title: PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/... kterým se stanoví jednací řád odvolacího senátu (odvolacích senátů) Agentury Evropské unie pro železnice

text:
               PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/...

               ze dne 13.6.2018,

               kterým se stanoví jednací řád odvolacího senátu (odvolacích senátů) Agentury Evropské unie pro železnice

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796 ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004
                  1
               , a zejména na čl. 55 odst. 5 uvedeného nařízení,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení (EU) 2016/796 zmocňuje správní radu Agentury Evropské unie pro železnice (dále jen „agentura“) ke zřízení jednoho nebo více odvolacích senátů, které mají být pověřeny řešením odvolacích a rozhodčích řízení podle článků 58 a 61 uvedeného nařízení.

               (2)Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) 2016/796 stanoví pro vyřizování odvolání pouze základní zásady, je třeba stanovit jednací řád odvolacího senátu, včetně pravidel pro hlasování, postupů pro podávání odvolání a podmínek pro náhradu výdajů jeho členů. Na návrh agentury a po konzultaci správní rady agentury by měla Komise stanovit jednací řád odvolacího senátu.

               (3)Správní rada agentury by měla zřídit alespoň jeden odvolací senát jako trvalý orgán, aby byla zajištěna jednotnost a soudržnost rozhodování, aby se omezila administrativní zátěž a časově náročné jmenování členů při každém podání návrhu na odvolací nebo rozhodčí řízení a aby bylo využíváno individuálních a kolektivních odborných znalostí jeho členů.

               (4)Správní rada agentury může v souladu s čl. 55 odst. 4 nařízení (EU) 2016/796 zřídit odvolací senát (odvolací senáty) s třemi až pěti členy a příslušným počtem náhradníků.

               (5)K zajištění bezproblémového a efektivního fungování odvolacího senátu by měl být jeden z členů odvolacího senátu jmenován jeho předsedou. Zásadní je, aby předseda zajišťoval kvalitu a jednotnost rozhodnutí odvolacího senátu.

               (6)Odvolacímu senátu jsou při výkonu povinností nápomocni tajemník a zpravodaj. Jejich jmenování, úloha a úkoly by měly být jasně určeny. Zpravodaj by měl být určen pro účely každého řízení a služby tajemníka by měly sdílet všechny odvolací senáty.

               (7)Za účelem doplnění tohoto jednacího řádu o praktická ujednání by měla být stanovena možnost vydání konkrétních administrativních pokynů ze strany odvolacího senátu.

               (8)Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 81 odst. 1 nařízení (EU) 2016/796,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

               KAPITOLA I

               Zřízení a organizace

               Článek 1 – Zřízení

               1.Pravidla stanovená v tomto nařízení týkající se odvolacího senátu se použijí na každý odvolací senát zřízený rozhodnutím správní rady agentury. Všechny tyto senáty se společně označují jako „odvolací senát“.

               2.Jeden odvolací senát zřízený podle článku 55 nařízení (EU) 2016/796 je trvalým orgánem, aby se zajistilo přijímání nálezů ve stanovených lhůtách a kvalita a jednotnost rozhodovací praxe.

               Článek 2 – Členové

               1.Předseda, ostatní členové a jejich náhradníci, z nichž sestává odvolací senát, se dále, není-li uvedeno jinak, označují jako jeho „členové“.

               2.Funkční období všech členů začíná a končí k datům stanoveným v rozhodnutí o jmenování. Stanovené datum se může vztahovat k funkci nebo k ukončení řízení. V souladu s čl. 56 odst. 1 nařízení (EU) 2016/796 je funkční období člena odvolacího senátu omezeno na 4 roky a lze jej jmenovat jednou opětovně.

               3.V každém zřízeném odvolacím senátu se zajistí technické, právní i procesní odborné znalosti a zkušenosti.

               Článek 3 – Nahrazení

               1.Jakýkoli člen odvolacího senátu, který nemůže nebo u něhož hrozí, že nebude moci vykonávat své funkce, informuje o této skutečnosti bez zbytečného odkladu předsedu.

               2.Jestliže své funkce nemůže vykonávat předseda, odvolací senát rozhodne, který z jeho zbývajících členů bude zastávat funkci předsedy.

               3.Předseda jmenuje jakožto člena jednoho z náhradníků.

               4.Jmenování náhradníků podle odstavců 2 a 3 trvá po dobu, kdy nahrazovaný člen nebo předseda nemohou vykonávat své funkce a minimálně do ukončení jakéhokoli probíhajícího odvolacího nebo rozhodčího řízení.

               5.Je-li nemožnost vykonávat funkce trvalá nebo delší než 12 měsíců, jmenuje správní rada agentury nového člena nebo předsedu a případně i náhradníka.

               Článek 4 – Úloha předsedy

               1.Předseda odvolacího senátu předsedá odvolacím a rozhodčím řízením.

               2.Předseda zajišťuje kvalitu a jednotnost rozhodnutí odvolacího senátu.

               3.Předseda vybere z členů odvolacího senátu pro každé řízení zpravodaje.

               4.Předseda a tajemník zajišťují řádné provádění jednacího řádu stanoveného tímto nařízením.

               5.V případě, že správní rada agentury jmenuje více než jeden odvolací senát, jejich předsedové společně stanoví metodiku pro rozdělování řízení a uvědomí o tom tajemníka.

               Článek 5 – Úloha zpravodaje

               1.Zpravodaj předběžně přezkoumá podané odvolání a výsledky tohoto přezkumu prezentuje ostatním členům odvolacího senátu

               2.Zpravodaj vypracuje návrh nálezu odvolacího senátu.

