				|

		52015PC0020

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o sklapanju, u ime Europske unije, Konvencije Ujedinjenih naroda o transparentnosti u arbitraži između ulagača i države na temelju ugovora /* COM/2015/020 final - 2015/0012 (NLE) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Tradicionalno se rješavanje sporova
između ulagača i države provodilo na temelju pravila o trgovinskoj
arbitraži, kojima se ne predviđa transparentnost. Veća
transparentnost u rješavanju sporova između ulagača i države važan je
cilj jer se na taj način želi javnosti omogućiti najširi mogući
pristup dokumentima i raspravama te trećim stranama omogućiti dostavu
podnesaka. To je bitno zato što se rješavanje sporova između ulagača
i države može odnositi i na sporove o pitanjima povezanima s javnim politikama
ili može utjecati na javne financije.
Komisija se od 2010. usmjerila na poboljšanje
transparentnosti pri rješavanje sporova između ulagača i države[1]. To je izričito
zahtijevao i Europski parlament u rezoluciji o budućoj europskoj politici
ulaganja[2].
Komisija je, uz napore za ostvarivanje većeg stupnja transparentnosti u
budućim sporazumima EU-a, istovremeno u Komisiji Ujedinjenih naroda za
međunarodno trgovačko pravo (UNCITRAL) aktivno djelovala u svrhu
donošenja globalnih pravila transparentnosti za rješavanje sporova između
ulagača i države i izrade mehanizama za primjenu pravila za poboljšanu
transparentnost na 3000 postojećih ugovora o ulaganju. Ovim prijedlogom
ostvaruju se ciljevi politike utvrđeni 2010. i zahtjev Europskog
parlamenta iz 2011., iskazuje odlučnost Komisije za reformu i poboljšanje
sustava za rješavanje sporova između ulagača i države u cjelini i
konkretno pokazuju koristi zajedničke vanjske ulagačke politike EU-a
– malo je vjerojatno da bi bez takve zajedničke vanjske ulagačke
politike EU-a takav rezultat bio moguć.
UNCITRAL je 10. srpnja 2013. donio pravila
transparentnosti za rješavanje sporova između ulagača i države
(„pravila transparentnosti”), koja su zatim 16. prosinca 2013. prihvaćena
na Općoj skupštini Ujedinjenih naroda[3].
Pravilima se predviđa objava svih dokumenata (odluke suda i podnesci
stranaka), otvorenost svih rasprava javnosti te se omogućuje
zainteresiranim stranama (civilno društvo) da sudu dostave svoje podneske.
Predviđeni su odgovarajući instrumenti zaštite za povjerljive
informacije, ali oni ne izlaze iz okvira usporedivih instrumenata zaštite na
domaćim sudovima. Unija će ta pravila upotrijebiti kao temelj za
odredbe o transparentnosti za rješavanje sporova između ulagača i
države u svim ugovorima o kojima se trenutačno pregovara, pri čemu je
ta ili slična pravila već uključila, a u tom je smjeru nastavila
u nacrtu Sveobuhvatnog gospodarskog i trgovinskog sporazuma s Kanadom i u
nacrtu Sporazuma o slobodnoj trgovini između EU-a i Singapura.
Pravila su stupila na snagu 1. travnja 2014.
Primjenjuju se automatski na rješavanje sporova između ulagača i
države koji proizlaze iz sporazuma sklopljenih nakon 1. travnja 2014. u kojima
se upućuje na arbitražna pravila UNCITRAL-a. Istodobno se pravila
transparentnosti ne primjenjuju na sporazume sklopljene prije tog datuma. S
obzirom na vrlo veliki broj postojećih ugovora o ulaganjima sklopljenih
prije 1. travnja 2014., važno je osigurati primjenu pravila transparentnosti na
te ugovore. Europska unija stranka je u jednom takvom ugovoru – Ugovoru o
energetskoj povelji – dok su države članice Europske unije stranke u
otprilike 1400 takvih ugovora s trećim zemljama.
Zbog toga se Unija, zajedno s članicama
UNCITRAL-a, zalaže za pregovore o višestranoj konvenciji kojom bi se olakšala
primjena pravila transparentnosti UNCITRAL-a na postojeće ugovore o
ulaganjima. Vijeće je 10. veljače 2014. ovlastilo Komisiju za
pregovaranje o takvoj konvenciji pod pokroviteljstvom UNCITRAL-a (Konvencija),
a Unija, koju je predstavljala Komisija, aktivno je sudjelovala u pregovorima o
Konvenciji. Pregovori su zaključeni 9. srpnja 2014., a Opća skupština
Ujedinjenih naroda usvojila je Konvenciju 10. prosinca 2014.[4] Konvencija će biti otvorena
za potpisivanje 17. ožujka 2015. u Port Louisu (Mauricijus), a zatim u sjedištu
Ujedinjenih naroda u New Yorku.
Konvencija se primjenjuje na ugovore o
ulaganjima sklopljene prije 1. travnja 2014., a njome se uspostavlja mehanizam
kojim se zemljama i regionalnim organizacijama za ekonomske integracije
omogućuje međusobni dogovor o primjeni pravila transparentnosti
UNCITRAL-a u sporovima proizašlima iz ugovora o ulaganjima u kojima su stranke.
Time se Uniji i državama članicama omogućuje pristupanje Konvenciji te
primjena pravila transparentnosti na postojeće ugovore o ulaganjima.
Europska unija bi potpisivanjem Konvencije postala strankom Konvencije u odnosu
na Ugovor o energetskoj povelji, a države članice postale bi strankom
Konvencije u odnosu na postojeće ugovore. Konvencijom se predviđa
pristup negativnog popisa, tj. primjenjuju se pravila transparentnosti osim ako
potpisnik u skladu s člankom 3. izjavi rezervu navođenjem posebnih
ugovora koji ne podliježu Konvenciji.
U pogledu Ugovora o energetskoj povelji
Europska unija postala bi stranka Konvencije radi proširenja područja
primjene pravila transparentnosti na sporove između ulagača i države
u okviru Ugovora o energetskoj povelji u kojima je Unija tuženik, a tužitelj je
iz države nečlanice EU-a koja nije isključila primjenu konvencije na
sporove proizišle iz Ugovora o energetskoj povelji.
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije (UFEU), a posebno njegov članak 207. i članke 63. do 66.
u vezi s člankom 3. stavkom 2., sklapanje međunarodnih sporazuma u
području stranih ulaganja u isključivoj je nadležnosti Unije od
stupanja na snagu Lisabonskog ugovora. Komisija smatra da su isključivom
nadležnošću Unije da donosi pravno obvezujuće akte u području
stranih ulaganja obuhvaćena sva pitanja povezana sa stranim ulaganjima
(izravna strana ulaganja i portfeljna ulaganja), uključujući pitanja
povezana s rješavanjem ulagačkih sporova.
Zbog toga je odobreno zadržavanje na snazi
dvostranih ulagačkih ugovora koje su države članice potpisale s
trećim zemljama prije 1. prosinca 2009. u skladu s člankom 3. Uredbe
(EU) br. 1219/2012 od 12. prosinca 2012.[5],
a potpisivanje dvostranih ulagačkih ugovora između država
članica i trećih zemalja nakon 1. prosinca 2009 mora se odobriti u
skladu s člankom 11. ili člankom 12. Uredbe (EU) br. 1219/2012.
Potpisivanje i zaključivanje ove Konvencije također je u
isključivoj nadležnosti Europske unije, a države članice u skladu s
člankom 2. stavkom 1. UFEU-a mogu donijeti pravno obvezujuće akte u
tom području samo ako ih za to ovlasti Unija. Stoga Unija treba ovlastiti
države članice da postanu stranke Konvencije kako bi mogle proširiti područje
primjene pravila transparentnosti na svoje dvostrane ulagačke ugovore s
državama koje nisu članice EU-a sklopljene prije 1. travnja 2014. i koji
su zadržani na snazi u skladu s člankom 3. Uredbe (EU) br. 1219/2012. To
se ovlaštenje primjenjuje na države članice i u slučajevima kada su u
skladu s Ugovorom o energetskoj povelji tuženici u predmetima koje su pokrenuli
ulagači koji nisu iz EU-a[6].
Komisija u skladu s ciljem povećanja transparentnosti sustava za
rješavanje sporova između ulagača i države smatra da bi države
članice trebale predvidjeti primjenu pravila transparentnosti na sve
navedene ugovore, tj. ratificirati Konvenciju, a da se pritom ne isključi
njezina primjena na bilo koji od tih ugovora.
Na kraju treba napomenuti da Komisija
namjerava osigurati financiranje web-mjesta na kojem će biti
dostupni svi dokumenti koji se zahtijevaju pravilima transparentnosti.
Komisija ovime podnosi prijedlog Odluke
Vijeća o sklapanju Konvencije od strane Europske unije i dodjeli ovlasti
državama članicama da pojedinačno pristupe Konvencije.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINKA
Konvencijom UNCITRAL-a o transparentnosti u
arbitraži između ulagača i države na temelju ugovora omogućuje
se proširivanje primjene UNCITRAL-ovih pravila transparentnosti.
Promatrači i civilno društvo sudjelovali su u pregovorima o Konvenciji.
