               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.8.2020.
            COM(2020) 432 final
            2020/0204(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a u pogledu izmjene Odluke br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2]

               OBRAZLOŽENJE

               1. Predmet prijedloga

               Ova Odluka Komisije sadržava prijedlog odluke Vijeća o stajalištu koje Unija treba zauzeti u Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a o izmjeni Odluke br. 3/2019 o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između EU-a i Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država (AKP)
                  1
               , potpisanog u Cotonouu 23. lipnja 2000. („Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua” ili „Sporazum”) („odluka o prijelaznim mjerama”)
                  2
               . Komisija predlaže dodatno proširenje primjene svih odredbi Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua do 30. lipnja 2021. ili do stupanja na snagu novog sporazuma o partnerstvu između Unije i država AKP-a, koji god je datum raniji.

               2.KONTEKST PRIJEDLOGA

               2.1.Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua

               Od 2000. Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua okvir je za odnose EU-a sa 79 zemalja AKP-a. Sklopljen je na 20 godina: od 1. ožujka 2000. do 29. veljače 2020. Revidiran je 2005. i 2010.

               Primjena odredaba Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua proširena je 17. prosinca 2019. odlukom o prijelaznim mjerama do 31. prosinca 2020. ili do stupanja na snagu novog sporazuma ili do privremene primjene novog sporazuma u Uniji i državama AKP-a, koji god je datum raniji.

               Pregovori o novom sporazumu o partnerstvu između AKP-a i EU-a pokrenuti su u rujnu 2018. i trenutačno su u tijeku. Međutim, zbog kašnjenja uzrokovanih pandemijom bolesti COVID-19 jasno je da ti pregovori neće dovesti do novog sporazuma koji bi se mogao početi primjenjivati prije prethodno navedenog datuma isteka tj. 31. prosinca 2020. Situacija bi dovela do zastoja u odnosima AKP-a i EU-a koji se ne smije dogoditi.

               2.2.Vijeće ministara AKP-a i EU-a

                  Vijeće ministara AKP-a i EU-a tijelo je na ministarskoj razini osnovano Sporazumom (članak 15. Sporazuma). Sastoji se od članova Vijeća Europske unije i članova Europske komisije s jedne strane te člana vlade svake države AKP-a s druge strane. Među zadaćama je Vijeća ministara donošenje odluka potrebnih za provedbu i izvršavanje Sporazuma. Vijeće ministara donosi odluke zajedničkom suglasnošću stranaka. Da bi odluke bile valjane, moraju biti prisutni i. polovina članova Vijeća Europske unije (tj. 14 ministara iz država članica EU-a), ii. jedan član Komisije i iii. dvije trećine članova koji predstavljaju vlade država AKP-a (tj. članovi vlada 55 različitih država AKP-a).

               2.3.Prijelazne mjere

               Članak 95. stavak 4. drugi podstavak Sporazuma glasi: „Vijeće ministara usvaja bilo koje prijelazne mjere koje su potrebne dok novi Sporazum ne stupi na snagu.” U skladu s člankom 95. stavkom 4. drugim podstavkom Sporazuma prijelazne mjere mogu se provesti kako bi se produljila primjena cijelog ili dijelova Sporazuma do početka primjene novog sporazuma (privremena primjena ili stupanje na snagu). Kako bi se zadržao pravni, politički i institucijski kontinuitet s AKP-om, ako se novi sporazum ne počne primjenjivati prije isteka postojećeg pravnog okvira, potrebno je produljiti donesene prijelazne mjere kako bi se produljila primjena važećeg sporazuma.

               2.4.Izmjena prijelaznih mjera u Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a

                  U skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma odluku o prijelaznim mjerama donosi Vijeće ministara AKP-a i EU-a. U skladu s člankom 15. stavkom 4. Sporazuma Vijeće ministara može prenijeti svoje ovlasti na Odbor veleposlanika. U tu je svrhu Vijeće ministara 23. svibnja 2019. delegiralo ovlast za donošenje odluke o prijelaznim mjerama Odboru veleposlanika
                     3
                  . Na temelju članka 16. stavka 2. Sporazuma Odbor veleposlanika može donositi ili izmijeniti odluke obvezujuće za stranke u okviru mandata koji mu je dodijelilo Vijeće ministara.

                  U skladu s člankom 1. Poslovnika Odbora veleposlanika
                     4
                   Odbor se sastaje redovito, posebice kako bi pripremio sjednice Vijeća ministara, te prema potrebi na zahtjev jedne od stranaka. Uz tu fleksibilnost Odbor veleposlanika može osigurati da se izmjena odluke o prijelaznim mjerama donese pravodobno, najkasnije do listopada 2020.

                  Stoga će Odbor veleposlanika AKP-a i EU-a na jednom od svojih sastanaka donijeti izmjenu odluke o prijelaznim mjerama („predviđeni akt”). Svrha je predviđenog akta dodatno produljiti razdoblje primjene Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua u cjelini do 30. lipnja 2021. ili do stupanja na snagu ili privremene primjene novog sporazuma o partnerstvu između Unije i država AKP-a, koji god je datum raniji.

               3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

                  Komisija predlaže da se postojeća odluka o prijelaznoj mjeri u okviru Sporazuma izmijeni kako bi se primjena Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua produljila do 30. lipnja 2021., osim ako novi sporazum stupi na snagu ili se počne privremeno

                  S obzirom na navedeno, predloženo stajalište Unije treba donijeti na sjednici Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a.

               4.Pravna osnova

               4.4.Postupovna pravna osnova

               4.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali postoji mogućnost da „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  5
               .

               4.1.2.Primjena na ovaj predmet

               U skladu s člankom 95. stavkom 4. drugim podstavkom Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a, potpisanog u Cotonouu 23. lipnja 2000., prijelazne mjere mogu se provesti kako bi se produljila primjena cijelog ili dijelova Sporazuma do početka primjene novog sporazuma (privremena primjena ili stupanje na snagu nakon ratifikacije svih stranaka). Točnije, „Vijeće ministara usvaja bilo koje prijelazne mjere koje su potrebne dok novi Sporazum ne stupi na snagu.”

               Stoga je jasno da je akt koji Odbor veleposlanika AKP-a i EU-a treba donijeti akt koji proizvodi pravne učinke. Prema međunarodnom pravu predviđena odluka Odbora veleposlanika bit će obvezujuća u skladu s člancima 15. i 16. Sporazuma.

               Odbor veleposlanika tijelo je osnovano na temelju članka 16. Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua.

               Europska unija je, uz svoje države članice, ugovorna stranka Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua i stoga će biti obvezana predviđenom odlukom Odbora veleposlanika.

               Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               4.2.Materijalna pravna osnova

               4.2.1.
                     Načela

               Materijalna pravna osnova za odluku na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili elementa te ako se može utvrditi da je jedan od ta dva cilja ili elementa glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, naime onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               4.2.2.
                     Primjena na ovaj predmet

                     6
                  Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na funkcioniranje Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua u cjelini, osobito na produljenje njegove primjene nakon predviđenog datuma isteka. Materijalna pravna osnova odluke Vijeća mora se stoga utvrditi s obzirom na Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua u cjelini.

               Sporazum je sklopljen kao sporazum o pridruživanju te se stoga temelji na članku 310. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, koji je jednak članku 217. UFEU-a. Stoga je materijalna pravna osnova predložene odluke članak 217. UFEU-a.

               4.3. Zaključak

                     7
                  Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 217. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a, koji je pravna osnova Odluke Vijeća (EU) 2019/1932 od 18. studenoga 2019. o stajalištu koje treba zauzeti ime Europske unije u okviru Odboru veleposlanika AKP-EU u pogledu donošenja odluke o donošenju prijelaznih mjera na temelju članka 95. stavka 4. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU.

