				|

		52013PC0794

			Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o izmjeni Uredbe (EZ) br. 861/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o uvođenju europskog postupka za sporove male vrijednosti i Uredbe (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog /* COM/2013/0794 final - 2013/0403 (COD) */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
1.1.        Opći kontekst prijedloga
Uredba 861/2007 o uvođenju europskog
postupka za sporove male vrijednosti donesena je 11.srpnja 2007.[1] u cilju jačanja
pristupa pravosuđu pojednostavljivanjem i ubrzavanjem prekograničnih
sporova male vrijednosti i smanjenjem troškova takvih sporova. Nadalje, cilj je
Uredbe bio olakšati izvršenje uklanjanjem potrebe za posrednim postupcima
(egzekvatura) kako bi se omogućilo priznavanje i izvršenje presuda
donesenih u jednoj državi članici u drugim državama članicama.
Uredbom je, uz postupke koji postoje u skladu
sa zakonima država članica, uveden alternativni postupak za
prekogranične predmete u slučajevima kada vrijednost zahtjeva ne
prelazi 2 000 EUR.  Uredba se primjenjuje u EU-u (osim u Danskoj) od 1.
siječnja 2009. Postupak je u načelu pisani postupak koji se temelji
na standardnim obrascima i na njega se primjenjuju strogi rokovi. Zastupanje po
odvjetniku nije obavezno i potiče se uporaba elektroničkih
načina komunikacije. Nadalje, stranka koja nije uspjela u postupku mora
snositi troškove postupka uspješne stranke samo u mjeri u kojoj su oni
razmjerni tužbenom zahtjevu. Postupak mogu koristiti potrošači i
poduzeća koji su uključeni i prekogranične transakcije u EU-u
kao način lakšeg pristupa pravdi i ostvarivanju prava.
U članku 28.Uredbe zahtijeva se od
Komisije da do 1. siječnja 2014. podnese Europskom parlamentu, Vijeću
i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru detaljno izvješće o primjeni
Uredbe, između ostalog u odnosu na prag od 2 000 EUR. Uz ovo izvješće
prilažu se, prema potrebi, prijedlozi izmjena.
1.2.        Potreba za revizijom
europskog postupka za sporove male vrijednosti
U trenutku kada se
Europska unija suočava s najvećom gospodarskom krizom u svojoj
povijesti, poboljšanje učinkovitosti pravosuđa u Europskoj uniji
postalo je važan čimbenik u poticanju gospodarskih aktivnosti[2]. Jedna je od mjera za promicanje učinkovitosti pravosuđa u
EU-u revizija Uredbe o uvođenju europskog postupka za sporove male
vrijednosti.
Uredba je donesena jer se uviđa da se
problemi neučinkovitih sporova male vrijednosti povećavaju u
slučaju tužbenih zahtjeva male vrijednosti koji se podnose preko granica
država članica EU-a. U tim situacijama nastaju dodatni problemi jer stranke
nisu upoznate sa stranim zakonima i postupcima na stranim sudovima, postoji
veća potreba za usmenim i pismenim prevođenjem te je potrebno
putovati u inozemstvo na usmene rasprave. Uslijed
povećanja prekogranične trgovine u EU-u posljednjih godina i
očekivanog daljnjeg porasta u nadolazećim godinama, javlja se još
veća potreba osigurati učinkovite mehanizme pravnih lijekova kojima
će se podržati gospodarske aktivnosti.
Zahvaljujući standardnim obrascima i
besplatnoj pomoći strankama za ispunjavanje tih obrazaca, postupkom se sudovima
omogućuje da zahtjeve rješavaju u potpunosti putem pisanog postupka,
čime se uklanja potreba za putovanjem na usmene rasprave - osim u iznimnim
okolnostima kada presudu nije moguće donijeti na temelju pisanih dokaza -
te potrebe za zastupanjem po odvjetniku. Uredbom se potiče sudove da za
prihvaćanje tužbenih zahtjeva i organizaciju usmenih rasprava koriste
sredstva komunikacije na daljinu. I konačno, presuda slobodno kruži
među državama članicama, bez potrebe za dodatnim posrednim postupcima
za priznavanje i izvršavanje[3].

Međutim, unatoč koristima koje bi
mogao donijeti u odnosu na smanjenje troškova i trajanje prekograničnih
sporova, postupak još uvijek nije dovoljno poznat i nekoliko godina nakon
početka primjene Uredbe još se uvijek ne koristi dovoljno. Europski
parlament potvrdio je u Rezoluciji iz 2011[4]
da je potrebno učiniti više u smislu pravne sigurnosti, jezičnih
prepreka i transparentnosti postupaka. Pozvao je Komisiju da poduzme korake
kojima će osigurati da potrošači i poduzeća budu svjesniji
postojećih pravnih instrumenata, primjerice postupaka za sporove malih
vrijednosti, te da ih više koriste. Potrošači i zainteresirane strane iz
poslovnog sektora istaknuli su činjenicu da bi Uredbu trebalo dodatno
unaprijediti kako bi koristila potrošačima i poduzećima, posebno
MSP-ovima. Države članice utvrdile su i određene nedostatke u
postojećoj Uredbi koje bi trebalo ukloniti.
Problemi nastaju uglavnom
zbog manjkavosti postojećih pravila, kao što je ograničeno
područje primjene u smislu niskih pragova i prekogranične
pokrivenosti te zbog postupka koji je još uvijek prenaporan, skup i dugotrajan
i ne odražava tehnološki napredak ostvaren u pravosudnim sustavima država
članica od donošenja Uredbe. Čak i kada su problemi vezani uz nedovoljnu
provedbu postojećih pravila–, kao što je to u određenoj mjeri
slučaj s problemom manjka transparentnosti, treba priznati da pravila iz
Uredbe nisu uvijek jasna. U cilju rješavanja problema
manjka svijesti, Europska komisija već je pokrenula nekoliko mjera, na
primjer, niz tematskih seminara u državama članicama kako bi MSP-ove upoznala s tim
postupkom, objavu praktičnog vodiča i distribuciju modula
podučavanja za osposobljavanje europskih poduzetnika u tom području.
Komisija je reviziju Uredbe navela u Izvješću
o građanstvu za 2013.[5]
kao jednu od aktivnosti usmjerenih na jačanje prava građana Unije u
smislu lakšeg rješavanja sporova u slučaju kupnje u drugoj državi
članici. Inicijativa je uključivala i Europsku agendu za
potrošače[6]
kao način lakšeg ostvarivanja prava potrošača. Osim toga,
modernizacijom Uredbe podržavaju se postojeći politički prioriteti
EU-a koji imaju za cilj promicanje gospodarskog oporavka i održivog rasta,
pojednostavljivanje sudskih postupaka i lakši pristup za MSP-ove
1.3.        Potreba za revizijom
članka 17. Uredbe (EZ) br. 1896/2006
U kontekstu postupka europskog platnog naloga,
prigovor koji uloži tuženik vodi do automatskog nastavka postupka u okviru
redovnog građanskog postupka. Međutim, otkada je uspostavljen
europski postupak za sporove male vrijednosti, to ograničenje više nije
opravdano u odnosu na tužbene zahtjeve u okviru područja primjene Uredbe 861/2007.

Prema tome, u Uredbi (EZ) br. 1896/2006
treba precizirati da bi, kada je spor u okviru područja primjene Europskog
postupka za sporove male vrijednosti, postupak trebao biti dostupan i stranci u
postupku europskog platnog naloga koja je uložila prigovor na europski platni
nalog.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENE UČINKA
Komisija je održala nekoliko savjetovanja
u cilju prikupljanja podataka o trenutačnoj primjeni Uredbe te o
mogućim elementima njezine revizije. Rezultati savjetovanja poslužili su
kao korisni pokazatelji politike u vezi sa stajalištima zainteresiranih strana
i država članica i uzeti su u obzir u postupku procjene učinka.
U studenome i prosincu 2012.[7] provedena je anketa
Eurobarometra za procjenu svijesti, očekivanja i iskustava europskih
građana u odnosu na primjenu Uredbe. Prema toj anketi 71 % tužbenih
zahtjeva potrošača trenutačno je u okviru praga od 2 000 EUR
koji je utvrđen u Uredbi. Prosječan minimalni iznos za koji su se
potrošači voljni sporiti u drugoj državi članici iznosi 786 EUR.
Ukupno 12 % ispitanika bilo je svjesno postojanja europskog postupka za
sporove male vrijednosti, a 1 % svih ispitanika izjavilo je da su postupak
već koristili. Ukupno 69 % onih koji su već koristili postupak
izjavilo je da su zadovoljni. Od ispitanika koji su uspješno tužili
poduzeća u posljednje 2 godine (kod kuće i u prekograničnim
sporovima), 97 % uspješno je izvršilo presude. Najvažniji faktori koji bi
građane potakli na suđenje jesu: mogućnost provedbe postupka
pisanim putem bez odlaska na sud (33 %), provedba postupka bez potrebe za
odvjetnikom (26 %), provedba postupka putem interneta (20 %) i
provedba postupka na njihovu materinjem jeziku (24 %).
Javno savjetovanje na internetu održano je između 9. ožujka i 10. lipnja 2013. Na savjetovanju su
se prikupila stajališta o mogućim poboljšanjima i daljnjim
pojednostavljenjima kojima bi se mogle povećati koristi od europskog
postupka za sporove male vrijednosti, posebno za potrošače i MSP-ove.
Zaprimljeno je 80 odgovora od velikog broja zainteresiranih strana, primjerice
udruženja potrošača i poduzeća, sudaca, odvjetnika i akademika.
Rezultati[8]savjetovanja
pokazuju da 66 % ispitanika podržava povećanje praga na do 10 000
EUR, 63 % zagovara korištenje elektroničkih sredstava u postupku i 71 %
podržava ideju da bi sudove trebalo opremiti opremom za videokonferencije ili
drugom elektroničkom komunikacijskom opremom. Samo
28 % ispitanika mislilo je da države članice pružaju besplatnu
pomoć.
Iscrpan upitnik o funkcioniranju i
praktičnoj primjeni Uredbe poslan je državama članicama početkom
travnja 2013. i Europskoj pravosudnoj mreži. Pitanjima su se nastojali
prikupiti podaci o broju predmeta u državama članicama u kojima se koristi
europski postupak za sporove male vrijednosti, o elektroničkim
komunikacijskim sredstvima koja se koriste u sudskim postupcima, o postojanju i
načinima pomoći građanima za ispunjavanje obrazaca, o rokovima u
postupku, raspravama i dokazima, o trošku postupka i potrebi za povećanjem
pragova za prihvatljive sporove male vrijednosti. Rok za odgovore bio je 15.
svibnja 2013. Ukupno 20 država članica poslalo je svoje odgovore[9].
