robe i usluga u pravu EU-a uvelike razlikuje. Mogućnost objedinjavanja obveze na temelju Direktive o stručnim kvalifikacijama i obveze obavješćivanja iz Direktive o uslugama nije razmatrana zbog različitih područja primjene i predmeta tih dviju direktiva.

                  Najpoželjnija je mogućnost kombinacija mogućnosti 3., 4. i 5.a. Njome bi se na najučinkovitiji način moglo ukloniti utvrđene nedostatke i uspostaviti djelotvoran i učinkovit postupak obavješćivanja uz neznatno povećanje administrativnih troškova nacionalnih javnih tijela i Komisije.

                  Odbor za nadzor regulative objavio je 24. lipnja 2016. pozitivno mišljenje o procjeni učinka koju je o toj inicijativi provela Europska komisija. U potpunosti su uzete u obzir preporuke Odbora kojima se detaljnije objašnjavaju nedostaci postojećeg postupka obavješćivanja, poboljšava opravdanost predloženog područja primjene revidiranoga postupka, bolje objašnjava međupovezanost definicije problema i mogućnosti te detaljnije opisuje sadržaj najpoželjnije mogućnosti i način na koji bi se njome riješili utvrđeni problemi
                     13
                  .

               •Primjerenost propisa i pojednostavljivanje

                  Predložena Direktiva pridonijet će primjerenosti i pojednostavljenju propisa poboljšavanjem ujednačene provedbe postojećeg zakonodavstva EU-a na jedinstvenom tržištu i pružanjem pomoći u sprečavanju uvođenja određenih diskriminirajućih, neopravdanih ili neproporcionalnih zapreka u području usluga. Postojeći postupak obavješćivanja, koji je utvrđen u Direktivi o uslugama, zamijenit će se jasnijim, usklađenijim, djelotvornijim i učinkovitijim postupkom. Donošenjem Direktive pridonijet će se uspostavi stabilnijeg regulatornog okruženja jer omogućuje provjeru usklađenosti s Direktivom o uslugama sustava ovlašćivanja i određenih zahtjeva u fazi nacrta i prije njihova donošenja, čime na najmanju moguću mjeru svodi rizik da određene nacionalne mjere neće biti u skladu s Direktivom o uslugama te rizik od potrebe za dodatnim zakonskim prilagodbama.

               •Temeljna prava

                  Navedenim prijedlogom promiču se prava utvrđena u Povelji o temeljnim pravima, osobito u njezinu članku 16. o slobodi poduzetništva.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Prijedlog nema utjecaj na proračun Europske unije.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja

                  Direktivom se predviđa izrada izvješća Komisije o rezultatima primjene Direktive svake tri godine.

               •Dokumenti s obrazloženjima

                  U skladu s ovim prijedlogom ne zahtijeva se objava dokumenata s objašnjenjima o prenošenju u nacionalno zakonodavstvo jer se uvode samo ograničene izmjene postojećeg postupka obavješćivanja koji je utvrđen Direktivom o uslugama. Međutim, Komisija može prema potrebi donijeti smjernice o primjeni revidiranog postupka obavješćivanja.

               •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga

                  U članku 1. utvrđuju se predmet i područje primjene predložene Direktive. Cilj je Direktive osigurati usklađenost prava, propisa ili administrativnih odredaba država članica s Direktivom o uslugama, a kojima se uvode sustavi ovlašćivanja ili određeni zahtjevi obuhvaćeni područjem primjene Direktive o uslugama. Uslužni sektori obuhvaćeni ovom Direktivom stoga su sektori obuhvaćeni Direktivom o uslugama.

                  U članku 2. navedene su relevantne definicije koje su u skladu i s definicijama navedenima u Ugovoru kako ih tumači Sud Europske unije i s Direktivom o uslugama.

                  Članak 3. nadograđuje se na obvezu obavješćivanja utvrđenu u Direktivi o uslugama. Utvrđuje se konkretna i bezuvjetna obveza za sve države članice. Nadalje, u istom članku navode se mjere o kojima je potrebno podnijeti obavijest te kada je to potrebno učiniti, koje je popratne informacije potrebno dostaviti u sklopu svakog obavješćivanja te posljedice nepoštovanja određenih obveza u skladu s Direktivom. Kako bi postupak obavješćivanja bio učinkovit i djelotvoran te u interesu svih uključenih strana, primjenjivi vremenski rokovi utvrđeni su u člancima 3. i 5. Kako bi se izbjegla zakonska nesigurnost i osiguralo neometano odvijanje postupka, navedeni vremenski rokovi počinju teći od trenutka proglašavanja obavijesti potpunom.

                  U članku 4. navode se zahtjevi i sustavi ovlašćivanja iz Direktive 2006/123/EZ koji su obuhvaćeni obvezom obavješćivanja. Utvrđuje se da države članice moraju podnositi obavijesti o sustavima ovlašćivanja, određenim zahtjevima u odnosu na poslovni nastan, određenim zahtjevima koji utječu na slobodu pružanja usluga te zahtjevima koji se odnose na osiguranje profesionalne odgovornosti i multidisciplinarne djelatnosti.

                  U članku 5. utvrđuje se razdoblje savjetovanja u trajanju od tri mjeseca nakon slanja obavijesti o nacrtu mjere. Komisija i ostale države članice imaju na raspolaganju maksimalno dva mjeseca za podnošenje primjedaba o priopćenoj mjeri, nakon čega država članica koja podnosi obavijest ima najviše jedan mjesec za slanje odgovora na te primjedbe. Potrebu za brzinom i učinkovitošću potrebno je uskladiti s potrebom da uključene strane imaju mogućnost pružiti detaljne i konstruktivne primjedbe, a da države članice koje šalju obavijest imaju mogućnost riješiti pitanja oko kojih je iskazana zabrinutost. Sve strane moraju provesti postupak u duhu otvorene suradnje i poštovanja prema legitimnim potrebama ostalih strana, u interesu neometanog funkcioniranja postupka obavješćivanja.

                  U skladu s člankom 6. Komisija može državi članici koja podnosi obavijest poslati upozorenje u slučaju da nakon ocjene priopćene mjere ima zabrinutosti u pogledu sukladnosti s Direktivom o uslugama. Slanje upozorenja znači da predmetna država članica u naredna tri mjeseca ne donosi mjeru o kojoj podnosi obavijest.

                  Nakon slanja upozorenja Komisija može na temelju članka 7. i u skladu s trenutačnom odredbom Direktive o uslugama donijeti pravno obvezujuću odluku u kojoj zaključuje da priopćena mjera nije u skladu s Direktivom o uslugama te u kojoj se od države članice koja podnosi obavijest zahtijeva da odustane od njezina donošenja.

                  U skladu s člankom 8. zahtijeva se da nacrti mjera o kojima se šalje obavijest, popratne informacije i konačne donesene mjere budu transparentni trećim stranama. S obzirom na njihovo poznavanje predmetnih tržišta i učinak koji na njih imaju zakoni, propisi i administrativne odredbe, važno je da treće strane mogu biti informirane o nacrtu mjera o kojima se šalje obavijest.

                  U članku 9. utvrđuje se imenovanje tijela u svakoj državi članici koje je na nacionalnoj razini odgovorno za funkcioniranje postupka obavješćivanja utvrđenog postojećom Direktivom.

                  U članku 10. objašnjava se povezanost između ove Direktive i Direktive (EU) 2015/1535 te Direktive 2005/36/EZ.

                  U članku 11. utvrđuje se periodički pregled primjene Direktive.

                  U članku 12. navedene su izmjene Direktive 2006/123/EZ.

                  U članku 13. navedene su izmjene Priloga Uredbi (EU) br. 1024/2012.

                  U članku 14. navodi se razdoblje u kojem su države članice obvezne prenijeti Direktivu u nacionalno zakonodavstvo.

                  Članak 15. odnosi se na stupanje na snagu i primjenu.

                  U članku 16. navedeni su adresati Direktive.

               2016/0398 (COD)

               Prijedlog

               DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

               o provedbi Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu, kojom se utvrđuje postupak obavješćivanja kad je riječ o sustavima ovlašćivanja i zahtjevima povezanima s uslugama te o izmjeni Direktive 2006/123/EZ i Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta

               (Tekst značajan za EGP)

               EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1., članak 62. i članak 114.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora
                  14
               ,

               u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,

               budući da:

               (1)Na temelju Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) pružateljima usluga jamči se sloboda poslovnog nastana u ostalim državama članicama te sloboda pružanja usluga među državama članicama.