               2020/0204 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a u pogledu izmjene Odluke br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2]

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Sporazum o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država („AKP”) s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane („Sporazum o partnerstvu između AKP-a i EU-a”)
                  8
                potpisan je u Cotonouu 23. lipnja 2000. Sporazum o partnerstvu između AKP-a i EU-a stupio je na snagu 1. travnja 2003. te se primjenjuje do 31. prosinca 2020. u skladu s Odlukom br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2] („odluka o prijelaznim mjerama”)
                  9
               .

               (2)Na temelju članka 95. stavka 4. prvog podstavka Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a pregovori o novom sporazumu o partnerstvu između AKP-a i EU-a započeli su u rujnu 2018. Novi sporazum neće se moći početi primjenjivati do datuma isteka postojećeg sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a zbog kašnjenja uzrokovanih pandemijom bolesti COVID-19. Stoga je potrebno izmijeniti odluku o prijelaznim mjerama kako bi se dodatno produljila primjena odredbi važećeg sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a.

               (3)Člankom 95. stavkom 4. drugim podstavkom Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a predviđeno je da Vijeće ministara donosi prijelazne mjere koje su potrebne dok novi sporazum ne stupi na snagu.

               (4)Na temelju članka 15. stavka 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a Vijeće ministara AKP-a i EU-a delegiralo je Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a 23. svibnja 2019. ovlasti za donošenje svih prijelaznih mjera koje su potrebne dok novi sporazum ne stupi na snagu
                  10
               .  Odbor veleposlanika AKP-a i EU-a održat će redoviti sastanak na kojem će donijeti odluku o izmjeni prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a.

               (5)Budući da je predviđeni akt obvezujući za Uniju, primjereno je utvrditi stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u okviru Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a.

               (6)Odredbe Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a nastavit će se primjenjivati s ciljem održavanja kontinuiteta u odnosima između Unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država AKP-a, s druge strane. U skladu s time, izmijenjene prijelazne mjere nisu namijenjene za unošenje izmjena u Sporazum o partnerstvu između AKP-a i EU-a, kako je predviđeno u njegovu članku 95. stavku 3.,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u Odboru veleposlanika AKP-a i EU-a, na temelju članka 95. stavka 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a, jest da treba izmijeniti Odluku br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2] kako bi se produljila primjena Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a do 30. lipnja 2021. ili do stupanja na snagu ili privremene primjene novog sporazuma u Uniji i državama AKP-a, koji god je datum raniji.

               Članak 2.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Odluka Vijeća od 19. prosinca 2002. o sklapanju Sporazuma o partnerstvu između Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisanog u Cotonouu 23. lipnja 2000. (SL L 65, 8.3.2003., str. 27.).

                     (2)

                        Odluka br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2].

                     (3)

                        Odluka br. 1/2019 Vijeća ministara AKP-EU od 23. svibnja 2019. o delegiranju Odboru veleposlanika AKP-EU ovlasti za odluku o donošenju prijelaznih mjera na temelju članka 95. stavka 4. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU [2019/920] (SL L 146, 5.6.2019., str. 114.).

                     (4)

                        Odluka br. 3/2005 Vijeća ministara AKP-a i EU-a od 8. ožujka 2005. o donošenju Poslovnika Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a (SL L 95, 14.4.2005., str. 51.).

                     (5)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, t. 61.–64.

                     (6)

                        Vidjeti posebice presudu u predmetu C-244/17 Komisija protiv Vijeća („Kazahstan”) [ECLI:EU:C:2018:662], str. 40. i navedenu sudsku praksu.

                     (7)

                        SL L 300, 21.11.2019., str. 1.–4.

                     (8)

                        Sporazum (SL L 317, 15.12.2000., str. 3.) kako je izmijenjen Sporazumom potpisanim u Luxembourgu 25. lipnja 2005. (SL L 209, 11.8.2005., str. 27.) i Sporazumom potpisanim u Ouagadougouu 22. lipnja 2010. (SL L 287, 4.11.2010., str. 3.).

                     (9)

                        Odluka br. 3/2019 Odbora veleposlanika AKP-a i EU-a od 17. prosinca 2019. o donošenju prijelaznih mjera u skladu s člankom 95. stavkom 4. Sporazuma o partnerstvu između AKP-a i EU-a [2020/2].

                     (10)

                        Odluka br. 1/2019 Vijeća ministara AKP-EU od 23. svibnja 2019. o delegiranju Odboru veleposlanika AKP-EU ovlasti za odluku o donošenju prijelaznih mjera na temelju članka 95. stavka 4. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU [2019/920] (SL L 146, 5.6.2019., str. 114.).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 7.9.2020.
            COM(2020) 488 final
            2020/0243(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika u pogledu zahtjeva za pristup toj konvenciji koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina i stavljanju izvan snage Odluke Vijeća (EU) 2019/510

               OBRAZLOŽENJE

               Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u Konvenciji o budućoj višestranoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika (Konvencija NEAFC-a) s obzirom na pristupanje Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Ujedinjena Kraljevina) toj Konvenciji u svoje ime tijekom prijelaznog razdoblja.

               1.Kontekst prijedloga

               Dana 29. ožujka 2017. Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Europsko vijeće o svojoj namjeri povlačenja iz Europske unije na temelju članka 50. Ugovora o Europskoj uniji.

               Unija i Ujedinjena Kraljevina u pregovorima su dogovorile Sporazum o povlačenju na temelju članka 50. Ugovora o Europskoj uniji. Sporazum o povlačenju
                  1
                stupio je na snagu 1. veljače 2020., nakon što je dogovoren 17. listopada 2019., zajedno s Političkom izjavom kojom se uspostavlja okvir za buduće partnerstvo EU-a i Ujedinjene Kraljevine.

               Člankom 127. stavkom 1. Sporazuma o povlačenju predviđeno je prijelazno razdoblje tijekom kojeg se pravo Unije i dalje primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu i u Ujedinjenoj Kraljevini (prijelazno razdoblje). To prijelazno razdoblje završava 31. prosinca 2020. Člankom 129. stavkom 1. Sporazuma o povlačenju predviđeno je da je tijekom prijelaznog razdoblja Ujedinjena Kraljevina obvezana obvezama koje proizlaze iz međunarodnih sporazuma koje je sklopila Unija, države članice djelujući u ime Unije ili zajednički Unija i njezine države članice. Člankom 129. stavkom 3. Sporazuma o povlačenju predviđeno je da se u skladu s načelom lojalne suradnje Ujedinjena Kraljevina tijekom prijelaznog razdoblja mora suzdržati od svih djelovanja ili inicijativa koje bi mogle štetno utjecati na interese Unije, posebno u okviru bilo koje međunarodne organizacije, agencije, konferencije ili foruma u kojima Ujedinjena Kraljevina sudjeluje u svoje ime.

               Unija je obavijestila svoje međunarodne partnere o posebnim dogovorima predviđenima u Sporazumu o povlačenju prema kojima se u prijelaznom razdoblju Ujedinjena Kraljevina smatra državom članicom za potrebe međunarodnih sporazuma koje je sklopila Unija.

               Glavni je cilj Konvencije NEAFC-a „promicanje očuvanja i optimalnog iskorištavanja ribolovnih resursa područja sjeveroistočnog Atlantika unutar okvira koji odgovara režimu proširene jurisdikcije obalne države nad ribarstvom te stoga i poticanje međunarodne suradnje i savjetovanja u pogledu tih resursa”. Konvencija NEAFC-a stupila je na snagu 17. ožujka 1982. Ujedinjena Kraljevina depozitar je Konvencije NEAFC-a.