Svi su imali priliku izraziti svoja mišljenja.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u
vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a), Komisija podnosi prijedlog
Odluke Vijeća o sklapanju, u ime Europske unije, Konvencije Komisije
Ujedinjenih naroda za međunarodno trgovačko pravo o transparentnosti
u arbitraži između ulagača i države na temelju ugovora.
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 2. stavak 1., prijedlogom je
obuhvaćena dodjela ovlasti državama članicama za sklapanje Konvencije
Komisije Ujedinjenih naroda za međunarodno trgovačko pravo o
transparentnosti u arbitraži između ulagača i države na temelju
ugovora.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Nema nikakvog utjecaja na proračun.
2015/0012 (NLE)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o sklapanju, u ime Europske unije, Konvencije
Ujedinjenih naroda o transparentnosti u arbitraži između ulagača i
države na temelju ugovora
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u
vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a),
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
uzimajući u obzir suglasnost Europske
komisije,
budući da:
(1)       Nakon stupanja na snagu
Ugovora iz Lisabona izravna strana ulaganja uvrštena su na popis pitanja iz
područja zajedničke trgovinske politike. U skladu s člankom 3.
stavkom 1. točkom (e) Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”)
zajednička trgovinska politika u isključivoj je nadležnosti Europske
unije. U skladu s time samo Unija može donositi i usvajati pravno obvezujuće
akte u tom području. Države članice to mogu činiti samostalno
samo ako ih za to ovlasti Unija, u skladu s člankom 2. stavkom 1. UFEU-a.
(2)       Nadalje, poglavljem 4. glave
IV. trećeg dijela UFEU-a utvrđuju se zajednička pravila o
kretanju kapitala između država članica i trećih zemalja,
uključujući i u pogledu kretanja kapitala koja uključuju
ulaganja. Na ta pravila mogu utjecati međunarodni ugovori o stranim
ulaganjima koje su države članice sklopile s trećim zemljama.
(3)       U skladu s Odlukom
Vijeća [XXX] od […], Konvencija Komisije Ujedinjenih naroda za
međunarodno trgovačko pravo o transparentnosti u arbitraži
između ulagača i države na temelju ugovora potpisana je […], podložno njezinu kasnijem
sklapanju.
(4)       Poželjno je u najvećoj
mogućoj mjeri primijeniti pravila transparentnosti na rješavanje sporova
između ulagača i države. Što se tiče Europske unije, pravila
transparentnosti trebala bi se primjenjivati na Ugovor o energetskoj povelji.
Poželjno je da države članice sklope Konvenciju te je primijene na
postojeće dvostrane ugovore o ulaganjima s trećim zemljama.
(5)       Ugovor treba odobriti u ime
Europske unije, državama članicama trebalo bi dodijeliti ovlasti za
sklapanje Konvencije i njezinu primjenu na postojeće dvostrane ugovore o
ulaganjima s trećim zemljama, kao i na sporove s ulagačima iz
trećih zemalja u okviru Ugovora o energetskoj povelji,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Konvencija o transparentnosti u arbitraži
između ulagača i države na temelju ugovora sastavljena pod
pokroviteljstvom Komisije Ujedinjenih naroda za međunarodno trgovačko
pravo odobrava se u ime Unije. Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
Članak 2.
Države članice ovlašćuju se za
pojedinačno sklapanje Konvencije u pogledu svojih dvostranih ugovora o
ulaganjima s trećim zemljama odobrenih u skladu s Uredbom (EU) br.
1219/2012 od 12. prosinca 2012. u pogledu moguće primjene Ugovora o
energetskoj povelji u sporovima između država članica i ulagača
iz trećih zemalja kako je predviđeno u kontekstu Ugovora o
energetskoj povelji[7].
Članak 3.
Predsjednik Vijeća imenuje osobu koja je,
u ime Europske unije, ovlaštena započeti s postupkom polaganja instrumenta
odobrenja predviđenog člankom 7. Sporazuma kako bi se izrazila
suglasnost Europske unije da bude obvezana Sporazumom.
Članak 4.
Ova Odluka stupa na snagu dana […].
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               Komunikacija Komisije „Prema sveobuhvatnoj europskoj
politici međunarodnih ulaganja” (COM (2010)343 završna verzija); više o
obvezama koje je Komisija preuzela u području transparentnosti, vidi str.
10.
[2]               Izvješće o budućoj europskoj međunarodnoj
politici ulaganja (A7-0070/2011), stavak 31.
[3]               Rezolucija koju je Opća skupština Ujedinjenih
naroda donijela na šezdeset i osmom zasjedanju 16. prosinca 2013.
[4]               Rezolucija A/RES/69/116.
[5]               Uredba (EU) br. 1219/2012 Europskog parlamenta i
Vijeća od 12. prosinca 2012. o uspostavi prijelaznih aranžmana za
bilateralne sporazume o ulaganjima između država članica i
trećih zemalja (SL L 351, 20.12.2012., str. 40)
[6]               Vidi Izjavu Europskih zajednica dostavljenu Tajništvu
Energetske povelje u skladu s člankom 26. stavkom 3. točkom (b)
podtočkom ii. Ugovora o energetskoj povelji (SL L 69, 9.3.98., str. 115.).
[7]               Vidi Izjavu Europskih zajednica dostavljenu Tajništvu
Energetske povelje u skladu s člankom 26. stavkom 3. točkom (b)
podtočkom ii. Ugovora o energetskoj povelji (SL L 69, 9.3.98., str. 115.).
PRILOG
Konvencija
o transparentnosti za arbitražu između ulagača i države na temelju
ugovora
Preambula
Stranke ove Konvencije,
Prepoznajući
vrijednost arbitraže kao metode rješavanja sporova koji mogu nastati u
kontekstu međunarodnih odnosa te opsežnu i dalekosežnu primjenu arbitraže
u rješavanju sporova između ulagača i države,
Prepoznajući i potrebu o donošenju odredaba o transparentnosti za rješavanje sporova
između ulagača i države na temelju ugovora kako bi se uzeo u obzir
javni interes povezan s takvim arbitražama,
Vjerujući da
bi se pravilima transparentnosti u arbitraži između ulagača i države
na temelju ugovora koja je Komisija Ujedinjenih naroda za međunarodno
trgovačko pravo donijela 11. srpnja 2013. („UNCITRAL-ova pravila
transparentnosti”), s učinkom od 1. travnja 2014., znatno pridonijelo
uspostavi usklađenog pravnog okvira u cilju poštenog i učinkovitog
rješavanja međunarodnih ulagačkih sporova,
Uzimajući u obzir velik broj ugovora na snazi kojima se predviđa zaštita ulaganja
ili ulagača te praktičnu važnost promicanja primjene UNCITRAL-ovih
pravila transparentnosti za arbitražu u okviru već sklopljenih ugovora o
ulaganjima,
Uzimajući u obzir i članak 1. stavke 2. i 9. UNCITRAL-ovih pravila
transparentnosti,
sporazumjele su
se o sljedećem:
Područje
primjene
Članak 1.
1.           Ova Konvencija odnosi se na
arbitražu između ulagača i države ili regionalne organizacije za
ekonomske integracije koja se provodi na temelju ugovora o ulaganju sklopljenog
prije 1. travnja 2014. („arbitraža između ulagača i države”).
2.           Pojam
„ugovor o ulaganju” znači svaki dvostrani ili višestrani ugovor,
uključujući sve ugovore koji se uobičajeno nazivaju sporazumi o
slobodnoj trgovini, sporazum o ekonomskoj integraciji, okvirni sporazum ili
sporazum o suradnju u području trgovine i ulaganja ili dvostrani ugovor o
ulaganju koji sadržava odredbe o zaštiti ulaganja ili ulagača te pravo
ulagača da zatraže arbitražu protiv ugovornih stranaka tog ugovora o
ulaganju.
Primjena
UNCITRAL-ovih pravila transparentnosti
Članak 2.
Dvostrana ili višestrana primjena
1.           UNCITRAL-ova
pravila transparentnosti primjenjuju se na sve arbitraže između
ulagača i države, bez obzira na to jesu li pokrenute u skladu s
UNCITRAL-ovim arbitražnim pravilima, u kojima je tuženik Stranka koja nije
izrazila odgovarajuće rezerve u skladu s člankom 3. stavkom 1.
točkom (a) ili točkom (b), a tužitelj je iz države koja je Stranka
koja nije izrazila odgovarajuće rezerve u skladu s člankom 3. stavkom
1. točkom (a).
Jednostrana ponuda primjene
2.           Ako
se ne primjenjuju u skladu sa stavkom 1., UNCITRAL-ova pravila transparentnosti
primjenjuju se na arbitražu između ulagača i države, bez obzira na to
jesu li pokrenute u skladu s UNCITRAL-ovim arbitražnim pravilima, u kojoj je
tuženik Stranka koja nije izrazila rezerve bitne za tu arbitražu između
ulagača i države u skladu s člankom 3. stavkom 1., a tužitelj je
suglasan s primjenom UNCITRAL-ovih pravila transparentnosti.