U Europskoj pravosudnoj mreži u
nekoliko se navrata raspravljalo o primjeni europskog postupka za sporove male
vrijednosti, o mjerama koje će se poduzeti za podizanje svijesti o
postojanju tog postupka te o njegovoj primjeni i mogućim elementima za
reviziju. Na sastanku održanom 17. svibnja 2011. neke su države članice
napomenule da se u praksi ne koristi potpuni potencijal europskog postupka za
sporove male vrijednosti te da je potrebno poduzeti mjere za postupovna
poboljšanja i podizanje svijesti. Osnovana je radna skupina sa zadaćom da
izradi nacrt Praktičnog vodiča o europskom postupku za sporove male
vrijednosti za pravosudne djelatnike. Na sastanku održanom 29. i 30. svibnja 2013.
raspravljalo se o nekoliko aspekata podložnih reviziji kao što su
povećanje praga, korištenje elektroničkih komunikacijskih sredstava,
uspostava minimalnih standarda EU-a za provedbu postupka kao što je: dostupnost
videokonferencija za provedbu usmenih rasprava i transparentnost izračuna
sudskih pristojbi i njihova plaćanja te pomoć korisnicima postupka,
uključujući pravno zastupanje.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
3.1.        Glavni elementi predloženog djelovanja
Glavni su elementi predložene revizije
sljedeći:
·
proširenje područja primjene Uredbe na
prekogranične sporove do 10 000 EUR;
·
proširenje definicije prekograničnih predmeta;

·
bolje korištenje elektroničkih komunikacija,
između ostalog za dostavu određenih pismena;
·
nametanje obveze sudovima da koriste
videokonferencije, telekonferencije i druga sredstva komunikacije na daljinu za
provedbu usmenih rasprava i izvođenje dokaza;
·
određivanje najvećeg dopuštenog iznosa
sudskih pristojbi u postupku;
·
propisivanje obveze državama članicama da
uspostave načine plaćanja sudskih pristojbi na daljinu;
·
ograničenje zahtjeva za prevođenje
Obrasca D, koji sadržava Potvrdu o izvršenju, samo na sadržaj presude;
·
nametanje državama članicama obveze
informiranja o sudskim pristojbama, načinima plaćanja sudskih
pristojbi i dostupnosti pomoći za ispunjavanje obrazaca.
3.1.1.     Proširenje područja
primjene Uredbe na prekogranične sporove do10 000 EUR
Pragom od 2 000 EUR ograničava se
područje primjene Uredbe. Dok je to ograničenje manje važno za
potrošače, budući da većina njihovih tužbenih zahtjeva ne
prelazi 2 000 EUR, njime se znatno ograničava dostupnost postupka za
MSP-ove. Samo je 20 % poslovnih tužbenih zahtjeva ispod 2 000 EUR, a
tužbeni zahtjevi između 2 000 EUR i 10 000 EUR iznose do oko 30 %
svih prekograničnih tužbenih zahtjeva.
Ukupno 45 % poduzeća koja su ušla u
prekogranični spor ne podnosi tužbu jer troškovi postupka nisu razmjerni
vrijednosti spora, a 27 % ne podnosi tužbe jer bi postupak predugo trajao.
Troškovi i trajanje sporova u prekograničnim predmetima znatno bi se
smanjili kada bi vrijednost spora u prekograničnim predmetima iznosila
između 2 000 EUR i 10 000 EUR.
Posljednjih godina niz država članica
proširilo je područje primjene svojih nacionalnih pojednostavljenih
postupaka povećanjem pragova. Taj trend pokazuje da je potrebno
modernizirati pravosudne sustave i približiti ih građanima putem
pojednostavljenih, troškovno učinkovitih i brzih postupaka za više sporova
male vrijednosti. U tom kontekstu potrebno je povećati postojeći prag
od 2 000 EUR u postupcima za sporove male vrijednosti.
Povećanjem postojećeg praga
omogućit će se strankama suđenje u puno većem broju
predmeta na temelju pojednostavljenog europskog postupka. Očekuje se da bi
uslijed daljnjeg pojednostavljivanja, smanjenja troškova i skraćivanja
trajanja postupka mogli biti ponovno pokrenuti tužbeni zahtjevi od kojih se
odustalo. Glavna skupina koja će imati koristi od tog rješenja bit će
MSP-ovi, ali koristi će imati i potrošači jer jedna petina
potrošačkih zahtjeva prelazi 2 000 EUR. Poduzeća i potrošači
imat će koristi od toga što će raširenija primjena postupka
omogućiti sucima, sudskim službenicima i odvjetnicima da se bolje upoznaju
s postupkom te da ga provode bolje i učinkovitije.
3.1.2.     Proširenje definicije
prekograničnih predmeta
Uredba se trenutačno primjenjuje samo na
sporove u kojima samo jedna od stranaka ima domicil ili uobičajeno
boravište u državi članici koja nije država članica u kojoj se nalazi
sud. Međutim, Uredba se ne primjenjuje na sporove koji uključuju
stranke s domicilom u istoj državi članici a imaju važan
prekogranični element te bi stoga mogli imati koristi od primjene
europskog pojednostavljenog postupka. Primjeri uključuju predmete u sljedećim
slučajevima:
·
mjesto izvršenja ugovora u drugoj je državi članici, na primjer ugovor o najmu kuće za
odmor smještene u drugoj državi članici;
·
mjesto štetnog događaja u drugoj je državi članici, na primjer kada su stranke
sudjelovale u prometnoj nesreći u graničnoj regiji koja se nalazi u
drugoj državi članici;
·
presuda će se izvršiti u drugoj državi članici, na primjer, kada se presuda mora
izvršiti na plaći tuženika koju on prima u drugoj državi članici.
Osim toga, ako tužitelj, u skladu s odredbama
Uredbe [(EZ) No 44/2001]/[(EU) br. 1215/2012] može birati između
nadležnosti sudova u državi članici u kojoj on i tuženik imaju domicil i
nadležnosti države članice u kojoj se izvršava ugovor ili gdje se dogodio
štetni događaj, stvarni izbor tuženika u korist sudova države članice
u kojoj se nalazi uobičajeni domicil ne bi trebao utjecati na njegovu
mogućnost korištenja europskog postupka za sporove male vrijednosti, koji
bi mu inače bio dostupan.
Nadalje, zbog trenutačnog
ograničenja zabranjeni su zahtjevi u okviru europskog postupka za sporove
male vrijednosti koje sudovima država članica EU-a podnose osobe s
boravištem u trećim zemljama ili koji se pokreću protiv njih, a niti
jedan nacionalni postupak u Europi nije rezerviran za državljane predmetne
zemlje ili za građane EU-a.
Izmjenom bi europski postupak za sporove male
vrijednosti bio dostupan u svim slučajevima s prekograničnim
elementom, između ostalog one koji uključuju treće zemlje.
Posljedica toga bilo bi pojednostavljenje i smanjenje troškova te
skraćenje trajanja sporova onih građana koji mogu imati koristi od
europskog postupka za sporove male vrijednosti, na primjer, kada vještaci
moraju biti saslušani u državi članici u kojoj je izvršen ugovor ili u
kojoj se dogodio štetni događaj. Slično tome, presudu koja je donesena
u okviru europskog postupka za sporove male vrijednosti bilo bi lakše izvršiti
u drugoj državi članici u kojoj je postupak koji je doveo do određene
presude poznat i u njega se vjeruje.
Budući da sudovi u skladu s člankom 4.
stavkom 3. Uredbe imaju ovlasti preispitati je li zadovoljena osnova za
donošenje presude na temelju Uredbe, postoji minimalan rizik od zlouporabe od
strane tužitelja.
3.1.3.     Unaprjeđenje korištenja
elektroničkih komunikacija, uključujući za dostavu pismena
Više komunikacija između stranaka i
sudova može se u načelu izvršavati elektroničkim putem, čime bi
se uštedjelo vrijeme i troškovi postupka u prekograničnim predmetima,
posebno u slučaju velikih udaljenosti. Početni se zahtjev već
može predati elektroničkim putem ako države članice prihvaćaju
tu metodu. Međutim, u onim slučajevima kada se pismena moraju
uručiti strankama za vrijeme trajanja postupka[10], u Uredbi je propisano
da se to mora činiti poštanskom službom s potvrdom o primitku. Druge se
metode dostave mogu primjenjivati samo ako dostava poštanskom službom nije
moguća.
Međutim, u nekoliko država članica
već postoji elektronička dostava. Prijedlogom će se poštanska
dostava i elektronička dostava izjednačiti kako bi se tim državama
članicama omogućilo da strankama koje koriste europski postupak za
sporove male vrijednosti omoguće korištenje elektroničkih sredstava.
Pojednostavljenje i uštede na troškovima i vremenu bit će moguće samo
za sporove u državama članicama koje odluče provoditi elektroničku
dostavu dokumenata. Međutim, očekuje se da će broj država
članica koje će koristiti tehnološki napredak i dalje rasti.
U slučaju drugih komunikacija između
stanaka i sudova, koje nisu toliko važne, Uredbom će se propisati obavezno
korištenje elektroničkih komunikacija, pod uvjetom da postoji dogovor
između stranaka.
3.1.4.     Nametanje obveze sudovima da
koriste videokonferencije, telekonferencije i druga sredstva komunikacije na
daljinu za provedbu usmenih rasprava i izvođenje dokaza
Europski postupak za sporove male vrijednosti
u biti je pisani postupak. Međutim, u iznimnim okolnostima, ako su za
donošenje presude važne usmena rasprava ili saslušanje vještaka ili svjedoka,
sud može organizirati usmenu raspravu. Usmene rasprave mogu se voditi putem
videokonferencija ili drugih sredstava komunikacije na daljinu. Međutim, u
praksi se usmene rasprave često organiziraju i često se zahtijeva
fizička nazočnost stranaka, što dovodi do velikih troškova putovanja
i kašnjenja.
Izmjenom bi se u prvom redu naglasila iznimna
priroda usmenih rasprava u kontekstu tog pojednostavljenog postupka. Drugo,
sudovima bi se nametnula obveza da uvijek za usmenu raspravu koriste sredstva
komunikacije na daljinu, kao što su videokonferencija ili telekonferencija.
Kako bi se zaštitila prava stranaka, može se učiniti iznimka za stranku
koja izričito zatraži da bude nazočna na sudu.
Izmjenom se od država stranica može tražiti da
opreme sudove odgovarajućom komunikacijskom tehnologijom ako ta
tehnologija još ne postoji. Postoje razne tehnološke mogućnosti na raspolaganju
državama članicama i uključuju troškovno učinkovita sredstva
putem interneta.
3.1.5.     Određivanje najvećeg
dopuštenog iznosa sudskih pristojbi u postupku
Sudske pristojbe naplaćuju se kod
podnošenja tužbenog zahtjeva. Kada su te sudske pristojbe iznad 10 %
vrijednosti zahtjeva, smatra se da su nerazmjerne. U tom slučaju tužitelji
mogu odustati od podnošenja tužbe. U mnogim državama članicama
određuju se i minimalne pristojbe kako bi se obeshrabrila nepotrebna
suđenja i zlouporaba sudskih postupaka. Prosječna minimalna sudska
pristojba iznosi 34 EUR.