               Konvencijom NEAFC-a iz 1982. zamijenjena je izvorna Konvencija o ribarstvu na sjeveroistočnom Atlantiku iz 1959., kao rezultat povlačenja država članica Europske unije kao pojedinačnih članica iz organizacije NEAFC-a 1963. i proširenja područja ribolova država na 200 milja 1977. Konvencijom NEAFC-a iz 1959. zamijenjena je Konvencija o reguliranju veličine oka mrežnog tega i ribarskih mreža te ograničenja veličine ribe iz 1946.

               Konvencija NEAFC-a iz 1982. izmijenjena je 2004. (pri čemu su dodani postupci rješavanja sporova) i 2006. (čime je Konvencija NEAFC-a usklađena s promjenama u međunarodnom pravu i instrumentima). Postupak ratifikacije izmjena iz 2004. i 2006. još nije dovršen u svim ugovornim strankama. „Londonskom izjavom” iz 2006. stranke su se sporazumjele o primjeni tih izmjena na dobrovoljnoj osnovi dok se ne dovrši ratifikacija.

               Za potrebe Konvencije NEAFC-a, ugovorne stranke osnovale su Komisiju za ribarstvo sjeveroistočnog Atlantika (NEAFC). NEAFC ima pravnu osobnost te u odnosima s ostalim međunarodnim organizacijama i na državnom području ugovornih stranaka ima pravnu sposobnost potrebnu za obavljanje svojih dužnosti i ostvarivanje svojih ciljeva.

               Konvencija NEAFC ima pet ugovornih stranaka, koje su sve obalne države na području primjene Konvencije NEAFC-a: Europska unija (EU), Danska (s obzirom na Farske Otoke i Grenland), Island, Norveška i Ruska Federacija. Državama zastave sa stvarnim interesom za ribarstvo u sjeveroistočnom Atlantiku može se dodijeliti status neugovorne surađujuće stranke, čime im se omogućuje da plovilima koja plove pod njihovom zastavom odobre djelovanje na području primjene Konvencije NEAFC-a ako pristanu provoditi mjere NEAFC-a. U ovom trenutku postoji šest surađujućih ugovornih stranaka: Bahami, Curaçao, Kanada, Liberija, Panama i Novi Zeland.

               Europska unija stranka je Konvencije NEAFC-a
                  2
                jer je je njezin sadržaj obuhvaćen područjem primjene zajedničke ribarstvene politike, za koju Unija ima isključivu nadležnost. Države članice obuhvaćene su Konvencijom NEAFC-a na temelju zakonodavstva Unije.

               NEAFC je organizacija nadležna za donošenje preporuka za mjere upravljanja koje se odnose na ribolov izvan područjâ pod ribolovnom jurisdikcijom ugovornih stranaka (regulatorno područje) te, na zahtjev relevantne ugovorne stranke, na područjima pod ribolovnom jurisdikcijom ugovornih stranaka. Donesene preporuke postaju obvezujuće za ugovorne stranke osim ako ugovorna stranka pravovremeno podnese prigovor na preporuku.

               Prema Konvenciji NEAFC-a svaka država (osim država članica Europske unije) može pristupiti Konvenciji u svakom trenutku, pod uvjetom da zahtjev za pristup te države odobri tri četvrtine svih ugovornih stranaka. Zahtjev se odobrava ako je u roku od 90 dana od datuma obavijesti tri četvrtine ugovornih stranaka obavijestilo depozitara o odobrenju zahtjeva
                  3
               . Depozitar o ishodu zahtjeva izvješćuje državu koja podnosi zahtjev za članstvo i sve ugovorne stranke. Pristupanje je okončano polaganjem isprave o pristupu kod depozitara i počinje proizvoditi učinke na dan primitka.

               Dana 8. siječnja 2019. Ujedinjena Kraljevina podnijela je zahtjev za pristupanje Konvenciji NEAFC-a kao ugovorna stranka. Depozitar je o tome istoga dana obavijestio Europsku komisiju.

               Odlukom Vijeća (EU) 2019/510
                  4
                utvrđeno je stajalište Unije u korist odobravanju zahtjeva za pristup Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a i Komisija je ovlaštena da depozitara Konvencije NEAFC-a obavijesti o stajalištu Unije samo ako se Ujedinjena Kraljevina povuče iz Unije bez sporazuma o povlačenju do isteka roka za obavješćivanje iz članka 20. stavka 4. Konvencije NEAFC-a.

               Zahtjev za pristupanje Ujedinjene Kraljevine nije dobio potrebno odobrenje tri četvrtine svih ugovornih stranaka: nije postignut kvorum od tri četvrtine ugovornih stranaka, koji se zahtijeva za obavješćivanje depozitara o odobrenju zahtjeva.

               U skladu s člankom 129. stavkom 4. Sporazuma o povlačenju Ujedinjena Kraljevina tijekom prijelaznog razdoblja može pregovarati, potpisivati i ratificirati međunarodne sporazume koje je sklopila u svoje ime u područjima u kojima Unija ima isključivu nadležnost, pod uvjetom da ti sporazumi ne stupaju na snagu niti se primjenjuju tijekom prijelaznog razdoblja, osim ako Unija to odobri. Odlukom Vijeća (EU) 2020/135
                  5
                utvrđeni su uvjeti i postupak za davanje takvih odobrenja.

               Dopisom od 3. travnja 2020. Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Europsku komisiju da namjerava izraziti suglasnost da u svoje ime bude obvezana Konvencijom NEAFC-a tijekom prijelaznog razdoblja. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) XXX
                  6
                Ujedinjenoj Kraljevini odobrava se da izrazi svoju suglasnost da u svoje ime bude obvezana Konvencijom NEAFC-a jer su ispunjeni uvjeti utvrđeni u članku 3. stavku 2. Odluke Vijeća (EU) 2020/135.

               2.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

               Odlukom Vijeća Komisiju bi trebalo ovlastiti da, u ime Unije, odobri pristupanje Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a do isteka roka za obavješćivanje iz članka 20. stavka 4. Konvencije NEAFC-a.

               Osnovni je cilj zajedničke ribarstvene politike, kako je utvrđeno u Uredbi (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća
                  7
               , „osigurati da ribolovne aktivnosti budu ekološki, gospodarski i društveno održive i da se njima upravlja u skladu s ciljevima postizanja gospodarskih i društvenih koristi te koristi za zapošljavanje, obnove i održavanja ribljih stokova iznad razina koje mogu osigurati najviši održivi prinos i da pridonose dostupnosti zaliha hrane”.

               U interesu je Unije da Ujedinjena Kraljevina surađuje u upravljanju stokovima od zajedničkog interesa uz potpuno poštovanje odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982.
                  8
                (UNCLOS) i Sporazuma Ujedinjenih naroda o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i stokovima vrlo migratornih vrsta od 4. kolovoza 1995.
                  9
                (UNFSA) ili bilo kojeg drugog međunarodnog sporazuma ili norme međunarodnog prava.

               Na temelju članaka 56., 63. i 116. UNCLOS-a Ujedinjena Kraljevina ima zakonite ribolovne interese na području primjene Konvencije NEAFC-a (na otvorenome moru) i kao obalna država jer su vode koje su u isključivom gospodarskom pojasu Ujedinjene Kraljevine obuhvaćene područjem primjene Konvencije NEAFC-a.

               Kako je predviđeno člankom 63. stavkom 2. UNCLOS-a i člankom 8. UNFSA-e, ako se isti stok ili stokovi povezanih vrsta pojavljuju u isključivom gospodarskom pojasu, na području izvan njega i na susjednom području uz njega, obalna država i države koje love takve stokove na susjednom području moraju surađivati kako bi se dogovorile o mjerama potrebnima za očuvanje tih stokova na susjednom području. Takva se suradnja može uspostaviti u okviru regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom ili, ako takve regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom nisu nadležne za dotični stok, ad hoc dogovorima među zemljama koje imaju interes za tu vrstu ribolova.

