title: Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 784/2013 ze dne 14. srpna 2013 , kterým se stanoví dovozní cla v odvětví obilovin použitelná ode dne 16. srpna 2013

text:
               15.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 219/30

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 784/2013
   ze dne 14. srpna 2013,
   kterým se stanoví dovozní cla v odvětví obilovin použitelná ode dne 16. srpna 2013
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (dále jen „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1),
   s ohledem na nařízení Komise (EU) č. 642/2010 ze dne 20. července 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin (2), a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 136 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dovozní clo za produkty kódů KN 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 (pšenice obecná, osivo), ex 1001 99 00 (pšenice obecná vysoké jakosti, jiná než osivo), 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 a 1007 90 00 rovná intervenční ceně platné pro uvedené produkty při dovozu, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF platnou pro dotyčnou zásilku. Uvedené clo však nesmí překročit celní sazbu společného celního sazebníku.

               (2)

               Podle čl. 136 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se pro účely výpočtu dovozního cla podle odstavce 1 uvedeného článku pro dané produkty pravidelně stanoví reprezentativní dovozní ceny CIF.

               (3)

               Podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 642/2010 je cena pro výpočet dovozního cla produktů kódů KN 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 (pšenice obecná, osivo), ex 1001 99 00 (pšenice obecná vysoké jakosti, jiná než osivo), 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 a 1007 90 00 denní reprezentativní dovozní cena CIF určená postupem podle článku 5 uvedeného nařízení.

               (4)

               Je třeba stanovit dovozní cla použitelná ode dne 16. srpna 2013 až do vstupu v platnost nového stanovení.

               (5)

               Protože je nutné zajistit, aby se toto opatření používalo co nejrychleji poté, kdy budou dostupné aktualizované údaje, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem vyhlášení,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Počínaje dnem 16. srpna 2013 jsou dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 136 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 14. srpna 2013.

            Za Komisi, jménem předsedy,

         Jerzy PLEWA

            generální ředitel pro zemědělství a rozvoj venkova

      (1)  Úř. věst. L 299, 16.11.2007, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 187, 21.7.2010, s. 5.

      PŘÍLOHA I

         Dovozní cla za produkty podle čl. 136 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 použitelná ode dne 16. srpna 2013

                  Kód KN

                  Popis zboží

                  Dovozní clo (1)

                  (EUR/t)

                  1001 19 00
                  1001 11 00

                     PŠENICE tvrdá vysoké jakosti

                  0,00

                  střední jakosti

                  0,00

                  nízké jakosti

                  0,00

                  ex 1001 91 20

                     PŠENICE obecná, osivo

                  0,00

                  ex 1001 99 00

                     PŠENICE obecná vysoké jakosti, jiná než osivo

                  0,00

                  1002 10 00
                  1002 90 00

                     ŽITO

                  0,00

                  1005 10 90

                     KUKUŘICE, jiná než hybridní osivo

                  0,00

                  1005 90 00

                     KUKUŘICE, jiná než hybridní osivo (2)

                  0,00

                  1007 10 90
                  1007 90 00

                  zrna ČIROKU, jiná než hybridní osivo

                  0,00

         (1)  Dovozci mohou být podle čl. 2 odst. 4 nařízení (EU) č. 642/2010 cla snížena o:

                  —

                  3 EUR/t, pokud se přístav vykládky nachází ve Středozemním moři (za Gibraltarským průlivem) nebo v Černém moři, pokud je zboží do Unie dopravováno přes Atlantický oceán nebo Suezským průplavem,

                  —

                  2 EUR/t, pokud se přístav vykládky nachází v Dánsku, Estonsku, Irsku, Lotyšsku, Litvě, Polsku, Finsku, Švédsku, Spojeném království nebo na atlantickém pobřeží Iberského poloostrova, pokud je zboží do Unie dopravováno přes Atlantický oceán.

         (2)  Dovozci může být poskytnuto paušální snížení ve výši 24 EUR/t, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 3 nařízení (EU) č. 642/2010.