               (2)U Direktivi 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  15
                utvrđuje se sadržaj slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u odnosu na određene usluge. U toj se Direktivi, među ostalim, utvrđuje da sustavi ovlašćivanja i određene vrste zahtjeva povezanih s uslugama moraju biti nediskriminirajući u odnosu na državljanstvo ili boravište, opravdani prevladavajućim razlozima od društvenog interesa te proporcionalni.

               (3)U skladu s Direktivom 2006/123/EZ države članice obvezne su ocjenjivati i prilagoditi svoja zakonodavstva o sustavima ovlašćivanja i određenim zahtjevima povezanima s uslugama kako bi bila u skladu s propisima utvrđenima u toj Direktivi. Nadalje, u cilju olakšavanja provjere buduće usklađenosti država članica, na temelju Direktive 2006/123/EZ države članice obvezne su podnositi obavijesti o novim zakonima, propisima ili administrativnim odredbama kojima se utvrđuju određeni novi zahtjevi koji pripadaju u područje primjene te Direktive ili o suštinskim izmjenama tih zahtjeva.

               (4)Komisija je zaprimila povećani broj obavijesti od država članica u pogledu novouvedenih zahtjeva u skladu s Direktivom 2006/123/EZ. Međutim, nisu svi nacionalni zahtjevi nediskriminirajući u odnosu na državljanstvo ili boravište, opravdani i proporcionalni, zbog čega je Komisija pokrenula znatan broj strukturnih dijaloga s državama članicama. To dokazuje da postojeći postupak obavješćivanja nije dovoljan kako bi se izbjegla diskriminacija na temelju državljanstva ili boravišta, odnosno neopravdani ili neproporcionalni zahtjevi. To predstavlja štetu za građane i poduzeća na unutarnjem tržištu usluga. Nadalje, čini se uopće nije podnesena obavijest o određenim novim ili izmijenjenim zahtjevima povezanima s uslugama koji pripadaju u područje primjene Direktive 2006/123/EZ.

               (5)Zbog toga je Komisija u Strategiji jedinstvenog tržišta
                  16
                najavila inicijativu u svrhu poboljšanja usklađenosti s Direktivom 2006/123/EZ izmjenom postupka obavješćivanja utvrđenog tom Direktivom.

               (6)Učinkovitu provedbu propisa kojima se uređuje unutarnje tržište usluga iz Direktive 2006/123/EZ potrebno je unaprijediti poboljšanjem postojećeg postupka obavješćivanja uspostavljenog tom Direktivom u pogledu nacionalnih sustava ovlašćivanja i određenih zahtjeva koji se odnose na pristup samostalnim gospodarskim djelatnostima i njihovo obavljanje. Potrebno je omogućiti sprečavanje donošenja nacionalnih odredaba kojima se uspostavljaju zahtjevi i sustavi ovlašćivanja koji bi bili u suprotnosti s Direktivom 2006/123/EZ. Ovom se Direktivom ne dovode u pitanje ovlasti Komisije utvrđene Ugovorima te obveze usklađenosti država članica s pravom Unije.

               (7)Obveza obavješćivanja uspostavljena ovom Direktivom trebala bi se primjenjivati na regulatorne mjere država članica kao što su zakoni, propisi, opće administrativne odredbe ili bilo koji opći pravno obvezujući propis, uključujući propise koje su donijele profesionalne organizacije u cilju zajedničkog reguliranja pristupa uslužnim djelatnostima ili njihova obavljanja. S druge strane, obveza obavješćivanja ne bi se trebala primjenjivati na pojedinačne odluke koje donose nacionalna tijela.

               (8)Obveza država članica da podnose obavijesti o nacrtu mjera kojim se uspostavljaju sustavi ovlašćivanja ili zahtjevi navedeni u članku 4. ove Direktive najmanje tri mjeseca prije njihova donošenja osmišljena je u svrhu usklađenosti planiranih mjera s Direktivom 2006/123/EZ. Kako bi se osigurala učinkovitost postupka obavješćivanja, potrebno je pružiti dovoljno vremena za savjetovanje prije donošenja priopćenih mjera. Time se potiču dobra suradnja i transparentnost između Komisije i država članica te se razvijaju daljnje razmjene informacija između Komisije i nacionalnih tijela o novim ili izmijenjenim sustavima ovlašćivanja i određenim zahtjevima obuhvaćenima Direktivom 2006/123/EZ, u skladu s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U cilju osiguravanja učinkovitosti navedenog postupka, kršenje obveze obavješćivanja ili suzdržavanja od donošenja priopćene mjere, uključujući tijekom razdoblja koje slijedi nakon primitka upozorenja, potrebno je smatrati ozbiljnom značajnom postupovnom povredom u odnosu na učinke prema pojedincima.

               (9)Kako bi se zajamčile transparentnost i suradnja, kada se uvode suštinske izmjene nacrta mjere koja je predmet otvorenog postupka obavješćivanja u skladu s ovom Direktivom, država članica koja podnosi obavijest trebala bi u zadanom roku obavijestiti Komisiju, ostale države članice i dionike o tim izmjenama. Neće se slati obavijesti o administrativnim izmjenama.

               (10)Informacije koje dostavlja država članica koja podnosi obavijest trebale bi biti dovoljne za ocjenjivanje usklađenosti s Direktivom 2006/123/EZ te osobito proporcionalnosti priopćenog sustava ovlašćivanja ili zahtjeva. Stoga bi se, u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, tim informacijama trebalo razjasniti planirani cilj društvenog interesa, utvrditi kako je priopćeni sustav ovlašćivanja ili zahtjev potreban i opravdan za postizanje predmetnog cilja te objasniti kako je pri tome proporcionalan; stoga bi trebale sadržavati objašnjenja zašto je taj cilj prikladan, zašto ne prelazi ono što je potrebno te zašto neće biti dostupna alternativna i manje stroga sredstva. Razlozi na koje bi se mogle pozvati države članice zabrinute načinom opravdavanja trebali bi biti potkrijepljeni odgovarajućim dokazima i analizom proporcionalnosti priopćene mjere.

               (11)Kako bi se osigurala djelotvorna razmjena informacija između država članica i Komisije, u okviru ove Direktive trebalo bi nastaviti upotrebljavati Informacijski sustav unutarnjeg tržišta uspostavljen Uredbom (EU) br. 1024/2012 Europskog parlamenta i Vijeća
                  17
               .

               (12)Na temelju obveze obavješćivanja utvrđene Direktivom 2006/123/EZ od država članica zahtijeva se da Komisiju i ostale države članice obavijeste o zahtjevima obuhvaćenima člankom 15. stavkom 2., člankom 16. stavkom 1.trećim podstavkom i člankom 16. stavkom 3. prvom rečenicom Direktive 2006/123/EZ. Primjenom te Direktive dokazano je da su sustavi ovlašćivanja ili zahtjevi povezani sa sustavima ovlašćivanja, osiguranjem profesionalne odgovornosti, jamstvima ili sličnim rješenjima te multidisciplinarnim ograničenjima uobičajeni i mogu predstavljati važne zapreke na jedinstvenom tržištu usluga. Stoga bi i navedeno trebalo biti obuhvaćeno obvezom obavješćivanja kako bi se omogućila usklađenost nacrta zakona, propisa i administrativnih odredaba država članica s Direktivom 2006/123/EZ. Na zahtjeve navedene u članku 16. stavku 2. Direktive 2006/123/EZ primjenjuje se obveza obavješćivanja u mjeri u kojoj su obuhvaćeni člankom 16. stavkom 3.

               (13)Postojećom Direktivom uspostavlja se savjetovanje u trajanju od tri mjeseca kako bi se omogućila procjena priopćenih nacrta mjera te učinkovit dijalog s državom članicom koja podnosi obavijest. Kako bi savjetovanje bilo primjenjivo u praksi i kako bi se državama članicama, Komisiji i dionicima omogućilo učinkovito iznošenje primjedaba, države članice trebale bi poslati obavijest o nacrtu mjera najmanje tri mjeseca prije njihova donošenja. U skladu s pravom Unije država članica koja podnosi obavijest trebala bi u obzir uzeti primjedbe o priopćenom nacrtu mjera.