Predloženom odredbom neće se uskladiti
sudske pristojbe u državama članicama. Umjesto toga, njome će se
odrediti maksimalna gornja granica sudskih pristojbi za zahtjeve u skladu s
Uredbom izračunata kao postotak vrijednosti zahtjeva iznad kojeg se smatra
da su sudske pristojbe nerazmjerne vrijednosti zahtjeva i da stoga
onemogućuju tužiteljima sa zahtjevima manje vrijednosti pristup sudu.
Određivanjem gornje granice sudskih pristojbi u slučaju europskog postupka
za sporove male vrijednosti smanjili bi se troškovi u onim državama
članicama u kojima su pristojbe nerazmjerne s vrijednošću takvih
zahtjeva. Time bi se povećala privlačnost postupka za tužitelje.
Nadalje, mjerom se omogućuje državama
članicama da nastave naplaćivati minimalni fiksni iznos sudske
pristojbe kojom se ne bi sprječavao pristup sudu u slučaju zahtjeva
manje vrijednosti. Mjera je razmjerna s obzirom na posebnu prirodu
prekograničnih sporova koji– za razliku od domaćih sporova– redovito tužitelju
donose dodatne troškove, primjerice troškove prijevoda i, u slučaju
usmenih rasprava, troškove putovanja i usmenog prevođenja.
3.1.6.     Propisivanje obveze državama
članicama da uspostave načine plaćanja sudskih pristojbi putem
interneta
Načini plaćanja sudskih pristojbi
razlikuju se među državama članicama. Posebno kada je plaćanje u
gotovini ili biljezima jedini prihvatljivi način plaćanja, stranke
trpe putne troškove ili plaćaju odvjetnika u državni članici u kojoj
se nalazi sud, što ih može odvratiti od podnošenja tužbe. Slični problemi
nastaju kada se prihvaća samo plaćanje čekom, koji se u mnogim
državama članicama ne koriste u velikoj mjeri, ili samo putem odvjetnika.
Cilj je prijedloga obvezati države
članice da uspostave načine plaćanja na daljinu kao što su
minimalni bankovni prijenosi ili sustavi plaćanja putem interneta
kreditnom ili debitnom karticom. Vjerojatno će se povećati
općenita učinkovitost pravosudnog sustava zbog kraćeg vremena
trajanja postupaka i uštede na troškovima.
3.1.7.     Ograničenje zahtjeva za
prevođenje potvrde o izvršenju iz Obrasca D samo na sadržaj presude
U fazi izvršenja presude stranka koja traži
izvršenje mora dati prevesti potvrdu o izvršenju iz Obrasca D ovlaštenom
prevoditelju na jezik/jezike države članice u kojoj se izvršava presuda.
Samo nekoliko država članica prihvaća Obrazac D na drugim jezicima
pored onih na svom jeziku.
Obveza prevođenja Obrasca D nameće
nepotrebne troškove jer bi se obveza prevođenja trebala odnositi samo na
Odjeljak 4.3. obrasca (sadržaj presude), zato što su drugi dijelovi već
dostupni na svim jezicima. Međutim, prevoditelji često naplaćuju
prijevod cijelog obrasca. Stranku koja želi izvršiti presudu rezultirajući
nepotrebni troškovi, uz druge troškove, mogu odvratiti od tužbe ili traženja
izvršenja tužbe.
Izmjenom će se ograničiti zahtjev za
prevođenje samo na obrazloženje presude iz točke 4.3. Obrasca D.
3.1.8.     Nametanje državama
članicama obveze informiranja o sudskim pristojbama, načinima
plaćanja sudskih pristojbi i dostupnosti pomoći za ispunjavanje
obrazaca.
Iako države članice trenutačno imaju
obvezu prijaviti Komisiji, u svrhe objave tih podataka, nadležne sudove,
prihvaćene načine komunikacije, dostupnost žalbe, prihvaćene
jezike za izvršenje i tijela za izvršenje (članak 25.), još uvijek
nedostaju podaci o sudskim pristojbama i načinima plaćanja sudskih
pristojbi. Obveza suradnje između država članica u odnosu na objavu
podataka o troškovima (članak 24.) nije dovela do veće
transparentnosti tih elemenata. Nadalje, u mnogim slučajevima ne provodi
se obveza država članica da pružaju praktičnu pomoć u
ispunjavanju obrazaca (članak 11.).
Obvezom država članica da obavijeste
Komisiju o sudskim pristojbama i načinima plaćanja za europski
postupak za sporove male vrijednosti i dostupnosti praktične pomoći
strankama te obvezom Komisije da objavljuje takve podatke poboljšala bi se
transparentnost, a time i pristup pravosuđu.
3.2.        Druge tehničke izmjene
Moguće je unaprijediti nekoliko odredbi
Uredbe (EZ) br. 861/2007 kako bi se uzele u obzir najnovije promjene, kao
što je stupanje na snagu Ugovora iz Lisabona i sudska praksa Suda Europske
unije.
Prvo, članke 26. i 27. Uredbe treba
uskladiti s novim postupkom delegiranja ovlasti koji je utvrđen u
članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
Drugo, bit će potrebno pojasniti
članak 18. Uredbe kako bi se izbjegli problemi u praksi slični onima
iz nedavnog zahtjeva za donošenje odluke o prethodnom pitanju koji je podnesen
Sudu Europske unije i u kojem je Sud pozvan protumačiti sličnu odredbu
u kontekstu Uredbe (EZ) br. 1896/2006[11].
Isto pravo traženja preispitivanja odluke oblikovano je na malo drugačiji,
ali jasniji način, u Uredbi (EZ) br. 4/2009 o nadležnosti,
mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima
koje se odnose na obvezu uzdržavanja. Ne postoji razlog zašto su te odredbe o
preispitivanju, kojima se nastoji ostvariti isti cilj, različito
oblikovane u različitim europskim propisima. Cilj je predložene revizije
pojasniti pravo podnošenja zahtjeva za preispitivanjem na način koji je u
skladu s Uredbom 4/2009.
3.3.        Pravna osnova
Uredba (EZ) No 861/2007 donesena je u skladu s
člankom 61. točkom (c) UEZ-a, u kojem je propisano da Vijeće
donosi mjere u području pravosudne suradnje u građanskim stvarima i
člankom 67. stavkom 1. UEZ-a u kojem je definiran zakonodavni postupak
koji treba slijediti. Nakon stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona, revizija
Uredbe (EZ) br. 861/2007 temeljit će se na članku 81. stavku 2.
točkama (a), (c) i (f) UFEU-a.
3.4.        Supsidijarnost i
proporcionalnost
Potreba za djelovanjem EU-a već je
utvrđena u 2007. kada je donesena Uredba (EZ) br. 861/2007. Ovo pitanje ima transnacionalne aspekte koji se ne mogu riješiti na
zadovoljavajući način pojedinačnim djelovanjem država
članica. Cilj povećanja povjerenja
potrošača i poduzeća, posebno MSP-ova, u prekograničnoj trgovini
i pristupu pravosuđu u prekograničnim sporovima ne može se ostvariti
bez izmjena postojeće Uredbe kako bi se bolje odražavale promjene od 2007.
i prijavljeni nedostaci u primjeni Uredbe (EZ) br. 861/2007.
Nacionalni pojednostavljeni postupci, ako
postoje, vrlo su različiti i u smislu praga i u smislu postignute
jednostavnosti postupaka. Kada ne bi bilo ujednačenih postupovnih
standarda koji se primjenjuju u cijelom EU-u, dodatna svojstvena složenost i
trošak prekogranične tužbe, koji su rezultat neupoznatosti stranaka sa
stranim postupovnim pravom, potrebe za pismenim i usmenim prevođenjem i
potrebe putovanja na usmene rasprave, povećali bi nerazmjernost troškove i
trajanje spora u odnosu na domaće sporove.
Narušeno tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu zbog neravnoteže između
postupovnih sredstava koja su na raspolaganju tužiteljima/vjerovnicima u
različitim državama članicama zahtijeva djelovanje u cijelom EU-u kojime
se jamči ravnopravnost vjerovnika i dužnika u cijelom EU-u. Na primjer,
bez revizije, trenutačni prag mnoge bi MSP-ove u prekograničnom sporu
ostavio bez pristupa pojednostavljenom i ujednačenom sudskom postupku u
svim državama članicama. Nadalje, kada ne bi postojala gornja granica za
nerazmjerne sudske pristojbe u cijelom EU-u te mogućnost plaćanja
sudskih pristojbi načinima plaćanja na daljinu, mnogi vjerovnici ne
bi imali pristup sudu.
Osim toga, djelovanje na
razini EU-a dovelo bi do jasnih prednosti u usporedbi s djelovanjem na razini
država članica u odnosu na učinkovitost jer će se izmijenjenom
Uredbom uspostaviti ujednačeni postupovni alati za sve prekogranične
sporove u njezinu području primjene, bez obzira na to gdje se u EU-u
održava rasprava. Revizijom će se poboljšati pristup pravosuđu,
posebno za velik udio sporova male vrijednosti u koje su uključeni
MSP-ovi, koji su sada izvan područja primjene Uredbe te za potrošače
i MSP-ove koji sudjeluju u prekograničnim sporovima koji su izvan trenutačne
definicije Uredbe. Nadalje, revizijom bi se povećala učinkovitost
postupka u odnosu na sve zahtjeve u području primjene Uredbe jer će
postati dostupna ujednačena postupovna pravila kojima se dodatno
pojednostavljuju prekogranični sporovi i smanjuju se njihovi troškovi.
Lakšim pristupom učinkovitim sudskim postupcima za veći broj
vjerovnika koji sudjeluju u sporovima male vrijednosti oslobodit će se
protok kapitala, što će dovesti do većeg povjerenja u
prekograničnu trgovinu i do boljeg funkcioniranja unutarnjeg tržišta.
Revizijom će se dalje
pojednostaviti izvršenje presuda, posebno u slučaju zahtjeva iznad
postojećeg praga te će se izgraditi veće povjerenje između
sudova i tijela za izvršavanje presuda koji će biti upoznati s europskim
postupkom za sporove male vrijednosti.
3.5.        Temeljna prava
Kako je opisano u procjeni učinka koja je
priložena uz ovaj prijedlog i u skladu sa strategijom Unije za učinkovitu
provedbu Povelje o temeljnim pravima Europske unije, svi elementi reforme u
skladu su sa pravima iz Europske povelje o temeljnim pravima.
Zajamčeno je pravo na
pošteno suđenje (članak 47. stavak 2. Povelje) jer će izmjena
dovesti do lakšeg pristupa pravosuđu u slučaju zahtjeva male
vrijednosti u svim prekograničnim predmetima. Nadalje, uspostavljena su
postupovna jamstva kako bi se osiguralo da daljnje pojednostavljenje postupka
koje se uvodi predloženim izmjenama ne bi imao negativan učinak na prava
stranaka. Prema tome, elektronička dostava s potvrdom
primitka koristit će se samo kada se stranke tako dogovore; iznimka od
obvezne rasprave putem videokonferencije ili  telekonferencije uvijek će
postojati za stranku koja se želi pojaviti na sudu i, u slučaju zahtjeva
većih od 2 000 EUR, sudovi neće smjeti odbiti usmenu raspravu
koja se provodi komunikacijskim sredstvima na daljinu ako to zatraži barem
jedna od stanaka.