               Článek 6 – Sídlo odvolacího senátu

               Sídlo odvolacího senátu je totožné se sídlem agentury.

               Článek 7 – Tajemník

               1.Odvolacímu senátu je při výkonu povinností nápomocen jeden tajemník

               2.Tajemník

               a)eviduje každé řízení pod jednacím číslem a informuje o tom odvolací senát a všechny strany daného řízení;

               b)odpovídá za přijímání, předávání a bezpečné uchovávání všech dokumentů, které jsou pro odvolací a rozhodčí řízení relevantní, za komunikaci se zúčastněnými stranami a za veškeré ostatní administrativní úkoly týkající se řízení;

               c)bez zbytečného odkladu informuje dotčené strany o složení odvolacího senátu, který se bude věcí zabývat, a o jeho případných změnách;

               d)informuje strany odvolacího řízení o jejich právu vznést vůči členovi, který se účastní odvolacího řízení, námitku podle čl. 57 odst. 3 nařízení (EU) 2016/796;

               e)zajistí, aby se na internetových stránkách agentury zveřejnilo oznámení o odvolání s uvedením alespoň data, kdy bylo odvolání zaevidováno, jmen a adres dotčených stran, jednacího jazyka řízení a napadeného rozhodnutí;

               f)ověřuje dodržení veškerých lhůt a ostatních formálních náležitostí pro podávání odvolání a o výsledku informuje odvolací senát;

               g)vede zápisy ze slyšení, z výslechů svědků či znalců a z jednání odvolacího senátu;

               h)archivuje všechna rozhodnutí o odvolání a v rozhodčích řízeních, která odvolací senát přijal;

               i)vkládá podané návrhy, jakož i nálezy odvolacího senátu do informačního a komunikačního systému uvedeného v článku 12 nařízení (EU) 2016/796 („jednotné kontaktní místo“).

               Článek 8 – Jmenování a povinnosti tajemníka

               1.Tajemník je jmenován z řad zaměstnanců agentury odvolacím senátem na návrh agentury. Bylo-li zřízeno více odvolacích senátů, je jmenován na základě konsensu.

               2.Tajemník se nesmí podílet na žádných úkolech či řízeních agentury, které souvisejí s rozhodnutími, jež mohou být předmětem odvolání podle článku 60 nařízení (EU) 2016/796.

               3.Tajemník plní své povinnosti pod dohledem předsedy odvolacího senátu a řídí se jeho pokyny.

               4.Tajemníkovi mohou být nápomocni pracovníci, na které se rovněž vztahuje tento článek.

               KAPITOLA II

               Odvolání

               Článek 9 – Podání odvolání a oznámení o něm

               1.Odvolání se odvolacímu senátu podává prostřednictvím jeho tajemníka, a to v elektronickém formátu pro odvolání a ve lhůtě dvou měsíců od dat uvedených v čl. 59 odst. 2 nařízení (EU) 2016/796.

               2.V odvolání se uvádí podle konkrétního případu:

               a)jméno (název) a adresa odvolatele;

               b)jméno a adresa zástupce odvolatele, pokud jej odvolatel jmenoval;

               c)adresa pro přijímání elektronické pošty;

               d)je-li odvolatelem právnická osoba, poskytne tajemníkovi svou zakládací smlouvu nebo listinu a stanovy, nebo nedávno pořízený výpis z obchodního rejstříku či rejstříku sdružení, nebo jakýkoli jiný důkaz o své právní existenci;

               e)odkaz na rozhodnutí, proti kterému se odvolání podává, a odvolací návrh;

               f)uplatňované argumenty;

               g)v příslušných případech povaha jakýchkoli podpůrných důkazů a prohlášení vysvětlující skutečnosti, na jejichž podporu se uvedené důkazy navrhují;

               h)případná žádost o důvěrné zacházení s dokumenty nebo jejich částmi;

               i)jestliže odvolatel není adresátem napadeného rozhodnutí, důvody, proč se ho rozhodnutí přímo nebo nepřímo dotýká, a důkazy týkající se data, kdy se o rozhodnutí poprvé dozvěděl.

               3.Pokud odvolání neobsahuje informace uvedené v odstavci 2, určí tajemník lhůtu nepřesahující deset pracovních dní, v níž musí odvolatel chybějící informace doplnit. Tajemník stanoví takovou lhůtu pouze jednou. Během této lhůty se staví běh lhůty stanovené v článcích 58 a 62 nařízení (EU) 2016/796.

               4.O podání odvolání uvědomí tajemník odvolací senát, agenturu a jakoukoli identifikovatelnou stranu zapojenou do řízení ve lhůtě jednoho pracovního dne ode dne, kdy bylo odvolání podáno.

               Článek 10 – Ochrana důvěrných informací

               1.Všechny žádosti o důvěrné zacházení musí uvádět, u jakých slov, údajů, čísel nebo pasáží je důvěrnost požadována a z jakých konkrétních důvodů. V případě, že tyto informace nejsou poskytnuty, může být žádost odvolacím senátem zamítnuta.

               2.Předseda rozhodne, zda se informace označené v odvolání podle čl. 9 odst. 2 písm. h) mají pokládat za důvěrné, a zajistí, aby jakékoli informace, které jsou pokládány za důvěrné, nebyly zveřejněny.

               Článek 11 – Nepřípustnost odvolání

               Odvolací senát může prohlásit odvolání za nepřípustné z jednoho nebo více důvodů uvedených níže:

               a)odvolání nesplňuje formální požadavky stanovené v článku 9;

               b)odvolatel nedodržel lhůtu pro podání odvolání;

               c)odvolání není podáno proti rozhodnutí, proti němuž je odvolání přípustné;

               d)odvolatel není adresátem napadeného rozhodnutí ani není schopen prokázat, že se ho rozhodnutí bezprostředně a osobně dotýká.