               (14)Ako nakon provedenih savjetovanja Komisija i dalje bude zabrinuta u odnosu na usklađenost priopćenog nacrta mjera s Direktivom 2006/123/EZ, može upozoriti državu članicu koja podnosi obavijest i dati joj mogućnost da nacrt mjere uskladi s pravom EU-a. To bi upozorenje trebalo sadržavati objašnjenje pravne zabrinutosti koju je utvrdila Komisija. Primitak upozorenja podrazumijeva da država članica koja podnosi obavijest u naredna tri mjeseca ne donosi priopćenu mjeru.

               (15)Nepoštovanje obveze obavješćivanja o nacrtu mjera najmanje tri mjeseca prije njihova donošenja i/ili obveze suzdržavanja od donošenja priopćene mjere tijekom tog razdoblja te, što bi mogao biti slučaj, tijekom tri mjeseca nakon primitka upozorenja, potrebno je smatrati ozbiljnom značajnom postupovnom povredom u odnosu na učinke prema pojedincima.

               (16)Kako bi se osigurale učinkovitost i usklađenost postupka obavješćivanja, Komisija bi trebala zadržati ovlast za donošenje odluka u kojima se od predmetnih država članica zahtijeva suzdržavanje od donošenja priopćenih mjera ili, u slučaju da su te mjere već donesene, stavljanje izvan snage u slučaju kad se njima krše odredbe Direktive 2006/123/EZ.

               (17)Zainteresirane treće strane trebale bi dobiti pristup obavijestima koje podnose države članice kako bi bile obaviještene o planiranim sustavima ovlašćivanja ili određenim zahtjevima povezanima s uslugama na tržištima na kojima stvarno ili potencijalno djeluju te kako bi im se omogućilo da daju odgovarajuće primjedbe.

               (18)Ova Direktiva ne utječe na obveze država članica u pogledu obavješćivanja o zahtjevima povezanima s uslugama informacijskog društva u skladu s Direktivom (EU) 2015/1535. Kako bi se izbjeglo udvostručavanje obavijesti, potrebno je smatrati da obavješćivanje provedeno u skladu s tom Direktivom te s predmetnim obvezama utvrđenima u ovoj Direktivi jednakovrijedno ispunjava obvezu obavješćivanja utvrđenu ovom Direktivom.

               (19)Zbog istih razloga potrebno je smatrati da obavješćivanje provedeno u skladu s ovom Direktivom ispunjava obvezu izvješćivanja u skladu s člankom 59. stavkom 5. Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
                  18
               .

               (20)Zbog uspostavljanja postupka obavješćivanja utvrđenog ovom Direktivom trebalo bi izbrisati odredbe Direktive 2006/123/EZ koje se odnose na postupke obavješćivanja. Uredbu (EU) 1024/2012 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (21)Budući da cilj ove Direktive, odnosno uspostavu postupka obavješćivanja u svrhu bolje provedbe Direktive 2006/123/EZ kojim se olakšava sloboda poslovnog nastana za pružatelje usluga i sloboda pružanja usluga na jedinstvenom tržištu nije moguće postići djelovanjem samo na razini država članica te da će zbog opsega i učinka biti lakše postignut na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti ova Direktiva ne izlazi iz okvira onoga što je potrebno za postizanje cilja,

               DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

               Članak 1.

               Predmet i područje primjene

               Ovom se Direktivom utvrđuju propisi u odnosu na obavješćivanje država članica o nacrtima zakona, propisa ili administrativnih odredaba kojima se uvode novi ili izmjenjuju postojeći sustavi ovlašćivanja i određeni zahtjevi koji su obuhvaćeni područjem primjene Direktive 2006/123/EZ.

               Članak 2.

               Definicije

               U svrhu ove Direktive primjenjuju se definicije utvrđene u članku 4. stavcima 1., 2., 3., i 5. – 9. Direktive 2006/123/EZ i članku 5. drugom stavku Uredbe (EU) br. 1024/2012.

               Osim toga, primjenjuju se sljedeće definicije:

               (a)„nacrt mjere” znači tekst kojim se utvrđuje sustav ovlašćivanja ili zahtjev u značenju navedenom u članku 4. stavcima 6. i 7. Direktive 2006/123/EZ, sastavljen u cilju donošenja u obliku općeg zakona, propisa ili administrativne odredbe, čiji je tekst u fazi pripreme, a država članica koja podnosi obavijest još uvijek ima mogućnost unijeti suštinske izmjene;

               (b)„donošenje” znači odluka u državi članici kojom opći zakon, propis ili administrativna odredba postaju konačni u skladu s važećim postupkom.

               Članak 3.

               Obveza obavješćivanja

               1.Države članice Komisiji podnose obavijest o svakom nacrtu mjere kojom se uvode novi zahtjevi ili sustavi ovlašćivanja iz članka 4. ili se postojeći zahtjevi ili sustavi ovlašćivanja izmjenjuju.

               2.Ako država članica izmjenjuje priopćeni nacrt mjere u cilju znatnog proširivanja njezina područja primjene ili sadržaja, skraćivanja rasporeda predviđenog za provedbu, dodavanja zahtjeva ili sustava ovlašćivanja ili postroživanja navedenih zahtjeva ili sustava ovlašćivanja za poslovni nastan ili prekogranično pružanje usluga, ona ponovno podnosi obavijest o izmijenjenom nacrtu mjera o kojem je prethodno poslala obavijest u skladu sa stavkom 1., uključujući objašnjenje cilja i sadržaja izmjena. U takvom slučaju prethodna obavijest smatrat će se povučenom.

               3.Nacrti mjera navedeni u stavcima 1. i 2. priopćuju se Komisiji najkasnije tri mjeseca prije donošenja.

               4.Kršenje jedne od obveza navedenih u članku 3. stavcima 1., 2. i 3. ili članku 6. stavku 2. predstavlja ozbiljnu značajnu postupovnu povredu u odnosu na učinke prema pojedincima.

               5.Države članice u sklopu svakog obavješćivanja pružaju informacije kojima dokazuju usklađenost priopćenog sustava ovlašćivanja ili zahtjeva s Direktivom 2006/123/EZ.

               Na temelju tih informacija utvrđuje se planirani prevladavajući razlog od društvenog interesa i daju se razlozi zašto je priopćeni sustav ovlašćivanja ili zahtjev nediskriminirajući s obzirom na državljanstvo ili boravište te zašto je proporcionalan.

               Te informacije uključuju ocjenu kojom se dokazuje da nisu dostupna manje stroga sredstva i konkretne dokaze kojima se potkrepljuju argumenti države članice koja podnosi obavijest.

               6.Predmetna država članica u obavijesti navodi i tekst zakonodavne ili regulatorne odredbe na kojoj se temelji priopćeni nacrt mjere.

               7.Predmetne države članice podnose obavijest o donesenoj mjeri u roku od dva tjedna nakon donošenja.

               8.Za potrebe postupka obavješćivanja utvrđenog ovom Direktivom i osiguranja razmjene informacija između države članice koja podnosi obavijest, ostalih država članica i Komisije, upotrebljava se Informacijski sustav unutarnjeg tržišta uspostavljen Uredbom (EU) br. 1024/2012.

               Članak 4.

               Sustavi ovlašćivanja i zahtjevi koji podliježu obvezi obavješćivanja

               Države članice podnose obavijesti o sljedećim sustavima ovlašćivanja i zahtjevima:

               (a)sustavi ovlašćivanja u smislu članka 9. stavka 1. Direktive 2006/123/EZ;

               (b)zahtjevi navedeni u članku 15. stavku 2. Direktive 2006/123/EZ;

               (c)zahtjevi koji utječu na slobodu pružanja usluga navedenu u članku 16. stavku 1. trećem podstavku i u prvoj rečenici članka 16. stavka 3. Direktive 2006/123/EZ;

               (d)zahtjev zaključivanja osiguranja profesionalne odgovornosti, jamstva ili sličnog rješenja kako je navedeno u članku 23. Direktive 2006/123/EZ;

               (e)zahtjev obavljanja isključivo određene specifične djelatnosti ili zahtjev kojim se ograničava zajedničko ili partnersko izvođenje različitih djelatnosti kako je navedeno u članku 25. Direktive 2006/123/EZ.