3.6.        Posljedice za proračun
Jedini utjecaj predložene Uredbe na
proračun Europske unije sastoji se od jednokratnih troškova pripreme
izvješća 5 godina od datuma primjene Uredbe.
2013/0403 (COD)
Prijedlog
UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 861/2007
Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o uvođenju
europskog postupka za sporove male vrijednosti i Uredbe (EZ) br. 1896/2006
Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju
postupka za europski platni nalog
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 81.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske
komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
gospodarskog i socijalnog odbora[12],
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)       Uredbom (EZ) br. 861/2007
Europskog parlamenta i Vijeća[13]
uspostavljen je europski postupak za sporove male vrijednosti. Ona se
primjenjuje na sporne  i nesporne prekogranične građanske i
trgovačke tražbine u vrijednosti koja ne prelazi 2 000 EUR.  Njome je
osigurano da se presude donesene u ovom postupku mogu izvršavati bez posrednog
postupka, posebno bez potrebe za izjavom o izvršivosti u državi članici u
kojoj se izvršavaju (ukidanje egzekvature).  Opći cilj Uredbe bio je
poboljšati pristup pravosuđu smanjenjem troškova i ubrzavanjem građanskog
postupka za potrošače i poduzeća u odnosu na postupke na koje se
primjenjuje ta Uredba.
(2)       Uredbom (EZ) br. 861/2007
traži se od Komisije da do 1. siječnja 2014. podnese Europskom parlamentu,
Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru detaljno izvješće
u kojem se preispituje primjena europskog postupka za sporove male vrijednosti,
uključujući ograničenje vrijednosti zahtjeva koji se mogu
podnositi u okviru tog postupka.
(3)       U izvješću Komisije[14] o primjeni Uredbe (EZ)
br. 861/2007 definirane su prepreke ostvarivanju punog potencijala
europskog postupka za sporove male vrijednosti u korist potrošača i
poduzeća, posebno malih i srednjih poduzeća. U izvješću je
prikazano, između ostalog, da se niskim pragom iz postojeće Uredbe
mnogi potencijalni tužitelji u prekograničnim sporovima lišavaju
mogućnosti korištenja pojednostavljenog postupka. Nadalje, nekoliko
elemenata postupka moguće je dodatno pojednostaviti u cilju smanjenja
troškova i trajanja spora. U izvješću je zaključeno da bi se te prepreke
mogle najučinkovitije ukloniti izmjenama Uredbe.
(4)       Potrošači bi trebali
biti u mogućnosti u cijelosti iskoristiti koristiti mogućnosti koje
nudi jedinstveno tržište i povjerenje im ne bi smjelo biti ograničeno zbog
nedostatka učinkovitih pravnih lijekova za sporove s prekograničnim–
elementom. Cilj je poboljšanja europskog postupka za sporove male vrijednosti
koja su predložena u ovoj Uredbi potrošačima ponuditi učinkoviti
pravni lijek i tako pridonijeti ostvarivanju njihovih prava u praksi.
(5)       Povećanje praga do 10 000
EUR bilo bi posebno korisno malim i srednjim poduzećima, koja su
trenutačno obeshrabrena i ne žele pokretati sporove jer su prema
nacionalnim redovnim ili pojednostavljenim postupcima troškovi sporova
nerazmjerni vrijednosti spora i/ili su sudski postupci dugotrajni.
Povećanjem praga olakšao bi se pristup djelotvornim i troškovno
učinkovitim pravnim lijekovima u prekograničnim sporovima koji
uključuju mala i srednja poduzeća. Lakšim pristupom pravosuđu
povećalo bi se povjerenje u prekogranične transakcije i u potpunosti
bi se iskoristile mogućnosti koje nudi unutarnje tržište.
(6)       Europski postupak za sporove
male vrijednosti primjenjuje se na sve tražbine s prekograničnim
elementom. To uključuje slučajeve kada stranke imaju domicil u istoj
državi članici te se samo mjesto izvršavanja ugovora, mjesto gdje se
dogodio štetni događaj ili mjesto izvršenja presude nalaze u drugoj državi
članici. Konkretno, ako tužitelj, u skladu s Uredbom (EZ) No 44/2001[15][Uredbom (EU) br. 1215/2012
Europskog parlamenta i Vijeća [16]]
može birati između nadležnosti sudova u državi članici u kojoj on i
tuženik imaju domicil i nadležnosti države članice u kojoj se izvršava
ugovor ili gdje se dogodio štetni događaj, stvarni izbor tuženika u korist
sudova države članice u kojoj se nalazi uobičajeni domicil ne bi
trebao utjecati na njegovu mogućnost korištenja europskog postupka za
sporove male vrijednosti, koji bi mu inače bio dostupan. Nadalje, europski
postupak za sporove male vrijednosti trebao bi biti dostupan i u predmetima
pred sudovima u državama članicama EU-a koje pokreću ili osobe s
boravištem u trećim zemljama ili koje se pokreću protiv tih osoba.
(7)       Uredba bi se trebala
primjenjivati samo u prekograničnim sporovima, ali ništa ne smije
spriječiti države članice da primijene jednake odredbe i na unutarnje
postupke za sporove male vrijednosti.
(8)       Europski postupak za sporove
male vrijednosti moguće je dalje unaprijediti na način da se
iskoristi tehnološki razvoj u području pravosuđa kojime se uklanjaju
geografske udaljenosti i njihove posljedice u smislu visokih troškova i
trajanja postupka kao čimbenika koji obeshrabruju pristup pravosuđu.
(9)       Kako bi se još više skratilo
trajanje postupka, potrebno je dalje poticati korištenje moderne komunikacijske
tehnologije. Podnošenje zahtjeva u okviru europskog postupka za sporove male
vrijednosti putem elektroničkih komunikacijskih sredstava trebalo bi biti
moguće u onim državama članicama u kojima ta tehnologija već
postoji. U odnosu na dokumente koje je potrebno dostaviti strankama, elektronička
dostava mora biti ravnopravna poštanskoj dostavi u svim državama članicama
u kojima postoji potrebna tehnologija. Za sve druge vrste pisane komunikacije
između stranaka i sudova elektronička sredstva imaju prednost pred
poštanskom službom. Stranke bi u svim slučajevima trebale imati izbor
između elektroničkih i tradicionalnijih načina podnošenja
zahtjeva, dostave ili komunikacije.
(10)     Sud koji donosi presudu trebao
bi presudu dostaviti tužitelju i tuženiku u skladu s načinima
predviđenima u ovoj Uredbi.
(11)     Europski postupak za sporove
male vrijednosti u biti je pisani postupak. Međutim, iznimno se mogu
održavati usmene rasprave ako presudu nije moguće donijeti na temelju
pisanih dokaza stranaka. Nadalje, u cilju zaštite postupovnih prava stranaka, ako
vrijednost spora prelazi 2 000 EUR, usmena rasprava mora se uvijek organizirati
na zahtjev barem jedne od stranaka. I konačno, sudovi bi trebali nastojati
postići nagodbu između stranaka te bi stoga, ako stranke pokažu da su
se voljne nagoditi, sud trebao u tu svrhu organizirati usmenu raspravu.
(12)     Usmene rasprave i
izvođenje dokaza saslušanjem svjedoka, vještaka ili stranaka moraju se
provoditi sredstvima komunikacije na daljinu. To ne bi trebalo utjecati na
pravo stranke u postupku da dođe na usmenu raspravu. U kontekstu usmenih
rasprava i izvođenja dokaza, države članice moraju koristiti moderna
sredstva komunikacije na daljinu koja omogućuju osobama da budu saslušane
bez potrebe za putovanjem na sud. Ako osoba koja svjedoči ima domicil u
državi članici koja nije država članica u kojoj se nalazi sud, usmene
rasprave moraju se organizirati u skladu s pravilima iz Uredbe Vijeća (EZ)
br. 1206/2001[17].
Ako osoba koja svjedoči ima domicil u državi članici u kojoj se
nalazi nadležni sud ili u trećoj zemlji, usmena se rasprava može održati
putem videokonferencije, telekonferencije ili drugim prikladnim tehnologijama
za komunikaciju na daljinu u skladu s nacionalnim pravom. Stranka uvijek mora
imati pravo prisustvovati usmenoj raspravi na sudu ako je tako zatražila. Sud
bi trebao koristiti najjednostavniju i najjeftiniju metodu izvođenja
dokaza.
(13)     Potencijalni troškovi spora
mogu igrati ulogu u odluci tužitelja hoće li pokrenuti postupak. Sudske
pristojbe mogu, uz ostale troškove, obeshrabriti tužitelje podizanja tužbe,
posebno u onim državama članicama u kojima su sudske pristojbe
nerazmjerne. Kako bi se osigurao pristup pravosuđu u prekograničnim
sporovima male vrijednosti, sudske pristojbe trebale bi biti razmjerne
vrijednosti spora. Uredbom se ne namjeravaju usklađivati sudske pristojbe;
umjesto toga, njome se određuje najviša granica sudskih pristojbi koja bi
postupak učinila dostupnim značajnom broju tužitelja te istovremeno
omogućili državama članicama diskrecijsko pravo odabira načina
izračuna sudskih pristojbi i njihova iznosa.
(14)      Zbog plaćanja sudskih
pristojbi ne bi trebalo zahtijevati od tužitelja da putuje ili da u tu svrhu
uzima odvjetnika. Svi sudovi nadležni u europskim postupcima za sporove male
vrijednosti trebali bi prihvaćati barem plaćanja putem interneta
bankovnim prijenosom i kreditnom ili debitnom karticom.
(15)     Podaci o sudskim pristojbama i
načinima plaćanja, kao i o tijelima i organizacijama nadležnima za
praktičnu pomoć u državama članicama, moraju biti
transparentniji i dostupni na internetu. Države članice moraju te podatke
pružati Komisiji, koja bi trebala osigurati njihovu objavu i distribuciju.
(16)     U Uredbi (EZ) br. 1896/2006
Europskog parlamenta i Vijeća[18]
treba precizirati da bi, kada je spor u okviru područja primjene Europskog
postupka za sporove male vrijednosti, postupak trebao biti dostupan i stranci u
postupku europskog platnog naloga koja je uložila prigovor na europski platni
nalog.
(17)     U cilju bolje zaštite
tuženika, u standardnim obrascima sadržanima u Prilozima I,. II., III. i IV.
Uredbi (EZ) br. 861/2007 trebale bi biti sadržane informacije o
posljedicama za tuženika ako on ne podnese prigovor na zahtjev ili se ne
odazove sudskom pozivu, posebno mogućnost donošenja ili izvršenja presude
protiv tuženika i odgovornosti za troškove u vezi sa sudskim postupkom.
Informacije iz Priloga trebale bi odražavati izmjene predviđene ovom
Uredbom, primjerice one kojima je cilj olakšavanje uporabe sredstava
komunikacije na daljinu između sudova i stranaka u sporu.