               Článek 12 – Střet zájmů

               1.Když je podáno odvolání k odvolacímu senátu, učiní každý člen, který identifikuje možný střet zájmů, odůvodněné prohlášení v souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) 2016/796 a předloží jej předsedovi.

               2.O každém prohlášení o střetu zájmů jsou bez zbytečného odkladu informovány strany odvolacího řízení.

               3.Námitka podaná stranou odvolacího řízení je přípustná, pakliže je podána do deseti pracovních dnů ode dne, kdy se strana, jež námitku vznáší, o skutečnostech zavdávajících důvod k námitce dozvěděla.

               4.Dotčený člen je o námitce vyrozuměn a je vyzván, aby v této věci předsedovi do pěti pracovních dnů od obdržení oznámení odpověděl.

               5.Odvolací senát bez zbytečného odkladu rozhodne o vyloučení dotčeného člena z řízení v souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) 2016/796. Dotčený člen se neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí.

               6.Vyloučení dotčeného člena je dočasné a platí pro odvolací či rozhodčí řízení, v souvislosti s nímž byla námitka vznesena. K nahrazení vyloučeného člena nebo předsedy dojde v souladu s článkem 3.

               Článek 13 – Postup předběžné revize

               1.V souladu s článkem 60 nařízení (EU) 2016/796 jakékoli odvolání proti rozhodnutí přijatému agenturou podle článků 14, 20, 21 a 22 nařízení (EU) 2016/796 nebo proti tomu, že agentura nejedná v platných lhůtách, podléhá před postoupením odvolacímu senátu k prošetření předběžné revizi.

               2.Po podání odvolání má agentura jeden měsíc na to, aby učinila jeden z těchto kroků:

               a)zjednala nápravu rozhodnutí nebo nečinnosti;

               b)potvrdila své napadené rozhodnutí a poskytla odůvodnění;

               c)prohlásila, že předběžná revize se v souladu s čl. 60 odst. 1 druhou větou nařízení (EU) 2016/796 nepoužije, a toto rozhodnutí odůvodnila;

               d)odůvodnila, proč se domnívá, že odvolání není přípustné.

               3.Ve všech výše uvedených případech informuje agentura o svém kroku tajemníka a případně poskytne veškeré nezbytné podklady.

               4.V případě, který je uveden v odst. 2 písm. a), vydá agentura rozhodnutí a tajemník odvolací řízení ukončí a informuje o tom strany řízení.

               5.V případech uvedených v odst. 2 písm. b), c) a d) tajemník vyrozumí odvolatele a postoupí věc odvolacímu senátu k prošetření.

               6.Do deseti pracovních dnů ode dne oznámení postoupení může odvolatel vzít své odvolání zpět.

               7.Datum postoupení věci odvolacímu senátu k prošetření se pro účely počítání lhůty uvedené v článcích 58 a 62 nařízení (EU) 2016/796 považuje za datum podání odvolání.

               8.V případě postoupení se může agentura rozhodnout, že odloží vykonatelnost rozhodnutí, které je předmětem odvolání.

               Článek 14 – Žalobní odpověď

               1.Agentura předloží do jednoho měsíce ode dne oznámení odvolání žalobní odpověď.

               2.Pokud se použije postup předběžné revize podle článku 13, lze žalobní odpověď předložit v případech uvedených v čl. 13 odst. 2 písm. c) a d). Důvody uvedené v čl. 13 odst. 2 písm. b) lze považovat za žalobní odpověď.

               3.Žalobní odpověď musí být odůvodněna a doplněna veškerými podklady.

               4.Pokud agentura nepředloží žalobní odpověď, řízení pokračuje bez této odpovědi.

               Článek 15 – Vedlejší účastenství

               1.Odvolací senát může jakékoli osobě, která prokáže oprávněný zájem na výsledku řízení, přiznat právo na vstup do řízení u odvolacího senátu v roli vedlejšího účastníka.

               2.Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení se podává do deseti pracovních dnů od zveřejnění oznámení o odvolání na internetových stránkách agentury.

               3.Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení se sděluje dotčeným stranám, aby měly příležitost vznést jakékoli připomínky, jež považují za nezbytné, dříve, než odvolací senát vydá rozhodnutí o tomto účastenství.

               4.Vedlejší účastník svým vstupem do řízení úplně či částečně podporuje návrh jedné ze stran nebo mu úplně či částečně oponuje. Vstup vedlejšího účastníka do řízení nezakládá stejná procesní práva, jaká již byla přiznána stranám.

               Článek 16 – Obsah návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení

               1.V návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení se uvádí:

               a)jméno (název) a adresa vedlejšího účastníka;

               b)jméno a adresa zástupce vedlejšího účastníka, je-li vedlejší účastník zastoupen;

               c)adresa pro účely doručování, pokud je jiná než adresa uvedená v písmenech a) a b);

               d)odkaz na řízení, v souvislosti s nimiž je žádost podávána;

               e)návrh směřující k úplné či částečné podpoře nebo úplnému či částečnému oponování odvolacího návrhu jedné ze stran;

               f)uplatňované důvody a příslušné skutkové a právní argumenty;

               g)v příslušných případech relevantní podpůrné důkazy.

               2.Po podání návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení určí předseda lhůtu nejvýše deseti pracovních dní, v níž mohou dotčené strany na vedlejší účastenství zareagovat.