Primjenjiva verzija UNCITRAL-ovih pravila
transparentnosti
3.           Ako
se UNCITRAL-ova pravila transparentnosti primjenjuju u skladu sa stavkom 1. ili
2., primjenjuje se najnovija verzija tih pravila za koja tuženik nije izjavio
rezervu u skladu s člankom 3. stavkom 2.
Članak 1. stavak 7. UNCITRAL-ovih
pravila transparentnosti
4.           Zadnja
rečenica članka 1. stavka 7. UNCITRAL-ovih pravila transparentnosti
ne primjenjuje se na arbitraže između ulagača i države iz stavka 1.
Odredba o najpovlaštenijoj naciji u ugovoru
o ulaganju
5.           Stranke
ove Konvencije suglasne su da se tužitelj ne može pozivati na odredbu o najpovlaštenijoj
naciji kako bi zahtijevao primjenu odnosno izbjegao primjenu UNCITRAL-ovih
pravila transparentnosti u okviru ove Konvencije.
Rezerve
Članak 3.
1.           Stranka može izjaviti da:
(a)     neće primjenjivati ovu Konvenciju na
arbitražu između ulagača i države u okviru konkretnog ugovora o
ulaganju utvrđenog nazivom te imenima stranaka tog ugovora o ulaganju;
(b)     članak 2. stavci 1. i 2. ne
primjenjuju se na arbitražu između ulagača i države koja se provodi
na temelju posebnog skupa arbitražnih pravila ili postupaka različitih od
UNCITRAL-ovih arbitražnih pravila, u kojoj je ta Stranka tuženik;
(c)     članak 2. stavak 2. ne primjenjuje
se na arbitražu između ulagača i države u kojoj je ta Stranka
tuženik.
2.           U slučaju revizije
UNCITRAL-ovih pravila transparentnosti Stranka ima pravo u roku od šest mjeseci
od donošenja takve revizije izjaviti da neće primjenjivati tu revidiranu
verziju pravila.
3.           Stranke u jednom instrumentu
mogu izraziti veći broj rezervi. U tom instrumentu svaka izjava:
(a)     u odnosu na konkretni ugovor o ulaganju
iz stavka 1. točke (a);
(b)     u odnosu na posebni skup arbitražnih
pravila ili postupaka iz stavka 1. točke (b);
(c)     iz stavka 1. točke (c); ili
(d)     iz stavka 2.;
čini posebnu rezervu koja se može odvojeno
povući u skladu s člankom 4. stavkom 6.
4.           Nisu
dopuštene druge rezerve osim onih koje su izričito dopuštene ovim
člankom.
Izjavljivanje
rezervi
Članak 4.
1.           Stranka može bilo kada
izjaviti rezerve, osim rezervi iz članka 3. stavka 2.
2.           Rezerve izjavljene u vrijeme
potpisivanja podliježu potvrdi nakon ratifikacije, prihvaćanja ili
odobrenja. Te rezerve proizvode učinke istovremeno sa stupanjem na snagu
ove Konvencije u odnosu na predmetnu Stranku.
3.           Rezerve izjavljene u vrijeme
ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja ove Konvencije ili u vrijeme
pristupanja ovoj Konvenciji proizvode učinke istovremeno sa stupanjem na
snagu ove Konvencije u odnosu na predmetnu Stranku.
4.           Osim rezerve koju Stranka
izjavi u skladu s člankom 3. stavkom 2., koja proizvodi učinke odmah
nakon polaganja, rezerva koja se položi nakon stupanja na snagu Konvencije u
odnosu na tu Stranku proizvodi učinke dvanaest mjeseci nakon datuma
njezina polaganja.
5.           Rezerve i njihove potvrde
polažu se kod depozitara.
6.           Svaka
Stranka koja izjavi rezervu u skladu s ovom Konvencijom može je povući u
bilo kojem trenutku. Povlačenja se polažu kod depozitara i proizvode
učinke nakon polaganja.
Primjena
na arbitraže između ulagača i države
Članak 5.
Ova Konvencija i
sve rezerve ili povlačenja rezerve primjenjuju se samo na arbitraže
između ulagača i države koje su započele nakon što Konvencija,
rezerva ili povlačenje rezerve stupi na snagu ili počne proizvoditi
učinke u odnosu na svaku predmetnu Stranku.
Depozitar
Članak 6.
Glavno tajništvo
Ujedinjenih naroda ovime se imenuje depozitarom ove Konvencije.
Potpisivanje,
ratifikacija, prihvaćanje, odobrenje, pristupanje
Članak 7.
1.           Ova Konvencija otvorena je za
potpisivanje 17. ožujka 2015. u Port Louisu (Mauricijus), a zatim u sjedištu
Ujedinjenih naroda u New Yorku svakoj
(a) državi ili (b) regionalnoj organizaciji za ekonomske integracije koju
čine države i koja je ugovorna stranka ugovora o ulaganju.
2.           Ova Konvencija podliježe
ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju potpisnika ove Konvencije.
3.           Konvencija je otvorena za
pristupanje svim državama ili regionalnim organizacijama za ekonomske
integracije iz stavka 1. koje nisu potpisnice od datuma kada je otvorena za
potpisivanje.
4.           Instrumenti
ratifikacije, prihvaćanja, odobrenja ili pristupa polažu se kod
depozitara.
Sudjelovanje
regionalnih organizacija za ekonomske integracije
Članak 8.
1.           Regionalna organizacija za
ekonomske integracije pri polaganju instrumenta ratifikacije, prihvaćanja,
odobrenja ili pristupa obavješćuje depozitara o konkretnom ugovoru o
ulaganju u kojem je ugovorna stranka, utvrđenom nazivom te imenima
stranaka tog ugovora o ulaganju.
2.           Kada
je za primjenu Konvencije bitan broj stranaka, regionalna organizacija za
ekonomske integracije ne smatra se Strankom uz države koje su njezine
članice i Stranke.
Stupanje
na snagu
Članak 9.
1.           Ova Konvencija stupa na snagu
šest mjeseci od datuma polaganja trećeg instrumenta ratifikacije,
prihvaćanja, odobrenja ili pristupa.
2.           Ako
država ili regionalna organizacija za ekonomske integracije ratificira,
prihvati, odobri ili pristupi Konvenciji nakon polaganja trećeg
instrumenta ratifikacije, prihvaćanja, odobrenja ili pristupa, Konvencija
stupa na snagu u odnosu na tu državu ili regionalnu organizaciju za ekonomske
integracije šest mjeseci nakon datuma polaganja njezina instrumenta
ratifikacije, prihvaćanja, odobrenja ili pristupa.
Izmjene
Članak 10.
1.           Sve Stranke mogu predložiti
izmjene sadašnje Konvencije dostavljanjem prijedloga Glavnom tajniku
Ujedinjenih naroda. Glavni tajnik zatim o prijedlogu izmjene obavješćuje
Stranke Konvencije uz zahtjev Strankama da se izjasne žele li održavanje
konferencije stranaka radi razmatranja prijedloga i glasanja o njemu. Ako se u
roku od četiri mjeseca od datuma takve obavijesti najmanje jedna
trećina Stranaka izjasni za održavanje takve konferencije, Glavni tajnik
saziva konferenciju pod pokroviteljstvom Ujedinjenih naroda.
2.           Konferencija Stranaka
poduzima sve potrebne napore u cilju postizanja konsenzusa o svakoj izmjeni.
Ako su svi napori za postizanje konsenzusa iscrpljeni, a konsenzus pritom nije
ostvaren, za donošenje izmjene u krajnjem slučaju potrebna je
dvotrećinska većina prisutnih Stranaka koje glasuju na konferenciji.
3.           Glavni tajnik Ujedinjenih
nacija usvojenu izmjenu dostavlja svim Strankama na ratifikaciju,
prihvaćanje ili odobrenje.
4.           Usvojena izmjena stupa na
snagu šest mjeseci nakon datuma polaganja trećeg instrumenta ratifikacije,
prihvaćanja ili odobrenja. Kada izmjena stupi na snagu, postaje pravno
obvezujuća za one Stranke koje su izrazile svoju suglasnost da budu
obvezane tom izmjenom.
5.           Ako država ili regionalna
organizacija za ekonomske integracije ratificira, prihvati ili odobri izmjenu
koja je već stupila na snagu, ta izmjena stupa na snagu u odnosu na tu
državu ili tu regionalnu organizaciju za ekonomske integracije šest mjeseci
nakon datuma polaganja njezina instrumenta ratifikacije, prihvaćanja ili
odobrenja.
6.           Sve
države ili regionalne organizacije za ekonomske integracije koje postanu
Stranke Konvencije nakon stupanja na snagu izmjene smatraju se Strankom
Konvencije kako je izmijenjena.
Otkazivanje
Konvencije
Članak 11.
1.           Stranka u bilo kojem trenutku
može otkazati ovu Konvenciju službenom obavijesti koja se upućuje depozitaru.
Otkazivanje proizvodi učinke
dvanaest mjeseci od dana kada depozitar zaprimi obavijest.
2.           Ova Konvencija primjenjuje se
na arbitraže između ulagača i država koje su započele prije nego
je otkazivanje počelo proizvoditi učinke.
SASTAVLJENA u jednom izvorniku čiji su
tekstovi na arapskom, kineskom, engleskom, francuskom, ruskom i španjolskom
jeziku jednako vjerodostojni.