               Pristup Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a omogućit će Ujedinjenoj Kraljevini suradnju u pogledu nužnih mjera za upravljanje ribarstvom i osigurati obavljanje ribolovnih aktivnosti na način koji ne dovodi do neodrživog iskorištavanja dotičnog stoka ili stokova.

               S obzirom na legitimne ribolovne interese Ujedinjene Kraljevine na području primjene Konvencije NEAFC-a, obvezu Ujedinjene Kraljevine da nakon pristupa Konvenciji surađuje u pogledu nužnih mjera za upravljanje ribarstvom i potrebu da osigura obvezujući karakter preporuka NEAFC-a, Komisija preporučuje da se zahtjev Ujedinjene Kraljevine prihvati.

               Predlaže se da Komisija bude ovlaštena obavijestiti depozitara Konvencije NEAFC-a o stajalištu Unije u korist pristupanja Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a.

               3.Pravna osnova

               3.1.Postupovna pravna osnova

               3.1.1.Načela

               Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.

               Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali postoji mogućnost da „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
                  10
               .

               3.1.2.Primjena na ovaj predmet

               Svaka država može pristupiti Konvenciji NEAFC-a u bilo kojem trenutku. Zahtjev se odobrava ako je u roku od 90 dana od datuma obavijesti depozitara o primitku zahtjeva tri četvrtine ugovornih stranaka obavijestilo depozitara o odobrenju zahtjeva do tog datuma. Depozitar o ishodu zahtjeva izvješćuje državu koja podnosi zahtjev za članstvo i sve ugovorne stranke.

               Pristupanje je okončano polaganjem isprave o pristupu kod depozitara i počinje proizvoditi učinke na dan primitka. Depozitar izvješćuje sve potpisnice i sve stranke pristupnice o svim položenim ispravama o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili pristupanju te obavješćuje potpisnice o datumu i strankama za koje ta konvencija stupa na snagu.

               Nakon što počne proizvoditi učinke, pristupanje Ujedinjene Kraljevine bit će obvezujuće na temelju međunarodnog prava u skladu s člankom 24. Konvencije NEAFC-a i postoji mogućnost da presudno utječe na sadržaj zakonodavstva EU-a.

               Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Konvencije NEAFC-a. Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.

               3.2.Materijalna pravna osnova

               3.2.1.Načela

               Materijalna pravna osnova za odluku na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima više ciljeva ili elemenata te ako se može utvrditi da je jedan od tih ciljeva ili elemenata glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, naime onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.

               3.2.2.Primjena na ovaj predmet

               Glavni cilj i sadržaj predviđenog akta odnose se na zajedničku ribarstvenu politiku.

               Stoga je materijalna pravna osnova predložene odluke članak 43. UFEU-a.

               3.3.Zaključak

               Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 43. u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.

               2020/0243 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika u pogledu zahtjeva za pristup toj konvenciji koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina i stavljanju izvan snage Odluke Vijeća (EU) 2019/510

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Konvencija o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika
                  11
                (Konvencija NEAFC-a) odobrena je Odlukom Vijeća 81/608/EEZ
                  12
                i stupila je na snagu 17. ožujka 1982.

               (2)Konvencija NEAFC-a trenutačno se primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu stoga što je Unija ugovorna stranka te konvencije, a člankom 20. stavkom 4. Konvencije NEAFC-a isključuje se mogućnost pristupa država članica Unije.

               (3)Na temelju članka 20. stavka 4. Konvencije NEAFC-a Konvenciji može pristupiti svaka država, pod uvjetom da zahtjev za pristup te države odobri tri četvrtine svih ugovornih stranaka konvencije u roku od 90 dana od datuma obavijesti depozitara o primitku zahtjeva.

               (4)Dana 8. siječnja 2019. Ujedinjena Kraljevina podnijela je zahtjev za pristupanje Konvenciji NEAFC-a kao ugovorna stranka. Depozitar je o tome istoga dana obavijestio Europsku komisiju.

               (5)Vijeće je 25. ožujka 2019. donijelo Odluku Vijeća (EU) 2019/510
                  13
                o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Konvencije NEAFC-a u pogledu zahtjeva za pristup toj konvenciji koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina. Ta je odluka bila povoljna za pristupanje Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a te je donesena za slučaj da Ujedinjena Kraljevina napusti Uniju bez sporazuma o povlačenju. Stoga je Odlukom Vijeća (EU) 2019/510 Komisija ovlaštena samo za obavješćivanje o stajalištu Unije u slučaju da se ne sklopi sporazum o povlačenju.

               (6)Osim toga, zahtjev za pristupanje Ujedinjene Kraljevine nije dobio potrebno odobrenje tri četvrtine svih ugovornih stranaka: nije postignut kvorum od tri četvrtine ugovornih stranaka, koji se zahtijeva za obavješćivanje depozitara o odobrenju zahtjeva.

               (7)U skladu s člankom 129. stavkom 4. Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju Ujedinjena Kraljevina tijekom prijelaznog razdoblja može pregovarati, potpisivati i ratificirati međunarodne sporazume koje je sklopila u svoje ime u područjima u kojima Unija ima isključivu nadležnost, pod uvjetom da ti sporazumi ne stupaju na snagu niti se primjenjuju tijekom prijelaznog razdoblja, osim ako Unija to odobri. Odlukom Vijeća (EU) 2020/135
                  14
                utvrđeni su uvjeti i postupak za davanje takvih odobrenja.

               (8)Dopisom od 3. travnja 2020. Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Europsku komisiju da namjerava izraziti suglasnost da u svoje ime bude obvezana Konvencijom NEAFC-a tijekom prijelaznog razdoblja.

               (9)Provedbenom odlukom Vijeća (EU) XXX
                  15
                Ujedinjenoj Kraljevini odobrava se da izrazi svoju suglasnost da u svoje ime bude obvezana Konvencijom NEAFC-a jer su ispunjeni uvjeti utvrđeni u članku 3. stavku 1. Odluke Vijeća (EU) 2020/135.

               (10)Na temelju članaka 56., 63. i 116. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (UNCLOS)
                  16
                Ujedinjena Kraljevina ima zakonite ribolovne interese na području primjene Konvencije NEAFC-a (na otvorenome moru) kao obalna država jer su vode koje su u isključivom gospodarskom pojasu Ujedinjene Kraljevine obuhvaćene područjem primjene Konvencije NEAFC-a.

               (11)Kako bi se spriječilo neodrživo ribarstvo, u interesu je Unije da Ujedinjena Kraljevina surađuje u upravljanju stokovima od zajedničkog interesa uz potpuno poštovanje odredaba UNCLOS-a i Sporazuma Ujedinjenih naroda o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i stokovima vrlo migratornih vrsta od 4. kolovoza 1995. (UNFSA)
                  17
                ili bilo kojeg drugog međunarodnog sporazuma ili norme međunarodnog prava.

               (12)Kako je predviđeno člankom 63. stavkom 2. UNCLOS-a i člankom 8. UNFSA-e, ako se isti stok ili stokovi povezanih vrsta pojavljuju u isključivom gospodarskom pojasu, na području izvan njega i na susjednom području uz njega, obalna država i države koje love takve stokove na susjednom području moraju surađivati kako bi se dogovorile o mjerama potrebnima za očuvanje tih stokova na susjednom području. Takva se suradnja može uspostaviti u okviru regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom. Pristup Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a omogućit će Ujedinjenoj Kraljevini suradnju u pogledu nužnih mjera za upravljanje ribarstvom, kako bi se osiguralo da se ribolovne aktivnosti obavljaju tako da se dotični stok ili stokovi iskorištavaju na održivi način.