               Článek 17 – Návrh na odklad vykonatelnosti

               1.Odvolací senát může přiznat odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí v případě, že odvolatelé prokázali, že odklad je naléhavě zapotřebí k zachování jejich práv a zájmů, jelikož existuje riziko závažné a nenapravitelné újmy na těchto právech a zájmech.

               2.Předseda může vyzvat protistranu, aby k tomuto návrhu předložila své písemné vyjádření.

               Článek 18 – Přerušení řízení

               1.Odvolací senát může na základě dohody všech stran účastnících se odvolacího řízení toto řízení přerušit nejvýše na deset pracovních dní.

               2.V rozhodnutí o přerušení řízení se uvede délka tohoto přerušení a důvody, které k tomuto rozhodnutí vedly.

               3.V době, kdy je řízení přerušeno, se staví běh všech procesních lhůt.

               KAPITOLA III

               Rozhodčí řízení

               Článek 19 – Návrh na zahájení rozhodčího řízení

               1.V souladu s článkem 61 nařízení (EU) 2016/796 mohou dotčený vnitrostátní bezpečnostní orgán či orgány podat návrh na zahájení rozhodčího řízení.

               2.Veškeré návrhy na zahájení rozhodčího řízení se předkládají tajemníkovi, který o nich do jednoho pracovního dne vyrozumí agenturu a odvolací senát.

               Článek 20 – Návrh na zahájení rozhodčího řízení v souvislosti s ERTMS

               1.Agentura oznámí tajemníkovi, že byl zahájen koordinační proces v souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení (EU) 2016/796, dotčené strany a lhůty tohoto řízení.

               2.Není-li do jednoho měsíce od zahájení koordinačního procesu možné nalézt žádné vzájemně přijatelné řešení, tajemník věc předá odvolacímu senátu k rozhodčímu řízení a informuje o tom dotčené strany.

               Článek 21 – Postup rozhodčího řízení

               1.Odvolací senát má jeden měsíc na to, aby rozhodl, zda potvrdí postoj agentury.

               2.Jakékoli příslušné ustanovení kapitoly II se použije obdobně.

               Článek 22 – Rozhodnutí odvolacího senátu

               V rozhodnutí odvolacího senátu figurují alespoň tyto prvky:

               a)jména stran a případně jejich zástupců;

               b)souhrn sporných skutečností a otázek;

               c)příslušná stanoviska a argumenty stran;

               d)rozbor nálezu;

               e)výrok obsahující rozhodnutí.

               KAPITOLA IV

               Obecné procesní požadavky

               Oddíl 1 – Jazyk

               Článek 23 – Jazyk řízení

               1.Je-li odvolatel adresátem napadeného rozhodnutí, podává se odvolání v jednacím jazyce řízení, jež vedlo k vydání tohoto napadeného rozhodnutí.

               2.Není-li odvolatel adresátem napadeného rozhodnutí, lze odvolání podat v kterémkoli úředním jazyce Unie.

               3.Návrh na zahájení rozhodčího řízení je možno podat v kterémkoli úředním jazyce Unie. Rozhodčí řízení je vedeno v jazyce vnitrostátního bezpečnostního orgánu zapojeného do řízení.

               4.Jazyk uvedený v odstavcích 1, 2 a 3 je jednacím jazykem odvolacího nebo rozhodčího řízení. Používá se při písemném i ústním řízení a ve veškeré komunikaci se stranami.

               5.Veškeré technické a podpůrné dokumenty připojované k odvolání, návrhu na rozhodčí řízení a žalobní odpovědi se předkládají v jednacím jazyce řízení.

               6.Nález odvolacího senátu je formulován v jednacím jazyce řízení.

               7.Vedlejší účastníci řízení používají jednací jazyk řízení.

               8.Odvolací senát se za účelem efektivity a snižování nákladů může od výše uvedených ustanovení odchýlit při písemném i ústním řízení nebo jeho částech, včetně individuálních dokumentů anebo ústních vyjádření, za předpokladu, že s dosažením alternativní dohody souhlasí všechny strany. Takovou dohodu a jakékoli podmínky, na nichž je založena, odvolací senát na základě návrhu zaznamená.

               Článek 24 – Překlad

               1.Všechny náklady spojené s překladem připojených technických a dalších podpůrných dokumentů do jednacího jazyka řízení nese strana, která je předkládá.

               2.Překlad a tlumočení vyžaduje odvolací senát jen v minimální míře a náklady na ně nese agentura.

               3.V případě překladu poskytne dotčená strana ověřený překlad.

               Oddíl 2 – Postup

               Článek 25 – Procesní opatření

               1.Procesní opatření může nařídit předseda kdykoli v průběhu řízení na návrh stran nebo bez jejich návrhu.

               2.Mezi opatření uvedená v odstavci 1 mohou patřit zejména:

               a)výslech stran, svědků nebo znalců a jakékoli jiné osoby, která má informace rozhodné pro řízení;

               b)vyžádání si písemných a ústních vyjádření o rozhodných aspektech řízení;

               c)vyžádání si předložení dokumentace;

               d)zadávání znaleckých posudků;

               e)kontroly a audity rozhodné pro řízení.

               Článek 26 – Prodloužení lhůt za mimořádných okolností

               Ve výjimečných případech, a jestliže dotčená strana prokáže působení mimořádných a nepředvídatelných okolností, jež nemohla ovlivnit a jejímž důsledkům nemohla při vynaložení náležité péče zabránit, může odvolací senát upravit jakoukoli lhůtu stanovenou tímto nařízením, přičemž musí všem stranám řízení poskytnout stejná práva.