               Članak 5.

               Savjetovanje

               1.Nakon primitka obavijesti od države članice navedene u članku 3. stavcima 1. i 2. Komisija predmetnu državu članicu obavješćuje o potpunosti zaprimljene obavijesti.

               2.Počevši od datuma kada Komisija obavijesti predmetnu državu članicu o potpunosti zaprimljene obavijesti, provodi se savjetovanje u trajanju od najviše tri mjeseca između države članice koja podnosi obavijest, ostalih država članica i Komisije.

               3.U roku od dva mjeseca od početka razdoblja savjetovanja navedenog u stavku 2. Komisija i države članice mogu dostaviti primjedbe državi članici koja podnosi obavijest o nacrtu mjere.

               4.Država članica koja podnosi obavijest odgovara na dostavljene primjedbe Komisije ili ostalih država članica u roku od mjesec dan nakon primitka te prije donošenja priopćene mjere,a odgovor sadržava objašnjenja o tome kako će navedene primjedbe biti uzete u obzir u priopćenoj mjeri ili razloge zašto te primjedbe nije moguće uzeti u obzir.

               5.Ako ni Komisija ni ostale države članice ne dostave primjedbe na priopćeni nacrt mjere u roku od dva mjeseca utvrđenom u stavku 3., razdoblje savjetovanja trenutno završava.

               Članak 6.

               Upozorenje

               1.Prije završetka razdoblja savjetovanja navedenog u članku 5. stavku 2. Komisija može državi članici koja podnosi obavijest poslati upozorenje o svojim zabrinutostima u odnosu na usklađenost priopćenog nacrta mjere s Direktivom 2006/123/EZ i svojoj namjeri da donese odluku iz članka 7.

               2.Nakon primitka upozorenja Komisije država članica koja podnosi obavijest ne donosi nacrt mjere tri mjeseca nakon završetka razdoblja savjetovanja.

               Članak 7.

               Odluka

               Ako pošalje upozorenje u skladu s člankom 6. stavkom 1., Komisija može u roku od tri mjeseca nakon završetka razdoblja savjetovanja navedenog u članku 5. stavku 2. donijeti odluku u kojoj zaključuje da je nacrt mjere neusklađen s Direktivom 2006/123/EZ te u kojoj od predmetne države članice zahtijeva da se suzdrži od njezina donošenja ili, u slučaju da je takva mjera već donesena suprotno članku 3. stavku 3. ili članku 6. stavku 2., da je stavi izvan snage.

               Članak 8.

               Obavješćivanje javnosti

               Na posebnom web-mjestu Komisija objavljuje obavijesti koje podnose države članice u skladu s člankom 3. stavcima 1. i 2. te povezane donesene mjere.

               Članak 9.

               Određivanje nadležnog tijela

               Države članice imenuju nadležno tijelo koje je na nacionalnoj razini odgovorno za funkcioniranje postupka obavješćivanja utvrđenog ovom Direktivom.

               Članak 10.

               Veza s ostalim mehanizmima obavješćivanja ili izvješćivanja

               1.Ako je država članica obvezna priopćiti mjeru u skladu s člankom 3. ove Direktive i u skladu s člankom 5. stavkom 1. Direktive (EU) 2015/1535, smatra se da je obavješćivanjem provedenim u skladu s tom Direktivom te u skladu s obvezama utvrđenima u članku 3. stavcima 3., 5., 6. i 7. ove Direktive ispunjena i obveza obavješćivanja utvrđena člankom 3. stavcima 1. i 2. ove Direktive.

               2.Ako je država članica obvezna priopćiti mjeru u skladu s člankom 3. ove Direktive te informirati Komisiju u skladu s člankom 59. stavkom 5. Direktive 2005/36/EZ, smatra se da je tim obavješćivanjem ispunjena i obveza informiranja utvrđena u članku 59. stavku 5. Direktive 2005/36/EZ.

               Članak 11.

               Izvješćivanje i preispitivanje

               1.Do [36 mjeseci nakon prenošenja ove Direktive] i svakih pet godina nakon toga Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru o primjeni ove Direktive.

               2.Nakon izvješća navedenog u stavku 1. Komisija redovito ocjenjuje ovu Direktivu i rezultate ocjene podnosi Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru.

               3.Izvješća navedena u stavcima 1. i 2. prema potrebi su popraćena odgovarajućim prijedlozima.

               Članak 12.

               Izmjene Direktive 2006/123/EZ

               Direktiva 2006/123/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.U članku 15. briše se stavak 7. s učinkom od [jedan dan nakon roka za prenošenje].

               2.U članku 39. stavku 5. drugi i treći podstavak brišu se s učinkom od [jedan dan nakon roka za prenošenje].

               Članak 13.

               Izmjene Uredbe (EU) br. 1024/2012

               Prilog Uredbi (EU) br. 1024/2012 mijenja se kako slijedi:

               1.točka 1. zamjenjuje se sljedećim:

               „1. Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu: Poglavlje VI.”;

               2.dodaje se sljedeća točka 11.:

               „11. Direktiva (EU) XXXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća od XX o provedbi Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu, kojom se utvrđuje postupak obavješćivanja kad je riječ o sustavima ovlašćivanja i zahtjevima povezanima s uslugama te o izmjeni Direktive 2006/123/EZ i Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, osim ako je obavijest, kako je predviđeno tom Direktivom, podnesena u skladu s Direktivom (EU) 2015/1535.”

               Članak 14.

               Prenošenje

               1.Države članice donose i objavljuju zakone, uredbe i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do [datum: jedna godina nakon stupanja na snagu ove Direktive].

               Odredbe donesene u svrhu prenošenja ove Direktive sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.

               2.Države članice Komisiji dostavljaju tekst tih odredaba.

               3.Države članice primjenjuju te odredbe od [datum jedna godina nakon datuma stupanja na snagu ove Direktive + jedan dan].

               Članak 15.

               Stupanje na snagu

               Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 16.

               Adresati

               Ova je Direktiva upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Europski parlament
                        Za Vijeće

                  Predsjednik
                        Predsjednik

                     (1)
                  COM(2015) 550 final

                     (2)
                  Zaključci Europskog vijeća od 18. prosinca 2015., EUCO 28/15.

                     (3)
                  Zaključci Europskog vijeća od 28. lipnja 2016., EUCO 26/16.

                     (4)
                  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu SL L 376, 27.12.2006., str. 36.

                     (5)
                  Nije ostvaren puni gospodarski potencijal Direktive o uslugama, koji iznosi 2,6 % BDP-a EU-a. Procjenjuje se da je reformama koje su provele države članice od 2006. do 2014. ostvarena otprilike jedna trećina navedenog potencijala (rast od 0,9 % BDP-a EU-a).

                     (6)
                  Direktiva (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva.

                     (7)
                  Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija.

                     (8)
                  Uredba (EU) br. 1024/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta i stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2008/49/EZ („Uredba IMI”) (SL L 316, 14.11.2012., str. 1.).

                     (9)
                  COM(2011) 20 final

                     (10)
                  SWD(2012) 147 final

                     (11)
                  SWD(2013) 402 final

                     (12)
                  Posebno izvješće br. 5/2016.: „Je li Komisija zajamčila djelotvornu provedbu Direktive o uslugama?”

                     http://www.eca.europa.eu/hr/Pages/DocItem.aspx?did=35556

                     (13)
                  Rezultati javnog savjetovanja, evaluacijsko izvješće, procjena učinka i mišljenje Odbora za nadzor regulative dostupni su na

                     http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/ia_carried_out/cia_2016_en.htm#grow

                     (14)
                  SL C , , str. .

                     (15)
                  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, 27.12.2006., str. 36.).

                     (16)
                  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija, Poboljšanje jedinstvenog tržišta: više prilika za ljude i poduzeća (COM(2015)550 final).

                     (17)
                  Uredba (EU) br. 1024/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta i stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2008/49/EZ („Uredba IMI”) (SL L 316, 14.11.2012., str. 1.).