               (13)Pristupanje prije isteka prijelaznog razdoblja omogućit će Ujedinjenoj Kraljevini da u potpunosti ispuni obveze koje proizlaze iz UNCLOS-a u pogledu mjera očuvanja i upravljanja koje će početi proizvoditi učinke nakon završetka prijelaznog razdoblja i prestanka primjene zakonodavstva Unije na Ujedinjenu Kraljevinu. Stoga je u interesu Unije da odobri zahtjev za pristup Konvenciji NEAFC-a koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina do isteka roka za obavješćivanje iz članka 20. stavka 4. Konvencije NEAFC-a,

               (14)Radi jasnoće i pravne jasnoće Odluku Vijeća (EU) 2019/510 trebalo bi staviti izvan snage,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               1.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika (Konvencija NEAFC-a) jest da se odobri zahtjev za pristup Ujedinjene Kraljevine Konvenciji NEAFC-a.

               2.Komisija se ovlašćuje da depozitara Konvencije NEAFC-a obavijesti o stajalištu Unije do isteka roka za obavješćivanje iz članka 20. stavka 4. Konvencije NEAFC-a.

               Članak 2.

               Odluka Vijeća (EU) 2019/510 stavlja se izvan snage.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (SL C 384I, 12.11.2019., str. 1.).

                     (2)

                        SL L 227, 12.8.1981., str. 21.

                     (3)

                        S obzirom na to da je zahtjev Ujedinjene Kraljevine podnesen 8. siječnja 2019., rok od 90 dana istekao je 8. travnja 2019.

                     (4)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/510 od 25. ožujka 2019. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika u pogledu zahtjeva za pristup toj konvenciji koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina (SL L 85, 27.3.2019., str. 22.).

                     (5)

                        Odluka Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (SL L 29, 31.1.2020., str. 1.).

                     (6)

                        (SL L xxx, xxx, str. xxx.).

                     (7)

                        SL L 354, 28.12.2013., str. 22.

                     (8)

                        Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora (SL L 179, 23.6.1998., str. 3.).

                     (9)

                        Sporazum o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i stokovima vrlo migratornih vrsta – Deklaracija o nadležnosti Europske zajednice – Deklaracije za tumačenje (SL L 189, 3.7.1998., str. 17.).

                     (10)

                        Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, t. 61.–64.

                     (11)

                        SL L 227, 12.8.1981., str. 22.

                     (12)

                        Odluka Vijeća 81/608/EEZ od 13. srpnja 1981. o sklapanju Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika (SL L 227, 12.8.1981., str. 21.).

                     (13)

                        Odluka Vijeća (EU) 2019/510 od 25. ožujka 2019. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Konvencije o budućoj multilateralnoj suradnji u ribarstvu sjeveroistočnog Atlantika u pogledu zahtjeva za pristup toj konvenciji koji je podnijela Ujedinjena Kraljevina (SL L 85, 27.3.2019., str. 22.).

                     (14)

                        Odluka Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (SL L 29, 31.1.2020., str. 1.).

                     (15)

                        Provedbena odluka Vijeća (EU) 2020/XXX od [datum] o davanju odobrenja Ujedinjenoj Kraljevini da izrazi svoju suglasnost da u svoje ime bude obvezana određenim međunarodnim sporazumima koji stupaju na snagu ili će se primjenjivati tijekom prijelaznog razdoblja u području zajedničke ribarstvene politike Unije (SL L xxx, xxx, str. xxx.).

                     (16)

                        SL L 179, 23.6.1998., str. 3.

                     (17)

                        SL L 189, 3.7.1998., str. 14.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 7.9.2020.
            COM(2020) 484 final
            2020/0232(NLE)
            Prijedlog
            ODLUKE VIJEĆA
            o dodjeli sredstava koja proizlaze iz vraćenih sredstava u okviru instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a koja potječu iz aktivnosti koje se financiraju iz 9., 10. i 11. europskog razvojnog fonda, preostalih sredstava iz 10. ERF-a ili prethodnih ERF-ova i sredstava opozvanih iz projekata koji se financiraju iz 10. ERF-a ili prethodnih ERF-ova

               OBRAZLOŽENJE

               Europska unija i njezine države članice svjetski su predvodnici u području međunarodne razvojne suradnje. Već tradicionalno prednjače u međunarodnom djelovanju kao donatori i inovatori u financiraju razvoja.

               Iako svjedočimo poboljšanju životnih uvjeta najugroženijih skupina na globalnoj razini, pred nama su i dalje veliki izazovi. Globalni izazovi postali su složeniji, višedimenzionalni i izuzetno promjenjivi. Da bi se učinkovito suočila s njima, Europska unija mora pojačati vanjsko djelovanje i iskoristiti paket fleksibilnih i učinkovitih politika i financijskih instrumenata.

               Budući da razmjer izazova premašuje trenutačno dostupna sredstva, EU traži nove, inovativne i učinkovite načine stvaranja okvira financiranja razvoja.  Poticanje ulaganja financijskih institucija i partnera iz privatnog sektora učinkovit je način za maksimalno iskorištavanje proračuna EU-a.

               Međutim, financijski instrumenti i dalje čine vrlo mali udio proračuna EU-a za vanjsko djelovanje. Većina proračuna za razvoj (približno 90 % u sklopu višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) za razdoblje 2014.–2020.) troši se na tradicionalna bespovratna sredstva za razvoj, proračunsku potporu i ostale mehanizme izravnog i neizravnog financiranja partnerskih zemalja.

               ****

               Instrument pomoći ulaganju za zemlje AKP-a (instrument pomoći ulaganju AKP) bio je prvi financijski instrument svoje vrste. Uspostavljen je 2003. u okviru Unutarnjeg sporazuma između predstavnika vlada država članica, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju i upravljanju pomoći Zajednice na temelju Financijskoga protokola uz Sporazum o partnerstvu potpisan u Cotonouu (CPA)
                  1
                u svrhu promicanja rasta u privatnom sektoru i mobiliziranja domaćeg i stranog kapitala u tu svrhu u 78 zemalja supsaharske Afrike, karipskog područja i Pacifika.

               Njime je dosad upravljala Europska investicijska banka (EIB), a sredstva povlači iz 9., 10. i 11. europskog razvojnog fonda i vlastitih izvora EIB-a.

               Pravnim okvirom instrumenta pomoći ulaganju AKP
                  2
                uspostavlja se sljedeće (za sredstva iz europskog razvojnog fonda (ERF)):

               ·„Dobit i prihodi” (vraćena sredstva
                  3
               ) iz aktivnosti u okviru instrumenta pomoći ulaganju AKP upotrebljavaju se za daljnje aktivnosti (na temelju članka 5. stavka 3. Internog sporazuma o 11. ERF-u) i funkcioniraju kao obnovljivi fond.

               ·po isteku Financijskoga protokola uz CPA, i ne bude li posebne odluke Vijeća, kumulativna neto vraćena sredstva prenose se u sljedeći protokol (članak 3. stavak 2. Priloga II. CPA-u).

               ·Ukupna sredstva iz 11. ERF-a i vraćena sredstva ne dodjeljuju se nakon 31. prosinca 2020., osim ako Vijeće jednoglasno odluči drukčije na prijedlog Komisije (točka 5. Priloga I.c CPA-u i članak 1. stavak 5. Internog sporazuma o 11. ERF-u).

               ·Istovremeno je člankom 1. stavkom 5. Internog sporazuma o 11. ERF-u, u vezi s člankom 47. stavkom 2. Financijske uredbe o 11. ERF-u, predviđeno da se sredstva koja su države članice preuzele u okviru 9., 10. i 11. ERF-a za financiranje instrumenta pomoći ulaganju AKP mogu isplatiti i nakon 31. prosinca 2020., do 31. prosinca 2030.