               Článek 27 – Dokumenty podávané pro účely zahájení řízení nebo dalšího dokazování

               1.Pro účely výpočtu lhůt se dokument považuje za podaný až tehdy, kdy jej obdrží tajemník, který musí potvrdit jeho přijetí.

               2.V dokumentech musí být vyznačeno jednací číslo, které danému odvolacímu či rozhodčímu řízení přidělil tajemník v okamžiku prvního podání odvolání či návrhu na rozhodčí řízení.

               3.Procesní dokumenty mají tento maximální počet stran:

               a)20 stran, jedná-li se o odvolání nebo o žalobní odpověď, a

               b)10 stran v případě každého vedlejšího účastenství.

               Omezení počtu stran se nevztahuje na přílohy procesních dokumentů.

               4.Překročení maximální délky uvedené v odstavci 3 povolí tajemník se souhlasem předsedy a pouze v případech spojených s obzvláště složitými faktickými otázkami.

               Článek 28 – Jednání

               Jednání odvolacího senátu jsou důvěrná a vztahuje se na ně ustanovení čl. 4 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001
                  2
               .

               Jednání odvolacího senátu mohou být vedena v jakékoli vhodné formě, nemusí se omezovat na fyzické setkání.

               Článek 29 – Svědkové, znalci a slyšení

               1.Odvolací senát může na návrh některé ze stran vyslechnout svědka o rozhodných skutečnostech, které mají dopad na výsledek řízení. V návrhu strany o výslech svědka musí být uvedeno, v souvislosti s jakými rozhodnými skutečnostmi má být svědek vyslechnut a z jakých relevantních důvodů má být předvolán.

               2.Odvolací senát může vyslechnout znalce, aby objasnili konkrétní aspekty řízení, nebo může jmenovat znalce, aby vypracoval znalecký posudek.

               3.Odvolací senát musí při jmenování znalce za účelem vypracování znaleckého posudku vymezit jeho úkoly a stanovit mu lhůtu, v níž musí posudek předložit.

               4.Znalec před poskytnutím výpovědi deklaruje jakýkoli přímý či nepřímý osobní zájem, který by mohl mít na výsledku řízení, zejména pokud dříve vystupoval jako zástupce jedné ze stran nebo se podílel na řízení, jež vedlo k vydání napadeného rozhodnutí, či na souvisejícím rozhodčím řízení.

               5.Má-li jedna ze stran vůči znalci námitku z důvodu možného střetu zájmů, rozhoduje o věci odvolací senát, přičemž použije článek 12 obdobně.

               6.Pokud se odvolací senát domnívá, že existuje nebo hrozí střet zájmů, může rozhodnout, že daného znalce vyslechne jakožto svědka.

               7.Považuje-li to odvolací senát za nutné pro účely potvrzení důkazů o rozhodných skutečnostech, jež mají dopad na výsledek řízení, a po zvážení hlediska efektivity může odvolací senát uspořádat ústní slyšení.

               Článek 30 – Nové argumenty či důkazy

               1.Odvolací senát rozhodne, do jakého okamžiku lze předkládat nové důkazy či nové žalobní důvody.

               2.Je-li to namístě, vyzve odvolací senát strany, aby ve lhůtě jím určené předložily připomínky nebo doplňující informace.

               3.Považují-li se nové důkazy či nové žalobní důvody za přípustné, jsou ostatní strany oprávněny se k nim vyjádřit.

               Oddíl 3 – Rozhodnutí

               Článek 31 – Hlasování

               Rozhodnutí se přijímají většinou hlasů odvolacího senátu. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.

               Článek 32 – Nález odvolacího senátu

               1.Odůvodněný nález odvolacího senátu má písemnou formu. Jsou v něm uvedeny alespoň tyto prvky:

               a)jména členů odvolacího senátu, kteří se na příslušném řízení podíleli;

               b)jména stran a případně jejich zástupců;

               c)souhrn relevantních skutečností;

               d)návrhové žádání stran;

               e)souhrn argumentů stran;

               f)důvody přípustnosti;

               g)výrok a důvody, na nichž se zakládá;

               h)datum jeho vynesení.

               2.Nález podepíší členové odvolacího senátu, který o odvolání rozhodl, a vedoucí kanceláře odvolacího senátu.

               Článek 33 – Konečné rozhodnutí agentury o odvoláních

               1.Pokud odvolací senát shledá, že důvody k odvolání jsou podložené, agentura přijme ve lhůtě jednoho měsíce od vynesení nálezu odvolacího senátu konečné rozhodnutí určené dotčeným stranám v souladu s nálezem odvolacího senátu.

               2.Rozhodnutí obsahuje alespoň:

               a)jména stran a případně jejich zástupců;

               b)nález odvolacího senátu;

               c)výrok a důvody, na nichž se zakládá.

               3.V případech, kdy odvolací senát potvrdí rozhodnutí agentury, vydá agentura fakturu na poplatek za odvolací řízení v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2018/764
                  3
               .

               4.Shrnutí nálezu odvolacího senátu se zveřejní na internetových stránkách agentury.

               Článek 4 – Náklady na řízení

               Článek 34 – Náklady stran

               1.Poplatek za odvolání se určí v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2018/764.

               2.Každá strana účastnící se rozhodčího řízení nese své vlastní náklady.

               Článek 35 – Náklady spojené s účastí na řízení

               1.Vedlejší účastníci řízení nesou své vlastní náklady.

               2.Pokud se navrhovatelé, jejichž odvolání bylo vyhověno, zúčastní ústního slyšení, mají nárok na úhradu cestovného a ubytování a na náhradu ušlého výdělku v míře, kterou odvolací senát považuje za přiměřenou.