                     (18)
                  Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, 30.9.2005., str. 22.).


				|

		52015PC0129

			Prijedlog DIREKTIVE VIJEĆA o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 2003/48/EU /* COM/2015/0129 final - 2015/0065 (CNS) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Vijeće je 2003. donijelo Direktivu o
oporezivanju dohotka od kamate na štednju (Direktiva o štednji). Ta je
Direktiva imala dvije glavne svrhe: izbjegavanje poremećaja u kretanju
kapitala i omogućavanje uspješnog oporezivanja dohotka od kamate koji
isplatitelji osnovani u jednoj državi članici isplaćuju fizičkim
osobama koje su rezidenti u drugoj državi članici. Direktivom o štednji
olakšava se oporezivanje te vrste dohotka od kamate u skladu sa zakonima države
članice u kojoj ima prebivalište fizička osoba koja prima dohodak od
kamate jer se zahtijeva automatska razmjena informacija o dohotku od kamate
koji se isplaćuje tim fizičkim osobama. Direktiva se počela
primjenjivati od 1. srpnja 2005., a njezina je primjena proširena na Bugarsku i
Rumunjsku nakon pristupanja tih zemalja 1. siječnja 2007., te na Hrvatsku
od njezina pristupanja 1. srpnja 2013.
Direktiva je bila rezultat zaključaka
predsjedništva Europskog vijeća od 19. i 20. lipnja 2000., kada su se
države članice složile da je, u cilju provedbe načela da bi svi
građani morali plaćati porez na sav svoj dohodak od štednje, razmjena
informacija „na što široj osnovi” konačan cilj EU-a, što je u skladu s
razvojem događaja na međunarodnoj razini.
Direktivom donesenom 2003. bio je
obuhvaćen dohodak od štednje fizičkih osoba proizašao iz potraživanja
duga (ili običan prihod od kamata ili kapitalni dobici od dužničkih
vrijednosnih papira), a koji je primljen bilo izravno bilo putem investicijskih
fondova, ili putem drugih posredničkih neoporezovanih subjekata. Njome su
uvedene odredbe o automatskoj razmjeni informacija o dohotku od štednje koji
isplatitelji osnovani u jednoj državi članici isplaćuju fizičkim
osobama s prebivalištem u drugoj državi članici. Sve su države članice
osim Belgije, Luksemburga i Austrije odmah uvele sustave za automatsko
dostavljanje informacija. Belgiji, Luksemburgu i Austriji dopušteno je da
tijekom prijelaznog razdoblja umjesto dostavljanja informacija ubiru porez po
odbitku po stopi od 15 % tijekom prve tri godine od stupanja Direktive na
snagu (do 30. lipnja 2008.), 20 % tijekom sljedeće tri godine (do 30.
lipnja 2011.) te 35 % nakon toga. Pravilima je propisano da se 75 %
prihoda od poreza po odbitku prenosi na državu članicu u kojoj ulagač
ima prebivalište. Belgija je odlučila prestati primjenjivati prijelazni
porez po odbitku od 1. siječnja 2010. i razmjenjivati informacije kao i
druge države članice. Luksemburg od 1. siječnja 2015. čini isto.
Od 1. srpnja 2005., u pet europskih zemalja
koje nisu članice EU-a, uključujući Švicarsku, na dohodak od
štednje koji se tamo isplaćuje fizičkim osobama koje su rezidenti
EU-a primjenjuju se mjere jednake onima iz Direktive o štednji. Od istog se
datuma na deset ovisnih ili pridruženih teritorija država članica EU-a
(dvanaest nakon raspuštanja Nizozemskih Antila) provedbom bilateralnih
sporazuma koje je svaka od tih jurisdikcija potpisala sa svakom državom
članicom primjenjuju mjere jednake mjerama iz Direktive. Nakon promjene
statusa otoka Saint-Barthélemy, Francuska se obvezala na to da će
Saint-Barthélemy primjenjivati i sadašnje i buduće odredbe Direktive o
štednji i Direktive o administrativnoj suradnji.
Nakon prvog pregleda Direktive o štednji
Komisija je u studenom 2008. predložila niz izmjena kojima je htjela ukloniti
propuste u postojećem zakonodavstvu i na učinkovitiji način
spriječiti utaju poreza. Predloženim izmjenama htjelo se poboljšati
Direktivu jačim mjerama kojima bi se osiguralo oporezivanje dohotka od
kamata. Područje primjene odredaba o posredničkim strukturama stoga
je prošireno. Prijedlogom se područje primjene Direktive proširilo i na
dohodak od instrumenata jednakih dužničkim instrumentima, tj. na
inovativne financijske proizvode i neke proizvode životnog osiguranja. Izmjene
je donijelo Vijeće u Direktivi 2014/48/EU od 24. ožujka 2014.[1] (Direktiva o izmjeni
Direktive o štednji). Člankom 2. ove Direktive propisano je da države
članice moraju donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za
usklađivanje s ovom Direktivom do 1. siječnja 2016. Primjena tih
odredaba bila bi obvezna za države članice od 1. siječnja 2017.
Tražeći od Vijeća da formalno donese
Direktivu o izmjeni Direktive o štednji, Europsko vijeće od 21. ožujka
2014. zaključilo je da će globalni standard koji razvija Organizacija
za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) biti usvojen kao metoda automatske
razmjene informacija koju će EU primjenjivati unutar svojih granica.
Europsko je vijeće to učinilo pozivajući Vijeće da,
dodatnim donošenjem izmijenjenog teksta Direktive o administrativnoj suradnji
do kraja 2014., osigura potpunu usklađenost zakonodavstva EU-a s novim
globalnim standardom.
Komisija je 12. lipnja 2013. predložila
konkretne izmjene Direktive 2011/16/EU o administrativnoj suradnji u
području oporezivanja. Glavna svrha prijedloga bila je ponuditi državama
članicama odgovarajući pravni temelj na razini EU-a za provedbu
globalnog standarda o automatskoj razmjeni informacija (globalni standard)
kojeg razvija OECD. Područje primjene predložene Direktive o izmjeni vrlo
je široko jer obuhvaća sve vrste financijskih proizvoda (s određenim
izuzećima) koje neposredno ili posredno imaju fizičke osobe ili
subjekti koji „nisu javni”. Ta je Direktiva o izmjeni donesena 9. prosinca
2014. – Direktiva Vijeća 2014/107/EU[2]
(Direktiva o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji). Člankom 2.
ove Direktive propisano je da države članice moraju donijeti i objaviti
zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 31.
prosinca 2015. Države članice moraju od 1. siječnja 2016.
primjenjivati te odredbe, a od rujna 2017. moraju početi razmjenjivati
informacije. Austriji je odobreno odstupanje u skladu s člankom 2. stavkom
2. zbog strukturnih razlika i dopušteno joj je da s primjenom Direktive počne
najviše godinu dana kasnije nego druge države članice. U trenutku
donošenja Direktive Austrija je izjavila da odstupanje neće iskoristiti u
potpunosti. Od rujna 2017. počet će razmjenjivati informacije o
ograničenom broju računa (samo o novim računima otvorenima
tijekom razdoblja od 1. listopada 2016. do 31. prosinca 2016.), dok će za
druge račune iskoristiti odstupanje.
U zadnjem podstavku novog članka 8.
stavka 3.a, uvedenog Direktivom o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji
jasno stoji da će odredbe sadržane u tom stavku (stavak 3.a) imati
prednost u odnosu na revidiranu Direktivu o štednji. Budući da između
dvije Direktive postoje velika preklapanja, revidirana Direktiva o štednji
primjenjivala bi se samo u nekoliko slučajeva.
Do tih nekoliko slučajeva dolazi uglavnom
zbog sljedeća tri razloga. Kao prvo, Direktivom o izmjeni Direktive o
administrativnoj suradnji utvrđuju se obveze izvješćivanja za
financijske institucije koje su subjekti, kako je Direktivom definirano. Stoga
se tom Direktivom, za razliku od Direktive o štednji, ne uvode obveze
izvješćivanja za fizičke osobe (npr. brokere) koje mogu isplatiti
financijsku dobit. Kao drugo, u Direktivi o izmjeni Direktive o
administrativnoj suradnji postoje izuzeća koja se odnose na određene