(18)     U odnosu na izmjene Priloga
I., II., III. i IV. ovoj Uredbi, na Komisiju treba delegirati ovlast donošenja
akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
Posebno je važno da Komisija tijekom pripremnih aktivnosti izvrši
odgovarajuće konzultacije, uključujući konzultacije na
stručnoj razini. Prilikom izrade i sastavljanja delegiranih akata Komisija
treba osigurati istovremenu, pravodobnu i odgovarajuću dostavu relevantnih
dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(19)     U skladu s člancima 1. i 2.
Protokola o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem
slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o
funkcioniranju Europske unije, [Ujedinjena Kraljevina i Irska izvijestile su o
svojoj želi da sudjeluju u donošenju i primjeni ove Uredbe]/[ne dovodeći u
pitanje članak 4. Protokola, Ujedinjena Kraljevina i Irska ne sudjeluju u
donošenju ove Uredbe koja za njih nije obvezujuća niti se na njih
primjenjuje].
(20)     Danska, u skladu s
člancima 1. i 2. Protokola o stajalištu Danske priloženog Ugovoru o
Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, ne sudjeluje u
donošenju ove Uredbe, koja je stoga ne obvezuje, niti se na nju primjenjuje.
(21)     Uredbe (EZ) br. 861/2007
i (EZ) br. 1896/2006 treba stoga na odgovarajući način
izmijeniti,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 861/2007 mijenja se kako
slijedi:
(1)
Članak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 2.
Područje primjene
1.           Ova se Uredba primjenjuje na
građanske i trgovačke stvari, bez obzira na vrstu suda, kada
vrijednost zahtjeva ne prelazi 10 000 EUR u vrijeme kada je obrazac tužbenog
zahtjeva zaprimljen od strane nadležnog suda, isključujući sve
kamate, troškove i izdatke. Ne primjenjuje se posebno na porezne,
carinske ili upravne stvari ili na odgovornost države za radnje ili propuste u
izvršavanju javnih ovlasti (acta jure imperii).
2.           Ova se Uredba ne primjenjuje
ako se u vrijeme kada je obrazac tužbenog zahtjeva zaprimljen od strane
nadležnog suda svi dolje navedeni elementi, ako je primjenjivo, nalaze u jednoj
državi članici:
(a)
domicil ili uobičajeno boravište stranaka;
(b)
mjesto izvršavanja ugovora;
(c)
mjesto gdje su nastale činjenice na kojima se
temelji tužbeni zahtjev;
(d)
mjesto izvršavanja presude;
(e)
nadležni sud.
Domicil se utvrđuje u skladu s
[člancima 59. i 60. Uredbe (EZ) br. 44/2001]/[člancima 62.i 63.
Uredbe (EU) br. 1215/2012].
3.           Ova se Uredba ne primjenjuje
na pitanja u vezi s:
(a)
statusom ili pravnom sposobnosti fizičkih
osoba;
(b)
pravom vlasništva na temelju bračnog odnosa,
obveze uzdržavanja, oporuke i nasljeđivanja;
(c)
stečajevima, postupcima u povodu likvidacije
nesolventnih društava ili drugih pravnih osoba, sudskih nagodbi, postupaka
prisilnog poravnanja i sličnih postupaka;
(d)
socijalnim osiguranjem,
(e)
arbitražom;
(f)
radnim pravom;
(g)
najmom nepokretne imovine, osim tužbi s
novčanim zahtjevima;
(h)
povredom privatnosti i prava osobnosti,
uključujući klevetu.
4.           U ovoj Uredbi izraz „država
članica” znači „države članice osim Danske.”
(2)
Članak 3. briše se.
(3)
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
U stavku 4. drugom podstavku dodaje se
sljedeća rečenica:
„Sud o odbacivanju obavješćuje tužitelja”
(b)
Članak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Država članica mora osigurati da podaci
o tijelima ili organizacijama nadležnima za pružanje pomoći budu u skladu
sa stavkom 1. dostupni u tiskanom obliku na svim sudovima na kojima se može
pokrenuti europski postupak za sporove male vrijednosti, kao i u
elektroničkom obliku na web-mjestima tih sudova ili nadležnog
središnjeg tijela.”
(4)
U članku 5. stavak 1. zamjenjuje se
sljedećim:
1. Europski postupak za sporove male vrijednosti
pisani je postupak. Sud održava usmenu raspravu ako smatra da nije moguće
donijeti presudu na temelju pisanih dokaza koje su dostavile stranke ili ako
stranka tako zahtijeva. Sud može odbiti taj zahtjev ako smatra da, s obzirom na
okolnosti predmeta, usmena rasprava nije nužna za pravično suđenje.
Razlozi odbijanja dostavljaju se u pisanom obliku. Odbijanje se ne može
osporiti odvojeno od osporavanja same presude.
Sud ne može odbiti zahtjev za održavanje usmene
rasprave ako:
(a)
vrijednost zahtjeva prelazi 2 000 EUR, ili
(b)
su obje stranke pokazale svoju spremnost sklopiti
sudsku nagodbu i u tu su svrhu zatražile održavanje rasprave. ”
(5)
Članak 8. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 8.
Usmena rasprava
1.           Sud održava usmenu raspravu
putem videokonferencije, telekonferencije ili drugom prikladnom tehnologijom za
komunikaciju na daljinu u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1206/2001,
ako stranka koja treba biti saslušana ima domicil u državi članici koja
nije država članica u kojoj se nalazi nadležni sud.
2.           Stranka uvijek ima pravo
izaći pred sud i biti osobno saslušana, na svoj zahtjev.”
(6)
Članak 9. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 9.
Izvođenje dokaza
1.           Sud odlučuje o
načinu izvođenja dokaza i opsegu dokaza koji su potrebni za njegovu
odluku u skladu s pravilima koja se primjenjuju na dopustivost dokaza. Sud može
dopustiti izvođenje dokaza pisanim izjavama svjedoka, vještaka ili
stranaka. Ako izvođenje dokaza podrazumijeva saslušanje osobe, rasprava se
održava u skladu s uvjetima iz članka 8.
2.           Sud može izvoditi dokaze
vještačenjem ili usmenim iskazom samo ako nije moguće donijeti
presudu na temelju dokaza koje su dostavile stranke.
3.           Sud se koristi
najjednostavnijom i najmanje tegotnom metodom izvođenja dokaza.”
(7)
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 11.
Pomoć strankama
1.           Države članice dužne su
strankama osigurati praktičnu pomoć u ispunjavanju obrazaca. Takva
pomoć mora posebno biti dostupna kada se utvrđuje može li se postupak
koristiti za rješavanje predmetnog spora i za utvrđivanje nadležnog suda,
izračuna kamata i za određivanje dokumenata koji moraju biti
priloženi.
2.           Država članica dužna je
osigurati da podaci o tijelima ili organizacijama nadležnima za pružanje
pomoći budu u skladu sa stavkom 1. dostupni u tiskanom obliku na svim
sudovima na kojima se može pokrenuti europski postupak za sporove male
vrijednosti, kao i u elektroničkom obliku na web-mjestima tih sudova ili
nadležnog središnjeg tijela.”
(8)
Članak 13. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 13.
Dostava pismena i druge komunikacije
između stranaka i suda
1.           Pismena iz članka 5.
stavka 2. i članka 7. stavka 2. dostavljaju se poštanskom službom ili
elektroničkim putem s potvrdom primitka, na kojoj je naveden datum
primitka. Pismena se dostavljaju elektronički samo stranci koja je
izričito pristala unaprijed da se dokumenti mogu dostaviti
elektronički. Dostava elektroničkim putem potvrđuje se
automatskom potvrdom primitka.
2.           Sva pisana komunikacija
između suda i stranaka koja nije navedena u stavku 1. odvija se
elektroničkim putem s potvrdom primitka, ako je to dopušteno u skladu s
nacionalnim pravom i samo ako stranka prihvaća takva sredstva
komunikacije.
3.           Ako dostava u skladu sa
stavkom 1. nije moguća, dostava se obavlja na bilo koji od načina
predviđenih člancima 13. ili 14. Uredbe (EZ) br. 96/2006. Ako
komunikacija u skladu sa stavkom 2. nije moguća, može se koristiti bilo
koja druga metoda komunikacije prihvatljiva u skladu s nacionalnim pravom.”
(9)
Umeće se sljedeći novi članak:
„Članak 15a.
Sudske pristojbe i načini
plaćanja
1.           Sudske pristojbe koje se
naplaćuju za europski postupak za sporove male vrijednosti ne prelaze 10 %
vrijednosti zahtjeva, uključujući sve kamate, troškove i izdatke. Ako
države članice naplaćuju minimalne sudske pristojbe za europski
postupak za sporove male vrijednosti, one ne smiju prelaziti 35 EUR u trenutku
kada nadležni sud zaprimi obrazac zahtjeva.
2.           Država članica osigurava
da stranke mogu platiti sudske pristojbe načinima plaćanja na
daljinu, uključujući bankovni prijenos i sustav plaćanja putem
interneta kreditnom ili debitnom karticom
(10)
U članku 17. stavak 2. zamjenjuje se
sljedećim:
„2. Članci 15.a i 16. primjenjuju se na sve
pravne lijekove.”
(11)
Članak 18. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 18.
Minimalni standardi za preispitivanje
odluke
1.           Tuženik koji nije došao na
sud ima pravo zahtijevati preispitivanje odluke donesene u europskom postupku
za sporove male vrijednosti pred nadležnim sudom države u kojoj je odluka
donesena, ako:
(a)
tuženiku tužbeni zahtjev nije dostavljen dovoljno
unaprijed da može organizirati obranu
(b)
tuženik je u osporavanju tužbe bio spriječen
višom silom ili zbog izvanrednih okolnosti bez njegove krivnje,
osim ako tuženik nije osporio presudu kada je to
mogao učiniti.
2.           Rok za traženje
preispitivanja iznosi 30 dana. Rok započinje teći od dana kada je
tuženik učinkovito upoznat sa sadržajem presude i kada je bio u
mogućnosti poduzeti mjere, ali najkasnije od dana prve mjere izvršenja
zbog koje se njegovom imovinom u cijelosti ili djelomično ne može
raspolagati. Taj se rok ne može produljiti zbog udaljenosti.
3.           Ako sud odbije zahtjev za
preispitivanje odluke iz stavka 1. jer se ne primjenjuje niti jedan razlog za
preispitivanje iz tog stavka, presuda ostaje na snazi.
Ako sud odluči da je preispitivanje odluke
opravdano iz jednog od razloga iz stavka 1., odluka donesena u europskom
postupku za sporove male vrijednosti je ništava. Međutim, vjerovnik ne
gubi prava koja proizlaze iz prekida preskripcije ili razdoblja zastare.“
(12)
Članak 21. stavak 2. točka (b) zamjenjuje
se sljedećim:
(b) preslika potvrde iz članka 20. stavka 2.,
i ako je potrebno, prijevod sadržaja odluke navedenog u točki 4.3. potvrde
na službeni jezik države članice izvršenja ili, ako u njoj postoji više
službenih jezika, na službeni jezik ili na jedan od službenih jezika sudskog
postupka mjesta gdje se traži izvršenje, u skladu s pravom te države
članice, ili na drugi jezik za koji je država članica izvršenja
navela da ga može prihvatiti. Svaka država članica mora navesti barem jedan
službeni jezik ili jezike institucija Europske unije koji nisu njezini vlastiti
a koje može prihvatiti za europski postupak za sporove male vrijednosti.