U POTVRDU TOGA niže potpisani
opunomoćenici, propisno ovlašteni za to od svojih vlada, potpisali su ovu
Konvenciju.


				|

		52014PC0276

			Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o stajalištu koje treba zauzeti Europska unija u okviru Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške od 14. svibnja 1973., u pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu /* COM/2014/0276 final - 2014/0147 (NLE) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Regionalnom konvencijom o paneuromediteranskim
povlaštenim pravilima o podrijetlu[1]
(dalje u tekstu „Konvencija”) predviđene su odredbe o podrijetlu robe
kojom se trguje na temelju relevantnih Sporazuma sklopljenih između
ugovornih stranaka. EU i Norveška potpisali su Konvenciju 15. lipnja 2011.
EU i Norveška dostavili su depozitaru
Konvencije svoje isprave o prihvatu 26. ožujka 2012. odnosno 9. studenoga 2011.
Stoga je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3. stupila na snagu
1. svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku.
Člankom 6. Konvencije predviđa se da
svaka ugovorna stranka poduzima odgovarajuće mjere kako bi se osigurala
učinkovita primjena Konvencije. U tu bi svrhu Zajednički odbor
osnovan Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine
Norveške[2]
trebao donijeti Odluku kojom se Protokol 3. o definiciji pojma „proizvodi s
podrijetlom” i načinima administrativne suradnje zamjenjuje novim
Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Konvenciju.
Stajalište koje treba zauzeti EU u okviru Zajedničkog odbora trebalo bi
odrediti Vijeće.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENE UTJECAJA
Na sastanku Odbora za Carinski zakonik, odjela
za podrijetlo, 13. svibnja 2013. održane su konzultacije s državama
članicama EU-a o nacrtu Odluke Vijeća  Konzultacije s ugovornim
strankama održane su na sastanku radne skupine Pan-Euro-Med 14. i 15. svibnja
2013.
Vanjska ekspertiza nije bila potrebna.
Nadalje, procjena učinka nije bila potrebna jer su predložene izmjene
tehničke prirode i ne utječu na sadržaj Protokola o pravilima o
podrijetlu koji je trenutačno na snazi.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Pravna je osnova Odluke Vijeća
članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s
člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
Prijedlog je u isključivoj nadležnosti
Unije. Načelo supsidijarnosti stoga se ne primjenjuje.
Predloženi instrument: Odluka Vijeća.
2014/0147 (NLE)
Prijedlog
ODLUKE VIJEĆA
o stajalištu koje treba zauzeti Europska
unija u okviru Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između
Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške od 14. svibnja 1973., u
pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s
podrijetlom” i načinima administrativne suradnje novim Protokolom u kojem
se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Regionalnu konvenciju o
paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u
vezi s člankom 218. stavkom 9.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
budući da:
(1)       Protokol br. 3 uz Sporazum
između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške[3], dalje u tekstu
„Sporazum”, odnosi se na definiciju pojma „proizvodi s podrijetlom” i
načina administrativne suradnje, dalje u tekstu „Protokol 3.”.
(2)       Regionalnom konvencijom o
paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[4], dalje u tekstu
„Konvencija”, predviđene su odredbe o podrijetlu robe kojom se trguje na
temelju relevantnih Sporazuma sklopljenih između ugovornih stranaka.
(3)       EU i Norveška potpisali su
Konvenciju 15. lipnja 2011.
(4)       EU i Norveška dostavili su
depozitaru Konvencije svoje isprave o prihvatu 26. ožujka 2012. odnosno 9.
studenoga 2011. Stoga je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3.
stupila na snagu 1. svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku.
(5)       Člankom 6. Konvencije
predviđa se da svaka ugovorna stranka poduzima odgovarajuće mjere
kako bi se osigurala učinkovita primjena Konvencije. U tu svrhu
Zajednički odbor osnovan Sporazumom treba donijeti Odluku kojom se
Protokol 3. zamjenjuje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti
upućuje na Konvenciju.
(6)       Europska unija stoga bi
trebala u okviru Zajedničkog odbora donijeti stajalište utvrđeno u
priloženom nacrtu odluke,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Stajalište koje treba donijeti EU u okviru
Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između Europske ekonomske
zajednice i Kraljevine Norveške, u pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum
o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne
suradnje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje
na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o
podrijetlu, utvrđeno je u priloženom nacrtu odluke Zajedničkog
odbora.
Predstavnici Unije u Zajedničkom odboru
mogu prihvatiti manje izmjene nacrta Odluke bez daljnje odluke Vijeća.
Članak
2.
Odluka Zajedničkog odbora objavljuje se u
Službenom listu Europske unije.
Članak 3.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               SL L 54, 26.2.2013., str. 4.
[2]               SL L 171, 27.6.1973., str. 2.
[3]               SL L 171, 27.6.1973., str. 2.
[4]               SL L 54, 26.2.2013., str. 4.
PRILOG
Nacrt
ODLUKE ZAJEDNIČKOG ODBORA EU-a i NORVEŠKE br. […]
od […]
o izmjeni Protokola
3. uz Sporazum između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške o
definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne
suradnje
Zajednički odbor,
uzimajući u obzir Sporazum između
Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške, potpisan u Bruxellesu 14.
svibnja 1973.[1],
dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 11.,
uzimajući u obzir Protokol 3. uz Sporazum
o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne
suradnje[2],
dalje u tekstu „Protokol 3.”,
budući da:
(1)
U članku 11. Sporazuma upućuje se na
Protokol 3. kojim se utvrđuju pravila o podrijetlu i predviđa
kumulacija podrijetla između EU-a, Norveške, Švicarske (uključujući
Lihtenštajn), Islanda, Turske, Farskih otoka i sudionika u Barcelonskom procesu[3].
(2)
Člankom 39. Protokola 3. predviđa se da
Zajednički odbor utvrđen člankom 29. Sporazuma može
odlučiti izmijeniti odredbe ovog Protokola.
(3)
Regionalnom konvencijom o paneuromediteranskim
povlaštenim pravilima o podrijetlu[4],
dalje u tekstu „Konvencija”, protokole o pravilima podrijetla koji su na snazi
u državama paneuromediteranskog područja nastoji se zamijeniti
jedinstvenim pravnim aktom.
(4)
EU i Norveška potpisali su Konvenciju 15. lipnja
2011.
(5)
EU i Norveška položili su svoje isprave o
prihvaćanju Konvencije 26. ožujka 2012. odnosno 9. studenoga 2011. Stoga
je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3. stupila na snagu 1.
svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku.
(6)
U skladu s Konvencijom sudionici u procesu
stabilizacije i pridruživanja uključeni su u paneuromediteransko
područje kumulacije podrijetla.
(7)
Ako prijelaz na Konvenciju nije istodoban za sve
ugovorne stranke u području kumulacije, to ne bi smjelo dovesti do manje
povoljnog položaja u usporedbi s ranijim položajem u okviru Protokola.
(8)
Protokol 3. uz Sporazum treba stoga izmijeniti kako
bi se uključilo upućivanje na Konvenciju.
ODLUČIO
JE:
Članak 1.
Protokol 3. uz Sporazum o definiciji pojma
„proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje zamjenjuje
se tekstom iz Priloga ovoj Odluci.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Primjenjuje se od [1. rujna 2014].
Sastavljeno u
                                                                       Za
Zajednički odbor
                                                                       Predsjednik
Prilog
Protokol
3.
o
definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne
suradnje
Članak 1.
Primjenjiva
pravila o podrijetlu
Za potrebe provedbe ovog Sporazuma primjenjuju
se Dodatak I. i odgovarajuće odredbe Dodatka II. Regionalnoj konvenciji o
paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[5], dalje u tekstu
„Konvencija”.
Sva upućivanja na „odgovarajući
Sporazum” u Dodatku I. i u odgovarajućim odredbama Dodatka II. Regionalnoj
konvenciji o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu smatraju
se upućivanjima na ovaj Sporazum.
Članak 2.
Rješavanje
sporova
Sporovi o postupcima provjere iz članka
32. Dodatka I. Konvenciji, koji se ne mogu riješiti između carinskih
tijela koja traže provjeru i carinskih tijela odgovornih za provedbu provjere,
podnose se Zajedničkom odboru.
U svakom slučaju rješavanje sporova
između uvoznika i carinskih tijela zemlje uvoznice provodi se na temelju
zakonodavstva te zemlje.
Članak 3.
Izmjene
Protokola
Zajednički odbor može odlučiti
izmijeniti odredbe ovog Protokola.
Članak 4.
Povlačenje
iz Konvencije
1. Ako EU ili Norveška depozitaru konvencije
dostave pismenu obavijest o svojoj namjeri povlačenja iz Konvencije u
skladu s njezinim člankom 9., EU i Norveška odmah započinju pregovore
o pravilima o podrijetlu radi provedbe ovog Sporazuma.
2. Do stupanja na snagu novoutvrđenih
pravila o podrijetlu na ovaj Sporazum i dalje se primjenjuju pravila o
podrijetlu iz Dodatka I. i, po potrebi, odgovarajuće odredbe Dodatka II.
