title: PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/... kterým se stanoví praktická pravidla pro vydávání jednotných osvědčení o bezpečnosti železničním podnikům podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 653/2007

text:
               PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/...

               ze dne 9.4.2018,

               kterým se stanoví praktická pravidla pro vydávání jednotných osvědčení o bezpečnosti železničním podnikům podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 653/2007

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic
                  1
               , a zejména na čl. 10 odst. 10 uvedené směrnice,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Kvůli omezení složitosti, zkrácení délky trvání a snížení nákladů na postup vydávání osvědčení jsou nezbytná ustanovení přispívající k harmonizaci přístupu k vydávání osvědčení o bezpečnosti na úrovni Unie a podporující spolupráci mezi všemi stranami účastnícími se procesu posuzování bezpečnosti.

               (2)S přihlédnutím ke zkušenostem získaným při přípravě dohod o spolupráci uvedených v čl. 11 odst. 1 směrnice (EU) 2016/798 se za osvědčený postup usnadňující rozvoj vztahu mezi stranami účastnícími se procesu posuzování bezpečnosti považuje včasný kontakt s žadatelem formou koordinace („přípravná komunikace“). Přípravná komunikace by měla být nabídnuta před podáním žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti s cílem umožnit orgánu vydávajícímu osvědčení seznámit se s žadatelovým systémem zajišťování bezpečnosti, objasnit průběh procesu posuzování bezpečnosti a způsob rozhodování a ověřit, zda žadatel obdržel informace postačující k tomu, aby věděl, co se od něj očekává. Objasnění poskytnutá v rámci přípravné komunikace by neměla ovlivnit výsledek posouzení.

               (3)Agentura by měla sledovat data ukončení platnosti všech platných jednotných osvědčení o bezpečnosti s oblastí provozu ve více než jednom členském státě a měla by sdílet informace s příslušnými vnitrostátními bezpečnostními orgány, aby usnadnila plánování příslušných činností souvisejících s posuzováním bezpečnosti.

               (4)Agentura by měla vydat a průběžně aktualizovat bezplatné pokyny pro podávání žádostí, popisující a v případě potřeby vysvětlující požadavky stanovené v tomto nařízení. S cílem přispět k harmonizaci přístupu k výměně a evidenci informací prostřednictvím jednotného kontaktního místa by měly pokyny pro podávání žádostí rovněž obsahovat vzorové šablony vypracované agenturou ve spolupráci s vnitrostátními bezpečnostními orgány.

               (5)Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány by měly zavést interní pravidla nebo postupy zajišťující splnění požadavků vztahujících se k posuzování bezpečnosti.

               (6)Aby se zabránilo případnému zdvojování posuzování a aby se snížila administrativní zátěž a náklady žadatele, měly by agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány přihlédnout k dohodám o spolupráci a mnohostranným dohodám uzavřeným podle článku 11 směrnice (EU) 2016/798, je-li to relevantní.

               (7)Omezuje-li se zamýšlená oblast provozu na jeden členský stát a žadatel hodlá provozovat nejméně jednu stanici v blízkosti hranice v sousedních členských státech se sítěmi podobných vlastností a s podobnými provozními předpisy, měl by být schopen tak učinit bez rozšíření své oblasti provozu na tyto sousední členské státy. Při podávání žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti by měl žadatel zvolit orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti podle čl. 10 odst. 5 a 8 směrnice (EU) 2016/798. Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, měla by konzultovat příslušné vnitrostátní bezpečnostní orgány a přihlédnout k relevantním přeshraničním dohodám.

               (8)Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, měl by žadatel mít právo podat žádost agentuře v některém z úředních jazyků Unie bez povinnosti zajistit překlad. Tato zásada se uplatní, aniž by byla dotčena možnost vnitrostátního bezpečnostního orgánu stanovit jazykovou politiku ohledně části žádosti podle čl. 10 odst. 3 písm. b) směrnice (EU) 2016/798. Při posuzování by vnitrostátní bezpečnostní orgán měl mít právo adresovat dokumenty vztahující se k posouzení agentuře v jazyce svého členského státu bez povinnosti zajistit jejich překlad.

               (9)Certifikace by měla být založena na posouzení schopnosti žadatele splnit požadavky systému zajišťování bezpečnosti, které se vztahují na železniční podniky, včetně příslušných vnitrostátních předpisů a požadavků na technickou specifikaci pro interoperabilitu, která se vztahuje na subsystém „provoz a řízení dopravy“, a důsledně je uplatňovat. Po vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti by žadatel měl i nadále používat svůj systém zajišťování bezpečnosti uvedený v článku 9 směrnice (EU) 2016/798.

               (10)Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány by měly evidovat veškeré relevantní informace a výsledek posouzení v jednotném kontaktním místě, aby mohly podpořit a odůvodnit rozhodnutí v každé fázi procesu posuzování bezpečnosti. Jestliže agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány mají pro účely posouzení bezpečnosti svoje vlastní informační systémy, měly by ze stejného důvodu zajistit přenos veškerých relevantních informací do jednotného kontaktního místa.

               (11)Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány by měly vypracovat interní pravidla nebo postupy pro řízení vydávání jednotných osvědčení o bezpečnosti za účelem snížení administrativní zátěže a nákladů žadatele. V tomto ohledu by měl mít žadatel možnost předložit v žádosti kopie dokumentů. Originály dokumentů by měly být k dispozici k ověření agenturou a vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               (12)Je nezbytné zajistit harmonizaci kategorizace problémů v procesu posouzení tak, aby žadatel chápal závažnost případných problémů, na které agentura nebo vnitrostátní bezpečnostní orgán upozorní. Tato kategorizace je obzvláště důležitá v případě, kdy se procesu účastní několik vnitrostátních bezpečnostních orgánů.

               (13)S cílem zajistit, aby agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány provedly řádné posouzení a aby mezi nimi byla posílena vzájemná důvěra, by agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány měly zajistit, aby pracovníci podílející se na posuzování měli potřebné kompetence. Tyto kompetence by proto měly být stanoveny.

               (14)Podle čl. 31 odst. 3 směrnice (EU) 2016/798 začne nový režim vydávání osvědčení o bezpečnosti platit dne 16. června 2019. Členské státy však mají možnost oznámit agentuře a Komisi podle čl. 33 odst. 2 uvedené směrnice, že prodloužily lhůtu pro provedení směrnice a mohou v důsledku toho pokračovat ve vydávání osvědčení podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES
                  2
                do 16. června 2020. Je tudíž nezbytné vyjasnit, zda by se nový režim měl uplatňovat vedle starého režimu, pokud zamýšlená oblast provozu zahrnuje nejméně jeden z těchto členských států.

               (15)Jestliže vnitrostátní bezpečnostní orgán zjistí, že nebude schopen vydat osvědčení o bezpečnosti podle směrnice 2004/49/ES buď do 16. června 2019, nebo do 16. června 2020 týkající se členských států, které podaly oznámení agentuře a Komisi v souladu s čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798, měla by agentura, je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti, zohlednit výsledky posouzení vnitrostátních bezpečnostního orgánu týkající se posouzení příslušných prvků stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES, aby se předešlo zdvojování posouzení.

               (16)Jednotné osvědčení o bezpečnosti vydané agenturou by mělo být považováno za rovnocenné části osvědčení o bezpečnosti uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES. Toto osvědčení je platné pro rovnocenné služby v železniční dopravě v celé Unii. Členské státy, které podaly agentuře a Komisi oznámení podle čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798, by tudíž měly uznávat jednotné osvědčení o bezpečnosti vydané agenturou jako rovnocenné části vydané podle čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES.

               (17)Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice Rady 96/48/ES
                  3
               ,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

               Článek 1
               Předmět a oblast působnosti

               Toto nařízení stanoví praktická pravidla uplatňovaná železničními podniky při podávání žádostí o jednotná osvědčení o bezpečnosti nebo o obnovení nebo aktualizaci těchto osvědčení prostřednictvím jednotného kontaktního místa uvedeného v článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796
                  4
                („jednotné kontaktní místo“).

               Stanoví také praktická pravidla uplatňovaná orgány vydávajícími osvědčení o bezpečnosti při posuzování žádostí o jednotná osvědčení o bezpečnosti nebo žádostí o obnovení nebo aktualizaci těchto osvědčení a rovněž koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká.

               Článek 2
               Definice

               Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

               1)„orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti“ orgán odpovědný za vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti, tedy agentura nebo vnitrostátní bezpečnostní orgán;

               2)„datem přijetí žádosti“:

               a)je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, pak první pracovní den po potvrzení přijetí žádosti agenturou i vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká;

               b)je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti vnitrostátní bezpečnostní orgán, pak první pracovní den v dotčeném členském státě po potvrzení přijetí žádosti;

               3)„přípravnou komunikací“ fáze procesu předcházející podání žádosti, během níž si žadatel může od orgánu vydávajícího osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátních bezpečnostních orgánů, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, vyžádat doplňující informace o následujících fázích procesu posuzování bezpečnosti;

               4)„přetrvávajícím problémem“ méně závažná záležitost zjištěná při posuzování žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti, která nebrání jeho vydání a může být později předmětem dohledu;

               5)„příslušným datem“ 16. červen 2019, s výjimkou těch členských států, které podaly agentuře a Komisi oznámení podle čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798, že prodloužily lhůtu provedení směrnice, a v jejichž případě je příslušným datem 16. červen 2020.

               Článek 3
               Povinnosti agentury a vnitrostátních bezpečnostních orgánů

               1.Kromě vydávání jednotných osvědčení o bezpečnosti nese orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti odpovědnost za následující úkoly:

               a)plánování, provádění a sledování práce, kterou v souvislosti s posouzením vykonává;

               b)stanovení pravidel pro koordinaci mezi příslušnými stranami.