      PŘÍLOHA II

         Prvky výpočtu cel stanovených v příloze I

      31.7.2013-14.8.2013

                  1.

                  Průměry za referenční období podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 642/2010:

                              (EUR/t)

                              Pšenice obecná (1)

                              Kukuřice

                              Pšenice tvrdá, vysoké jakosti

                              Pšenice tvrdá, střední jakosti (2)

                              Pšenice tvrdá, nízké kvality (3)

                              Burza

                              Minnéapolis

                              Chicago

                              —

                              —

                              —

                              Kotace

                              217,78

                              140,42

                              —

                              —

                              —

                              Cena FOB USA

                              —

                              —

                              234,54

                              224,54

                              204,54

                              Prémie – Záliv

                              —

                              33,42

                              —

                              —

                              —

                              Prémie – Velká jezera

                              27,28

                              —

                              —

                              —

                              —

                  2.

                  Průměry za referenční období podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 642/2010:

                              Náklady za přepravu: Mexický záliv–Rotterdam:

                              16,76 EUR/t

                              Náklady za přepravu: Velká jezera–Rotterdam:

                              49,25 EUR/t

         (1)  Kladná prémie 14 EUR/t zahrnuta (čl. 5 odst. 3 nařízení (EU) č. 642/2010).

         (2)  Záporná prémie 10 EUR/t (čl. 5 odst. 3 nařízení (EU) č. 642/2010).

         (3)  Záporná prémie 30 EUR/t (čl. 5 odst. 3 nařízení (EU) č. 642/2010).


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1086 ze dne 19. června 2017, kterým se mění nařízení (ES) č. 634/2007, pokud jde o charakteristiku selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397 (Text s významem pro EHP. )

text:
               20.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 156/22

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2017/1086
   ze dne 19. června 2017,
   kterým se mění nařízení (ES) č. 634/2007, pokud jde o charakteristiku selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat (1), a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízením Komise (ES) č. 634/2007 (2) ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 427/2013 (3) se povoluje selenomethionin ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397 jako doplňková látka.

               (2)

               Komise obdržela žádost o změnu podmínek povolení, pokud jde o charakteristiku uvedené doplňkové látky. K žádosti byly přiloženy příslušné podpůrné údaje. Komise žádost zaslala Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“). Žadatel původně žádal o zařazení obsahu selenocysteinu do charakteristiky doplňkové látky, ale nakonec tuto změnu stáhl; proto se žádost týká pouze zvýšení maximálního obsahu selenu ve stávajícím povolení doplňkové látky.

               (3)

               Úřad ve svém stanovisku ze dne 20. října 2016 (4) dospěl k závěru, že požadovaná změna neovlivní bezpečnost a účinnost produktu, a připomněl riziko pro bezpečnost uživatelů výrobku. Stávající právní akt o povolení obsahuje ustanovení, které se zabývá odpovídajícím řešení tohoto rizika.

               (4)

               Z posouzení pozměněného přípravku vyplývá, že podmínky pro povolení stanovené v článku 5 nařízení (ES) č. 1831/2003 jsou splněny.

               (5)

               Nařízení (ES) č. 634/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

               (6)

               Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Změna nařízení (ES) č. 634/2007
   Ve čtvrtém sloupci přílohy nařízení (ES) č. 634/2007 se text mezi nadpisem „Charakteristika doplňkové látky:“ a nadpisem „Analytická metoda“ nahrazuje tímto:
   „Organický selen, zejména selenomethionin (63 %) s obsahem 2 000–3 500 mg Se/kg (97–99 % organického selenu)“.
   Článek 2
   Vstup v platnost
   Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 19. června 2017.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 29.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 634/2007 ze dne 7. června 2007 o povolení selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397 jako doplňkové látky (Úř. věst. L 146, 8.6.2007, s. 14).

      (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 427/2013 ze dne 8. května 2013 o povolení selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R646 jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat a o změně nařízení (ES) č. 1750/2006, (ES) č. 634/2007 a (ES) č. 900/2009, pokud jde o maximální přidané množství kvasinek obohacených selenem (Úř. věst. L 127, 9.5.2013, s. 20).