               ·U članku 14. stavku 3. Internog sporazuma o 11. ERF-u dodaje se da ovaj Sporazum ostaje na snazi dokle god je potrebno kako bi se sve aktivnosti financirane na temelju CPA-a i VFO-a za razdoblje 2014.–2020. u potpunosti izvršile (do otplate i zatvaranja aktivnosti).

               Ovaj je prijedlog potreban da bi se odobrila dodjela sredstava koja proizlaze iz vraćenih sredstava i nakon 31. prosinca 2020. Ne bude li odluke Vijeća, sredstva koja proizlaze iz vraćenih sredstava moraju se razmjerno vratiti državama članicama, u skladu s tablicom iz Internog sporazuma o 11. ERF-u (članak 1. stavak 2. točka (a)).

               Prema trenutačnim procjenama EIB-a vraćena sredstva iznose približno 3,2 milijarde EUR (ukupno dodijeljeno 3,6 milijardi EUR iz 28 država članica bez naknada i troškova za upravljanje).

               ****

               Ovaj prijedlog za upotrebu vraćenih sredstava iz instrumenta pomoći ulaganju AKP za nove aktivnosti donesen je u ključnom trenutku kada EU oblikuje svoju buduću razvojnu politiku.

               (1)Za sljedeći VFO Unije za razdoblje 2021.–2027. Komisija je predložila povećanje proračuna za vanjsko djelovanje, uključujući sredstva iz Europskog instrumenta za oporavak
                  4
               , te pojednostavljenje njegove strukture kako bi bio fleksibilniji i učinkovitiji u suočavanju s globalnim izazovima.

               (2)Komisija je predložila i jedan glavni instrument vanjskog djelovanja: Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju (NDICI), koji uključuje inovativnu i pojednostavljenu financijsku strukturu za ulaganja izvan EU-a. Temelji se na Europskom fondu za održivi razvoj plus (EFOR plus) koji se podupire novim Jamstvom za vanjsko djelovanje (EAG)
                  5
               . U tijeku su pregovori suzakonodavaca o prijedlogu o uspostavi instrumenta NDICI.

               Prijedlog Komisije temelji se na navedenim aktualnim raspravama i izvješćima.

               U obzir se uzimaju i zaključci i preporuke iz završnog pregleda instrumenta pomoći ulaganju AKP
                  6
               , koji je objavljen 2019. U pregledu je zaključeno da nije maksimalno iskorišten doprinos instrumenta pomoći ulaganju AKP iako je on pridonio ciljevima Sporazuma iz Cotonoua u pogledu iskorjenjivanja siromaštva, integracije država AKP-a u svjetsko gospodarstvo i potpomaganja njihova održivog razvoja.

               Između 2003. i 2017. za projekte iz obnovljivog fonda dodijeljene su 5,2 milijarde EUR, od čega je više od 4 milijarde EUR financirano iz ERF-a.

               Financijska „dodatnost” (upotreba sredstava EU-a za privlačenje dodatnih privatnih ulaganja do kojih inače ne bi došlo) bila je zadovoljavajuća, no nije iskorišten njezin pun potencijal. To se očituje u relativno ograničenoj upotrebi u zemljama s niskim prihodima i nestabilnim zemljama u kojima bi dodatna ulaganja imala najveći učinak. Više od polovice aktivnosti u sklopu instrumenta pomoći ulaganju AKP odvilo se u zemljama s niskim i srednjim prihodima, a 30 % u manjem broju zemalja s niskim prihodima.

               Prema zaključcima pregleda, više je pažnje posvećeno financijskoj stabilnosti nego razvojnim ciljevima.

               Na temelju evaluacije izdano je i nekoliko preporuka. Preporuke su se odnosile na potrebu pronalaska bolje ravnoteže između ciljeva razvoja i financijske održivosti, na snažnije usmjeravanje na zemlje s niskim prihodima i nestabilne zemlje, povećanu upotrebu inovativnih financijskih instrumenata kao što su jamstva, poboljšanje praćenja i evaluacije ishoda razvoja te preispitivanje modela rada.

               U prethodnim evaluacijama, kao što su srednjoročni pregled provedbe mandata EIB-a za vanjsko kreditiranje iz 2010.
                  7
                i evaluacija mješovitog financiranja iz 2016.
                  8
               , isto je zaključeno da novouspostavljeni financijski mehanizmi EU-a (mješovito financiranje i jamstva) funkcioniraju, ali da je njihov utjecaj na razvoj usko povezan s upravljanjem politikama.

               ****

               Komisija u tom kontekstu predlaže Vijeću prijenos vraćenih sredstava iz instrumenta pomoći ulaganju AKP u budući EFOR plus u okviru NDICI-ja. Komisija ih namjerava ulagati u zemlje AKP-a preko EIB-a.

               Kao što se očituje u neslužbenom dokumentu Europske komisije i EIB-a iz 2019. sastavljenom u kontekstu pregovora o NDICI-ju, u pogledu „bivšeg AKP IF-a” EIB podržava konkretno: daljnju upotrebu vraćenih sredstava nekoliko godina, bez troška za proračun EU-a i pod posebnim uvjetima (u pogledu zemljopisnog položaja, prihvatljivosti i profila rizika) koji se trebaju utvrditi.

               Komisija u savjetovanju s EIB-om predlaže i da se upotreba vraćenih sredstava preko EIB-a usmjeri prvenstveno u razvojne instrumente visokog financijskog rizika, osobito društveno odgovorno financiranje, investicijske fondove i aktivnosti u najmanje razvijenim zemljama.

               Ovaj prijedlog ne podrazumijeva nikakve dodatne doprinose država članica.

               ****

               Da bi EU pridonosio ostvarenju ciljeva održivog razvoja (COR) postavljenih u okviru Programa 2030., neophodno je iskoristiti sav potencijal mobiliziranja privatnog kapitala s pomoću inovativnih financijskih instrumenata povrh tradicionalnog financiranja razvoja.

               Budući da izazovi znatno nadmašuju dostupna sredstva, treba odrediti prioritete.

               Stoga je potrebno objediniti nekoliko instrumenata dostupnih za vanjsko djelovanje pod istim okvirom upravljanja. Time će se osigurati da sredstva budu u skladu s načelom „politika na prvom mjestu”, čime se osigurava usklađenost i komplementarnost te pojačava utjecaj na razvoj.

               Ovim se prijedlogom nastoji snažnije upravljati politikama i povećati utjecaj vraćenih sredstava iz instrumenta pomoći ulaganju AKP na razvoj. Na taj će se način strateški i učinkovitije potaknuti ulaganja u zemljama AKP-a. Ulaganja će se temeljiti na potrebama partnerskih zemalja i ciljevima vanjskog djelovanja EU-a, a provest će se s pomoću optimalnog oblika mješovitog financiranja, uključujući u okviru fonda EFOR plus.

               ****

               EFOR plus ugrađen je u NDICI, ambiciozan prijedlog globalnog dosega, povećanih financijskih sredstava i snažnijeg upravljanja politikama, vođen načelom „politika na prvom mjestu”.

               NDICI će osigurati optimalan politički i financijski okvir jer će objediniti mješovito financiranje i jamstva kao izvore financiranja pod jedinstvenim i pojednostavljenim upravljanjem, zajedno s drugim provedbenim instrumentima (bespovratnim sredstvima, tehničkom pomoći, proračunskom potporom itd.).

               EFOR plus potpuno će podlijegati prioritetima, ciljevima i okvirnim dodijeljenim sredstvima utvrđenima u postupku programiranja, s krajnjim ciljem podupiranja ulaganja izvan EU-a na strateški i usklađen način u svrhu održivog razvoja.