Sadržaj presude iz točke 4.3. prevodi osoba koja je osposobljena na
prijevode u jednoj od država članica.”
(13)
Članak 25. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 25.
Informacije u vezi s nadležnosti
,sredstvima komunikacije, pravnim lijekovima, sudskim pristojbama,
načinima plaćanja i preispitivanjem
1.           Države članice,
najkasnije [6 mjeseci nakon stupanja na snagu Uredbe], obavješćuju
Komisiju o sljedećem:
(a)
koji su sudovi nadležni donijeti odluku u europskom
postupku za sporove male vrijednosti;
(b)
koja su komunikacijska sredstva prihvaćena u
svrhe europskog postupka za sporove male vrijednosti i dostupna sudovima u
skladu s člankom 4. stavkom 1.;
(c)
o iznosima sudskih pristojbi za europski postupak
za sporove male vrijednosti ili o načinima njihova izračunavanja te o
prihvaćenim načinima plaćanja sudskih pristojbi u skladu s
člankom 15a;
(d)
koja su tijela ili organizacije nadležni za pružanje
praktične pomoći u skladu s člankom 11.;
(e)
je li dopuštena žalba prema njihovu postupovnom
pravu u skladu s člankom 17., rok za podnošenje žalbe i kojem se sudu može
podnijeti žalba;
(f)
postupcima za traženje preispitivanja kako je
predviđeno u članku 18;
(g)
koji su jezici prihvatljivi u skladu s člankom
21. stavkom 2. točkom (b); te
(h)
koja su tijela nadležna za izvršenje te koja su
tijela nadležna za primjenu članka 23.
Države članice Komisiju obavješćuju o
svim naknadnim promjenama tih informacija.
2.           Komisija informacije dobivene
u skladu sa stavkom 1. objavljuje na bilo koji prikladan način, primjerice
objavom na internetu.”
(14)
Članak 26. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 26.
Izmjena Priloga
1.           Komisija je ovlaštena
donositi delegirane akte u skladu s člankom 27.b u odnosu na izmjene
Priloga I., II., III. i IV.”
(15)
Članak 27. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 27.
 Izvršenje delegiranja
1.           Ovlasti za donošenje
delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji u skladu s uvjetima utvrđenima u
ovom članku.
2.           Komisiji se ovlast za
donošenje delegiranih akata iz članka 26. dodjeljuje na neograničeno
vremensko razdoblje od [datum stupanja na snagu].
3.           Europski parlament ili
Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz
članka 26. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj
navedeno. Odluka proizvodi učinke na dan nakon objave u Službenom listu
Europske unije ili na kasniji datum naveden u odluci. Odluka ne utječe na
valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4.           Čim donese delegirani
akt, Komisija ga istovremeno dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
5.           Delegirani akt donesen u
skladu s člankom 26. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili
Vijeće ne izraze nikakve primjedbe u roku dva mjeseca od
obavješćivanja Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako prije
isteka navedenog roka Europski parlament i Vijeće obavijeste Komisiju da
nemaju primjedaba. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu
Europskog parlamenta ili Vijeća.”
(16)
Članak 28. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 28.
Preispitivanje
Najkasnije [5 godina od datuma primjene],
Komisija Europskome parlamentu, Vijeću te Gospodarskom i socijalnom odboru
podnosi izvješće o primjeni ove Uredbe. Prema potrebi izvješće je
popraćeno zakonodavnim prijedlozima.
U tu svrhu i do istog datuma, država članica
dostavlja Komisiji podatke o broju zahtjeva u skladu s europskim postupkom za
sporove male vrijednosti i broju zahtjeva za izvršenje presuda donesenih u
europskom postupku za sporove male vrijednosti. ”
Članak 2.
Članak 17. Uredbe (EZ) br. 1896/2006
zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 17.
Učinci ulaganja prigovora
1.           Ako se prigovor uloži u roku
iz članka 16. stavka 2., postupak se nastavlja pred nadležnim sudovima
države članice porijekla, osim ako tužitelj izričito nije zatražio da
se u tom slučaju postupak okonča. Postupak se nastavlja u skladu s
pravilima:
(a)
bilo kojeg primjenjivog pojednostavljenog postupka,
posebno postupka iz Uredbe (EZ) br. 861/2007; ili
(b)
redovnog građanskog postupka.
U slučaju kada tužitelj utjeruje tražbinu s
pomoću postupka europskog platnog naloga, ništa iz nacionalnog prava ne
dovodi u pitanje njegov položaj u naknadnom građanskom postupku.
2.           Prijenos na građanski
postupak u smislu stavka 1. točaka (a) i (b) vrši se u skladu s pravom
države članice porijekla.
3.           Tužitelj se obavješćuje
o tome je li tuženik uložio prigovor kao i o bilo kakvom prijenosu na
građanski postupak u smislu stavka 1.”
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od
dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se [6 mjeseci od dana stupanja
na snagu ove Uredbe].
Ova je Uredba u cijelosti
obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s
Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu
Za Europski Parlament                                  Za
vijeće
Predsjednik                                                    Predsjednik
ZAKONODAVNI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ
1.           OKVIR PRIJEDLOGA/INICIJATIVE

              1.1.    Naslov prijedloga/inicijative
              1.2.    Odgovarajuće područje/područja
politike u strukturi ABM/ABB
              1.3.    Vrsta prijedloga/inicijative
              1.4.    Cilj/ciljevi
              1.5.    Osnova prijedloga/inicijative
              1.6.    Trajanje i financijski utjecaj
              1.7.    Predviđena metoda/metode upravljanja
2.           MJERE UPRAVLJANJA
              2.1.    Pravila nadzora i izvješćivanja
              2.2.    Sustav upravljanja i kontrole
              2.3.    Mjere za sprečavanje prijevare i nepravilnosti
3.           PROCIJENJENI FINANCIJSKI
UTJECAJ PRIJEDLOGA/INICIJATIVE
              3.1.    Naslov/naslovi višegodišnjeg financijskog okvira i
proračunska linija/linije u okviru rashoda na koje se
prijedlog/inicijativa odnosi
              3.2.    Procijenjeni utjecaj na rashode

              3.2.1. Sažetak
procijenjenog utjecaj na rashode
              3.2.2. Procijenjeni utjecaj
na odobrena sredstva za poslovanje
              3.2.3. Procijenjeni utjecaj
na odobrena sredstva administrativne prirode
              3.2.4. Usklađenost s
tekućim višegodišnjim financijskim okvirom
              3.2.5. Sudjelovanje
trećih strana u financiranju
              3.3.    Procijenjeni utjecaj na prihode
ZAKONODAVNI
FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ
1.           OKVIR PRIJEDLOGA/INICIJATIVE

1.1.        Naslov prijedloga/inicijative

Prijedlog
Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Uredbe (EZ) br. 861/2007
Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o uvođenju
europskog postupka za sporove male vrijednosti i Uredbe (EZ) br. 1896/2006
Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju
postupka za europski platni nalog
1.2.        Odgovarajuće
područje/područja politike u strukturi ABM/ABB[19]
Glava
33 – pravosuđe
1.3.        Vrsta prijedloga/inicijative
¨Prijedlog/inicijativa odnosi se na novo djelovanje
¨Prijedlog/inicijativa odnosi se na novo djelovanje nakon
pilot-projekta/pripremnog djelovanja[20]
Ø Prijedlog/inicijativa odnosi se na produženje postojećeg
djelovanja
¨Prijedlog/inicijativa odnosi se na djelovanje koje je preusmjereno
na novo djelovanje
1.4.        Ciljevi
1.4.1.     Višegodišnji strateški
cilj/ciljevi Komisije na koje se odnosi prijedlog/inicijativa
 Razvoj
područja pravosuđa, pravosuđe za rast
1.4.2.     Posebni cilj/ciljevi i
odgovarajuća aktivnost/aktivnosti u okviru strukture ABM/ABB
Posebni cilj br.
Pravosudna
suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima
Odgovarajuća aktivnost/aktivnosti u okviru strukture ABM/ABB
33.03
1.4.3.     Očekivani
rezultat/rezultati i utjecaj
Navesti učinke
koje bi prijedlog/inicijativa trebali imati na ciljane korisnike/skupine.
Daljnje
pojednostavljenje te smanjenje troškova i rokova Europskog postupka za sporove
male vrijednosti, lakši pristup pravosuđu u slučaju zahtjeva male
vrijednosti
1.4.4.     Pokazatelji rezultata i
utjecaja
Navesti pokazatelje
koji omogućuju praćenje provedbe prijedloga/inicijative.
[…]
Pokazatelji u svrhu praćenja
učinkovitosti i djelotvornosti jesu sljedeći:
- povećan broj zahtjeva za Europski
postupak za sporove male vrijednosti, kako za sporove u vrijednosti ispod 2 000
EUR tako i za one u vrijednosti između 2 000 i 10 000
EUR–informacije iz Europske pravosudne mreže (EJN), Eurobarometara i Mreže
europskih centara za zaštitu potrošača (ECC-Net).
- smanjenje ukupnih troškova i rokova postupka
po predmetu, uključujući troškove prevođenja Obrasca D–,
Eurobarometri, ECC-Net
-veća transparentnost informacija o
sudskim pristojbama i metodama plaćanja, kao i o praktičnoj
pomoći– Eurobarometri i ECC-Net;
-. smanjenje radnog opterećenja sudova po
predmetu primjenom ovog postupka umjesto primjene redovnog ili
pojednostavljenog postupka– EJN, razgovori sa sucima u više država
članica.
1.5.        Osnova prijedloga/inicijative

1.5.1.     Zahtjev/zahtjevi koje je
potrebno kratkoročno ili dugoročno ispuniti
Revizija
Uredbe 861/2007 o Europskom postupku za sporove male vrijednosti.
1.5.2.     Dodana vrijednost sudjelovanja
EU-a
Potreba
za djelovanjem EU-a već je utvrđena u 2007. kada je donesena Uredba
(EZ) br. 861/2007. Glavni razlog trenutačnog djelovanja sastoji se u
daljnjem smanjenju nerazmjernih sudskih troškova u vezi sa sporovima male
vrijednosti u prekograničnim slučajevima unutar EU-a. Taj cilj ne
mogu ostvariti države članice jer se odnosi na postupak utvrđen u
uredbi EU-a. Djelovanje na razini EU-a neophodno je kako bi se dalje poboljšao
i pojednostavnio europski postupak, koji bi bio na raspolaganju za veći
broj predmeta, te tako proširilo područje njegove primjene, a isto tako
povisio prag primjene na dobrobit potrošača i MSP-ova.