Konvenciji koji su primjenjivi u trenutku povlačenja. Međutim od
trenutka povlačenja smatra se da je pravilima o podrijetlu iz Dodatka I.
i, po potrebi, odgovarajućim odredbama Dodatka II. Konvenciji dopuštena
dvostrana kumulacija samo između EU-a i Norveške.
Članak 5.
Prijelazne
odredbe – kumulacija
1. Bez obzira na članak 3. Dodatka I.
Konvenciji pravila o kumulaciji utvrđena člancima 3. i 4. Protokola
3. uz Sporazum, kako je izmijenjen Odlukom br. 1/2005 Zajedničkog odbora
EU-a i Norveške od 20. prosinca 2005.[6],
i dalje se primjenjuju između EU-a i Norveške dok Konvencija ne stupi na
snagu u odnosu na sve ugovorne stranke navedene u člancima 3. i 4.
2. Bez obzira na članak 16. stavak 5. i
članak 21. stavak 3. Dodatka I. Konvenciji, ako kumulacija uključuje
samo države EFTA-e, Farske otoke, EU, Tursku i sudionike procesa stabilizacije
i pridruživanja, dokaz podrijetla može biti potvrda o prometu robe EUR.1 ili
izjava o podrijetlu.
[1]               SL L 171, 27.6.1973., str. 2.
[2]               SL L 117, 2.5.2006., str. 2.
[3]               Alžir, Egipat, Izrael, Jordan, Libanon, Maroko, Palestina,
Sirija i Tunis.
[4]               SL L 54, 26.2.2013., str. 4.
[5]               SL L 54, 26.2.2013., str. 4.
[6]               SL L 117, 2.5.2006., str. 2.


				|

		52014PC0701

			Prijedlog ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o aktivaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini i dobrom financijskom upravljanju (zahtjev EGF/2013/014 FR/Air France iz Francuske) /* COM/2014/0701 final */

			   	OBRAZLOŽENJE
Člankom 12. Uredbe Vijeća (EU,
Euratom) br. 1311/2013 kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir
za razdoblje 2014. – 2020.[1]
omogućuje se aktiviranje Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (EGF)
unutar godišnje gornje granice od 150 milijuna EUR (cijene iz 2011.)
iznad odgovarajućih naslova financijskog okvira.
Pravila koja se primjenjuju na zahtjeve za
doprinose iz EGF-a podnesene do 31. prosinca 2013. utvrđena su
Uredbom (EZ) br. 1927/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006.
o osnivanju Europskog fonda za prilagodbe globalizaciji[2].
Slijedom otpuštanja u Air Franceu u
Francuskoj, Francuska je 20. prosinca 2013. podnijela zahtjev
EGF/2013/014 FR/Air France za financijski doprinos iz EGF-a.
Nakon detaljnog pregleda tog zahtjeva Komisija
je u skladu s člankom 10. Uredbe (EZ) br. 1927/2006
zaključila da su ispunjeni uvjeti za dodjelu financijskog doprinosa na
temelju te Uredbe.
SAŽETAK ZAHTJEVA I ANALIZA
 Glavni podaci: ||
 Referentni broj EGF-a || EGF/2013/014
 Država članica || Francuska
 Članak 2. || (a)
 Primarno poduzeće || Air France
 Dobavljači i daljnji proizvođači || 0
 Referentno razdoblje || 1. 7. 2013. – 31. 10. 2013.
 Datum početka pružanja usluga prilagođenih potrebama || 6. 11. 2012.
 Datum podnošenja zahtjeva || 20. 12. 2013.
 Broj otpuštanja tijekom referentnog razdoblja || 1019
 Broj otpuštanja prije i nakon referentnog razdoblja || 4194
 Ukupni broj prihvatljivih otpuštanja || 5213
 Broj otpuštenih radnika za koje se očekuje da će sudjelovati u mjerama || 3886
 Izdaci za usluge prilagođene potrebama (EUR) || 51 845 626
 Izdaci za provedbu EGF-a[3] (EUR) || 30 000
 Izdaci za provedbu EGF-a (%) || 0,06
 Ukupni proračun (EUR) || 51 875 626
 Doprinos iz EGF-a (50 %) (EUR) || 25 937 813
1.           Zahtjev je dostavljen
Komisiji 20. prosinca 2013. i nadopunjavan dodatnim podacima do
24. srpnja 2014.
2.           Zahtjevom su ispunjeni uvjeti
za uporabu EGF-a iz članka 2. točke (a) Uredbe (EZ)
br. 1927/2006 te je podnesen u roku od 10 tjedana navedenom u
članku 5. te Uredbe.
Veza između otpuštanja i velikih
strukturnih promjena u tokovima svjetske trgovine nastalih zbog globalizacije
3.           Kako bi se uspostavila
poveznica između otpuštanja i velikih strukturnih promjena u tokovima
svjetske trgovine nastalih zbog globalizacije, Francuska tvrdi da je sektor
međunarodnog zračnog prijevoza pretrpio ozbiljne gospodarske
poremećaje (bez obzira na to što su na svjetskom tržištu i dalje
dominantni europski prijevoznici), s posebnim naglaskom na pad tržišnog udjela
EU-a. Svjetski prijevoz rastao je po stopi od 4,6 % godišnje tijekom
razdoblja 2008. – 2012., u skladu s trendom dugoročnog rasta
koji je zabilježen od 1970. Međutim, zračni prijevoz između
Europe i ostatka svijeta bilježi sporiji rast (2,4 %), što je dovelo do
pada tržišnog udjela EU-27 u zračnom prijevozu mjerenom ostvarenim
putničkim kilometrima (eng. revenue passenger-kilometres (RPK)).
4.           Unatoč tome što je
svjetski prijevoz rastao tijekom razdoblja 2008. – 2012., rast
svjetskog zračnog prijevoza između Europe i ostatka svijeta bio je
ograničen, uglavnom zbog malog porasta prijevoza između Europe i
Bliskog istoka. Pad zračnog prijevoza između EU-a i četiri
razmatrana područja (Sjeverna Amerika, Južna Amerika, Afrika i Azija)
iznosio je od 0,3 % do 2,8 %[4],
dok je zračni prijevoz između EU-a i Bliskog istoka pao za
11,4 %.
5.           Podaci za 2013.[5] ukazuju na nastavak
trenda iz razdoblja 2008. – 2012. Europa je rasla po stopi od 3,8 % u
2013. u odnosu na 2012., što je manje od svjetskog prosjeka (5,2 %), te na
nju otpada 38 % svjetskog prijevoza (mjereno ostvarenim putničkim kilometrima),
1 % manje nego u 2012. Bliski istok je i dalje regija koja najbrže raste u
svijetu. U 2013. porastao je za 10,9 % te činio 9 % svjetskog
prijevoza.
6.           U grafikonu u nastavku
prikazana su kretanja tržišnih udjela u odnosu na polazište/odredište za
razdoblje 2008. – 2013. između Europe s jedne strane i supsaharske Afrike,
Bliskog istoka i Azije s druge strane iz kojih je vidljiv pad udjela
zračnih prijevoznika iz EU-a od gotovo 10 % te odgovarajući
porast prijevoznika iz Zaljeva i Turkish Airlinesa.
7.           Na posljedice tih promjena u
tokovima trgovine dodatno su negativno utjecali drugi čimbenici,
primjerice pad potražnje uslijed gospodarske krize i porast cijena nafte
(gorivo ponekad čini gotovo trećinu troškova sjedala po kilometru
(eng. seat/kilometer)).
8.           Tri najveća europska
zračna prijevoznika, Lufthansa, Air France – KLM i IAG[6], suočavala su se
poteškoćama u razdoblju 2008. – 2012. i svi su iskazali gubitak u barem
dvije od razmatranih pet godina.
Neto
rezultati Air France – KLM-a, Lufthanse i IAG-a (2008. – 2012.)[7]
(u milijunima EUR)

9.           Položaj grupacije Air France
– KLM posebno je težak zbog njezine financijske situacije. Koeficijent
zaduženosti[8]
grupacije i njezin neto dug veći su nego za IAG ili Lufthansu.
Usporedba neto duga i koeficijenata zaduženosti u 2011.
Izvor: Air France
10.         Poduzeće Air France
suočavalo se s visokom razinom duga i nedostatnom tržišnom kapitalizacijom
(manje od vrijednosti flote) te zbog toga nije moglo na učinkovit
način odgovoriti na gubitak tržišnog udjela u međunarodnom
zračnom prijevozu, što je dovelo do toga da je s radnicima i
predstavnicima zaposlenika postignut dogovor u skladu s kojim je nekoliko
tisuća radnika dobrovoljno pristalo napustiti poduzeće.
Dokaz broja
otpuštanja i sukladnosti s kriterijima iz članka 2.
točke (a)
11.         Francuska je podnijela
navedeni zahtjev na temelju intervencijskih kriterija iz članka 2.
točke (a) Uredbe (EZ) br. 1927/2006 kojima se traži najmanje 500
otpuštanja tijekom četveromjesečnog razdoblja u poduzeću iz
države članice, što obuhvaća radnike koji su proglašeni viškom u
njegovim dobavljačima i daljnjim proizvođačima.