               3.Pokud se svědci zúčastní ústního slyšení, mají nárok na úhradu cestovného a ubytování a na náhradu ušlého výdělku v míře, kterou odvolací senát považuje za přiměřenou.

               4.Znalci mají nárok na vyplacení odměny za své služby na základě sazby pro znalce, kteří jsou nápomocni agentuře, i na úhradu cestovného a ubytování.

               5.Podrobná pravidla použitelná pro tyto úhrady a platby stanoví správní rada agentury.

               KAPITOLA V

               Závěrečná ustanovení

               Článek 36 – Odměny členů odvolacího senátu

               1.Členové odvolacího senátu mají nárok na vyplacení odměny za plnění povinností spojených s funkcí člena odvolacího senátu na základě režimu pro odměňování uvedeného v příloze.

               2.Členové odvolacího senátu mají nárok na úhradu cestovného, ubytování a diet. Podrobná pravidla pro výpočet těchto částek stanoví správní rada agentury.

               Článek 37 – Povinnost transparentnosti

               Zúčastněné strany mají přístup k dokumentům, jež byly vypracovány nebo obdrženy odvolacím senátem, podle příslušných ustanovení nařízení (ES) č. 1049/2001 a podle politiky přístupu veřejnosti k dokumentům platné v rámci agentury.

               Článek 38 – Pokyny a další relevantní informace

               1.Odvolací senát schválí většinou svých hlasů pokyny relevantní pro řízení, která vede.

               2.Tyto pokyny se zveřejní na internetových stránkách agentury společně s veškerými dalšími informacemi, které jsou pro odvolatele relevantní.

               Článek 39 – Vstup v platnost

               Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

               V Bruselu dne 13.6.2018

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796 ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004 (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).

                     (3)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/764 ze dne 2. května 2018 o poplatcích a platbách splatných Agentuře Evropské unie pro železnice a o podmínkách jejich úhrady (Úř. věst. J L 129, 25.5.2018, s. 68).

    ---documentbreak---

               PŘÍLOHA

                  ODMĚNY

               1.Odměny za odvolací/rozhodčí řízení (poplatky):

               1)Jsou-li členové a náhradníci odvolacího senátu (odvolacích senátů) zapojeni do odvolacího/rozhodčího řízení, mají nárok na odměnu. Odměna pro členy a náhradníky, kteří se účastní řízení, činí 600 EUR za den práce na odvolacím nebo rozhodčím řízení, nebo 75 EUR za hodinu v případě, že tato práce nepokrývá celý pracovní den, přičemž za jedno řízení může být jedné osobě vyplaceno nejvýše 9 000 EUR.

               2)U předsedy odvolacího senátu (odvolacích senátů) a zpravodaje řízení činí tato odměna 700 EUR za den práce na odvolacím nebo rozhodčím řízení, nebo 87,5 EUR za hodinu v případě, že tato práce nepokrývá celý pracovní den, přičemž za jedno řízení může být jedné osobě vyplaceno nejvýše 18 000 EUR.

                        Výše odměny na osobu za každý den věnovaný řízení

                        Maximální odměna za řízení na osobu

                        Členové, náhradníci v aktivní funkci

                        600 EUR

                        9 000 EUR

                        Předseda a zpravodaj řízení

                        700 EUR

                        18 000 EUR

               2.Odměny za účast na zasedáních odvolacího senátu (odvolacích senátů), která se netýkají odvolacího/rozhodčího řízení:

               Odvolací senát nebo jednotliví členové mohou zasedat z organizačních a administrativních důvodů. Odměna za účast na takových zasedáních činí 600 EUR za jedno zasedání. Tato zasedání se mohou uskutečnit nejvýše šestkrát za kalendářní rok. Při pořádání těchto zasedání je nápomocna agentura.

                        Výše odměny na osobu za jedno zasedání

                        Maximální počet zasedání na osobu a rok

                        Členové a náhradníci odvolacího senátu

                        600 EUR

                        6

               3.Odměna za účast na jiných zasedáních

               Členové a náhradníci odvolacího senátu (odvolacích senátů) mají rovněž nárok na úhradu cestovních výdajů a výdajů na ubytování vzniklých v souvislosti se zasedáními ad hoc, která nespadají do kategorií popsaných v bodě 1 a 2, pakliže je na taková zasedání pozve agentura.


title: PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/... kterým se mění prováděcí nařízení (EU) 2017/1153 za účelem objasnění a zjednodušení postupu korelace a přizpůsobení změnám nařízení (EU) 2017/1151

text:
               PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) …/...

               ze dne 16.7.2018,

               kterým se mění prováděcí nařízení (EU) 2017/1153 za účelem objasnění a zjednodušení postupu korelace a přizpůsobení změnám nařízení (EU) 2017/1151

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nové osobní automobily v rámci integrovaného přístupu Společenství ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel
                  1
               , a zejména na čl. 13 odst. 7 první pododstavec uvedeného nařízení,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Na základě zkušeností získaných při provádění nařízení Komise (EU) 2017/1151
                  2
                a prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1153
                  3
                se ukázalo, že některé prvky nařízení Komise (EU) 2017/1153 by měly být změněny.

               (2)Je nezbytné doplnit stávající metodu určování koncových bodů interpolační křivky používané pro výpočet hodnoty emisí CO2 podle NEDC pro jednotlivé vozidlo. Tyto koncové body, které představují zkušební vozidlo s nejvyššími hodnotami emisí CO2 a zkušební vozidlo s nejnižšími hodnotami, by měly být stanoveny tak, aby rozdíl mezi oběma zkušebními vozidly s vysokými a nízkými hodnotami činil alespoň 5 g CO2/km.