mirovinske fondove, izdavatelje kreditnih kartica, regulirane račune s
poreznim povlasticama i slične financijske institucije i proizvode koji
predstavljaju nizak rizik od porezne utaje. Kao treće, pristup
isplatitelja po primitku iz članka 4. stavka 2. Direktive o štednji
obuhvaća i kamate koje isplaćuju jurisdikcije na koje se Direktiva ne
primjenjuje preko isplatitelja po primitku države članice; osim toga,
pristup pregleda iz članka 2. stavka 3. i pojačani pristup
isplatitelja po primitku iz članka 4. stavka 2. revidirane Direktive o
štednji obuhvaćaju i dohodak isplaćen putem „aktivnih” nefinancijskih
subjekata, pod uvjetom da su izuzeti od oporezivanja. Ti zaostali
slučajevi posljedica su malih razlika između pristupa usvojenih u
Direktivi o štednji s jedne strane i Direktivi o izmjeni Direktive o
administrativnoj suradnji s druge te određenih izuzeća koja te
Direktive sadržavaju. Pitanje hoće li ili ne ti zaostali slučajevi
biti obuhvaćeni zakonodavstvom EU-a o kojem je ovdje riječ ima tek
marginalno značenje u kontekstu cjelokupnog područja primjene
Direktive o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji. Primjena globalnog
standarda na međunarodnoj razini i pomni nadzor njegove provedbe, koji
provodi Globalni forum o transparentnosti i razmjeni informacija, na najmanju
će razinu svesti sve rizike povezane s tim zaostalim slučajevima.
Iz ovoga slijedi da bi eventualna korist od
paralelne primjene oba pravna instrumenta bila minimalna. Iako je prethodno
spomenuto izuzeće iz novog članka 8. stavka 3.a uvedenog Direktivom o
izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji moglo poslužiti da se u
većini slučajeva izbjegne izvješćivanje na temelju Direktive o
štednji, paralelno postojanje dva pravna instrumenta s bitno sličnim
područjem primjene nije u skladu s načelima bolje regulative niti je
u interesu jasnoće i pravne sigurnosti. Nadalje, paralelna primjena oba
pravna sustava značila bi postojanje dva skupa sličnih, ali nepotpuno
usklađenih pravila i procedura te sustava za izvješćivanje u pogledu
dubinske analize klijenta, kako na razini financijskih institucija koje
izvješćuju nadležna tijela, tako i na razini nadležnih tijela koja
međusobno razmjenjuju informacije. Troškovi navedenog bili bi znatno
veći od koristi koju bi donijelo šire područje primjene Direktive o
štednji.
Kako bi se osiguralo da postoji samo jedan
primjenjivi standard za automatsku razmjenu informacija u EU-u i izbjegle
situacije u kojima se istovremeno primjenjuju dva standarda, Direktivu o
štednji potrebno je staviti izvan snage.
Kako bi se izbjegle praznine u
izvješćivanju, stavljanje Direktive o štednji izvan snage mora se
vremenski uskladiti s primjenom Direktive o izmjeni Direktive o
administrativnoj suradnji, uzimajući posebno u obzir produženje roka za
primjenu odobreno Austriji.
Budući da cilj ovog prijedloga Direktive,
tj. stavljanje izvan snage Direktive o štednji uz privremena izuzeća koja
su potrebna kako bi se zaštitila stečena prava i u obzir uzelo odstupanje
odobreno Austriji u skladu s Direktivom o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji,
ne mogu u dostatnoj mjeri ostvariti države članice, te da ga se, s obzirom
na potrebnu ujednačenost i učinkovitost, može na bolji način
ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom
supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U
skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ovaj prijedlog
Direktive ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINKA
Iz zaključaka Europskog vijeća od 21.
ožujka 2014. i izjave Vijeća za gospodarske i financijske poslove od 9.
prosinca 2014. proizlazi da su države članice nedvojbeno sklonije
postojanju samo jednog standarda za automatsko priopćavanje informacija o
financijskom dohotku. Direktivom o izmjeni Direktive o administrativnoj
suradnji taj se standard sada provodi u potpunosti.
Na sastancima Komisijine stručne skupine
za oporezivanje dohotka od štednje stručnjaci su naglasili koliko je važno
imati jedinstveni sustav automatskog priopćavanja informacija za potrebe
izravnog oporezivanja. Objasnili su da financijske institucije i
posrednički subjekti u EU-u, čiji su predstavnici, žele izbjeći
dvostruke sustave izvješćivanja. Stručna je skupina izvijestila i o
tome da se u predmetnom sektoru već uvode novi ili prilagođuju
postojeći IT sustavi, kao priprema za izvješćivanje u skladu s
američkim Zakonom o izvršenju poreznih obveza s obzirom na račune u
inozemnim financijskim institucijama (FATCA), i naglasila potrebu za time da se
buduće zakonodavstvo EU-a o automatskoj razmjeni informacija o
financijskim računima uskladi s globalnim standardom OECD-a o automatskoj
razmjeni informacija (koji se pak temelji na načelima dubinske analize
klijenta utvrđenima u FATCA-i) kako bi se smanjili troškovi
usklađivanja i administrativno opterećenje.
Kako je prethodno rečeno, stavljanje
Direktive o štednji izvan snage imat će vrlo marginalan ili nikakav
učinak na učinkovitost automatske razmjene informacija, kakva
proizlazi iz Direktive o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji, i u
suštini je mjera za postizanje bolje regulative. Stoga nije izrađena
procjena učinka.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Člankom 1. Direktiva se stavlja izvan
snage. Stavljanje izvan snage se ujedno vremenski usklađuje s primjenom
Direktive o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji u državama
članicama.
Članak 1. stavak 1. točka (a) i
članak 1. stavak 1. točka (b) odnose se na osnovne obveze
izvješćivanja i razmjene informacija predviđene člankom 4.
stavkom 2. te člankom 8., odnosno člankom 9. Direktive o štednji.
Člankom 1. stavkom 1. točkom (a)
predviđeno je da gospodarski subjekti i države članice u kojima su
osnovani priopćuju i razmjenjuju informacije koje su prikupljene za 2015.
Te se informacije odnose na isplatitelje nakon primitka, u skladu s
člankom 4. stavkom 2. Direktive o štednji, osnovane u drugim državama
članicama i njih je potrebno dostaviti u istom roku koji je predviđen
člankom 9., „šest mjeseci od završetka porezne godine”. Rok je 30. lipnja
2016. za većinu država članica, dok je za Ujedinjenu Kraljevinu 5.
listopada 2016. Produženi rok za primjenu stoga je određen tako da se
njime obuhvati i rok za Ujedinjenu Kraljevinu. Eventualne dopune informacija i
ispravke moguće je unositi i nakon tog datuma.
Člankom 1. stavkom 1. točkom (b)
predviđeno je da gospodarski subjekti, isplatitelji i države članice
u kojima su osnovani prosljeđuju i razmjenjuju informacije koje su
prikupljene za 2015. u skladu s člankom 9. „u roku od šest mjeseci od
kraja porezne godine”, koji je 30. lipnja 2016. za većinu država
članica odnosno 5. listopada 2016. za Ujedinjenu Kraljevinu. Produženi rok
za primjenu stoga je 5. listopada 2016. jer je na taj način obuhvaćen
i rok za Ujedinjenu Kraljevinu. Eventualne dopune i ispravke moguće je
unositi i nakon tog datuma.
Članak 1. stavak 2. sadržava posebne
odredbe koje mora provoditi Austrija.
U Austriji će primjena Direktive o
izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji biti odgođena, u većini
slučajeva za godinu dana. Bez obzira na to, Austrija se u trenutku
donošenja Direktive 9. prosinca 2014. obvezala na razmjenu informacija već
od 2017., iako samo o ograničenom broju računa (samo novi računi
otvoreni u razdoblju od 1. listopada 2016. do 31. prosinca 2016.), dok za druge
slučajeve zadržava odstupanje.  Stoga će Austrija u pravilu morati
primjenjivati Direktivu o štednji dodatnih godinu dana, osim za ograničeni