1.5.3.     1.5.3. Pouke iz prijašnjih
sličnih iskustava
[…]
Unatoč koristima koje bi mogao donijeti u
odnosu na smanjenje troškova i trajanje prekograničnih sporova, postupak
još uvijek nije dovoljno poznat i nekoliko godina nakon početka primjene
Uredbe još se uvijek ne koristi dovoljno. Europski parlament potvrdio je u
Rezoluciji iz 2011[21]
da je potrebno učiniti više u smislu pravne sigurnosti, jezičnih
prepreka i transparentnosti postupaka. Pozvao je Komisiju da poduzme korake
kojima će osigurati da su potrošači i poduzeća svjesniji
postojećih pravnih instrumenata poput postupka za sporove malih
vrijednosti, te da ih više koriste. Potrošači i zainteresirane strane iz
poslovnog sektora istaknuli su činjenicu da bi Uredbu trebalo dodatno
unaprijediti kako bi koristila potrošačima i poduzećima, posebno
MSP-ovima. Države članice utvrdile su i određene nedostatke u
postojećoj Uredbi koje bi trebalo ukloniti.
1.5.4.     Usklađenost i moguća
sinergija s ostalim odgovarajućim instrumentima
Uredba (EU) br. 1215/2012 (Bruxelles I
preinačena) ima za cilj uskladiti
međunarodne zakonske propise o nadležnosti te priznavanju i izvršenju
presuda u građanskim i trgovačkim stvarima. U njoj se, među
ostalim, predviđa da se „sudska odluka donesena u državi članici
priznaje u drugim državama članicama bez zahtijevanja posebnog postupka u
tu svrhu”. Takvi posebni postupci, koji se za sve presude u građanskim i
trgovačkim stvarima ukidaju 10. siječnja 2015., poznati su kao
postupci „egzekvature”.
Uredba o Europskom postupku za sporove male
vrijednosti u biti je instrument kojim se pojednostavljuju postupci za rješenje
sporova male vrijednosti – podnošenje prijave u obliku standardnog obrasca,
provođenje procesa u načelu pisanim putem, saslušanje stranaka u
sporu i izvođenje dokaza, troškovi i rokovi.
Ta Uredba isto tako sadržava pravilo o
ukidanju postupka egzekvature za priznavanje presuda izrečenih u tom
pojednostavljenom postupku (članak 20.) te se u tom smislu preklapa
područje primjene te Uredbe i preinake Uredbe Bruxelles I. Međutim,
kada je riječ o potvrdi izvršenja, Uredba o postupku za sporove male
vrijednosti u odnosu na preinaku Uredbe Bruxelles I. predstavlja
pojednostavljenje–Obrazac D u Uredbi o postupku za sporove male vrijednosti pojednostavljena
je verzija priloga preinaci Uredbe Bruxelles I.
Od 10. siječnja 2015. (datum stupanja na
snagu preinake Uredbe Bruxelles I) velika većina odredaba Uredbe o
postupku za sporove male vrijednosti koje se odnose na pojednostavljenje
postupka, kao i one o izvršenju ako predstavljaju pojednostavljenje u odnosu na
preinaku Uredbe Bruxelles I, i dalje će predstavljati dodanu vrijednost
Uredbe o postupku za sporove male vrijednosti.
1.6.        Trajanje i financijski
utjecaj
¨ Prijedlog/inicijativa ograničenog
trajanja
–
¨prijedlog/inicijativa na snazi od [DD/MM]GGGG do [DD/MM]GGGG
–
¨financijski utjecaj od GGGG do GGGG
Ø Prijedlog/inicijativa neograničenog
trajanja
–
Provedba s razdobljem osnivanja od donošenja uredbe
–
nakon čega slijedi sveobuhvatno djelovanje.
1.7.        Predviđena metoda/metode
upravljanja[22]
ØCentralizirano izravno upravljanje od strane
Komisije
¨ Centralizirano neizravno upravljanje delegiranjem zadaća provedbe na:
–
¨  izvršne agencije
–
¨  tijela koja su osnovale Zajednice[23]

–
¨  nacionalna tijela javnog sektora/tijela koja pružaju javne usluge
–
¨  osobe kojima je povjerena provedba određenih djelovanja na
temelju glave V. Ugovora o Europskoj uniji i koje su određene u
odgovarajućem temeljnom aktu u smislu članka 49. Financijske uredbe
¨ Podijeljeno upravljanje s državama članicama
¨ Decentralizirano upravljanje s trećim zemljama
¨ Zajedničko upravljanje s međunarodnim organizacijama (navesti)
Ako je označeno
više načina upravljanja, pojedinosti navesti u odjeljku „Napomene”.
Napomene
2.           MJERE UPRAVLJANJA
2.1.        Pravila nadzora i
izvješćivanja
Navesti
učestalost i uvjete.
Nakon
pet godina uslijedit će revizija/izvješće Uz izvješća bi prema
potrebi trebali biti priloženi prijedlozi izmjena
2.2.        Sustav upravljanja i kontrole

2.2.1.     Utvrđeni rizik/rizici
Nisu
utvrđeni rizici.
2.2.2.     Predviđena metoda/metode
upravljanja
[…]
Nije primjenjivo
2.3.        Mjere za sprečavanje
prijevare i nepravilnosti
Navesti
postojeće ili predviđene mjere za sprečavanje i zaštitu od
prijevare.
[…]
Nije primjenjivo
3.           PROCIJENJENI FINANCIJSKI
UTJECAJ PRIJEDLOGA/INICIJATIVE
3.1.        Naslov/naslovi višegodišnjeg
financijskog okvira i proračunska linija/linije u okviru rashoda na koje
se prijedlog/inicijativa odnosi
·      Postojeće proračunske linije u okviru rashoda
Prema redoslijedu naslova višegodišnjeg
financijskog okvira i proračunskih linija.
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || Proračunska linija || Vrsta rashoda || Doprinos
 Broj [Opis………………………...……….] || Dif./nedif. ([24]) || zemalja [25]EFTA-e || zemalja kandidatkinja[26] || trećih zemalja || u smislu članka 18. stavka 1. točke (aa) Financijske uredbe
 [3] || [33.3.01 [Program pravosuđe] || Diff/ || NE || NE || NE || NE
·      Zatražene nove proračunske linije
Prema redoslijedu naslova višegodišnjeg
financijskog okvira i proračunskih linija.
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || Proračunska linija || Vrsta rashoda || Doprinos
 Broj [Naslov……………………………………..] || Dif./nedif. || zemalja EFTA-e || zemalja kandidatkinja || trećih zemalja || u smislu članka 18. stavka 1. točke (aa) Financijske uredbe
 [3] || [XX.YY.YY.YY]   ||   || DA/NE || DA/NE || DA/NE || DA/NE
3.2.        Procijenjeni utjecaj na
rashode
3.2.1.     Sažetak procijenjenog utjecaja
na rashode
milijuna EUR (do 3 decimalna mjesta)
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || Broj || [Naslov …3………...……………………………………………………………….]
 GU: JUST ||   ||   || Godina 2014.[27] || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || UKUPNO
  odobrena sredstva za poslovanje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Broj proračunske linije 33.03 01 || Preuzete obveze || (1) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0 || 0 || 150,000
 Plaćanja || (2) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0 || 0 || 150,000
 Broj proračunske linije || Preuzete obveze || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Odobrena sredstva administrativne prirode koja se financiraju iz omotnice za posebne programe  iz omotnice za posebne programe[28] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Broj proračunske linije ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva za GU JUST || Preuzete obveze || =1+1a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0 || 0 || 150,000
 Plaćanja || =2+2a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0 || 0 || 150,000
  UKUPNA odobrena sredstva za poslovanje || Preuzete obveze || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  UKUPNA odobrena sredstva administrativne prirode koja se financiraju iz omotnice za posebne programe || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva iz NASLOVA 3 višegodišnjeg financijskog okvira || Preuzete obveze || =4+ 6 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0 || 0 || 150,000
 Plaćanja || =5+ 6 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,150 || 0. || 0 || 150,000
Ako prijedlog/inicijativa utječe na više naslova:
  UKUPNA odobrena sredstva za poslovanje || Preuzete obveze || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  UKUPNA odobrena sredstva administrativne prirode koja se financiraju iz omotnice za posebne programe || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA odobrena sredstva iz NASLOVA 1 – 4 višegodišnjeg financijskog okvira (referentni iznos) || Preuzete obveze || =4+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Plaćanja || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Naslov višegodišnjeg financijskog okvira || 5 || „Administrativni rashodi”
milijuna EUR (do 3 decimalna mjesta)
   ||   ||   || Godina 2014. || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || UKUPNO
 GU: JUST ||
  Ljudski potencijali || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0.026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,182
  Ostali administrativni rashodi || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,105
 GLAVNA UPRAVA JUST UKUPNO || Odobrena sredstva || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0.041 || 0,287
 UKUPNA odobrena sredstva iz NASLOVA 5 višegodišnjeg financijskog okvira || (ukupne preuzete obveze  = ukupna plaćanja) || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,287
milijuna EUR (do 3 decimalna mjesta)
   ||   ||   || Godina 2014. || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || UKUPNO
 UKUPNA odobrena sredstva iz NASLOVA 1 – 5 višegodišnjeg financijskog okvira || Preuzete obveze || 0,041 || 0,041 || 0.041 || 0,041 || 0,191 || 0,041 || 0,041 || 0,437
 Plaćanja || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,191 || 0,041 || 0,041 || 0,437
3.2.2.     Procijenjeni utjecaj na
odobrena sredstva za poslovanje
–
¨  Za prijedlog/inicijativu nije potrebno korištenje odobrenih sredstava
za poslovanje
–
Ø  Za prijedlog/inicijativu potrebno je korištenje odobrenih sredstava
za poslovanje, kako je objašnjeno u nastavku:
Odobrena sredstva za preuzete obveze u milijunima EUR
(do 3 decimalna mjesta)
 Navesti ciljeve i rezultate    ò ||   ||   || Godina 2014. || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. ||  Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || UKUPNO
 REZULTATI
 Vrsta rezultata[29] || Prosječni trošak  po rezultatu || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Broj rezultata || Trošak || Ukupni broj rezultata || Ukupni trošak
 POSEBNI CILJ br. 1. Praćenje provedbe[30]… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Rezultat ||   ||   ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150
 - Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj za posebni cilj br. 1. ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150
 POSEBNI CILJ br. 2.... ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Rezultat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj za posebni cilj br. 2. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNI TROŠAK ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150 ||   || 0 ||   || 0 || 1 || 0,150
3.2.3.     Procijenjeni utjecaj na odobrena
sredstva administrativne prirode
3.2.3.1.  Sažetak
–
     Za prijedlog/inicijativu nije potrebno
korištenje administrativnih odobrenih sredstava
–
     Za prijedlog/inicijativu potrebno je
korištenje administrativnih odobrenih sredstava, kako je objašnjeno u nastavku:
milijuna EUR (do 3
decimalna mjesta)
   || Godina 2014.[31] || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || UKUPNO
 NASLOV 5 višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ljudski potencijali || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,182
 Ostali administrativni rashodi || 0,015 || 0,015 || 0.015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,015 || 0,105
 Međuzbroj za NASLOV 5 višegodišnjeg financijskog okvira || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,287
 Izvan NASLOVA 5[32] višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ljudski potencijali ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ostali rashodi administrativne prirode ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Međuzbroj izvan NASLOVA 5 višegodišnjeg financijskog okvira ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNO || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,041 || 0,287
3.2.3.2.   Procijenjene potrebe u pogledu
ljudskih potencijala
–
ØZa prijedlog/inicijativu nije potrebno korištenje ljudskih potencijala
–
¨Za prijedlog/inicijativu potrebno je korištenje ljudskih potencijala,
kako je objašnjeno u nastavku:
Procjenu navesti u cijelom iznosu (ili najviše
do jednog decimalnog mjesta)
   || Godina 2014. || Godina 2015. || Godina 2016. || Godina 2017. || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020.