12.         U zahtjevu je navedeno 1019
otpuštanja u Air Franceu tijekom četveromjesečnog razdoblja od
1. srpnja 2013. do 31. listopada 2013. te daljnja 4194
otpuštanja izvan referentnog razdoblja, ali povezana s istim postupkom
kolektivnog otpuštanja viška radnika. Izračun svih tih otpuštanja izvršen
je u skladu s člankom 2. drugim stavkom trećom alinejom Uredbe
(EZ) br. 1927/2006.
Objašnjenje nepredvidive prirode tih
otpuštanja
13.         Francuska tijela tvrde da je
povećanje dugolinijske flote triju glavnih poduzeća iz Perzijskog
zaljeva bilo neočekivano i spektakularno. Broj dugolinijskih zrakoplova
povećao se sa 100 u 2005. na gotovo 200 u 2008. te na više od 300 u 2012.,
uključujući sve veći broj veoma velikih zrakoplova A380. Nakon
što su zračni prijevoznici iz Zaljeva obznanili svoje namjere u pogledu
tih nabava, velika većina dionika u industriji zračnih prijevoznika
izrazila je sumnju u ostvarivost njihovih planova i ekonomski model
ostvarivanja profitabilnosti tih investicija.
14.         Kapaciteti tih poduzeća
rastu i dalje uz goleme narudžbe, kao što su one dogovorene na Dubai air showu
u studenome 2013. Poduzeće Emirates iznenađujuće je obznanilo
nabavu 150 zrakoplova Boeing 777x (kapaciteta od 342 do 440 sjedala) te 50
zrakoplova Super Jumbo A380 (kapaciteta od 500 sjedala po zrakoplovu). Plan
prodaje Airbusa za 2014. za tu vrstu zrakoplova ostvaren je već samo
prodajom Emiratesu (25 komada). Etihad Airways objavio je da će
naručiti 56 dugolinijskih Boeinga i 87 Airbuseva, uključujući 50
Airbuseva A350. U međuvremenu je Qatar Airways objavio da će
naručiti pet Airbuseva A330-freighter i potvrdio kupnju 50
Boeinga 777x koji su bili prvotno naručeni u studenome na Dubai air
showu te dogovorio pravo kupnje još 50 tih dugolinijskih zrakoplova[9].
15.         Prema izvješćima tiska[10], iz planova
prijevoznika Emirates, Qatar i Etihad može se iščitati kako se središte
svjetskog zračnog prijevoza izmjestilo iz Europe i Sjeverne Amerike na
Bliski istok.
16.         Osim toga, ta je pojava dio
pravnog okvira koji je obilježen izraženim trendom liberalizacije zračnih
usluga. Od 28 država članica EU-a njih 24 potpisalo je sporazume sa
zemljama Zaljeva u skladu s kojima su njihovim prijevoznicima omogućili
široki pristup europskom tržištu. Zbog tih naglih promjena „pravila igre”
europskim je prijevoznicima uskraćena predvidljivost koja im je bila
prijeko potrebna pri planiranju ulaganja u flotu, čija je vrijednost
znatna.
17.         Cijena nafte i dalje je na
povijesno visokim razinama. Troškovi goriva činili su 24 % prihoda
zračnih prijevoznika u 2011., u usporedbi sa 17 % u 2007.
18.         Zbog kombinacije navedenih
okolnosti i stanja u sektoru zračnog prijevoza u godinama nakon
gospodarske i financijske krize bilo je teško predvidjeti buduća kretanja
u zračnom prijevozu i na planski način poduzimati nužne mjere
prilagodbe.
Identifikacija poduzeća u kojima se
provode otpuštanja i ciljanih radnika kojima je namijenjena pomoć
19.         Zahtjevom je obuhvaćeno
5213 otpuštanja.
20.         Ciljanih 3886 radnika
moguće je raščlaniti kako slijedi:
 Kategorija || Broj || Postotak
 Muškarci || 2322 || 59,75
 Žene || 1564 || 40,25
 Građani Europske unije || 3879 || 99,82
 Građani država koje nisu članice Europske unije || 7 || 0,18
 15 – 24 godine || 1 || 0,03
 25 – 54 godine || 1206 || 31,03
 55 – 64 godine || 2679 || 68,94
 > 64 godine || 0 || 0,00
21.         212 radnika ima dugotrajne
zdravstvene probleme ili invalidnost.
22.         Raščlamba po kategorijama
zanimanja:
 Kategorija || Broj || Postotak
 Viši rukovoditelji („Cadres supérieurs”) || 69 || 1,78
 Srednje rangirani rukovoditelji („Cadres”) || 607 || 15,62
 Tehničari i nadglednici („Techniciens et agents de maîtrise”) || 2803 || 72,13
 Zaposlenici i radnici („Employés, ouvriers”) || 407 || 10,47
23.         U skladu s
člankom 7. Uredbe (EZ) br. 1927/2006 Francuska je potvrdila da
se primjenjuje i da će se nastaviti primjenjivati politika jednakosti
između žena i muškaraca i zabrane diskriminacije tijekom različitih
faza provedbe EGF-a, a posebno kad je riječ o pristupu EGF-u.
Opis predmetnog područja, njegovih
nadležnih tijela i dionika
24.         Otpuštanja navedena u ovom
zahtjevu dogodila su se uglavnom u regiji Île-de-France (77 %); preostalih
23 % dogodilo se diljem zemlje uključujući Korziku i prekomorska
područja, ali uglavnom (70 %) u južnim regijama Midi-Pyrénées i Provence-Alpes-Côte
d'Azur (PACA).
25.         Nadležna tijela su
Ministarstvo rada, zapošljavanja, strukovnog osposobljavanja i socijalnog
dijaloga, regionalni Direcctes[11]
i Délégation générale à l’emploi et à la formation professionnelle (DGEFP). Air
France će biti važan dionik i koordinirat će provedbu plana.
26.         Francuska tijela potvrdila su
usklađenost kolektivnog otpuštanja viška radnika sa zahtjevima propisanima
nacionalnim zakonodavstvom i zakonodavstvom EU-a.
Očekivani učinak otpuštanja na
lokalnu, regionalnu ili nacionalnu zaposlenost
27.         Najveći broj otpuštanja
zabilježen je u Île-de-Franceu (uglavnom u Roissyju). Budući da je
riječ o pariškoj regiji, stopa nezaposlenosti je najčešće manja
nego u kontinentalnoj Francuskoj, dok je istovremeno u PACA-i stopa nezaposlenosti
za 1,5 % veća, a razina nezaposlenosti u Midi-Pyrénées u skladu s
onom u kontinentalnoj Francuskoj.
Stope
nezaposlenosti
u regijama na koje se uglavnom odnose otpuštanja

Izvor: INSEE[12]
28.         Francuska tijela tvrde da
će se zbog otpuštanja u Air Franceu otežati situacija u pogledu
nezaposlenosti koja se već pogoršala kao posljedica gospodarske i
financijske krize. U razdoblju 2008. – 2013. nezaposlenost je porasla za
38,7 % u Île-de-Franceu, 37,8 % u PACA-i, 47,0 % u Midi-Pyrénées
i 44,1 % u kontinentalnoj Francuskoj. Osim toga, u Île-de-Franceu spremaju
se nova masovna otpuštanja jer se proizvodni pogon poduzeća Peugeot
Citroën Automobile (PSA) zatvara u potpunosti u 2014.
29.         U predmetnom području na
koje se odnose otpuštanja otprilike 40 % nezaposlenih osoba bez posla je duže
od godine dana, a na svako radno mjesto dolazi sedam osoba koje traže posao.
30.         Air France zapošljava više od
tisuću radnika i ima obvezu pridonositi oživljavanju navedenih
područja u skladu s člankom L1233-84 Zakona o radu (Code du
Travail). To znači da će Air France pridonijeti stvaranju novih
aktivnosti i poslova kako bi se ublažio učinak otpuštanja u tim regijama.
Usklađeni paket usluga
prilagođenih potrebama koje treba financirati i specifikacija njegovih
predviđenih troškova, uključujući njegovu komplementarnost s
djelovanjima koja se financiraju iz strukturnih fondova
31.         Projektom „Projet Transform
2015.”, koji je cilj ovog francuskog zahtjeva za doprinos iz EGF-a, želi se
poduprijeti 5213 radnika koji su dobrovoljno pristali napustiti poduzeće i
posebno 3886 ciljanih radnika.
32.         Mjera u okviru projekta „Projet
Transform 2015.” za koju francuska tijela traže sufinanciranje iz EGF-a
jest dopust za traženje novog posla („congé de reclassement”)[13]. Mjera je namijenjena
radnicima koji u vrijeme dobrovoljnog napuštanja poduzeća još nemaju jasne
planove u pogledu novog zaposlenja i žele za vrijeme razdoblja koje može
iznositi do 9 mjeseci, a, pod određenim uvjetima, i do 15 mjeseci[14], ostvarivati korist od
mjera prekvalifikacije, savjetovanja, usmjeravanja ili pomoći u pokretanju
ili preuzimanju posla.