               2.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, akceptují na žádost žadatele přípravnou komunikaci a poskytnou případná objasnění požadovaná žadatelem v rámci přípravné komunikace.

               3.Pro účely vydávání jednotných osvědčení o bezpečnosti shromáždí orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, každý v rámci své působnosti, následující informace:

               a)veškeré relevantní informace týkající se různých fází posuzování, včetně důvodů pro rozhodnutí učiněná během posuzování a identifikace případných omezení nebo podmínek použití, která budou součástí jednotného osvědčení o bezpečnosti;

               b)výsledek posouzení, včetně souhrnných závěrů a případného stanoviska k vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               4.Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, shromáždí informace uvedené v odst. 3 písm. b) v konečném výsledku posouzení.

               5.Agentura sleduje data ukončení platnosti všech platných jednotných osvědčení o bezpečnosti s oblastí provozu ve více než jednom členském státě a sdílí informace s příslušnými vnitrostátními bezpečnostními orgány.

               6.Vnitrostátní bezpečnostní orgány sdílí s agenturou a dalšími vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, všechny relevantní informace, které mohou proces posuzování bezpečnosti ovlivnit.

               7.Agentura vydá a průběžně aktualizuje bezplatné pokyny pro podávání žádostí ve všech úředních jazycích Unie, popisující a v případě potřeby vysvětlující požadavky stanovené v tomto nařízení. Pokyny pro podávání žádostí rovněž zahrnují vzorové šablony vypracované agenturou ve spolupráci s vnitrostátními bezpečnostními orgány.

               8.Vnitrostátní bezpečnostní orgány vydávají a průběžně aktualizují bezplatné pokyny pro podávání žádosti popisující a v případě potřeby vysvětlující vnitrostátní pravidla vztahující se na zamýšlenou oblast provozu a příslušná vnitrostátní procesní pravidla.

               9.Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgán zavedou interní pravidla nebo postupy pro řízení procesu posuzování bezpečnosti. Tato pravidla nebo postupy přihlížejí k dohodám uvedeným v článku 11 směrnice (EU) 2016/798.

               10.Každé jednotné osvědčení o bezpečnosti dostane jednotné evropské identifikační číslo (EIN). Agentura určí strukturu a obsah evropských identifikačních čísel a zpřístupní je na svých internetových stránkách.

               11.Pokud žadatel uvede ve své žádosti, že hodlá zajišťovat spojení se stanicemi v sousedních členských státech se sítěmi podobných vlastností a s podobnými provozními předpisy, přičemž se tyto stanice nacházejí v blízkosti hranice zamýšlené oblasti provozu, mělo by jednotné osvědčení o bezpečnosti na základě konzultace s vnitrostátními bezpečnostními orgány sousedních členských států platit až do těchto stanic bez nutnosti žádat o rozšíření oblasti provozu. Před vydáním jednotného osvědčení o bezpečnosti vnitrostátní bezpečnostní orgány dotčených členských států potvrdí orgánu vydávajícímu osvědčení, že příslušné oznámené vnitrostátní předpisy a povinnosti vyplývající z příslušných přeshraničních dohod jsou splněny.

               12.Pro účely posuzování žádostí uznává orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti schválení, uznání a osvědčení produktů nebo služeb poskytovaných železničními podniky nebo jejich subdodavateli, partnery nebo dodavateli, udělená v souladu s příslušným právem Unie jakožto důkaz schopnosti železničního podniku plnit požadavky vymezené v nařízení v přenesené pravomoci (EU) …/…
                  5
                [o systému zajišťování bezpečnosti].

               Článek 4
               Povinnosti žadatelů

               1.Aniž by byl dotčen časový rámec stanovený pro posouzení v článku 6, předloží žadatel žádost o jednotné osvědčení o bezpečnosti nebo o aktualizaci či obnovení tohoto osvědčení prostřednictvím jednotného kontaktního místa před odpovídajícími následujícími daty:

               a)datem plánovaného zahájení provozu nové služby v železniční dopravě;

               b)datem plánovaného zahájení provozu služby v železniční dopravě za podmínek, které se liší od podmínek stanovených v současném jednotném osvědčení o bezpečnosti, po podstatné změně druhu činnosti, rozsahu činnosti nebo oblasti provozu;

               c)datem ukončení platnosti současného jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               2.Při podávání žádosti o nové jednotné osvědčení o bezpečnosti poskytne žadatel informace uvedené v příloze I.

               3.Při podávání žádosti o aktualizaci nebo obnovení jednotného osvědčení o bezpečnosti poskytne žadatel informace uvedené v příloze I a popíše změny provedené od vydání současného osvědčení.

               Je-li zjištěn závažný nesoulad, který může mít dopad na bezpečnost nebo způsobit vážná bezpečnostní rizika, nebo pokud jsou během činností dohledu od předchozího hodnocení zjištěny jakékoli další problematické oblasti, orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, rozhodnou, zda je nutno celou žádost opětovně posoudit.

               4.Výběr orgánu vydávajícího osvědčení o bezpečnosti provedený žadatelem je závazný až do dokončení nebo ukončení procesu posuzování bezpečnosti.

               5.Požaduje-li žadatel přípravnou komunikaci, předloží prostřednictvím jednotného kontaktního místa informace uvedené v bodech 1 až 6 přílohy I.

               6.Jestliže předložená žádost obsahuje kopie dokumentů vydaných jinými subjekty než orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti, uchová žadatel jejich originály po dobu nejméně 5 let od konce doby platnosti jednotného osvědčení o bezpečnosti. Při obnovování nebo aktualizaci uchová žadatel originály dokumentů předložených v žádosti a vydaných jinými subjekty než orgánem vydávajícím osvědčení po dobu nejméně 5 let od konce doby platnosti obnoveného nebo aktualizovaného jednotného osvědčení o bezpečnosti. Na žádost agentury nebo vnitrostátních bezpečnostních orgánů žadatel tyto originály dokumentů zpřístupní.

               Článek 5
               Jazyk

               1.Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, použije se v souvislosti s žádostí následující jazyk:

               a)pro část žádosti uvedenou v čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice (EU) 2016/798 jeden z úředních jazyků Unie podle volby žadatele;

               b)pro části žádosti uvedené v čl. 10 odst. 3 písm. b) směrnice (EU) 2016/798 i pro části žádosti uvedené v bodě 8.1 přílohy I tohoto nařízení jazyk stanovený příslušným členským státem a uvedený v žádosti v souladu s pokyny pro podávání žádostí uvedenými v čl. 3 odst. 8 tohoto nařízení.

               2.Jakékoliv rozhodnutí týkající se vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti přijaté agenturou, včetně důvodů pro rozhodnutí v konečném výsledku posouzení a případného jednotného osvědčení o bezpečnosti, budou v jazyce uvedeném v odst. 1 písm. a).

               Článek 6
               Fáze procesu a časový rámec

               1.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, uplatňují postup stanovený v příloze II.

               2.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, každý v rámci své působnosti, vyhodnotí, zda žádost obsahuje požadovanou dokumentaci uvedenou v příloze I. Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti informuje žadatele, zda je žádost úplná, bez zbytečného prodlení a v každém případě nejpozději do jednoho měsíce od data obdržení žádosti.

               3.Rozhodnutí o vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti bude přijato nejpozději do čtyř měsíců od data, kdy byl žadatel informován, že je žádost úplná, s výhradou odstavců 5 až 7.

               4.Je-li žadatel informován, že žádost není úplná, orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti si v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, neprodleně vyžádá nezbytné doplňující informace s uvedením důvodů a časového rámce pro odpověď žadatele.

               Časový rámec pro poskytnutí doplňujícím informací musí být přiměřený a úměrný obtížnosti poskytnutí požadovaných informací a dohodnut s žadatelem ihned po té, co je žadatel informován o tom, že je žádost neúplná. Jestliže žadatel neposkytne požadované informace v dohodnutém časovém rámci, může orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti rozhodnout o prodloužení časového rámce pro odpověď žadatele nebo žadateli oznámit, že se jeho žádost zamítá.

               Rozhodnutí o vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti bude přijato nejpozději do čtyř měsíců od data, kdy žadatel předložil požadované doplňující informace.

               5.I v případě, že je žádost úplná, si agentura nebo vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, mohou kdykoliv před přijetím rozhodnutí vyžádat další informace a stanovit přiměřenou lhůtu pro jejich poskytnutí. V důsledku této žádosti dojde k prodloužení časového rámce stanoveného v odstavci 3 tohoto článku za podmínek stanovených v příloze II.

               6.Časový rámec uvedený v odstavci 3 tohoto článku může agentura prodloužit o následující doby uvedené v čl. 10 odst. 7 směrnice (EU) 2016/798:

               a)o dobu spolupráce s cílem dohodnout se na vzájemně přijatelném posouzení;

               b)o dobu, kdy je záležitost předložena k rozhodčímu řízení odvolacímu senátu.

               7.Časový rámec může být rovněž prodloužen o dobu nezbytnou pro zorganizování návštěvy nebo kontroly žadatele na místě či auditu jeho organizace.

               8.Jednotné osvědčení o bezpečnosti musí obsahovat informace uvedené v příloze III.

               Článek 7
               Komunikace

               1.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, s žadatelem komunikují ohledně každé otázky uvedené v článku 12 prostřednictvím jednotného kontaktního místa.

               2.Informace o stavu všech fází procesu posuzování bezpečnosti, výsledku posouzení a rozhodnutí o žádosti budou žadateli sdělovány prostřednictvím jednotného kontaktního místa.

               3.Aniž by byl dotčen odstavec 1, pravidla pro vzájemnou komunikaci a komunikaci s žadatelem budou uvedena v pokynech pro podávání žádostí stanovených agenturou a vnitrostátními bezpečnostními orgány.