               (3)Aby se zabránilo určování hodnot emisí CO2 jednotlivých vozidel na základě interpolačních křivek, které neuvádějí minimální rozdíl, měla by tato změna vstoupit v platnost neprodleně.

               (4)Pokud se pro účely schválení typu podle nařízení (EU) 2017/1151 používají rodiny podle matice jízdního zatížení, měl by být výpočet hodnoty emisí CO2 pro jednotlivé vozidlo náležející k takové rodině zjednodušen odvozením koeficientů jízdního zatížení pro výpočet hodnoty CO2 podle NEDC z koeficientů jízdního zatížení jednotlivého vozidla stanovených podle nařízení (EU) 2017/1151.

               (5)S cílem zajistit spolehlivý výsledek korelace je vhodné doplnit počet válců jako vstupní údaj pro korelační nástroj.

               (6)Je rovněž třeba využít této příležitosti a opravit některé redakční chyby v textu.

               (7)Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

               Článek 1

               Příloha I prováděcího nařízení (EU) 2017/1153 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.

               Článek 2

               Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

               V Bruselu dne 16.7.2018

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 1.

                     (2)

                        Nařízení Komise (EU) 2017/1151 ze dne 1. června 2017, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla, mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, nařízení Komise (ES) č. 692/2008 a nařízení Komise (EU) č. 1230/2012 a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 1).

                     (3)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1153, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změny v regulačním zkušebním postupu (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 679).

    ---documentbreak---

               PŘÍLOHA

               Příloha I se mění takto:

               1)třetí odstavec bodu 2.3.1. se nahrazuje tímto:

               „MRO je hmotnost vozidla H, L, respektive R v provozním stavu stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 443/2009.“;

               2)bod 2.3.8.1. se nahrazuje tímto:

               „2.3.8.1. V případě, že se jízdní zatížení při WLTP stanoví podle bodů 1 až 4 a 6 dílčí přílohy 4 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151

               Koeficienty jízdního zatížení při NEDC se vypočítají podle vzorců uvedených v bodě 2.3.8.1.1. (pro vozidlo H) a v bodě 2.3.8.1.2. (pro vozidlo L) a podle níže uvedených písmen a) a b).

               Pokud není uvedeno jinak, uvedené vzorce se použijí jak v případě simulace, tak v případě fyzických zkoušek vozidla.

               Schvalovací orgán nebo v příslušných případech technická zkušebna ověří, zda zařízení aerodynamického tunelu uvedené v bodě 3.2.3.2.2.3. dílčí přílohy 7 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151 je způsobilé pro přesné stanovení hodnot Δ(Cd ×Af). Není-li zařízení aerodynamického tunelu způsobilé, použije se pro všechna vozidla v dané rodině nejvyšší hodnota aerodynamického odporu.

               a) Hodnoty koeficientů jízdního zatížení a zkušební hmotnosti při WLTP uvedené ve vzorcích v bodech 2.3.8.1.1 a 2.3.8.1.2 odpovídají hodnotám odvozeným od vozidel H a L stanoveným pro danou interpolační rodinu v souladu s bodem 5 dílčí přílohy 7 k příloze XXI nařízení (EU) 2017/1151.

               b) Bez ohledu na písmeno a), pokud energetická náročnost cyklu WLTP vozidla H a/nebo L neodpovídá nejvyšší, resp. nejnižší energetické náročnosti cyklu vozidla H a/nebo L při NEDC, stanoví se koeficienty jízdního zatížení při NEDC v souladu s jedním z těchto postupů:

               i)na základě jednotlivého vozidla v interpolační rodině s nejvyšší, resp. nejnižší energetickou náročností cyklu NEDC;

               ii)na základě kombinace nejvyšší, resp. nejnižší hodnoty ze všech relevantních charakteristik jízdního zatížení, tj. aerodynamického odporu, valivého odporu a hmotnosti u jakéhokoli jednotlivého vozidla v interpolační rodině.

               Výrobce vybere jeden z postupů uvedených v bodech i) nebo ii).

               Písmeno b) se použije pro nová schválení typu z hlediska emisí vydaná od 1. ledna 2019 nebo od dřívějšího data na žádost výrobce.“;

               3)
                     v bodě 2.3.8.1.1. se vkládá tento první odstavec:

               „Pokud se tento postup výpočtu použije pro jednotlivé vozidlo v souladu s bodem 4.2.1.4.2., použijí se hodnoty jízdního zatížení a zkušební hmotnosti při WLTP odpovídající jednotlivému vozidlu při NEDC, přičemž se odečte účinek volitelného vybavení.“;

               4)v bodě 2.3.8.1.1. písm. c) se poslední odstavec nahrazuje tímto:

               „kde faktor F*2w,H je koeficient jízdního zatížení F2 stanovený pro zkoušku WLTP vozidla H, od kterého byl odečten účinek veškerého volitelného vybavení.“;

               5)v bodě 2.3.8.1.2. písm. c) se poslední odstavec nahrazuje tímto:

               „kde faktor F*2w,L je koeficient jízdního zatížení F2 stanovený pro zkoušku WLTP vozidla L, od kterého byl odečten účinek veškerého volitelného vybavení.“;

               6)v bodě 2.3.8.2.1 se písmeno b) nahrazuje tímto:

               „b)
                     koeficienty jízdního zatížení při NEDC, kde nejsou použity tabulkové hodnoty NEDC