  Plan radnih mjesta (dužnosnici i privremeno osoblje)
 33 01 01 01 (sjedišta i predstavništva Komisije) || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026
 Plan radnih mjesta (dužnosnici i privremeno osoblje) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (neizravna istraživanja) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (izravna istraživanja) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Vanjsko osoblje (u ekvivalentu punog radnog vremena: EPRV)[33]
 XX 01 02 01 (UD, INT, UNS iz „opće omotnice”) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 02 02 (UD, INT, JED, LD i UNS u delegacijama) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy [34] || - u sjedištima[35] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - u delegacijama ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (UD, INT, UNS iz  – neizravna istraživanja) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (UD, INT, UNS iz  – izravna istraživanja) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ostale proračunske linije (navesti) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNO || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026 || 0,026
XX se odnosi na odgovarajuće
područje politike ili glavu proračuna.
Potrebe za ljudskim
potencijalima ispunit će se angažiranjem osoblja glavne uprave kojemu je
već povjereno upravljanje djelovanjem i/ili koje je preraspoređeno
unutar glavne uprave te, po potrebi, iz bilo kojih dodatnih sredstava koja se
mogu dodijeliti nadležnoj glavnoj upravi u okviru godišnjeg postupka dodjele
sredstava uzimajući u obzir proračunska ograničenja.
Opis zadaća:
 Dužnosnici i privremeni djelatnici || Dužnosnici će pratiti primjenu zakona u državama članicama i pripremiti provedbene mjere kako su opisane u članku 26., pripremiti rad Odbora (članak 27.) i provesti reviziju Uredbe u godini n+5 (članak 28.)
 Vanjsko osoblje || Nije primjenjivo
3.2.4.     Usklađenost s
postojećim višegodišnjim financijskim okvirom
–
Ø  Prijedlog/inicijativa u skladu je s postojećim višegodišnjim
financijskim okvirom.
–
¨  Prijedlog/inicijativa uključuje reprogramiranje
odgovarajućeg naslova višegodišnjeg financijskog okvira.
Objasniti o kakvom je reprogramiranju riječ te
navesti odgovarajuće proračunske linije i iznose.
–
¨  Za prijedlog/inicijativu potrebna je primjena instrumenta za
financijsku fleksibilnost ili revizija višegodišnjeg financijskog okvira[36].
Objasniti što je potrebno te navesti odgovarajuće
proračunske linije i iznose.
3.2.5.     Doprinos trećih strana
ØPrijedlogom/inicijativom ne predviđa se sufinanciranje od
trećih strana
–
Prijedlogom/inicijativom predviđa se
sufinanciranje prema sljedećoj procjeni:
Odobrena sredstva u milijunima EUR (do 3 decimalna
mjesta)
   || Godina N || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020. || Ukupno
 Navesti tijelo koje sudjeluje u financiranju ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 UKUPNA sredstva sufinanciranja ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.3.        Procijenjeni utjecaj na
prihode
–
Ø  Prijedlog/inicijativa nema financijski utjecaj na prihode.
–
¨  Prijedlog/inicijativa ima sljedeći financijski utjecaj:
–
¨         na vlastita sredstva
–
¨         na razne prihode
milijuna EUR (do 3 decimalna mjesta)
 Proračunska linija u okviru prihoda: || Odobrena sredstva dostupna za tekuću proračunsku godinu || Utjecaj prijedloga/inicijative[37]
 Godina N || Godina N+1 || Godina N+2 || Godina N+3 || Godina 2018. || Godina 2019. || Godina 2020.
 Članak …………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Za razne namjenske
prihode navesti odgovarajuću proračunsku liniju/linije u okviru
rashoda.
Navesti metodu
izračunavanja utjecaja na prihode.
[1]               U
Ugovoru o Europskoj uniji predviđeno je da Europska unija „nudi svojim
građanima područje slobode, sigurnosti i pravde bez unutarnjih
granica, na kojem je osigurano slobodno kretanje osoba.” Kako bi mogla
uspostaviti takvo područje, Europska unija razvija pravosudnu suradnju u
građanskim stvarima koje imaju prekograničnu dimenziju.
[2]               Semafor
pravde EU-a, dostupan na
http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/scoreboard/index_en.htm.
[3]               Drugi
elementi iz Uredbe kojima se pojednostavljuje postupak uključuju vremenske
rokove za postupovne akte za stranke i za sud te činjenicu da je
načelo „gubitnik plaća“ ograničeno da razumne troškove.
[4]               Rezolucija EP-a od 25. listopada 2011. o alternativnom
rješavanju sporova u građanskim, trgovačkim i obiteljskim stvarima (2011/2117/(INI)).
[5]               Komunikacija
Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Gospodarskom i socijalnom odboru te
Odboru regija Komunikaciju o Izvješću o građanstvu EU-a, Građani
EU-a: Vaša prava, vaša budućnost“ COM(2013) 269 završna verzija, str. 15-16.
[6]               COM(2012)
225 završna verzija
[7]               Posebni
Eurobarometar 395 o europskom postupku za sporove male vrijednosti dostupan na
http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_395_sum_en.pdf.
[8]               Komisija
je nekoliko odgovora zaprimila kao odvojene, zasebne dokumente. Ovdje prikazani
rezultati u postocima održavaju samo one odgovore koji su zaprimljeni tijekom
savjetovanja na internetu. Međutim, u procjeni učinka u obzir su se
uzeli svi odgovori.
[9]               Austrija,
Bugarska, Cipar, Češka Republika, Njemačka, Estonija, Grčka,
Španjolska, Finska, Francuska, Italija, Litva, Malta, Nizozemska, Poljska,
Portugal, Švedska, Slovenija, Slovačka i UK
[10]             Postoje
tri koraka u postupku na koje utječe obveza korištenja poštanske službe:
dostava zahtjeva tuženiku, dostava presude tužitelju i dostava presude
tuženiku. Iz postojećeg teksta Uredbe nije jasno treba li dostavljati i
poziv na usmenu raspravu. Bez obzira na to, u praksi se u mnogim državama
članicama sva komunikacija između stranaka odvija poštom.
[11]             Vidi
predmet C-119/13 Eco-cosmetics Gmbh & Co.KG protiv Virginie Laetitia
Barbara Dupuy, predmet C-120/13 Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.h.
protiv Tetyane Bonchyk i C-121/13 Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle,
Partnerschaftsgesellschaft protiv Xceed Holdinga Ltd.
[12]             SL
C , , str...
[13]             Uredba
(EZ) br. 861/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o
uvođenju europskog postupka za sporove male vrijednosti (SL L 199, 31.7.2007.,
str. 1)
[14]             SL
C , , str...
[15]             Uredba
Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o sudskoj nadležnosti,
priznavanju i izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim
stvarima (SL L 12, 16.1.2001., str. 1.)
[16]             Uredba
Vijeća (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22.
prosinca 2012. o sudskoj nadležnosti, priznavanju i izvršavanju sudskih odluka u
građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 351, 20.12.2012.,
str. 1.)
[17]             Uredba
Vijeća (EZ) br. 1206/2001 od 28. svibnja 2001. o suradnji između
sudova država članica u izvođenju dokaza u građanskim ili
trgovačkim stvarima (SL L 174, 27.6.2001., str. 1).
[18]             Uredba
(EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006.
o uvođenju postupka za europski platni nalog (SL L 399, 30.12.2006., str. 1)
[19]             ABM:
Activity-Based Management (upravljanje po djelatnostima)–ABB: Activity-Based
Budgeting (priprema proračuna na temelju djelatnosti).
[20]             Kako
je navedeno u članku 49. stavku 6. točkama (a) ili (b) Financijske
uredbe.
[21]             Rezolucija
Europskog parlamenta od 25. listopada 2011. o alternativnom rješavanju sporova
u građanskim, trgovačkim i obiteljskim stvarima (2011/2117/(INI)).
[22]             Podaci
o metodama upravljanja i upućivanja na Financijsku uredbu dostupni su na web-mjestu
BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[23]             Kako
je navedeno u članku 185.Financijske uredbe.
[24]             Dif.
= diferencirana odobrena sredstva / nedif. = nediferencirana odobrena sredstva
[25]             EFTA:
Europsko udruženje slobodne trgovine.
[26]             Zemlje
kandidatkinje i, ako je primjenjivo, potencijalne zemlje kandidatkinje sa
zapadnog Balkana.
[27]             Godina
N je godina početka provedbe prijedloga/inicijative.
[28]             Tehnička
i/ili administrativna pomoć i rashodi za potporu provedbi programa i/ili
djelovanja EU-a (prijašnje linije „BA”), neizravnih istraživanja, izravnih
istraživanja.
[29]             Rezultati
se odnose na proizvode i usluge koji se isporučuju (npr. broj financiranih
studentskih razmjena, kilometri izgrađenih prometnica itd.).
[30]             Kako
je opisano u odjeljku 1.4.2. "Posebni cilj/ciljevi…"
[31]             Godina
N je godina početka provedbe prijedloga/inicijative.
[32]             Tehnička
i/ili administrativna pomoć i rashodi za potporu provedbi programa i/ili
djelovanja EU-a (prijašnje linije „BA”), neizravnih istraživanja, izravnih
istraživanja.
[33]             UD
= ugovorni djelatnik; INT = agencijsko osoblje (Intérimaire); JED = Jeune
Expert en Délégation (mladi stručnjak u delegacijama); LD = lokalni
djelatnik; UNS = upućeni nacionalni stručnjak.
[34]             U
okviru gornje granice za vanjsko osoblje iz odobrenih sredstava za poslovanje
(prijašnje linije „BA”).
[35]             U
prvom redu za strukturne fondove, Europski poljoprivredni fond za ruralni
razvoj (EPFRR) i Europski fond za ribarstvo (EFR).
[36]             Vidi
točke 19. i 24. Međuinstitucijskog sporazuma.
[37]             Kada
je riječ o tradicionalnim vlastitim sredstvima (carine, pristojbe na
šećer), navedeni iznosi moraju biti neto iznosi, to jest bruto iznosi
umanjeni za 25 % na ime troškova naplate.