               4.Jednotné kontaktní místo potvrdí přijetí žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti.

               Článek 8
               Doba platnosti jednotných osvědčení o bezpečnosti

               Jednotná osvědčení o bezpečnosti jsou platná po dobu pěti let.

               Vyžaduje-li však zajištění účinné kontroly rizik ovlivňujících bezpečnost železničního provozu dobu kratší, může orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, rozhodnout o udělení jednotného osvědčení o bezpečnosti na dobu kratší pěti let. V tomto případě orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti uvede důvody svého rozhodnutí ve výsledku posouzení evidovaném v souladu s článkem 9.

               Článek 9
               Řízení informací

               Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, evidují všechny relevantní informace a výsledek posouzení uvedené v čl. 3 odst. 3 v jednotném kontaktním místě. Agentura rovněž eviduje konečný výsledek posouzení uvedený v čl. 3 odst. 4 v jednotném kontaktním místě.

               Jestliže vnitrostátní bezpečnostní orgány používají ke zpracování žádostí, které jsou jim předloženy, systém pro správu informací, předají do jednotného kontaktního místa veškeré relevantní informace.

               Článek 10
               Pravidla pro návštěvy a kontroly železničních podniků na místě a audity

               1.Při provádění návštěv a kontrol žadatelů na místě a auditů, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 5 směrnice (EU) 2016/798, agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, mezi sebou koordinují cíle a rozsah návštěv, kontrol žadatele na místě a auditů a rovněž úlohu jednotlivých orgánů.

               2.Při provádění návštěv a kontrol žadatelů na místě a auditů, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 5 a 8 směrnice (EU) 2016/798, vypracuje orgán odpovědný za provedení návštěvy, kontroly nebo auditu zprávu uvádějící problémy zjištěné během posuzování a to, zda je lze na základě důkazů získaných během návštěvy, kontroly nebo auditu uzavřít, a pokud ano, jakým způsobem. Tato zpráva může rovněž zahrnovat další problémy uvedené v článku 12, které žadatel musí v dohodnutém časovém rámci vyřešit.

               3.V případě návštěv nebo kontrol žadatelů na místě či auditu, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 5 a 8 směrnice (EU) 2016/798, poskytne žadatel informace o tom, kdo ho bude zastupovat, a o bezpečnostních předpisech a pravidlech, které jsou na místě uplatňovány a které musí orgán odpovědný za provedení návštěvy, kontroly či auditu dodržet. Příslušné orgány se s žadatelem dohodnou na časovém rámci návštěv, kontrol a auditů i na poskytnutí výše uvedených informací.

               Článek 11
               Koordinace mezi agenturou a vnitrostátními bezpečnostními orgány

               1.Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, bude v různých fázích procesu posuzování bezpečnosti koordinovat činnost s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká. Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány projednají případné problémy týkající se procesu posuzování bezpečnosti, včetně případných nedostatků a žádostí o doplňující informace, které ovlivňují časový rámec posouzení nebo mohou ovlivnit práci jiných vnitrostátních bezpečnostních orgánů, jichž se zamýšlená oblast provozu týká.

               2.Aniž by byl dotčen odstavec 1, může každý orgán účastnící se procesu posuzování bezpečnosti žadatele přímo kontaktovat ohledně problémů týkajících se jeho vlastní části posouzení.

               3.Před rozhodnutím o vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti učiní agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, následující opatření:

               a)projednají výsledek svých příslušných posouzení;

               b)dohodnou se na přetrvávajících problémech, které budou posouzeny později během následného dohledu;

               c)dohodnou se na případných omezeních nebo podmínkách použití obsažených v jednotném osvědčení o bezpečnosti.

               4.Jestliže žadatel stanoví akční plán, aby vyřešil přetrvávající problémy uvedené v odst. 3 písm. b), vnitrostátní bezpečnostní orgány se dohodnou, který z nich provede následnou kontrolu splnění tohoto akčního plánu. Za tímto účelem budou vnitrostátní bezpečnostní orgány podle potřeby koordinovat svoji činnost v souladu s pravidly uvedenými v čl. 8 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) .../...
                  6
                 [o dohledu] a informovat agenturu o dosažené dohodě a výsledku činnosti související s dohledem.

               Agentura zohlední informace o výsledku činností dohledu prováděných vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, ohledně následného šetření přetrvávajících problémů, aby mohlo být rozhodnuto, zda mohou být během posuzování žádosti o obnovení nebo aktualizaci osvědčení uzavřeny.

               5.Agentura povede záznamy o koordinaci a eviduje je v jednotném kontaktním místě v souladu s článkem 9.

               Článek 12
               Kategorizace problémů

               1.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, rozdělí problémy zjištěné při posuzování žádosti do následujících kategorií:

               a)„1. kategorie“: problémy, které vyžadují od žadatele odpověď pro pochopení žádosti;

               b)„2. kategorie“: problémy, v jejichž důsledku může dojít ke změně žádosti nebo drobnému opatření ze strany žadatele; přijaté opatření se ponechá na uvážení žadatele a nebrání vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti;

               c)„3. kategorie“: problémy, které vyžadují konkrétní opatření žadatele, jehož provedení je možné odložit až na dobu po vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti; opatření, kterým se má problém vyřešit, navrhne žadatel, který se na tomto opatření dohodne se stranou, jež problém identifikovala;

               d)„4. kategorie“: problémy, které vyžadují změnu žádosti nebo přijetí určitého opatření žadatelem; jednotné osvědčení o bezpečnosti nebude vydáno, dokud nebude problém vyřešen, nebo dokud nebudou v osvědčení obsažena omezení či podmínky, kterými se tento problém vyřeší; případné opatření, které má problém vyřešit, navrhne žadatel, který se na tomto opatření dohodne se stranou, jež problém identifikovala.

               2.Po odpovědi nebo opatření přijatém žadatelem v závislosti na problému orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti nebo dotčený vnitrostátní bezpečnostní orgán zjištěné problémy znovu posoudí, případně změní jejich kategorizaci a přidělí každému z identifikovaných problémů jeden z následujících statusů:

               a)„nedořešený problém“, jestliže důkazy poskytnuté žadatelem nejsou uspokojivé a jsou stále zapotřebí další informace;

               b)„přetrvávající problém, který je předmětem dohledu“, jestliže přetrvávající problém stále existuje;

               c)„problém uzavřen“, jestliže byla žadatelem poskytnuta uspokojivá odpověď a nezůstaly žádné přetrvávající problémy.

               Článek 13
               Kompetence pracovníků podílejících se na posuzování

               1.Agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány zajistí, aby pracovníci podílející se na posuzování měli následující kompetence:

               a)znalost příslušného regulačního rámce v příslušném rozsahu, ve kterém se týká posuzování;

               b)znalost fungování železničního systému;

               c)přiměřenou úroveň kritického analytického myšlení;

               d)zkušenosti s posuzováním systému zajišťování bezpečnosti či podobného systému řízení v odvětví železniční dopravy nebo systému zajišťování bezpečnosti v odvětví rovnocenném svou provozní a technickou náročností;

               e)schopnost řešení problémů, komunikace a týmové práce;

               f)jakékoli další kompetence požadované při konkrétním posuzování.

               V případě týmové práce mohou být tyto kompetence rozděleny mezi členy týmu.

               Pracovníci provádějící návštěvy, kontroly a audity, jak je uvedeno v článku 10, musí prokázat rovněž znalosti a zkušenosti s vedením pohovorů.

               2.S cílem zajistit správné uplatňování odstavce 1 agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgány zavedou systém řízení kompetencí, který zahrnuje:

               a)rozvoj profilů kompetencí pro každé pracovní místo, pozici nebo úlohu;

               b)přijímání pracovníků v souladu se zavedenými profily kompetencí;

               c)udržování, rozvoj a posuzování kompetencí pracovníků v souladu se zavedenými profily kompetencí.

               Článek 14
               Přezkum podle čl. 10 odst. 12 směrnice (EU) 2016/798

               1.Vydá-li orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti zamítavé rozhodnutí, které zahrnuje zamítnutí jednotného osvědčení o bezpečnosti, vyloučení části sítě v souladu se zamítavým posouzením podle čl. 10 odst. 7 směrnice (EU) 2016/798 a uvedení omezení nebo podmínek užití, které nebyly požadovány v žádosti, může žadatel požadovat přezkum rozhodnutí.

               2.Žádost o přezkum podá žadatel prostřednictvím jednotného kontaktního místa a uvede seznam případných problémů, které podle názoru žadatele nebyly během procesu posuzování bezpečnosti řádně zváženy.

               3.Doplňující informace poskytnuté po přijetí rozhodnutí o vydání nebo zamítnutí jednotného osvědčení o bezpečnosti nejsou jako důkaz přípustné.

               4.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, zajistí nestrannost přezkumu.

               5.Přezkum se zaměří na otázky, které odůvodňují, proč se rozhodnutí orgánu vydávajícího osvědčení o bezpečnosti odchýlilo od požadavku žadatele.

               6.Je-li orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura, přezkum se provádí v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká.

               7.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti sdělí prostřednictvím jednotného kontaktního místa svoje rozhodnutí potvrdit či upravit původní rozhodnutí všem stranám účastnícím se posouzení, včetně žadatele.

               Článek 15
               Přechodná ustanovení

               1.Jestliže vnitrostátní bezpečnostní orgán zjistí, že nebude schopen vydat osvědčení o bezpečnosti podle směrnice 2004/49/ES do příslušného data v dotčeném členském státě, neprodleně o tom informuje žadatele a agenturu.