broj računa o kojima će se dostaviti informacije u 2017. u skladu s
Direktivom o administrativnoj suradnji. Za razliku od Luksemburga, Austrija
nije navela da će primjenjivati automatsku razmjenu informacija u skladu s
Direktivom o štednji prije završetka prijelaznog razdoblja iz članka 10.
te Direktive. Ne očekuje se ni to da će uvjeti za završetak tog
prijelaznog razdoblja biti ispunjeni do datuma kada će Austrija
početi primjenjivati Direktivu o izmjeni Direktive o administrativnoj
suradnji. Stoga se za potrebe članka 1. stavka 2. pretpostavlja da će
Austrija tijekom 2016. nastaviti primjenjivati prijelazni porez po odbitku u
skladu s Direktivom o štednji, uz iznimku ograničenog broja računa o
kojima će Austrija dostaviti informacije u 2017. u skladu s Direktivom o
izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji.
U skladu s time, u članku 1. stavku 2.
točki (a) spominju se obveze Austrije i osnovne obveze tamo osnovanih
isplatitelja da porez po odbitku na kamate zadržan u 2016. prenesu u skladu s
člankom 12. Direktive o štednji.
Austrija će također morati ispuniti
svoje obveze s obzirom na informacije o kojima njezini gospodarski subjekti
moraju izvješćivati u skladu sa zadnjim podstavkom članka 4. stavka
2. Direktive o štednji u slučajevima u kojima je subjekt iz članka
11. stavka 5. iste Direktive kojem ti gospodarski subjekti isplaćuju
kamatu formalno pristao na to da se njegovo ime, adresa i ukupan iznos njemu
isplaćene ili za njega osigurane kamate dostave u skladu sa zadnjim
podstavkom članka 4. stavka 2. te Direktive. Mjerodavna odredba u tom
smislu nalazi se u članku 1. stavku 2. točki (b) ovog Prijedloga.
Osim toga, ako se Austrija odluči za
postupak iz članka 13. stavka 1. točke (a) Direktive o štednji,
morale bi se poštovati i obveze o izvješćivanju koje imaju i Austrija i u
njoj osnovani isplatitelji u skladu s poglavljem II. Direktive o štednji.
Mjerodavna odredba u tom smislu nalazi se u članku 1. stavku 2. točki
(c) ovog Prijedloga.
Sve obveze predviđene člankom 1.
stavkom 2. morale bi se ispuniti u roku od šest mjeseci od kraja porezne godine
u Austriji odnosno do 30. lipnja 2017.
Za ograničeni broj računa koji
podliježu obvezi temeljite identifikacije stranaka od 1. listopada 2016. i o
kojima će se informacije dostaviti u 2017. u skladu s Direktivom o
administrativnoj suradnji kako je izmijenjena odgovarajućom Direktivom o
izmjeni u članak 1. stavak 3. dodaje se izuzeće na produžetak roka za
primjenu Direktive o štednji.
27 država članica koje će Direktivu
o izmjeni Direktive o administrativnoj suradnji početi primjenjivati od 1.
siječnja 2016. morat će i dalje stvarnim korisnicima koji su njihovi
rezidenti izdavati potvrdu u skladu s člankom 13. stavkom 2. Direktive o
štednji. Budući da je zadnji dan važenja te potvrde ujedno i zadnji dan do
kojeg bi Austrija primjenjivala porez po odbitku u skladu s Direktivom o
štednji, u članku 1. stavku 1. točki (c) ovog Prijedloga kao krajnji
rok odabran je 31. prosinca 2016. Budući da će Luksemburg od 1.
siječnja 2015. primjenjivati Direktivu o štednji bez ubiranja poreza po
odbitku, Austrija je jedina država članica koja će u 2015. i 2016.
primjenjivati porez po odbitku u skladu s Direktivom o štednji.
Primjena pravila za izbjegavanje dvostrukog
oporezivanja koje može proizaći iz primjene prijelaznog poreza po odbitku
koji se ubire u skladu s Direktivom o štednji također bi se trebala
produžiti i nakon datuma primjene Direktive o izmjeni Direktive o
administrativnoj suradnji. Primjena te odredbe podložna je nacionalnim
pravilima država članica koje moraju osigurati odbitak ili povrat poreza u
skladu s člankom 14. Direktive o štednji te će se možda morati
produžiti na jedno duže razdoblje nakon krajnjeg roka primjene poreza po
odbitku, koji je 31. prosinca 2016. u slučaju poreza po odbitku koji ubire
Austrija (vidi članak 1. stavak 1. točka (d) ovog Prijedloga). To je
prijelazna mjera kojom se štite stečena prava stvarnih korisnika u skladu
s člankom 14. Direktive o štednji s obzirom na državu članicu u kojoj
su rezidenti.
Prema članku 2. ova Direktiva stupa na
snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Člankom 3. određuje se da je
Direktiva upućena državama članicama.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Prijedlog nema posljedica na proračun.
2015/0065 (CNS)
Prijedlog
DIREKTIVE VIJEĆA
o stavljanju izvan snage Direktive
Vijeća 2003/48/EU
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 115.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog
parlamenta,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog
i socijalnog odbora,
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Na temelju konsenzusa
postignutog na Europskom vijeću od 20. lipnja 2000. o tome da bi u porezne
svrhe trebalo razmjenjivati relevantne informacije na što široj osnovi,
Direktiva Vijeća 2003/48/EZ[3]
primjenjivala se u državama članicama od 1. srpnja 2005. kako bi se
omogućilo da se dohodak od kamate na štednju isplaćen u jednoj državi
članici stvarnim korisnicima koji su fizičke osobe s prebivalištem u
drugoj državi članici može uspješno oporezovati u skladu sa zakonima
potonje države članice, čime se izbjegavaju poremećaji u
kretanju kapitala među državama članicama, koji su nespojivi s
unutarnjim tržištem.
(2)       Prekogranične porezne
prijevare i utaja poreza izazovi su svjetskih razmjera te su stoga i predmet
velike zabrinutosti kako na globalnoj razini tako i na razini Unije.
Neprijavljeni i neoporezovani dohodak znatno smanjuje nacionalne prihode od
poreza. Europsko vijeće od 22. svibnja 2013. pozdravilo je kontinuirane
napore koje su uložile skupine G8 i G20 te Organizacija za gospodarsku suradnju
i razvoj (OECD) u razvijanje globalnog standarda.
(3)       Direktivom 2011/16/EU[4] predviđena je
obvezna automatska razmjena određenih informacija među državama
članicama i postupno širenje područja primjene na nove kategorije
dohotka i kapitala u svrhu borbe protiv prekograničnih poreznih prijevara
i utaja.
(4)       Vijeće je 9. prosinca
2014. donijelo Direktivu 2014/107/EU[5]
o izmjeni Direktive 2011/16/EU, kojom se automatska razmjena informacija
proširila na sve vrste dohotka u skladu s globalnim standardom, koji je u
srpnju 2014. izdalo Vijeće OECD-a, te kojom se na razini Unije osigurao
usklađen, dosljedan i sveobuhvatan pristup automatskoj razmjeni
informacija o financijskim računima na unutarnjem tržištu.
(5)       Direktiva 2014/107/EU
općenito ima šire područje primjene od Direktive 2003/48/EZ, a njome
je predviđeno da u slučajevima preklapanja područjâ primjene
prevladava Direktiva 2014/107/EU. Još ima slučajeva u kojima bi se primjenjivala
samo Direktiva 2003/48/EZ. Ti su slučajevi posljedica manjih razlika u
pristupu između dvije direktive i različitih posebnih izuzeća.
Ako u tim ograničenim primjerima područje primjene Direktive
2003/48/EZ ne bi bilo obuhvaćeno područjem primjene Direktive
2014/107/EU, i dalje bi se primjenjivale relevantne odredbe Direktive
2003/48/EZ, što bi rezultiralo dvostrukim standardima izvješćivanja u
Uniji. Neznatne prednosti zadržavanja takvog izvješćivanja bile bi manje
od troškova.
(6)       Europsko vijeće je 21.
ožujka 2014. pozvalo Vijeće da osigura potpunu usklađenost
relevantnog zakonodavstva Unije s novim jedinstvenim globalnim standardom za
automatsku razmjenu informacija koji je razvio OECD. Osim toga, u trenutku
donošenja Direktive 2014/107/EU Vijeće je pozvalo Komisiju da predstavi