      (4)  EFSA Journal 2016;14(11):4624.


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 561/2012 ze dne 27. června 2012 , kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 284/2012, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz krmiv a potravin pocházejících nebo odesílaných z Japonska po havárii v jaderné elektrárně Fukušima  Text s významem pro EHP

text:
               28.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/17

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 561/2012
   ze dne 27. června 2012,
   kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 284/2012, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz krmiv a potravin pocházejících nebo odesílaných z Japonska po havárii v jaderné elektrárně Fukušima
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (1), a zejména na čl. 53 odst. 1 písm. b) bod ii) uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 53 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví možnost přijetí vhodných mimořádných opatření Unie u potravin a krmiv dovezených ze třetí země za účelem ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí, pokud se nelze s rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých jednotlivými členskými státy.

               (2)

               Po havárii v jaderné elektrárně Fukušima dne 11. března 2011 byla Komise informována o tom, že úrovně radionuklidů v některých potravinářských produktech pocházejících z Japonska přesáhly akční úrovně v potravinách použitelné v Japonsku. Taková kontaminace může představovat hrozbu pro lidské zdraví a zdraví zvířat v Unii, a proto bylo přijato prováděcí nařízení Komise (EU) č. 297/2011 ze dne 25. března 2011, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz krmiv a potravin pocházejících nebo odesílaných z Japonska po havárii v jaderné elektrárně Fukušima (2). Uvedené nařízení bylo nahrazeno prováděcím nařízením Komise (EU) č. 961/2011 (3), které bylo později nahrazeno prováděcím nařízením Komise (EU) č. 284/2012 (4).

               (3)

               Japonské orgány nedávno oznámily, že houby shiitake pěstované na dřevěných špalcích, pocházející z prefektury Iwate, často nejsou v souladu se stanovenými přípustnými úrovněmi. Úrovně sumy cesia 134 a cesia 137 zjištěné v houbách shiitake pěstovaných na dřevěných špalcích přesahovaly přísnější nejvyšší přípustnou úroveň 100 Bq/kg, která se v Japonsku uplatňuje od 1. dubna 2012. U značného počtu vzorků byly zjištěné úrovně dokonce vyšší než nejvyšší úroveň uplatňovaná před 1. dubnem 2012, která činila 500 Bq/kg. Dále byl oznámen nesoulad v případě několika vzorků kapradin a ryb pocházejících z prefektury Iwate. Prefektura Iwate nepatří mezi prefektury postižené oblasti, pro které se před vývozem do Unie vyžadují testy veškerých krmiv a potravin z nich pocházejících. Vzhledem k těmto nejnovějším zjištěním je vhodné zařadit prefekturu Iwate do postižené oblasti.

               (4)

               Prováděcí nařízení (EU) č. 284/2012 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (5)

               Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Prováděcí nařízení (EU) č. 284/2012 se mění takto:

               1)

               V článku 5 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Prohlášení uvedené v odstavci 1 musí dále osvědčovat, že:

                           a)

                           produkty byly sklizeny a/nebo zpracovány před 11. březnem 2011; nebo

                           b)

                           produkty pocházejí a jsou odesílány z jiné prefektury než Fukušima, Gunma, Ibaraki, Točigi, Mijagi, Jamanaši, Saitama, Tokio, Čiba, Kanagawa, Šizuoka nebo Iwate; nebo

                           c)

                           produkty jsou odesílány z prefektur Fukušima, Gunma, Ibaraki, Točigi, Mijagi, Jamanaši, Saitama, Tokio, Čiba, Kanagawa, Šizuoka nebo Iwate, avšak nepocházejí z žádné z těchto prefektur a nebyly vystaveny radioaktivitě během přepravy; nebo

                           d)

                           pokud produkty pocházejí z prefektur Fukušima, Gunma, Ibaraki, Točigi, Mijagi, Jamanaši, Saitama, Tokio, Čiba, Kanagawa, Šizuoka nebo Iwate, přiloží se k nim protokol o analýze obsahující výsledky odběru vzorků a analýzy.“

               2)

               Příloha I se nahrazuje zněním v příloze tohoto nařízení.