               2.V případě uvedeném v čl. 10 odst. 8 směrnice (EU) 2016/798 žadatel rozhodne, zda má být žádost dále posuzována vnitrostátním bezpečnostním orgánem nebo předána agentuře. Žadatel informuje agenturu i vnitrostátní bezpečnostní orgán a použijí se tato ustanovení:

               a)v případě, že se žadatel rozhodl využít agenturu jako orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti, vnitrostátní bezpečnostní orgán předá agentuře žádost a výsledky posouzení uvedeného v čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES; agentura a vnitrostátní bezpečnostní orgán spolupracují a jsou žadateli nápomocny při doplňování žádosti, aby byly splněny dodatečné požadavky článku 9 směrnice (EU) 2016/798;

               b)v případě, že se žadatel rozhodl využít vnitrostátní bezpečnostní orgán jako orgán vydávající osvědčení, pokračuje vnitrostátní bezpečnostní orgán v posuzování žádosti a rozhodne o vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti v souladu s článkem 10 směrnice (EU) 2016/798 a tímto nařízením; tento orgán je žadateli nápomocen při doplňování žádosti, aby byly splněny dodatečné požadavky článku 9 směrnice (EU) 2016/798.

               3.V případě, že žadatel hodlá vykonávat svou činnost ve více než jednom členském státě, je orgánem vydávajícím osvědčení o bezpečnosti agentura a použije se postup stanovený v odst. 2 písm. a).

               4.Ve všech případech musí žadatel prostřednictvím jednotného kontaktního místa předložit revidovanou žádost po příslušném datu v dotčeném členském státě. Orgán vydávající osvědčení je při tom žadateli nápomocen.

               5.Po příslušném datu každý železniční podnik usazený v dotčeném členském státě, jehož osvědčení o bezpečnosti vydané v souladu se směrnicí 2004/49/ES vyžaduje obnovení nebo aktualizaci v důsledku změny druhu činnosti, rozsahu činnosti nebo oblasti provozu, předloží novou žádost o jednotné osvědčení o bezpečnosti prostřednictvím jednotného kontaktního místa v souladu s tímto nařízením.

               6.Jestliže se zamýšlená oblast provozu neomezuje na jeden členský stát, nevztahuje se jednotné osvědčení o bezpečnosti vydané agenturou v období od 16. června 2019 do 16. června 2020 na síť či sítě v členských státech, které podaly agentuře a Komisi oznámení podle čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798 a které dosud neprovedly směrnici ve vnitrostátním právu, ani neuvedly v platnost vnitrostátní prováděcí opatření. Národní bezpečnostní orgány členských států, které učinily toto oznámení:

               a)považují jednotné osvědčení o bezpečnosti vydané agenturou jako rovnocenné části osvědčení o bezpečnosti vydané v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES;

               b)vydají od 16. června 2019 osvědčení o bezpečnosti v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b) směrnice 2004/49/ES s dobou platnosti nepřesahující dobu platnosti jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               7.V případech uvedených v odst. 2 písm. a) a v odstavci 6 tohoto článku vnitrostátní bezpečnostní orgán spolupracuje a koordinuje své činnosti s agenturou s cílem provést posouzení prvků stanovených v čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice (EU) 2016/798. Agentura přitom uznává posouzení uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/49/ES prováděné vnitrostátním bezpečnostním orgánem.

               Článek 16
               Zrušení

               Nařízení (ES) č. 653/2007 se zrušuje s účinkem ode dne 16. června 2019. Zůstává však nadále až do 15. června 2020 v platnosti ve vztahu k členským státům, které podle čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798 agentuře a Komisi oznámily, že prodloužily lhůtu pro provedení uvedené směrnice.

               Článek 17
               Vstup v platnost a použitelnost

               Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Použije se ode dne 16. června 2019 v členských státech, které neučinily oznámení agentuře a Komisi podle čl. 33 odst. 2 směrnice (EU) 2016/798. Použije se ve všech členských státech ode dne 16. června 2020. Ustanovení čl. 15 odst. 1, 2, 3 a 7 se však použijí ode dne 16. února 2019 a čl. 15 odst. 6 se použije ode dne 16. června 2019 ve všech členských státech.

               Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

               V Bruselu dne 9.4.2018

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102.

                     (2)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44).

                     (3)

                        Směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 6).

                     (4)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796 ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004 (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 1).

                     (5)

                        Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) .../... ze dne..., kterým se stanoví společné bezpečnostní metody týkající se požadavků na systém zajišťování bezpečnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 a kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 1158/2010 a (EU) č. 1169/2010 (Úř. věst. L […], […], s. […]).

                     (6)

                        Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) .../... ze dne...o společné bezpečnostní metodě pro dohled vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798, kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 1077/2012 (Úř. věst. L […], […], s. […]).

    ---documentbreak---

               PŘÍLOHA I

               Obsah žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti

               Pozn.: veškeré informace, včetně dokladů přiložených k žádosti, jsou povinné, pokud se při nich neuvádí „O“ (nepovinné). Pokud železniční podnik musí vypracovat plán nápravných opatření uvedený v bodě 9, informace o něm jsou povinné.

               1.Druh žádosti:

               1.1.Nové osvědčení

               1.2.Obnovení osvědčení

               1.3.Aktualizace osvědčení

               1.4.EIN předchozího osvědčení (pouze v případě žádosti o obnovení či aktualizaci)

               2.Požadovaný druh činnosti (zvolte jednu nebo více)
                  1
               :

               2.1.Osobní doprava včetně vysokorychlostních služeb

               2.2.Osobní doprava vyjma vysokorychlostních služeb

               2.3.Nákladní doprava včetně přepravy nebezpečných věcí
                  2

               2.4.Nákladní doprava vyjma přepravy nebezpečných věcí

               2.5.Pouze posunování

               2.6.Jiné (uveďte)

               3.Provoz železniční dopravy

               3.1.Předpokládané datum zahájení služby/provozu (O)

               3.2.Členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká

               3.3.Definice zamýšlené oblasti provozu (pro příslušné sítě)
                  3

               3.4.Stanice v sousedícím státě/státech (v případech podle čl. 3 odst. 11 prováděcího nařízení Komise ... / ... [toto nařízení] a čl. 10 odst. 8 směrnice (EU) 2016/798

               4.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti:

               4.1.Agentura

               4.2.Vnitrostátní bezpečnostní orgán (v případech uvedených v čl. 10 odst. 8 směrnice (EU) 2016/798)

               5.Informace o žadateli

               5.1.Právní název

               5.2.Zkratka (O)

               5.3.Úplná poštovní adresa

               5.4.Telefon

               5.5.Fax (O)

               5.6.E-mail

               5.7.Internetové stránky (O)

               5.8.Vnitrostátní registrační číslo

               5.9.Číslo plátce DPH (O)

               5.10.Další relevantní informace (O)

               6.Údaje o kontaktní osobě

               6.1.Jméno

               6.2.Příjmení

               6.3.Titul nebo funkce

               6.4.Úplná poštovní adresa

               6.5.Telefon

               6.6.Fax (O)

               6.7.E-mail

               6.8.Pracovní jazyk/jazyky

               Dokumenty připojené k žádosti

               7.Dokumenty předložené pro systém řízení bezpečnosti v rámci posouzení:

               7.1.Popis systému zajišťování bezpečnosti a další doklady prokazující soulad s požadavky stanovenými v čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice (EU) 2016/798 a dokládající, jak jsou tyto požadavky splněny.

               7.2.Křížová kontrola systému zajišťování bezpečnosti (viz bod 7.1) s přílohou I nařízení v přenesené pravomoci (EU)... [o systému zajišťování bezpečnosti] včetně uvedení, v které části dokumentace systému zajišťování bezpečnosti se dokládá splnění příslušných požadavků na platnou technickou specifikaci pro interoperabilitu ve vztahu k subsystému „provoz a řízení dopravy“.

               8.Dokumenty předkládané v rámci vnitrostátní části posuzování (za každý členský stát plánované oblasti provozu):

               8.1.Popis nebo jiné prokázání toho, jak ujednání pro zajišťování bezpečnosti řeší příslušné vnitrostátní předpisy oznámené v souladu s článkem 8 směrnice (EU) 2016/798.

               8.2.Křížová kontrola systému řízení bezpečnosti (viz bod 7.1) s požadavky stanovenými v příslušných vnitrostátních předpisech (viz bod 8.1).

               9.Plán/plány nápravných opatření

               9.1.Současný stav akčního plánu nebo plánů stanovených železničním podnikem na řešení případného závažného nesouladu nebo jakýchkoli jiných problematických oblastí, které byly zjištěny v rámci dohledu od posledního posuzování.

               9.2.Současný stav akčního plánu nebo plánů stanovených železničním podnikem na řešení problémů přetrvávajících od posledního posuzování.

               PŘÍLOHA II

               Proces posuzování bezpečnosti

               1.Obecné informace

               1.1.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, vypracují podrobný a kontrolovatelný postup pro celý proces posuzování, který zohlední prvky stanovené v této příloze. Proces posuzování bezpečnosti je iterativní, jak ukazuje níže uvedený diagram (viz obrázek 1 v dodatku), to znamená, že orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, jsou v souladu s tímto nařízením oprávněny požadovat další informace nebo opětovné předložení žádosti.

               2.Přijetí žádosti

               2.1.Po obdržení žádosti o jednotné osvědčení o bezpečnosti orgán vydávající osvědčení formálně a neprodleně potvrdí přijetí žádosti.

               2.2.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, vyčlení na proces posuzování kompetentní zdroje.