               To podrazumijeva da će se sve aktivnosti ulaganja planirati tako da se postigne najveći utjecaj na razvoj i maksimalna usklađenost vanjskog djelovanja EU-a. Programiranje aktivnosti mora biti uključiv postupak koji obuhvaća savjetovanje s javnim i privatnim sektorom, državama članicama, financijskim institucijama, civilnim društvom i drugim uključenim strankama.

               EFOR plus temelji se na uspjehu prethodnika, Europskog fonda za održivi razvoj (EFOR), koji je okosnica trenutačnog plana za vanjska ulaganja (PVU) i financijski ogranak Saveza Afrike i Europe.

               Nedavnom neovisnom procjenom
                  9
                utvrđeno je da je EFOR izuzetno važan za investicijske potrebe regija koje su njime obuhvaćene (supsaharska Afrika i zemlje koje su dio politike susjedstva EU-a) te za prioritete i obveze EU-a.

               Kad je riječ o mješovitom financiranju (povezivanju javnih i privatnih sredstava), iznos od 3,1 milijarde EUR dodijeljen je između 2017. i 2019. za financiranje 154 projekta na afričkom kontinentu i u zemljama koje su dio politike susjedstva EU-a. Ovaj doprinos EU-a potaknuo je dodatno financiranje koje će prema očekivanjima pokriti oko 30 milijardi EUR ukupnih ulaganja, prvenstveno u energetskom i prometnom sektoru, ali i u svrhu razvoja privatnog sektora i poljoprivrede.

               Zahvaljujući doprinosu EU-a od 1,8 milijardi EUR, EFOR je u supsaharskoj Africi potaknuo ulaganja od ukupno 13,5 milijardi EUR, čime je financirano 78 aktivnosti. Zahvaljujući doprinosu EU-a od 1,3 milijarde EUR, potaknuta su ulaganja u zemljama koje su dio politike susjedstva od ukupno 16,2 milijarde EUR, čime je financirano 76 aktivnosti.

               Osim toga, doprinos EU-a od 1,55 milijarde EUR dodijeljen je za 22 predloženih programa jamstava. Očekuje se da će se njime potaknuti ulaganja od ukupno 17,5 milijardi EUR.

               ****

               Kad je riječ o usklađenosti, ovaj se prijedlog isto temelji na zajedničkoj izjavi o novom Europskom konsenzusu o razvoju iz 2017.
                  10
               , koja je činila dio odgovora EU-a na UN-ov program održivog razvoja do 2030. i ciljeve održivog razvoja
                  11
               . U Europskom konsenzusu o razvoju već je utvrđena potreba za kombiniranjem pomoći s drugim sredstvima i razvijanjem prilagođenijih partnerstava sa širim rasponom dionika te je potvrđena obveza

                  usklađene politike za razvoj

               .

               Uz to, ovim se prijedlogom osigurava da će se EU pridržavati načela i kriterija utvrđenih u Komunikaciji Komisije o ulozi privatnog sektora u postizanju uključivog i održivog rasta
                  12
               .

               ****

               Komisija je obavijestila EIB o sadržaju ovoga prijedloga.

               2020/0232 (NLE)

               Prijedlog

               ODLUKE VIJEĆA

               o dodjeli sredstava koja proizlaze iz vraćenih sredstava u okviru instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a koja potječu iz aktivnosti koje se financiraju iz 9., 10. i 11. europskog razvojnog fonda, preostalih sredstava iz 10. ERF-a ili prethodnih ERF-ova i sredstava opozvanih iz projekata koji se financiraju iz 10. ERF-a ili prethodnih ERF-ova

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji i Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Interni sporazum između predstavnika vlada država članica Europske unije, koji se sastaju u okviru Vijeća, o financiranju potpore Europske unije u okviru višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP–EU i o dodjeli financijske pomoći za prekomorske zemlje i područja na koje se primjenjuje dio četvrti Ugovora o funkcioniranju Europske unije
                  13
                (dalje u tekstu „Interni sporazum o 11. ERF-u”), a posebno njegov članak 1. stavke 3., 4. i 5.,

               uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

               budući da:

               (1)Sredstva koja proizlaze iz vraćenih sredstava u okviru instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a iz aktivnosti koje se financiraju iz 9., 10. i 11. europskog razvojnog fonda („ERF”) ne mogu se dodijeliti nakon 31. prosinca 2020., osim ako Vijeće jednoglasno odluči drukčije na prijedlog Komisije.

               (2)Iako je instrument pomoći ulaganju za zemlje AKP-a pridonio ciljevima u pogledu iskorjenjivanja siromaštva, integracije afričkih, karipskih i pacifičkih država u svjetsko gospodarstvo i njihova održivog razvoja, kako je utvrđeno u Sporazumu o partnerstvu AKP–EU, postoje uvjerljivi dokazi da njegov doprinos nije maksimalno iskorišten. Nastavkom upotrebe vraćenih sredstava u sklopu instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a u novom okviru i pod novim upravljanjem mogli bi se postići bolji razvojni rezultati.

               (3)[Komisija je 14. lipnja 2018. donijela prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju („NDICI”)
                  14
               , u kojem se predviđa uspostava Europskog fonda za održivi razvoj plus („EFOR plus”) uz potporu iz Jamstva za vanjsko djelovanje, u koji bi države članice mogle uplaćivati namjenske doprinose za pokretanje djelovanja u određenim regijama, zemljama, sektorima ili postojećim investicijskim područjima.]

               (4)Europski fond za održivi razvoj („EFOR”)
                  15
                smatra se izuzetno važnim za investicijske potrebe regija koje su njime obuhvaćene (supsaharska Afrika i zemlje obuhvaćene politikom susjedstva EU-a) te za prioritete i obveze Unije.

               (5)U Zajedničkoj komunikaciji „Put prema sveobuhvatnoj strategiji s Afrikom”
                  16
                Komisija i Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku pozivaju Uniju da podrži održivi rast i radna mjesta na afričkom kontinentu. Među ostalim mjerama, Unija želi surađivati s Afrikom u području promicanja ulaganja širenjem upotrebe inovativnih mehanizama financiranja.

               (6)U navedenoj Zajedničkoj komunikaciji Komisija i Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku navode da bi financijski instrumenti trebali potaknuti ulaganja koja snažno utječu na razvoj, poglavito uz potporu privatnom sektoru, prema kriterijima utvrđenima u Komunikaciji Komisije „Snažnija uloga privatnog sektora u postizanju uključivog i održivog rasta u zemljama u razvoju”
                  17
               , koji obuhvaćaju mjerljiv utjecaj na razvoj, dodatnost, neutralnost, zajednički interes i sufinanciranje, demonstracijski učinak i poštovanje društvenih i fiskalnih normi te normi zaštite okoliša.

               (7)Stoga je potrebno omogućiti da vraćena sredstva i stanja riznice na koje se upućuje u ovoj Odluci čine doprinose Europskom fondu za održivi razvoj plus (EFOR plus) i Jamstvu za vanjsko djelovanje („vanjski namjenski prihodi”). NDICI neće primati ta vraćena sredstva i stanja riznice kao vanjske namjenske prihode nakon 31. prosinca 2027. Nakon tog datuma sredstva će primati daljnji financijski instrumenti dok ne budu iscrpljena.

               (8)Vraćena sredstva u sklopu instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a trebaju se prenositi na godišnjoj razini kao nadopuna zemljopisnim proračunskim linijama NDICI-ja koje se ulažu kroz fond EFOR plus, u skladu s programskim dokumentima.