–
Savjetničke usluge i profesionalno
usmjeravanje za radnike. Radnike će se pratiti i
usmjeravati u skladu s njihovim planovima za novo zaposlenje u svojstvu
zaposlenika ili samozaposlenih osoba. Sudionicima će na raspolaganju biti
savjetovanja i usmjeravanja u pogledu prelaska na drugo radno mjesto, potpora
pri traženju posla, mentorstvo, informacije o dostupnim tečajevima
osposobljavanja, promicanje poduzetništva i savjetovanje o tome kako pokrenuti
posao (to može uključivati nalaženje financijskih sredstava, pomoć u
vezi s poslovnim planom i druge popratne usluge povezane s poduzetništvom) itd.
–
Osposobljavanje.
Radnicima će se predložiti razne vrste osposobljavanja koja su
usklađena s njihovim potrebama, a koje će utvrditi njihovi
savjetnici. Posebna pažnja posvetit će se „parcours encadrés”, tj.
strukovnim osposobljavanjima duljeg trajanja za tražene poslove. Primjerice,
moguća su strukovna osposobljavanja u sljedećim područjima:
vinova loza i vino (vinar), priprema i usluživanje hrane i pića (CAP)[15], svježa peciva i
kolači, osposobljavanje radi dobivanja DAEFLE-a (potvrde o sposobnosti za
podučavanje francuskog kao stranog jezika), zanimanja u području
prerade metala, osposobljavanje za CTRIV[16]
(vozač za prijevoz putnika) itd.
–    Doprinos za pokretanje posla. Ovom mjerom
obuhvaćena su bespovratna sredstva u iznosu od najviše
24 000 EUR koji se može uvećati za iznos od najviše
5000 EUR za poticaje za zapošljavanje.  Doprinos za pokretanje posla
isplatit će se u više obroka nakon što se ostvare određena
ključna postignuća. Prvi obrok u iznosu od 3000 EUR isplatit
će se po dostavljanju dokaza o osnivanju ili preuzimanju posla, npr.
potvrde o registraciji. Drugi i treći obrok od po 6000 EUR isplatit
će se po dostavljanju prvog i drugog obrasca povrata PDV-a od prodaje u
kojima je iskazan promet od najmanje 500 EUR za prvi, odnosno 1000 EUR
za drugi obrazac. Samozaposlenim osobama i trgovcima pojedincima čija se
imovina ne procjenjuje[17]
isplatit će se drugi i treći obrok od 6000 EUR nakon što se
RSI-ju[18]
dostave prva i druga izjava o aktivnosti u kojima se navodi promet od najmanje
200 EUR za prvu, odnosno 500 EUR za drugu izjavu, zajedno s dokazom
uplate pristojbi. Dodatni obrok u iznosu od 9000 EUR predviđen je za
poduzeća, samozaposlene osobe i trgovce pojedince čija se vrijednost
imovine ne procjenjuje nakon što dostave ovjerenu poreznu prijavu za prvu
godinu.
Ako se bivšeg radnika Air Francea na kojeg se odnosi pomoć iz EGF-a
zaposli na neodređeno vrijeme u punom radnom vremenu, doprinos za
pokretanje posla dodatno će se uvećati za 3000 EUR
(5000 EUR ako je zaposleni radnik stariji od 55 godina).
–
Redovito informiranje i komunikacijske
aktivnosti usmjereni na radnike koji sudjeluju u
mjerama.
–
Naknada za traženje novog posla (allocation
de congé de reclassement). Iznos ove mjesečne
naknade koja se isplaćuje do isteka congé de reclassementa jednak
je 70 % radnikove posljednje bruto plaće. Iznos je izračunan na
temelju pretpostavke da će radnici cijelo vrijeme sudjelovati u aktivnim
mjerama na tržištu rada; ako radnici ne sudjeluju u mjerama cijelo vrijeme, iz
EGF-a će im se isplatiti naknada koja je razmjerna njihovu stvarnom
sudjelovanju.
–
Naknada za mobilnost.
Ciljanom radniku koji prihvati posao radi kojeg se preselio dalje od
100 km od prethodnog boravišta isplatit će se jednokratni iznos od
2880 EUR za pokrivanje nužnih izdataka.
33.         Izdacima za provedbu EGF-a
koji su sadržani u zahtjevu u skladu s člankom 3. Uredbe (EZ)
br. 1927/2006 obuhvaćene su aktivnosti organizacije, praćenja i
sljedivosti podataka. Francuska tijela objasnila su mali iznos izdataka za provedbu
EGF-a i to što za kontrolu, informiranje i promidžbu nisu iskazani nikakvi
troškovi time što nisu cjenovno vrednovali aktivnosti koje su u svakom
slučaju morala provesti u okviru nacionalnog upravljanja.
34.         Usluge prilagođene
potrebama koje su predstavila francuska tijela predstavljaju aktivne mjere na
tržištu rada u okviru prihvatljivih djelovanja određenih
člankom 3. Uredbe (EZ) br. 1927/2006. Francuska tijela
procjenjuju da ukupni troškovi iznose 51 875 626 EUR, od
čega izdaci za usluge prilagođene potrebama iznose
51 845 626 EUR, a izdaci za provedbu EGF-a iznose
30 000 EUR (0,06 % ukupnog iznosa). Ukupno se iz EGF-a traži
doprinos u iznosu od 25 937 813 EUR (50 % ukupnih
troškova).
 Djelovanja || Predviđeni broj ciljanih radnika || Predviđeni trošak po ciljanom radniku (EUR) (*) || Ukupni troškovi (EGF i nacionalno sufinanciranje) (EUR) (**)
 Usluge prilagođene potrebama (članak 3. prvi stavak Uredbe (EZ) br. 1927/2006)
 Savjetničke usluge i profesionalno usmjeravanje za radnike (Orientation professionelle) || 3886 || 1385 || 5 382 694
 Osposobljavanje (Formation) || 1268 || 2567 || 3 255 292
 Doprinos za pokretanje posla (Primes à la crèation d'entreprise) || 955 || 22 000 || 21 010 000
 Redovito informiranje i komunikacijske aktivnosti (Actions de communication destinés aux travailleurs concernés) || 3886 || 70 || 272 020
 Naknada za traženje novog posla (allocation de congé de reclassement) || 3379 || 6387 || 21 580 020
 Naknada za mobilnost (Mobilité géographique) || 120 || 2880 || 345 600
 Podzbroj – usluge prilagođene potrebama ||   || 51 845 626
 Izdaci za provedbu EGF-a (članak 3. treći stavak Uredbe (EZ) br. 1927/2006)
 Aktivnosti pripreme ||   || 0
 Aktivnosti organizacije, praćenja i sljedivosti podataka ||   || 30 000
 Aktivnosti informiranja i promidžbe ||   || 0
 Aktivnosti kontrole ||   || 0
 Podzbroj – izdaci za provedbu EGF-a ||   || 30 000
 Ukupni predviđeni troškovi ||   || 51 875 626
 Doprinos iz EGF-a (50% ukupnih troškova) ||   || 25 937 813
Da bi se izbjegle decimale, predviđeni
troškovi po radniku su zaokruženi. Međutim, zaokruživanjem se ne
utječe na ukupni trošak pojedine mjere koji je isti kao u zahtjevu koji je
podnijela Francuska.
(**) Ukupni
iznosi nisu u skladu zbog zaokruživanja.
35.         Francuska tijela nisu navela
kako se prethodno opisane mjere nadopunjuju s djelovanjima koja se financiraju
iz strukturnih fondova. Međutim, objasnila su da javna intervencija radi potpore
bivšim radnicima Air Francea nije u planu. Air France je poduzeće in
bonis (tj. nije u postupku likvidacije) koje zapošljava najmanje 1000
zaposlenika te je zbog toga poslodavac taj koji je odgovoran za plaćanje
cjelokupnog iznosa troškova popratnih mjera kojima se osigurava traženje posla
za otpuštene zaposlenike (vidjeti bilješku o dopustu za traženje novog posla u
stavku 31.).
36.         Francuska tijela su uz to
navela i da su s poduzećem koje otpušta radnike sklopila pisani sporazum u
skladu s kojim se za provedbu prethodno opisanih mjera poduzeću za iste
mjere neće isplatiti i dodatni doprinosi iz drugih financijskih
instrumenata Unije.
Početni ili planirani početni
datum(i) za pružanje usluga prilagođenih potrebama ugroženih radnika
37.         Francuska je 6. studenoga 2012.
počela pružati usluge prilagođene potrebama ugroženih radnika
obuhvaćene usklađenim paketom čije se sufinanciranje traži u
prijedlogu upućenom EGF-u. Stoga ovaj datum predstavlja početak razdoblja
tijekom kojega se može odobriti pomoć iz EGF-a.
Postupci za savjetovanje sa socijalnim
partnerima
38.         Francuska tijela navela su da
je u dogovoru s predstavnicima ciljanih korisnika i socijalnim partnerima
sastavljen usklađeni paket usluga prilagođenih potrebama. Uprava Air
Francea i predstavnici sindikata sastali su se više puta u razdoblju
između prvog tromjesečja 2012. i srpnja 2013. te raspravljali o
sporazumima u vezi s planom Transform 2015.
39.         Francuska tijela potvrdila su
usklađenost kolektivnog otpuštanja viška radnika sa zahtjevima navedenima
u nacionalnom zakonodavstvu i zakonodavstvu EU-a.