               3.Prvotní kontrola

               3.1.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, provedou bezprostředně po přijetí žádosti prvotní kontrolu následujících prvků:

               a)zda žadatel poskytl základní informace, které buď vyžadují právní předpisy, nebo které jsou potřebné pro efektivní zpracování žádosti;

               b)zda žádost obsahuje dostatečné důkazy, je strukturovaná a opatřena vzájemně propojenými odkazy, aby mohl být řádně posouzen soulad s požadavky systému zajišťování bezpečnosti a příslušnými oznámenými vnitrostátními předpisy; bezpečnostní certifikační orgán v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, provedou prvotní přezkum skutečných důkazů obsažených v žádosti, aby vydaly prvotní posudek, pokud jde o kvalitu, dostatečnost a přiměřenost systému zajišťování bezpečnosti;

               c)případně, zda žádost zahrnuje současný stav akčního plánu (nebo plánů) stanovených železničním podnikem na řešení případného závažného nesouladu nebo jakýchkoli jiných problematických oblastí, které byly zjištěny v rámci dohledu od posledního posuzování;

               d)případně, zda žádost zahrnuje současný stav akčního plánu (nebo plánů) stanovených železničním podnikem na řešení problémů přetrvávajících od posledního posuzování.

               3.2.Vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, provedou rovněž kontrolu toho, zda lze z podkladů jasně určit druh činnosti, rozsah činnosti a oblast provozu.

               3.3.Po kontrolách uvedených v bodech 3.1 a 3.2 orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, rozhodnou, zda jsou v některé jejich příslušné oblasti potřebné další informace. Pokud jsou další informace nutné, orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, si mohou bezodkladně vyžádat informace v rozsahu, který považují za přiměřeně potřebný jako podklad k posuzování.

               3.4.Orgán vydávající osvědčení a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, přečtou dostatečný vzorek té části žádosti, která se jich týká, aby ověřily, že je obsah srozumitelný. Pokud je zjevné, že není, orgán vydávající osvědčení a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, rozhodnou každý za svou část, zda je nutné žádost vrátit a požádat o přepracování.

               4.Podrobné posouzení

               4.1.Po dokončení fáze prvotní kontroly orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, přistoupí k podrobnému posuzování své příslušné části žádosti (viz obrázek 2 v dodatku), přičemž uplatňují požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a příslušné oznámené vnitrostátní předpisy.

               4.2.Při podrobném posuzování žádosti uvedeném v bodě 4.1 orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, v souladu s čl. 18 odst. 1 směrnice (EU) 2016/798, provedou odborné posouzení, jednají nestranně a přiměřeně a řádně podloží závěry, k nimž dospěly.

               4.3.Posouzení určí, zda jsou dodržovány požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a příslušné oznámené vnitrostátní předpisy nebo zda je nutné vyžádat si další informace. Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, během posuzování rovněž požadují doklad vycházející z výstupů procesu systému zajišťování bezpečnosti, že požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a příslušné oznámené vnitrostátní předpisy byly splněny, přičemž se ve vhodných případech použije metoda výběru vzorku, aby bylo zajištěno, že žadatel porozuměl požadavkům na příslušný druh činnosti, rozsah činnosti železničního provozu a zamýšlenou oblast provozu a že je dokáže splnit, aby byl zajištěn bezpečný provoz železnice.

               4.4.Každý problém 4. kategorie je nutno vyřešit ke spokojenosti orgánu vydávajícího osvědčení o bezpečnosti, přičemž se žádost před tím, než je možné vydat jednotné osvědčení o bezpečnosti, podle potřeby aktualizuje.

               4.5.Přetrvávající problémy mohou být odloženy ke zvážení při následném dohledu, nebo lze s žadatelem dohodnout kroky na základě jeho návrhu na aktualizaci žádosti, nebo se uplatní oba postupy. V takovém případě se formálně věc uzavře po vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               4.6.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, posuzují závažnost každého zjištěného problému podle kategorií v čl. 12 odst. 1 transparentním způsobem.

               4.7.Při zjišťování problému podle čl. 12 odst. 1 orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, žadateli upřesní a pomohou mu pochopit, jak podrobná odpověď se od něj očekává. Za tímto účelem učiní orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, následující opatření:

               a)uvedou přesný odkaz na příslušné požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a oznámené vnitrostátní předpisy a pomohou žadateli porozumět zjištěným problémům;

               b)vymezí příslušnou část souvisejících předpisů a pravidel;

               c)uvedou, proč jednotlivé požadavky na systém zajišťování bezpečnosti nebo oznámené vnitrostátní předpisy, včetně souvisejících právních předpisů, nebyly dodrženy;

               d)dohodnou se s žadatelem na dalších závazcích, podkladech nebo dalších doplňujících informacích, které mají být poskytnuty, v závislosti na míře podrobnosti, jakou vyžaduje požadavek na systém zajišťování bezpečnosti nebo oznámený vnitrostátní předpis;

               e)určí a se žadatelem dohodnou časový rámec pro dosažení souladu, který je úměrný a zohledňuje náročnost poskytnutí požadovaných informací.

               4.8.Jestliže se žadatel s poskytnutím požadovaných informací výrazně opozdí, může orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti rozhodnout o prodloužení časového rámce odpovědi žadatele nebo žádost poté, co žadatele informuje, zamítnout.

               4.9.Časový rámec pro přijetí rozhodnutí o vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti může být prodloužen, dokud nejsou poskytnuty požadované informace pouze na základě rozhodnutí orgánu vydávajícího osvědčení o bezpečnosti v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, a se souhlasem žadatele v následujících případech:

               a)problémy 1. kategorie uvedené v čl. 12 odst. 1, které samy o sobě nebo ve spojení s jinými brání pokračování posuzování nebo jeho části;

               b)problémy 4. kategorie nebo vícenásobné problémy 3. kategorie uvedené v čl. 12 odst. 1, které samy o sobě nebo ve spojení s jinými zvyšují závažnost problému na 4. kategorii, a brání tak vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               4.10.Aby byla písemná odpověď žadatele dostatečná, musí v dostatečné míře rozptýlit vyjádřené obavy a dokázat, že díky navrhovaným opatřením budou splněna příslušná kritéria nebo dodrženy oznámené vnitrostátní předpisy.

               4.11.Pokud je odpověď považována za neuspokojivou, je nutno podrobně vysvětlit proč a určit, jaké další informace nebo podklady se od žadatele považují, aby odpověď byla uspokojivá.

               4.12.Pokud se vyskytnou obavy, že by žádost mohla být zamítnuta, nebo že rozhodnutí bude vyžadovat více času než dovoluje časový rámec pro posouzení, orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti může zvážit případná výjimečná opatření.

               4.13.Pokud se dojde k závěru, že žádost splňuje všechny požadavky nebo že další pokrok v zajištění uspokojivých odpovědí na zbývající otázky není pravděpodobný, orgány vydávající osvědčení a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, dokončí každý svou část posouzení žádosti následujícím postupem:

               a)uvedou, zda byla všechna kritéria splněna nebo zda zbývají dosud nevyřešené otázky;

               b)zjistí případné přetrvávající problémy;

               c)zjistí případná omezení nebo podmínky použití, které budou zahrnuty do jednotného osvědčení o bezpečnosti;

               d)podle potřeby informují o dalších opatřeních v návaznosti na závažný nesoulad zjištěný při činnostech dohledu, jak je uvedeno v článku 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) ../... [nařízení o dohledu];

               e)zajistí, aby proces posuzování bezpečnosti byl proveden správně;

               f)zpracují výsledek posouzení, včetně souhrnných závěrů a případného stanoviska k vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               4.14.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, zaznamenají a písemně odůvodní veškerá zjištění a posudky s cílem usnadnit proces zajišťování souladu a rozhodovací proces a jsou nápomocny při případných odvoláních proti rozhodnutím o vydání či nevydání jednotného osvědčení o bezpečnosti.

               5.Rozhodování

               5.1.Na základě závěrů dokončeného posouzení se přijímá rozhodnutí, zda bude jednotné osvědčení o bezpečnosti vydáno, nebo zda bude žádost zamítnuta. Pokud má být jednotné osvědčení o bezpečnosti vydáno, mohou být zjištěny některé přetrvávající problémy. Pokud je zjištěn jakýkoli problém 4. kategorie podle čl. 12 odst. 1 a během posuzování se nevyřeší, jednotné osvědčení o bezpečnosti nesmí být vydáno.

               5.2.Orgán vydávající osvědčení může rozhodnout o omezení rozsahu platnosti jednotného osvědčení o bezpečnosti tím, že stanoví omezení nebo podmínky použití, pokud v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, dojde k závěru, že se těmito omezeními nebo podmínkami použití vyřeší problém 4. kategorie, který by bránil vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti. Po vyřešení všech přetrvávajících problémů je jednotné osvědčení o bezpečnosti z podnětu žadatele aktualizováno.

               5.3.Žadatel musí být informován o rozhodnutí orgánu vydávajícího osvědčení, i o výsledku posouzení, a v příslušných případech je vydáno jednotné osvědčení o bezpečnosti.

               5.4.Pokud je vydání jednotného osvědčení o bezpečnosti zamítnuto nebo pokud jednotné osvědčení o bezpečnosti zahrnuje omezení nebo podmínky použití jiné, než jsou uvedeny v žádosti, informuje orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti žadatele o těchto skutečnostech, přičemž uvede důvody svého rozhodnutí a oznámí žadateli postup, pokud chce požádat o přezkum rozhodnutí nebo se proti němu odvolat.

               6.Závěrečné posouzení

               6.1.Orgán vydávající osvědčení ukončí administrativní řízení, přičemž zajistí, že veškeré podklady a záznamy jsou přezkoumány, uspořádány a archivovány. Pro průběžné zdokonalování tohoto procesu určuje orgán vydávající osvědčení významné informace a shromažďuje zkušenosti, které lze využít při posuzování v budoucnu.

               7.Zvláštní ustanovení o obnovení jednotného osvědčení o bezpečnosti

               7.1.Jednotné osvědčení o bezpečnosti lze na podnět žadatele obnovit před uplynutím jeho doby platnosti, aby byla zajištěna kontinuita osvědčení.