               V případě vozidel konstruovaných pro maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla rovnající se 3 000 kg nebo vyšší mohou být koeficienty jízdního zatížení při NEDC na žádost výrobce určeny v souladu s bodem 2.3.8.1.“;

               7)
                     doplňuje se nový bod 2.3.8.3, který zní:

               „2.3.8.3.
                     Rozšíření schválení typu z hlediska emisí udělených podle nařízení (EU) 2017/1151

               V případě, že je schválení typu z hlediska emisí podle nařízení (EU) 2017/1151 rozšířeno v důsledku přidání nových vozidel do interpolační rodiny CO2, jejichž emise CO2 při NEDC jsou vyšší než u vozidla H nebo nižší než u vozidla L, použije se pro účely korelace toto:

               a)Pokud rozdíl mezi vozidlem H a L dotčené interpolační rodiny při NEDC činí alespoň 5 g CO2/km, může být interpolační křivka při NEDC stanovená pro uvedenou rodinu rozšířena za předpokladu, že emise CO2 při NEDC stanovené podle bodu 3 této přílohy na základě vstupních údajů ze zkoušky WLTP podle bodu 3.1.1. přílohy I nařízení (EU) 2017/1151 jsou stejné nebo nižší než emise CO2 stanovené na základě interpolační křivky při NEDC;

               b)Pokud je rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC nižší než 5 g CO2/km, interpolační křivka nesmí být rozšířena.

               V případě a) se referenční hodnoty emisí CO2 stanoví bez výběru možností uvedených v bodech 3.1.1.2 a 3.2.6 této přílohy.

               V případě b), nebo v případě, že referenční emise CO2 uvedené v písmenu a) jsou vyšší než stávající interpolační křivka, stanoví se vozidla H a L při NEDC v souladu s body 2 a 3 této přílohy.

               Písmeno a) se použije pro rozšíření o nové typy vydaná od 1. ledna 2019 nebo od dřívějšího data na žádost výrobce.“;

               8)tabulka 1 v bodě 2.4 se mění takto:

                  a)
                     v položce 66 se znění uvedené v prvním sloupci nahrazuje tímto:

                     „Identifikační číslo interpolační rodiny“

                  b)
                     doplňuje se nová položka 68, která zní:

                           „68

                        Počet válců

                        –

                        Prohlášení výrobce

                        Počet

                        (uvede se nejpozději od 1. ledna 2019)“

               9)v bodě 3.1.1.1. písm. c) se podbod i) nahrazuje tímto:

                  „i)
                     identifikačního čísla interpolační rodiny“

               10)bod 3.3.4 se zrušuje;

               11)bod 4.2.1.4. se nahrazuje tímto:

               „4.2.1.4.
                     Výpočet jízdního zatížení pro jednotlivé vozidlo v interpolační rodině WLTP

               4.2.1.4.1. Koeficienty jízdního zatížení odvozené od vozidla H a L při NEDC

               Koeficienty jízdního zatížení F0,n, F1,n a F2,n pro vozidla H a L stanovené podle bodu 2.3.8. se příslušně označí jako F0n,H, F1n,H a F2n,H a F0n,L, F1n,L a F2n,L r.

               Koeficienty jízdního zatížení f0n,ind, f1n,ind a f2n,ind pro jednotlivé vozidlo se vypočítají podle tohoto vzorce:

               U nových schválení typu z hlediska emisí vydaných od 1. ledna 2019 nebo před tímto datem na žádost výrobce se koeficienty jízdního zatížení vypočítají podle tohoto vzorce:

               4.2.1.4.2.
                     Koeficienty jízdního zatížení odvozené z koeficientů jízdního zatížení jednotlivých vozidel podle WLTP

               Od 1. ledna 2019 pro nová schválení typu a od 1. ledna 2020 pro všechna nová vozidla uváděná do provozu, nebo na žádost výrobce před těmito daty, se jízdní zatížení při NEDC jednotlivého vozidla odvozuje z koeficientů jízdního zatížení WLTP uvedeného vozidla v kterémkoli z těchto případů:

               a)pokud se hodnota emisí CO2, energetická náročnost cyklu nebo jakýkoli z koeficientů jízdního zatížení f0, f1 nebo f2 vypočítaných podle bodu 4.2.1.4.1. má extrapolovat z vozidla H nebo L při NEDC;

                b)pokud jsou koeficienty jízdního zatížení pro vozidla H a L při NEDC odvozeny z různých rodin jízdního zatížení;

               c)pokud jednotlivé vozidlo patří do jiné rodiny jízdního zatížení než vozidlo H a/nebo L při NEDC;

               d)pokud jednotlivé vozidlo patří do rodiny podle matice jízdního zatížení.

               Koeficienty jízdního zatížení při NEDC v případech a) až d) se vypočítají za použití vzorců uvedených v bodě 2.3.8.1.1., pokud se odkazy na vozidlo H považují za odkazy na jednotlivé vozidlo.

               V případě a) je možné extrapolaci CO2 provést pouze, činí-li rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC alespoň 5 g CO2/km. Interpolační křivku je v uvedeném případě možné extrapolovat maximálně o hodnotu 3g CO2/km nad hodnotu emisí CO2 vozidla H nebo pod hodnotu emisí CO2 vozidla L. Přesahuje-li extrapolace hodnotu 3g CO2/km nebo je-li rozdíl mezi vozidlem H a L při NEDC nižší než 5g CO2/km, výrobce stanoví pro tuto interpolační rodinu novou interpolační křivku podle bodu 2 a 3 této přílohy.“;

               12)bod 4.2.1.4a. se zrušuje.