Obavijesti o djelovanjima koja su
obvezna na temelju nacionalnog zakonodavstva ili u skladu s kolektivnim
ugovorima
40.         U odnosu na kriterije navedene
u članku 6. Uredbe (EZ) br. 1927/2006, francuska su tijela u
svojem zahtjevu:
·      potvrdila da se financijskim doprinosom iz EGF-a ne zamjenjuju mjere za
koje su odgovorna poduzeća na temelju nacionalnog prava ili kolektivnih
ugovora,
·      dokazala da se djelovanjima pruža potpora pojedinačnim radnicima
te da ih se neće upotrebljavati za restrukturiranje poduzeća ili
sektora,
·      potvrdila da se za prethodno navedena prihvatljiva djelovanja ne prima
pomoć iz ostalih financijskih instrumenata EU-a.
Sustavi upravljanja i kontrole
41.         Zahtjev sadržava opis sustava
upravljanja i kontrole u kojem su navedene nadležnosti uključenih tijela.
Francuska je obavijestila Komisiju da će financijskim doprinosom
upravljati Opća služba za zapošljavanje i stručno osposobljavanje
(DGEFP, Délégation générale à l’emploi et à la formation professionnelle)
Ministarstva rada, zapošljavanja i zdravstva. Plaćanjima će
upravljati odjel unutar istog ministarstva, Département Financiement, Dialogue
et Contrôle de Gestion – Mission du financement, du budget et du dialogue de
gestion (DGEFP-MFBDG, nadležan za financije, proračun i upravljanje).
Potvrde će izdavati Centar za izdavanje potvrda (Pôle de Certification)
Glavne uprave za financije u Nantesu.
Financiranje
42.         Na temelju zahtjeva Francuske,
predloženi doprinos iz EGF-a za usklađeni paket usluga prilagođenih
potrebama (uključujući izdatke za provedbu EGF-a) iznosi
25 937 813 EUR, što čini 50 % ukupnih troškova.
Prijedlog Komisije za dodjelu sredstava u okviru Fonda temelji se na
informacijama koje je Francuska stavila na raspolaganje.
43.         Uzimajući u obzir
najveći mogući iznos financijskog doprinosa iz EGF-a na temelju
članka 12. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 te
mogućnost prenamjene odobrenih sredstava, Komisija predlaže aktiviranje
EGF-a u ukupnom prethodno navedenom iznosu.
44.         Predloženu odluku o aktivaciji
EGF-a zajednički donose Europski parlament i Vijeće, kao što je
utvrđeno u točki 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od
2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i
Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u proračunskim pitanjima
i dobrom financijskom upravljanju[19].
45.         Komisija zasebno upućuje
zahtjev za prijenos kako bi se u proračun za 2014. unijela odobrena
namjenska sredstva za preuzete obveze u skladu sa zahtjevima iz
točke 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od
2. prosinca 2013.
Izvor odobrenih sredstava za
plaćanje
46.         Odobrena sredstva unijeta u
proračunsku liniju EGF-a u proračunu za 2014. upotrijebit će se
za pokrivanje iznosa od 25 937 813 EUR.
Prijedlog
ODLUKE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o aktivaciji Europskog fonda za prilagodbu
globalizaciji u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog
sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta,
Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini i dobrom financijskom
upravljanju (zahtjev EGF/2013/014 FR/Air France iz Francuske)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ)
br. 1927/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od
20. prosinca 2006. o osnivanju Europskog fonda za prilagodbe
globalizaciji[20],
a posebno njezin članak 12. stavak 3.,
uzimajući u obzir Uredbu (EU)
br. 1309/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca
2013. o Europskom fondu za prilagodbu globalizaciji (2014. – 2020.) i
stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1927/2006[21],
uzimajući u obzir
Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između
Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o
suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju[22], a posebno njegovu
točku 13.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije[23],
budući da:
(1)       Europski fond za prilagodbu
globalizaciji (EGF) osnovan je radi pružanja dodatne potpore radnicima koji su
otpušteni kao višak slijedom velikih strukturnih promjena u tokovima svjetske
trgovine nastalih zbog globalizacije te da bi im se olakšala reintegracija na
tržište rada.
(2)       Vrijednost EGF-a ne smije
premašiti maksimalni godišnji iznos od 150 milijuna EUR (cijene iz
2011.), kako je utvrđeno člankom 12. Uredbe Vijeća (EU,
Euratom) br. 1311/2013 kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir
za razdoblje 2014. – 2020.[24]
(3)       Francuska je
20. prosinca 2013. dostavila zahtjev za aktivaciju EGF-a u vezi s
otpuštanjima u poduzeću Air France te ga je do 24. srpnja 2014.
dopunjavala dodatnim podacima. Taj je zahtjev u skladu sa zahtjevima za
određivanje financijskih doprinosa kako je utvrđeno
člankom 10. Uredbe (EZ) br. 1927/2006. Komisija stoga predlaže
osiguravanje iznosa od 25 937 813 EUR.
(4)       EGF bi stoga trebalo
aktivirati kako bi se osigurao financijski doprinos za zahtjev koji je
podnijela Francuska,
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
Članak 1.
U okviru općeg proračuna Europske
unije za financijsku godinu 2014. osigurava se 25 937 813 EUR iz
Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (EGF) u odobrenim sredstvima za
preuzimanje obveza i odobrenim sredstvima za plaćanje.
Članak 2.
Ova Odluka objavljuje se u Službenom listu
Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu
Za Europski parlament                                  Za
Vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
[1]               SL L 347, 20.12.2013., str. 884.
[2]               SL L 406, 30.12.2006., str. 1. Vidi i
članak 23. Uredbe (EU) br. 1309/2013,
SL L 347, 20.12.2013., str. 855.
[3]               U skladu s člankom 3. trećim stavkom
Uredbe (EZ) br. 1927/2006.
[4]               Prijevoz između EU-27 i Sjeverne Amerike pao je za
0,5 %, EU-27 i Južne Amerike za 1,8 %, EU-27 i Afrike za 2,8 % i
EU-27 i Azije za 1,2 %.
[5]               http://www.icao.int/Newsroom/News%20Doc%202013/COM.43.13.ECON-RESULTS.Final-2.en.pdf
[6]               IAG uključuje British Airways i Iberiju.
[7]               Izvor: Les compagnies aériennes européennes sont-elles mortelles?
Perspectives à vingt ans
[8]               Koeficijent
zaduženosti definiran je kao omjer ukupnog duga i ukupne imovine.
[9]               http://online.wsj.com/articles/qatar-airways-confirms-purchase-of-50-boeing-777x-aircraft-1405504408
[10]             http://dohanews.co/qatar-airways-to-buy-50-long-haul-b777x-planes-from-boeing/
[11]             Direccte
(Directions régionales des entreprises, de la concurrence, de la consommation,
du travail et de l'emploi) http://www.direccte.gouv.fr/. Direccte
je osnovan 2010. te okuplja razne administrativne službe povezane s trgovinom,
turizmom, obrtništvom, poslovnim obavješćivanjem, industrijom, radom i
zapošljavanjem, konkurentnošću i potrošačima.
[12]             Institut
national de la statistique et des études économiques (INSEE). http://www.insee.fr
[13]             Kad je riječ o dopustu za traženje novog posla („congé
de reclassement”), u skladu s člankom L1233-71 Zakona o radu
poduzeće koje zapošljava više od tisuću radnika treba predložiti
mjere koje su u njemu utvrđene i koje će trajati najmanje četiri
mjeseca. U skladu s prethodno spomenutim zakonodavstvom, razdoblje od petog
mjeseca nadalje nije obvezno i njime se možda ispunjavaju uvjeti za doprinos iz
EGF-a u skladu s člankom 6. stavkom 1. Uredbe (EZ)
br. 1927/2006. Air France je odlučio predložiti da se navedena mjera
provodi u najduljem mogućem razdoblju od 12 mjeseci. Zahtjevom nisu predviđeni
doprinosi za prva četiri mjeseca trajanja dopusta za traženje novog posla,
što odgovara najkraćem mogućem trajanju u skladu sa zakonom.
[14]             Iznimno od toga, radnicima koji pohađaju „parcours
encadré” (tj. strukovno osposobljavanje duljeg trajanja za tražene poslove)
dopust za traženje novog posla može se produljiti do najviše 15 mjeseci kako bi
se njime obuhvatili dovršetak parcours encadréa i dodatna tri mjeseca
usporednog traženja posla.
[15]             CAP (certificat d'aptitude professionnelle) je
kratica za potvrdu o stručnoj sposobnosti.
[16]             Conducteur(trice) du transport routier interurbain de
voyageurs (CTRIV)
[17]             „mikro-socijalno”, krajnje pojednostavljen socijalni
sustav itd.
[18]             Régime
Social des Indépendants (socijalni program za samozaposlene osobe).
[19]             SL C 373,
20.12.2013., str. 1.
[20]             SL L 406,
30.12.2006., str. 1.
[21]             SL
L 347, 20.12.2013., str. 855.
[22]             SL C 373,
20.12.2013., str. 1.
[23]             SL C […], […], str. […].
[24]             SL L 347, 20.12.2013., str. 884.