               7.2.V případě žádosti o obnovení ověří orgán vydávající osvědčení a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, podrobně změny v dokladech předložených v předešlé žádosti a zohlední výsledky minulých činností dohledu, jak jsou stanoveny v článku 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) ../... [o dohledu], s cílem stanovit priority nebo vytyčit příslušné požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a oznámené vnitrostátní předpisy, na základě kterých se bude žádost o obnovení posuzovat.

               7.3.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, přiměřeným způsobem opětovně posoudí žádost v závislosti na rozsahu navrhovaných změn.

               8.Zvláštní ustanovení o aktualizaci jednotného osvědčení o bezpečnosti

               8.1.Jednotné osvědčení o bezpečnosti se aktualizuje při každé navržené podstatné změně druhu nebo rozsahu provozu v souladu s čl. 10 odst. 13 směrnice (EU) 2016/798 nebo v případě rozšíření oblasti provozu v souladu s čl. 10 odst. 14 uvedené směrnice.

               8.2.Pokud železniční podnik, který je držitelem jednotného osvědčení o bezpečnosti, hodlá provést jakékoli změny uvedené v bodě 8.1, oznámí to neprodleně orgánu vydávajícímu osvědčení o bezpečnosti.

               8.3.Po oznámení železničního podniku vedeném v bodě 8.2 orgán vydávajícímu osvědčení:

               a)zkontroluje, zda je změna týkající se případného uplatnění jasně popsána a zda jsou posouzena potenciální bezpečnostní rizika;

               b)projedná s železničním podnikem a vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, zda je aktualizace jednotného osvědčení o bezpečnosti nutná.

               8.4.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti si může v koordinaci s vnitrostátními bezpečnostními orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, vyžádat od žadatele další informace. Pokud orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti souhlasí s tím, že navrhovaná změna není podstatná, informuje písemně žadatele, že aktualizace není vyžadována, přičemž v registrovaném spisu uloží záznam o tomto rozhodnutí.

               8.5.V případě aktualizace žádosti orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká:

               a)ověří podrobně změny v dokladech předložených v předešlé žádosti, na základě které bylo stávající osvědčení vydáno;

               b)zohlední výsledky minulých činností dohledu, jak jsou stanoveny v článku 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) ../... [o dohledu], a zejména otázky týkající se schopnosti žadatele efektivně provést a monitorovat proces řízení změn;

               c)stanoví priority nebo vytyčí příslušné požadavky na systém zajišťování bezpečnosti a oznámené vnitrostátní předpisy s cílem posoudit žádost o aktualizaci.

               8.6.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti a vnitrostátní bezpečnostní orgány, jichž se zamýšlená oblast provozu týká, přiměřeným způsobem opětovně posoudí žádost v závislosti na rozsahu navrhovaných změn.

               8.7.Žádost o aktualizaci jednotného osvědčení o bezpečnosti předložená orgánu vydávajícímu osvědčení nevede k prodloužení jeho platnosti.

               8.8.Orgán vydávající osvědčení o bezpečnosti na podnět žadatele rozhodne, zda je nutné jednotné osvědčení o bezpečnosti aktualizovat, pokud se změní podmínky, za nichž bylo jednotné osvědčení o bezpečnosti vydáno, aniž by to však mělo dopad na druh činnosti, rozsah činnosti nebo oblast provozu.

               Dodatek

               Proces posuzování bezpečnosti

               Graf 1:  Proces posuzování bezpečnosti

               Podrobné znázornění procesu posuzování bezpečnosti

               Graf 2:  Podrobné znázornění procesu posuzování bezpečnosti

               PŘÍLOHA III

               Obsah jednotného osvědčení o bezpečnosti

               Jednotné osvědčení o bezpečnosti, kterým se potvrzuje schválení systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku, včetně opatření přijatých železničním podnikem s cílem splnit specifické požadavky nezbytné pro bezpečný provoz příslušné sítě v souladu se směrnicí (EU) 2016/798 a použitelnými vnitrostátními právními předpisy, musí obsahovat tyto informace:

               1.Evropské identifikační číslo (EIN) jednotného osvědčení o bezpečnosti

               2.Identifikace železničního podniku:

               2.1.Právní název

               2.2.Vnitrostátní registrační číslo

               2.3.Identifikační číslo pro účely DPH

               3.Identifikace orgánu vydávajícího osvědčení:

               3.1.Organizace

               3.2.Členský stát (v případě potřeby)

               4.Údaje o osvědčení:

               4.1.Nové osvědčení

               4.2.Obnovení osvědčení

               4.3.Aktualizace osvědčení

               4.4.EIN předchozího osvědčení (pouze v případě obnovení či aktualizace)

               4.5.Počátek a konec platnosti

               4.6.Druh operace
                  4

               4.6.1.Osobní doprava včetně vysokorychlostních služeb

               4.6.2.Osobní doprava vyjma vysokorychlostních služeb

               4.6.3.Nákladní doprava včetně přepravy nebezpečných věcí

               4.6.4.Nákladní doprava vyjma přepravy nebezpečných věcí

               4.6.5.Pouze posunování

               4.6.6.Jiné operace
                  5

               5.Použitelné vnitrostátní právní předpisy
                  6

               6.Oblast provozu
                  7

               7.Omezení a podmínky použití

               8.Další informace

               9.Datum vydání a podpis oprávněné osoby/razítko příslušného orgánu

                     (1)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.

                     (2)

                        „Nebezpečnými věcmi“ se rozumí látky a předměty, jejichž přeprava je povolena pouze za podmínek stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13).

                     (3)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.

                     (4)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.

                     (5)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.

                     (6)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.

                     (7)

                        Pro každý členský stát, jehož se zamýšlená oblast provozu týká.


title: PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/... o společné metodice srovnávání jednotkových cen alternativních paliv v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU

text:
               PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/...

               ze dne 17.5.2018

               o společné metodice srovnávání jednotkových cen alternativních paliv v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o Fungování Evropské unie,

               s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU ze dne 22. října 2014 o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva
                  1
               , a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedené směrnice,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Pro účely stanovení nejvhodnější metodiky podle čl. 7 odst. 3 směrnice 2014/94/EU a na základě výzvy k podávání nabídek Komise požádala německou energetickou agenturu (Dena) o provedení studie, jež identifikuje možné podoby společné metodiky srovnávání jednotkových cen alternativních paliv
                  2
               .

               (2)Ve studii byly analyzovány čtyři hlavní možnosti. Komise posoudila všechny z nich. Jako nejucelenější se jeví možnost, aby ceny paliv byly vyjádřeny jako částka v použité měně za 100 km, se zohledněním jednotkové ceny paliv, jak je uvedena ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES
                  3
               , a spotřeby vozidel uvedené v prohlášení o shodě, a zakládaly se na měřitelných údajích. Tato možnost bere v úvahu nejen energetický obsah paliva, ale také další faktory související s cenou paliva za ujetou vzdálenost, zejména energetickou účinnost příslušných technologií vázaných na používání různých paliv ve vozidlech.

               (3)Jak vyplynulo ze spotřebitelského průzkumu o srovnávání cen paliv
                  4
               , který na základě výzvy k podávání nabídek provedla organizace Fédération Internationale de l'Automobile, metodiku, v níž jsou ceny paliv vyjádřeny jako částka v použité měně za 100 km, upřednostňují spotřebitelé.

               (4)Zvolená metodika by měla umožnit uživatelům provádět přímé srovnání zahrnující všechny nejvýznamnější faktory, a to i s ohledem na budoucí rozhodnutí při nákupu. Metodika se tedy jeví jako nejvhodnější ke zvýšení informovanosti spotřebitelů a zajištění transparentnosti cen paliv. Je také nejvhodnější z hlediska obecnějších cílů směrnice 2014/94/EU, zohledněných rovněž v Evropské strategii pro nízkoemisní mobilitu
                  5
               , přijaté v rámci energetické unie, konkrétně zvýšení rozmanitosti zdrojů energie v dopravě a snížení hodnot CO2 a jiných znečišťujících látek v této oblasti.

               (5)Pro výpočet cen paliv by se měla použít hodnota spotřeby vozidla uvedená v prohlášení o shodě vozidla. Tato hodnota se stanoví podle celosvětově harmonizovaného zkušebního postupu pro lehká vozidla (WLTP)
                  6
               , který se pro nové typy vozidel používá od září 2017 a pro všechna nová vozidla se bude používat od září 2018. Uvedený zkušební postup nahrazuje nyní používaný nový evropský jízdní cyklus (NEDC). Postup WLTP stanoví ve prospěch spotřebitelů přísnější zkušební podmínky a realističtější spotřebu paliva. Odkaz na tyto hodnoty je v souladu s informacemi pro spotřebitele poskytovanými podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES
                  7
                o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva uváděných při prodeji nových osobních automobilů, a to i s ohledem na doporučení Komise (EU) 2017/948
                  8
               .

               (6)Vzhledem k tomu, že v prohlášení o shodě vozidel nejsou uvedeny žádné hodnoty spotřeby paliva pro směsi biopaliv s benzinem nebo motorovou naftou
                  9
               , mohou členské státy použít pro stanovení těchto hodnot své údaje.

               (7)Aby zvolená metodika fungovala kdykoli, měla by se jako cena paliv použít průměrná cena příslušného paliva za obvyklou jednotku nejvýše za poslední kalendářní čtvrtletí před provedením výpočtu.

               (8)Vzhledem k přirozeným omezením při uvádění porovnání cen na plnicích stanicích je třeba uvést, že používání této metodiky vyžaduje vytvoření vzorků osobních automobilů, jež jsou srovnatelné alespoň z hlediska své hmotnosti a síly, avšak používají různá paliva.