         Článek 2
   Přechodné opatření
   Odchylně od čl. 6 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 284/2012 mohou být produkty uvedené v článku 1 uvedeného nařízení dováženy do Unie, pokud je k nim přiloženo prohlášení v souladu s předchozím vzorem prohlášení stanoveným v příloze I uvedeného nařízení a pokud:

               a)

               produkty opustily Japonsko před vstupem tohoto nařízení v platnost; nebo

               b)

               prohlášení bylo vydáno před vstupem tohoto nařízení v platnost a produkty opustily Japonsko do 10 pracovních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.

         Článek 3
   Vstup v platnost
   Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 27. června 2012.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 80, 26.3.2011, s. 5.

      (3)  Úř. věst. L 252, 28.9.2011, s. 10.

      (4)  Úř. věst. L 92, 30.3.2012, s. 16.

      PŘÍLOHA

            „PŘÍLOHA I


title: Prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/906 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí čl. 17 odst. 3 nařízení (EU) č. 224/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Středoafrické republice

text:
               30.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 139/2

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2017/906
   ze dne 29. května 2017,
   kterým se provádí čl. 17 odst. 3 nařízení (EU) č. 224/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Středoafrické republice
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 224/2014 ze dne 10. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Středoafrické republice (1), a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 10. března 2014 přijala Rada nařízení (EU) č. 224/2014.

               (2)

               Dne 12. ledna 2017 aktualizoval výbor Rady bezpečnosti OSN zřízený podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2127 (2013) informace týkající se deseti osob a dvou subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.

               (3)

               Příloha I nařízení (EU) č. 224/2014 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Příloha I nařízení (EU) č. 224/2014 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 29. května 2017.

            Za Radu

            předseda

         C. CARDONA

      (1)  Úř. věst. L 70, 11.3.2014, s. 1.

      PŘÍLOHA
      Položky týkající se níže uvedených osob a subjektů se nahrazují těmito položkami:

         „A.   Osoby

         1.   François Yangouvonda BOZIZÉ (také znám jako: a) Bozize Yangouvonda)

            Datum narození:14. října 1946

            Místo narození: Mouila, Gabon

            Státní příslušnost: Středoafrická republika

            Adresa: Uganda

            Označení ze strany OSN:9. května 2014

            Další informace:

         Matka se jmenuje Martine Kofiová. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5802796

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Bozizé byl zařazen na seznam 9. května 2014 na základě bodu 36 rezoluce 2134 (2014) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu pro tyto činnosti“.

               Další informace:

         Ve spojení se svými stoupenci podněcoval Bozizé k útoku, k němuž došlo 5. prosince 2013 v Bangui. Od té doby se nadále pokouší vést destabilizační operace s cílem udržet napětí v hlavním městě Středoafrické republiky. Před útěkem ze Středoafrické republiky 24. března 2013 Bozizé údajně založil skupinu milicí Antibalaka. V jednom komuniké Bozizé své milice nabádal, aby pokračovaly v krutých činech namířených vůči stávajícímu režimu a islamistům. Bozizé údajně poskytoval finanční a materiální podporu příslušníkům milicí, kteří usilují o destabilizaci probíhající transformace a o návrat Bozizého k moci. Většina členů milicí Antibalaka pochází z řad středoafrických ozbrojených sil, které se po státním převratu rozptýlily po venkovských oblastech a které Bozizé následně reorganizoval. Bozizé a jeho stoupenci ovládají více než polovinu jednotek skupiny Antibalaka.
         Síly věrné Bozizému byly vyzbrojeny útočnými puškami, minomety a raketomety a ve stále vyšší míře jsou zapojeny do odvetných útoků proti muslimskému obyvatelstvu Středoafrické republiky. Po útoku sil Antibalaka v Bangui 5. prosince 2013, při němž zahynulo více než 700 osob, se situace ve Středoafrické republice rychle zhoršila.
         2.   Nourredine ADAM (také znám jako: a) Nureldine Adam; b) Nourreldine Adam; c) Nourreddine Adam; d) Mahamat Nouradine Adam)

            Funkce: a) generální ředitel „Zvláštního výboru pro ochranu demokratických výsledků“; b) ministr pro bezpečnost; c) generál.