               (9)Komisija će usmjeriti ulaganja preko Europske investicijske banke s ciljem povećanja njihova utjecaja na razvoj i dodatnosti, uzimajući u obzir pitanja održivosti duga.

               (10)[U skladu s Uredbom (EU) XXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju] sredstva je potrebno usmjeriti prvenstveno u razvojne instrumente visokog financijskog rizika, osobito u društveno odgovorno financiranje, investicijske fondove i aktivnosti u najmanje razvijenim zemljama (NRZ). Cilj aktivnosti trebao bi biti povećanje utjecaja na razvoj.]

               (11)U skladu s člankom 152. stavkom 4. Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju
                  18
               , udio Ujedinjene Kraljevine u instrumentu pomoći ulaganju za zemlje AKP-a iz ERF-a, akumuliran u uzastopnim razdobljima ERF-a, vraća joj se kako ulaganje dospijeva. Osim ako je drukčije dogovoreno, udio Ujedinjene Kraljevine u kapitalu ne smije se preraspodijeliti u druge svrhe nakon isteka razdoblja za preuzimanje obveza 11. ERF-a niti prenijeti u sljedeća razdoblja.

               (12)Stupanje na snagu i primjena ove Odluke trebaju podlijegati stupanju na snagu Uredbe (EU) XXXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju]. Stoga se podudaraju datumi stupanja na snagu i primjene ove Odluke i Uredbe (EU) XXXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju],

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               (1)Sredstva koja proizlaze iz vraćenih sredstava u okviru instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a, namijenjena aktivnostima iz 9., 10. i 11. europskog razvojnog fonda, preostala sredstva iz 10. ERF-a ili iz prethodnih ERF-ova te sredstva opozvana iz projekata financiranih iz 10. ERF-a ili iz prethodnih ERF-ova dana .....[datum stupanja na snagu ove Odluke] čine doprinose [Europskom fondu za održivi razvoj plus (EFOR plus) i Jamstvu za vanjsko djelovanje prema članku 1. Uredbe (EU) XXX/XXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju] za potrebe osiguravanja sredstava putem proračunskih jamstava na temelju članka 23. stavka 1. točke (f) i mješovitog financiranja na temelju članka 23. stavka 1. točke (g) te uredbe].

               (2)Za potrebe ove Odluke „vraćena sredstva” znači svaki prihod, uključujući dividende, kapitalne dobitke, naknade za jamstvo i kamate za zajmove, iznose na bilo kojem računu otvorenom u svrhu evidentiranja gotovog novca koji se drži za potrebe instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a i primitke od ulaganja riznice te otplate, uključujući otplate kapitala, oslobođena jamstva i vraćanje glavnice zajmova, koji proizlazi iz aktivnosti u okviru instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a. Sredstva koja proizlaze iz opozvanih vraćenih sredstava isto se smatraju vraćenim sredstvima.

               (3)Vraćena sredstva podliježu primjenjivim pravilima i postupcima fonda EFOR plus, utvrđenima u Uredbi (EU) XXXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju.]

               Članak 2.

               Doprinosi su namijenjeni afričkim, karipskim i pacifičkim zemljama.

               Članak 3.

               Ova Odluka stupa na snagu na dan stupanja na snagu Uredbe (EU) XXXX/XXXX Europskog parlamenta i Vijeća [o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju]. Primjenjuje se od 1. siječnja 2021.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik/Predsjednica

                     (1)

                        Unutarnji sporazum između predstavnika vlada država članica, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju i upravljanju pomoći Zajednice na temelju Financijskoga protokola uz Sporazum o partnerstvu između afričkih, karipskih i pacifičkih država te Europske zajednice i njezinih država članica, potpisan u Cotonouu (Benin) 23. lipnja 2000., te o raspodjeli financijske pomoći prekomorskim zemljama i državnim područjima na kojima se primjenjuje Četvrti dio Ugovora o EZ-u (SL L 317, 15.12.2000., str. 355.–372.).

                     (2)

                        Članak 76. stavak 1. točka (d) CPA-a, kako je drugi put izmijenjen 2010., i Prilog I.c i Prilog II. CPA-u (SL L 317, 15.12.2000.; SL L 287, 28.10.2005.; SL L 287, 4.11.2010.). Pravni okvir obuhvaća i članak 1. stavak 5., članak 2. točku (d), članak 4. stavak 1., članak 5. stavak 3., članak 7. stavak 1., članak 9. i članak 11. stavak 2. Internog sporazuma o 11. europskom razvojnom fondu između predstavnika vlada država članica Europske unije, koji se sastaju u okviru Vijeća, o financiranju potpore Europske unije u okviru višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP–EU (SL L 210, 6.8.2013.) i članke od 45. do 52. Financijske uredbe o 11. ERF-u (Uredba Vijeća (EU) 2018/1877 o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) 2015/323, SL L 307, 3.12.2018.).

                     (3)

                        Vraćena sredstva su svaki prihod (npr. isplate kamata, dividende, dokapitalizacija, primici od ulaganja riznice, jamstva, ostale naknade i provizije te prihodi od otkupa ili prodaje vlasničkog udjela u instrumentu pomoći ulaganju AKP), otplate (npr. oslobađanje financiranih jamstava iz instrumenta pomoći ulaganju AKP, otplate kapitala, vraćanje glavnice zajmova) ili stanja riznice na dan 1. siječnja 2021., koji proizlazi iz aktivnosti u okviru instrumenta pomoći ulaganju AKP. Da bi se izbjegle nedoumice, sredstva koja proizlaze iz opozvanih vraćenih sredstava isto se smatraju vraćenim sredstvima.

                     (4)

                        Prijedlog Uredbe Vijeća o uspostavi instrumenta Europske unije za oporavak radi potpore oporavku nakon pandemije bolesti COVID-19, COM(2020) 441 final, 28.5.2020.

                     (5)

                        Europski fond za održivi razvoj plus (EFOR plus), uspostavljen Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju, kako je utvrđeno u Komisijinu Prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju COM(2018) 460 final.

                     (6)

                        Završni pregled instrumenta pomoći ulaganju za zemlje AKP-a, završno izvješće, Aide à la Décision Economique (ADE), ožujak 2020.

                     (7)

                        Mandat EIB-a za vanjsko kreditiranje za razdoblje 2007.–2013. – srednjoročni pregled provedbe i preporuke Upravljačkog odbora stručnjaka, veljača 2010., poznat i kao Camdessusovo izvješće.

                     (8)

                        Evaluacija mješovitog financiranja, završno izvješće, prosinac 2016.

                     (9)

                        Izvješće Komisije Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi Europskog fonda za održivi razvoj, COM(2020) 224 final, lipanj 2020.

                     (10)

                        „Novi europski konsenzus o razvoju ‚Naš svijet, naše dostojanstvo, naša budućnost’” – Zajednička izjava Vijeća i predstavnika vlada država članica, koji se sastaju u okviru Vijeća, Europskog parlamenta i Komisije, 2017. (SL C 210, 30.06.2017.).

                     (11)

                        Rezolucija UN-a: Promijeniti svijet: Program održivog razvoja do 2030., 2015.

                     (12)

                        COM(2014) 263 final.

                     (13)

                        SL L 210, 6.8.2013., str. 1.

                     (14)

                        COM(2018) 460 final.

                     (15)

                        Uredba (EU) 2017/1601 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. rujna 2017. o uspostavi Europskog fonda za održivi razvoj (EFOR), jamstva EFOR-a i Jamstvenog fonda EFOR-a (SL L 249, 27.9.2017., str. 1.).

                     (16)

                        JOIN(2020) 4 final.

                     (17)

                        COM(2014) 263 final.

                     (18)

                        SL L 29, 31.1.2020., str. 7.