               (9)K dalšímu zjednodušení srovnání na základě metodiky stanovené v tomto nařízení mají členské státy možnost využívat příležitostí, které nabízí digitalizace, například online nástrojů. Ty by měly umožnit získávání konkrétních informací o všech nebo většině modelů vozidel na trhu. Dovolovaly by také doplnit další informace.

               (10)Víceletý pracovní program Komise pro finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy (CEF) – odvětví dopravy na období 2014–2020
                  10
                stanoví opatření, jež má členským státům pomoci při provádění směrnice 2014/94/EU. Podle pracovního programu je cílem především podporovat jednotné provádění čl. 7 odst. 3 směrnice ve všech členských státech a napomáhat členským státům při zveřejňování dostupných informací pro spotřebitele prostřednictvím digitálních nástrojů.

               (11)Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2014/94/EU,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

               Článek 1

               Společná metodika srovnávání jednotkových cen alternativních paliv ve smyslu čl. 7 odst. 3 směrnice 2014/94/EU, založená na cenách vyjádřených jako částka v použité měně za 100 km, je stanovena v příloze.

               Článek 2

               Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Použije se po uplynutí 24 měsíců od vstupu v platnost.

               Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

               V Bruselu dne 17.5.2018

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Úř. věst. L 307, 28.10.2014, s. 1.

                     (2)

                        https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/2017-01-fuel-price-comparison.pdf

                     (3)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli (Úř. věst. L 80, 18.3.1998, s. 27).

                     (4)

                        https://publications.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/4e8d1774-fa70-11e7-b8f5-01aa75ed71a1

                     (5)

                        COM(2016) 501 final.

                     (6)

                        Nařízení Komise (EU) 2017/1151 ze dne 1. června 2017, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla, mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, nařízení Komise (ES) č. 692/2008 a nařízení Komise (EU) č. 1230/2012 a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017).

                     (7)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES ze dne 13. prosince 1999 o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva a emisích CO2 při prodeji nových osobních automobilů (Úř. věst. L 12, 18.1.2000, s. 16).

                     (8)

                        Doporučení Komise (EU) 2017/948 ze dne 31. května 2017 týkající se používání hodnot spotřeby paliva a emisí CO2 schválených pro daný typ a měřených v souladu s celosvětově harmonizovaným zkušebním postupem pro lehká vozidla při zpřístupňování informací pro spotřebitele podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES (Úř. věst. L 142, 2.6.2017, s. 100).

                     (9)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS.

                     (10)

                        Rozhodnutí Komise C(2014) 1921 ze dne 26. března 2014 ve znění pozdějších předpisů.

    ---documentbreak---

               PŘÍLOHA

               1.Společná metodika stanovená v této příloze se týká alternativních paliv definovaných v čl. 2 odst. 1 směrnice 2014/94/EU.

               2.Pro účely uvádění cen na plnicích stanicích podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce směrnice 2014/94/EU tato metodika stanoví, jak se provádí základní výpočet umožňující orientační srovnání cen, jenž je založen na vzorcích modelů osobních automobilů, které určí členské státy a jež jsou srovnatelné alespoň z hlediska své hmotnosti a síly, avšak používají různá paliva.

               3.Metodika definuje, jak se pro účely srovnávání vyjadřují ceny benzinu, motorové nafty a alternativních paliv jako částka v použité měně za 100 km. Výpočet se zakládá na těchto údajích:

               a)spotřeba paliva vozidla na 100 km podle prohlášení o shodě vozidel uvedeného v článku 18 směrnice 2007/46/ES
                  1
               ;

               b)v případě potřeby hodnoty spotřeby paliva na 100 km stanovené členskými státy pro směsi biopaliv s benzinem nebo motorovou naftou
                  2
               ;

               c)tržní ceny za jednotku příslušného paliva, vyjádřené jako částka v použité měně za jednotky uváděné v dotčeném členském státě, v souladu se směrnicí 98/6/ES
                  3
                (dále jen „obvyklá jednotka“).

               4.Cena vyjádřená jako částka v použité měně za 100 km se vypočte takto:

               Cena paliva v použité měně za obvyklou jednotku x spotřeba paliva na 100 km.

               5.Jako cena paliv v obvyklých jednotkách se použije průměrná cena nejvýše za poslední kalendářní čtvrtletí před provedením výpočtu.

                     (1)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

                     (2)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS.

                     (3)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli (Úř. věst. L 80, 18.3.1998, s. 27).


title: PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/... kterým se mění prováděcí nařízení (EU) 2017/1152 za účelem objasnění a zjednodušení postupu korelace a přizpůsobení změnám nařízení (EU) 2017/1151

text:
               PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/...

               ze dne 16.7.2018,

               kterým se mění prováděcí nařízení (EU) 2017/1152 za účelem objasnění a zjednodušení postupu korelace a přizpůsobení změnám nařízení (EU) 2017/1151

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 510/2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel
                  1
               , a zejména na čl. 13 odst. 6 třetí pododstavec uvedeného nařízení,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Na základě zkušeností získaných při provádění nařízení Komise (EU) 2017/1151
                  2
                a prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1152
                  3
                se ukázalo, že některé prvky nařízení Komise (EU) 2017/1152 by měly být změněny.

               (2)Je nezbytné doplnit stávající metodu určování koncových bodů interpolační křivky používané pro výpočet hodnoty emisí CO2 podle NEDC pro jednotlivé vozidlo. Tyto koncové body, které představují zkušební vozidlo s nejvyššími hodnotami emisí CO2 a zkušební vozidlo s nejnižšími hodnotami, by měly být stanoveny tak, aby rozdíl mezi oběma zkušebními vozidly s vysokými a nízkými hodnotami činil alespoň 5 g CO2/km.

               (3)Aby se zabránilo určování hodnot emisí CO2 jednotlivých vozidel na základě interpolačních křivek, které neuvádějí minimální rozdíl, měla by tato změna vstoupit v platnost neprodleně.

               (4)Pokud se pro účely schválení typu podle nařízení (EU) 2017/1151 používají rodiny podle matice jízdního zatížení, měl by být výpočet hodnoty emisí CO2 podle NEDC pro jednotlivé vozidlo náležející k takové rodině zjednodušen odvozením koeficientů jízdního zatížení pro výpočet hodnoty CO2 podle NEDC z koeficientů jízdního zatížení jednotlivého vozidla stanovených podle nařízení (EU) 2017/1151.

               (5)V případě neúplných vozidel kategorie N1 by pro účely stanovení koeficientů jízdního zatížení, které se mají použít jako vstupní údaje pro korelační nástroj, měla být zohledněna změna přílohy XII nařízení (EU) 2017/1151.

               (6)S cílem zajistit spolehlivý výsledek korelace je vhodné doplnit počet válců jako vstupní údaj pro korelační nástroj.

               (7)Je rovněž třeba využít této příležitosti a opravit některé redakční chyby v textu.

               (8)Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

               Článek 1

               Příloha I prováděcího nařízení (EU) 2017/1152 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.

               Článek 2

               Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

               V Bruselu dne 16.7.2018

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 1.

                     (2)

                        Nařízení Komise (EU) 2017/1151 ze dne 1. června 2017, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla, mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, nařízení Komise (ES) č. 692/2008 a nařízení Komise (EU) č. 1230/2012 a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 1).

                     (3)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1152, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změny v regulačním zkušebním postupu, pokud jde o lehká užitková vozidla (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 644).

    ---documentbreak---

               PŘÍLOHA

               Příloha I se mění takto:

               1)bod 2.3.8.1. se nahrazuje tímto:

               „2.3.8.1. V případě, že se jízdní zatížení při WLTP stanoví podle bodů 1 až 4 a 6 dílčí přílohy 4 přílohy XXI nařízení (EU) 2017/1151

               Koeficienty jízdního zatížení při NEDC pro úplná vozidla kategorie N1 se vypočítají podle vzorců uvedených v bodě 2.3.8.1.1. (pro vozidlo H) a v bodě 2.3.8.1.2. (pro vozidlo L) a v souladu s níže uvedenými písmeny a) a b).

               Pokud není uvedeno jinak, uvedené vzorce se použijí jak v případě simulace, tak v případě fyzických zkoušek vozidla.

               Schvalovací orgán nebo v příslušných případech technická zkušebna ověří, zda zařízení aerodynamického tunelu uvedené v bodě 3.2.3.2.2.3. dílčí přílohy 7 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151 je způsobilé pro přesné stanovení hodnot Δ(Cd ×Af). Není-li zařízení aerodynamického tunelu způsobilé, použije se pro všechna vozidla v dané rodině nejvyšší hodnota aerodynamického odporu.

               a)Hodnoty koeficientů jízdního zatížení a zkušební hmotnosti při WLTP uvedené v daných vzorcích odpovídají hodnotám odvozeným od vozidel H a L ve smyslu definice pro interpolační rodinu v souladu s nařízením (EU) 2017/1151.

               b)Bez ohledu na písmeno a), pokud energetická náročnost cyklu WLTP vozidla H a/nebo L stanovená podle bodu 5 dílčí přílohy 7 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151 neodpovídá nejvyšší, resp. nejnižší energetické náročnosti cyklu vozidla H a/nebo L při NEDC, stanoví se koeficienty jízdního zatížení při NEDC v souladu s jedním z těchto postupů:

               i) na základě jednotlivého vozidla v interpolační rodině s nejvyšší, resp. nejnižší energetickou náročností cyklu NEDC;

               ii)na základě kombinace nejvyšší, resp. nejnižší hodnoty ze všech relevantních charakteristik jízdního zatížení, tj. aerodynamického odporu, valivého odporu a hmotnosti u jakéhokoli jednotlivého vozidla v interpolační rodině.

               Výrobce vybere jeden z postupů uvedených v bodech i) nebo ii).