prijedlog za stavljanje izvan snage Direktive 2003/48/EZ te da stavljanje izvan
snage te Direktive vremenski uskladi s datumom primjene propisanim člankom
2. Direktive 2014/107/EU, uzimajući u obzir odstupanje koje je u tom
članku predviđeno za Austriju. Stoga bi se Direktiva 2003/48/EZ
trebala nastaviti primjenjivati na Austriju dodatnih godinu dana. U svjetlu
stajališta koje je zauzelo Vijeće, stavljanje izvan snage Direktive
2003/48/EZ potrebno je kako bi se izbjegle dvostruke obveze izvješćivanja
i smanjili troškovi i za porezne uprave i za gospodarske subjekte.
(7)       Prema članku 2.
Direktive 2014/48/EU[6]
o izmjeni Direktive 2003/48/EZ, države članice trebale bi do 1.
siječnja 2016. donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za
usklađivanje s tom Direktivom. Te bi odredbe trebale početi
primjenjivati od 1. siječnja 2017. Stavljanjem izvan snage Direktive
2003/48/EZ, Direktiva 2014/48/EU više se ne bi morala prenositi u nacionalno
zakonodavstvo.
(8)       Kako bi automatsko
izvješćivanje o financijskim računima i dalje neometano
funkcioniralo, stavljanje izvan snage Direktive 2003/48/EZ trebalo bi stupiti
na snagu na dan početka primjene, koji je propisan člankom 2.
Direktive 2014/107/EU.
(9)       Neovisno o stavljanju izvan
snage Direktive 2003/48/EZ, informacije koje su isplatitelji, gospodarski
subjekti i države članice prikupili do datuma stavljanja izvan snage
trebalo bi obraditi i prenijeti kako je prvotno zamišljeno, a obveze koje
proizlaze iz razdoblja prije tog datuma trebalo bi ispuniti.
(10)     U pogledu poreza po odbitku
ubranog u prijelaznom razdoblju iz članka 10. Direktive 2003/48/EZ, države
članice bi radi zaštite stečenih prava stvarnih korisnika trebale
nastaviti osiguravati odbitak ili povrat poreza kako je prvotno zamišljeno te
bi trebale izdavati potvrde na zahtjev na temelju kojih bi stvarni korisnici
mogli osigurati da se porez po odbitku ne ubire.
(11)     Potrebno je uzeti u obzir
činjenicu da je zbog strukturnih razlika Austriji odobreno odstupanje na
temelju članka 2. stavka 2. Direktive 2014/107/EU s maksimalnom odgodom od
godinu dana. U trenutku donošenja te Direktive Austrija je izjavila da
odstupanje neće iskoristiti u potpunosti. Umjesto toga Austrija će s
razmjenom informacija početi od rujna 2017., iako samo o ograničenom
broju računa, dok će u drugim slučajevima zadržati odstupanje.
Stoga je potrebno predvidjeti posebnu odredbu kojom će se osigurati da
Austrija i u njoj osnovani isplatitelji i gospodarski subjekti nastave primjenjivati
odredbe Direktive 2003/48/EZ tijekom razdoblja primjene odstupanja, osim za one
račune na koje se primjenjuje Direktiva 2014/107/EU o izmjeni Direktive
2011/16/EU.
(12)     Ovom Direktivom poštuju se
temeljna prava i slijede načela priznata posebno Poveljom o temeljnim
pravima Europske unije, uključujući pravo na zaštitu osobnih
podataka, i ona ne sadržava odredbe kojima bi se ta prava smanjila ili ukinula.
(13)     Budući da cilj ove
Direktive, tj. stavljanje izvan snage Direktive 2003/48/EZ uz privremena
izuzeća koja su potrebna kako bi se zaštitila stečena prava i u obzir
uzelo odstupanje odobreno Austriji u skladu s Direktivom 2014/107/EU, ne mogu u
dostatnoj mjeri ostvariti države članice, te da ga se, s obzirom na
potrebnu ujednačenost i učinkovitost, može na bolji način
ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom
supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U
skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ova Direktiva ne
prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(14)     Direktivu 2003/48/EZ stoga
treba staviti izvan snage,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
1.           Direktiva 2003/48/EZ stavlja
se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
Međutim, i
dalje se primjenjuju sljedeće obveze iz Direktive 2003/48/EZ, kako je izmijenjena
Direktivom 2006/98/EZ[7]:
(a) obveze država
članica i u njima osnovanih gospodarskih subjekata na temelju drugog
podstavka članka 4. stavka 2. Direktive 2003/48/EC i dalje se primjenjuju
do 5. listopada 2016. ili dok se ne ispune;
(b) obveze
isplatitelja na temelju članka 8. i država članica isplatitelja na
temelju članka 9. i dalje se primjenjuju do 5. listopada 2016. ili dok se
ne ispune;
(c) obveze država
članica u kojima su stvarni korisnici rezidenti u porezne svrhe na temelju
članka 13. stavka 2. i dalje se primjenjuju do 31. prosinca 2016.;
(d) obveze država
članica u kojima su stvarni korisnici rezidenti u porezne svrhe na temelju
članka 14. u pogledu poreza po odbitku ubranog 2016. i prethodnih godina i
dalje se primjenjuju dok se te obveze ne ispune.
2.           Bez obzira na stavak 1. ovog
članka, Direktiva 2003/48/EZ kako je izmijenjena Direktivom 2006/98/EZ, i
dalje se primjenjuje u cijelosti na Austriju do 31. prosinca 2016., uz
sljedeće iznimke:
(a) obveze
Austrije i osnovne obveze tamo osnovanih isplatitelja i gospodarskih subjekata
na temelju članka 12., koje se i dalje primjenjuju do 30. lipnja 2017. ili
dok se ne ispune;
(b) obveze
Austrije i tamo osnovanih gospodarskih subjekata na temelju drugog podstavka
članka 4. stavka 2., koje se i dalje primjenjuju do 30. lipnja 2017. ili
dok se ne ispune;
(c) sve obveze
Austrije i osnovne obveze tamo osnovanih isplatitelja koje izravno ili
neizravno proizlaze iz postupaka navedenih u članku 13., koje se i dalje
primjenjuju do 30. lipnja 2017. ili dok se ne ispune.
3.           Bez obzira na stavak 2. ovog
članka, Direktiva 2003/48/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2006/98/EZ,
ne primjenjuje se nakon 1. listopada 2016. na dohodak od kamate u vezi s
računima za koje su ispunjene obveze izvješćivanja i dubinske analize,
koje su sadržane u Prilogu I. i II. Direktivi 2011/16/EU, te za koje je
Austrija sustavom automatske razmjene dostavila informacije iz članka 8.
stavka 3.a Direktive 2011/16/EU u roku određenom u članku 8. stavku
6. točki (b) Direktive 2011/16/EU.
Članak 2.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana
od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 3.
Ova je Direktiva upućena državama
članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               DIREKTIVA VIJEĆA 2014/48/EU od 24. ožujka 2014. o
izmjeni Direktive 2003/48/EZ o oporezivanju dohotka od kamate na štednju (SL
L111, 15.4.2014., str. 50.).
[2]               DIREKTIVA VIJEĆA 2014/107/EU od 9. prosinca 2014. o
izmjeni Direktive 2011/16/EU u pogledu obvezne automatske razmjene informacija
u području oporezivanja (SL L359, 16.12.2014., str. 1.)
[3]               Direktiva Vijeća 2003/48/EZ od 3. lipnja 2003. o
oporezivanju dohotka od kamate na štednju (SL L 157, 26.6.2003., str. 38.).
[4]               Direktiva Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače
2011. o administrativnoj suradnji u području oporezivanja i stavljanju
izvan snage Direktive 77/799/EEZ (SL L 64, 11.3.2011., str. 1.).
[5]               Direktiva Vijeća 2014/107/EU od 9. prosinca 2014. o
izmjeni Direktive 2011/16/EU u pogledu obvezne automatske razmjene informacija
u području oporezivanja (SL L359, 16.12.2014., str. 1.).
[6]               Direktiva Vijeća 2014/48/EU od 24. ožujka 2014. o
izmjeni Direktive 2003/48/EZ o oporezivanju dohotka od kamate na štednju (SL
L111, 15.4.2014., str. 50.).
[7]               Direktiva Vijeća 2006/98/EZ od 20. studenog 2006. o
prilagođavanju pojedinih direktiva u području oporezivanja zbog
pristupanja Bugarske i Rumunjske (SL L 363, 20.12.2006., str. 129.).