               Písmeno b) se použije pro nová schválení typu z hlediska emisí vydaná od 1. ledna 2019 nebo od dřívějšího data na žádost výrobce.“;

               2)v bodě 2.3.8.1.1. se vkládá tento první odstavec:

               „Pokud se tento postup výpočtu použije pro jednotlivé vozidlo v souladu s bodem 4.2.1.4.2., použijí se hodnoty jízdního zatížení a zkušební hmotnosti při WLTP odpovídající jednotlivému vozidlu při NEDC, přičemž se odečte účinek volitelného vybavení.“;

               3)v bodě 2.3.8.1.1. písm. c) se poslední odstavec nahrazuje tímto:

               „kde faktor F*2w,H je koeficient jízdního zatížení F2 stanovený pro zkoušku WLTP vozidla H, od kterého byl odečten účinek veškerého volitelného vybavení.“;

               4)v bodě 2.3.8.1.2. písm. c) se poslední odstavec nahrazuje tímto:

               „kde faktor F*2w,L je koeficient jízdního zatížení F2 stanovený pro zkoušku WLTP vozidla L, od kterého byl odečten účinek veškerého volitelného vybavení.“;

               5)v bodě 2.3.8.2.1. se písmeno b) nahrazuje tímto:

                  „b)
                     koeficienty jízdního zatížení při NEDC, kde nejsou použity tabulkové hodnoty NEDC

                  V případě vozidel konstruovaných pro maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla rovnající se 3 000 kg nebo vyšší mohou být koeficienty jízdního zatížení při NEDC na žádost výrobce určeny v souladu s bodem 2.3.8.1.“;

               6)bod 2.3.8.2.2. se nahrazuje tímto:

               „2.3.8.2.2
                     Stanovení jízdního zatížení pro neúplná vozidla kategorie N1 podle bodu 2.2 přílohy XII nařízení (EU) 2017/1151

               V případě neúplného vozidla kategorie N1, pokud bylo jízdní zatížení reprezentativního vozidla stanoveno podle bodu 2.2 přílohy XII a bodu 5.1 dílčí přílohy 4 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151, jízdní zatížení při NEDC, které má být použito jako vstup pro simulaci pomocí korelačního nástroje, se stanoví takto:

                  kde

               , ,
                     jsou koeficienty jízdního zatížení při NEDC pro reprezentativní vozidlo;

               ,
                     jsou koeficienty vozidlového dynamometru při NEDC pro reprezentativní vozidlo stanovené podle tabulky 3 přílohy 4a předpisu EHK OSN č. 83;

               AW,L/H, BW,L/H, CW,L/H
                     jsou koeficienty vozidlového dynamometru pro vozidlo používané za účelem přípravy vozidlového dynamometru podle bodů 7 a 8 dílčí přílohy 4 k příloze XXI nařízení (EU) EU) 2017/1151

               V případě fyzické zkoušky vozidla se zkouška provádí s použitím koeficientů vozidlového dynamometru při NEDC pro vozidlo R stanovených podle tabulky 3 přílohy 4a předpisu EHK OSN č. 83.“;

               7)doplňuje se nový bod 2.3.8.3 písm. a), který zní:

               „2.3.8.3 a) Rozšíření schválení typu z hlediska emisí udělených podle nařízení (EU) 2017/1151

               V případě, že je schválení typu z hlediska emisí podle nařízení (EU) 2017/1151 rozšířeno v důsledku přidání nových vozidel do interpolační rodiny CO2, jejichž emise CO2 při NEDC jsou vyšší než u vozidla H nebo nižší než u vozidla L, použije se pro účely korelace toto:

               a) Pokud rozdíl mezi vozidlem H a L interpolační rodiny při NEDC činí alespoň 5 g CO2/km, může být interpolační křivka při NEDC stanovená pro tuto rodinu rozšířena za předpokladu, že emise CO2 při NEDC stanovené podle bodu 3 na základě vstupních údajů ze zkoušky WLTP vozidla podle bodu 3.1.1. přílohy I nařízení (EU) 2017/1151 jsou stejné nebo nižší než emise CO2 stanovené na základě interpolační křivky při NEDC;

               b) Pokud je rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC nižší než 5 g CO2/km, interpolační křivka nesmí být rozšířena.

               V případě a) se referenční hodnoty emisí CO2 stanoví bez výběru možností uvedených v bodech 3.1.1.2 a 3.2.6.

               V případě b) nebo v případě, že referenční emise CO2 uvedené v písmenu a) jsou vyšší než interpolační křivka, stanoví se vozidla H a L při NEDC v souladu s body 2 a 3 této přílohy.

               Písmeno a) se použije pro nová rozšíření o nové typy vydaná od 1. ledna 2019 nebo od dřívějšího data na žádost výrobce.“;

               8)tabulka 1 v bodě 2.4 se mění takto:

                  a)
                     v položce 66 se znění uvedené v prvním sloupci nahrazuje tímto:

                     „Identifikační číslo interpolační rodiny“

                  b)
                     doplňuje se nová položka 68, která zní:

                           „68

                        Počet válců

                        –

                        Prohlášení výrobce

                        Počet (uvede se nejpozději od 1. ledna 2019)“

                9)v bodě 3.1.1.1. písm. c) se podbod i) nahrazuje tímto:

                  „i)
                     identifikačního čísla interpolační rodiny“

               10)v bodě 3.1.4 se první pododstavec nahrazuje tímto:

                  „V případě neúplných vozidel kategorie N1 se simulovaná zkouška NEDC reprezentativního vozidla (vozidlo RMSV) provede s použitím korelačního nástroje a příslušných vstupních údajů popsaných v tabulce v bodě 2.4, které se vztahují na vozidla H nebo L s množstvím energie za cyklus, které nejvíce odpovídá množství energie za cyklus zjištěnému pro reprezentativní vozidlo v souladu s bodem 4.2.1.5.“

                11) v bodě 3.3.1 se definice uvedená v posledním odstavci nahrazuje tímto:

               „CO2,AF,H
                     je korekční faktor pro vozidlo H vypočtený z poměru hodnoty CO2 při NEDC stanovené podle bodu 3.2 k výsledkům zkoušky NEDC simulované korelačním nástrojem podle bodu 3.1.2 nebo v příslušných případech k výsledku fyzického měření.“

               12)v bodě 3.3.2 se definice uvedená v posledním odstavci nahrazuje tímto:

               “CO2,AF,L
                     je korekční faktor pro vozidlo L vypočtený z poměru hodnoty CO2 při NEDC stanovené podle bodu 3.2 k výsledkům zkoušky NEDC simulované korelačním nástrojem podle bodu 3.1.3 nebo v příslušných případech k výsledku fyzického měření.“

               13)v bodě 3.3.3 se definice uvedená v posledním odstavci nahrazuje tímto:

               „CO2,AF,R
                     je korekční faktor pro vozidlo RMSV vypočtený z poměru hodnoty CO2 při NEDC stanovené podle bodu 3.2 k výsledkům zkoušky NEDC simulované korelačním nástrojem podle bodu 3.1.3 nebo v příslušných případech k výsledku fyzického měření.“

               14)bod 4.2.1.4 se nahrazuje tímto:

               „4.2.1.4.
                     Výpočet jízdního zatížení pro jednotlivé vozidlo v interpolační rodině WLTP

               4.2.1.4.1. Koeficienty jízdního zatížení odvozené od vozidla H a L při NEDC

               Koeficienty jízdního zatížení F0,n, F1,n a F2,n pro vozidla H a L stanovené podle bodu 2.3.8. se příslušně označí jako F0n,H, F1n,H a F2n,H a F0n,L, F1n,L a F2n,L.

               Koeficienty jízdního zatížení f0n,ind, f1n,ind a f2n,ind pro jednotlivé vozidlo se vypočítají podle tohoto vzorce:

               U nových schválení typu z hlediska emisí vydaných od 1. ledna 2019 nebo před tímto datem na žádost výrobce se koeficienty jízdního zatížení vypočítají podle tohoto vzorce:

               4.2.1.4.2.
                     Koeficienty jízdního zatížení odvozené z koeficientů jízdního zatížení jednotlivých vozidel při WLTP

               Od 1. ledna 2019 pro nová schválení typu a od 1. ledna 2020 pro všechna nová vozidla uváděná do provozu, nebo na žádost výrobce před tímto datem, se jízdní zatížení při NEDC jednotlivého vozidla odvozuje z koeficientů jízdního zatížení WLTP uvedeného vozidla v kterémkoli z těchto případů:

                a)pokud se hodnota emisí CO2, energetická náročnost cyklu nebo jakýkoli z koeficientů jízdního zatížení f0, f1 nebo f2 vypočítaný podle bodu 4.2.1.4.1. má extrapolovat z vozidla H nebo L při NEDC;

                b)pokud jsou koeficienty jízdního zatížení pro vozidla H a L při NEDC odvozeny z různých rodin jízdního zatížení;

               c)pokud jednotlivé vozidlo patří do jiné rodiny jízdního zatížení než vozidlo H a/nebo L při NEDC;

               d)pokud jednotlivé vozidlo patří do rodiny podle matice jízdního zatížení.

               Koeficienty jízdního zatížení při NEDC v případech a) až d) se vypočítají za použití vzorců uvedených v bodě 2.3.8.1.1., pokud se odkazy na vozidlo H považují za odkazy na jednotlivé vozidlo.

               V případě a) je možné extrapolaci CO2 provést pouze, činí-li rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC alespoň 5 g CO2/km. Interpolační křivku je v uvedeném případě možné extrapolovat maximálně o hodnotu 3g CO2/km nad hodnotu emisí CO2 vozidla H nebo pod hodnotu emisí CO2 vozidla L. Přesahuje-li extrapolace hodnotu 3g CO2/km nebo je-li rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC nižší než 5g CO2/km, výrobce stanoví pro tuto rodinu novou interpolační křivku podle bodů 2 a 3 této přílohy.

                15)bod 4.2.1.6 se zrušuje.