            Datum narození: a) 1970 b) 1969 c) 1971 d) 1. ledna 1970

            Místo narození: Ndele, Středoafrická republika

            Státní příslušnost: Středoafrická republika Cestovní pas č.: D00001184

            Adresa: Birao, Středoafrická republika

            Označení ze strany OSN:9. května 2014

            Další informace:

         Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5802798

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Nourredine byl zařazen na seznam 9. května 2014 na základě bodu 36 rezoluce 2134 (2014) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu pro tyto činnosti“.

               Další informace:

         Nourredine je jedním z původních čelných představitelů hnutí Séléka. Byl identifikován jako generál i nejvyšší představitel jedné z ozbrojených povstaleckých skupin v rámci hnutí Séléka, ústřední PJCC – skupiny, která je oficiálně známa pod názvem „Úmluva vlastenců pro spravedlnost a mír“ a je rovněž známa pod akronymem CPJP. Jakožto bývalý vedoucí představitel „fundamentalistické“ odštěpené skupiny Úmluvy vlastenců pro spravedlnost a mír (CPJP/F) byl během útoků, k nimž došlo při předchozím povstání ve Středoafrické republice v období od začátku prosince 2012 do března 2013, vojenským koordinátorem skupiny ex-Séléka. Bez Nourredinovy pomoci a úzkých vztahů s čadskými zvláštními silami by hnutí Séléka pravděpodobně nebylo schopno uchvátit moc bývalému prezidentovi Středoafrické republiky Françoisi Bozizému.
         Od 20. ledna 2014, kdy byla Catherine Samba-Panzaová jmenována prozatímní prezidentkou, byl jedním z hlavních strůjců taktického stažení skupiny ex-Séléka v Sibutu, jehož cílem bylo uskutečnit Nourredineův plán vytvořit ze severu země baštu muslimů. Své síly zjevně nabádal k tomu, aby nedbaly rozkazů prozatímní vlády a vojenských velitelů mezinárodní podpůrné mise pod africkým vedením (MISCA). Nourredine aktivně řídí skupinu ex-Séléka – bývalé příslušníky Séléky, které prezident Djotodia v září 2013 údajně rozpustil, řídí operace namířené proti křesťanským čtvrtím a nadále poskytuje značnou podporu a pokyny skupině ex-Séléka působící ve Středoafrické republice.
         Nourredine byl 9. května 2014 na seznam zařazen rovněž na základě bodu 36 písm. b) rezoluce 2134 (2014) jako osoba „zapojená do plánování nebo řízení či páchání činů porušujících mezinárodní právo v oblasti lidských práv či mezinárodní humanitární právo.“
         Poté, co skupina Séléka převzala 24. března 2013 kontrolu nad Bangui, byl Nourredine Adam jmenován ministrem pro bezpečnost a poté generálním ředitelem „Zvláštního výboru pro ochranu demokratických výsledků“ (Comité extraordinaire de défense des acquis démocratiques — CEDAD, již neexistující zpravodajské služby Středoafrické republiky). Nourredine Adam využíval CEDAD jako svoji osobní politickou policii, která provedla řadu svévolných zatýkání, mučení a mimosoudních poprav. Nourredine byl rovněž jedním z klíčových aktérů, kteří stáli za krvavou operací v Boy Rabe. V srpnu 2013 zaútočily síly Séléka na Boy Rabe, čtvrť v hlavním městě Středoafrické republiky považovanou za baštu stoupenců Françoise Bozizého a jeho etnické skupiny. Pod záminkou, že hledají ukryté zbraně, jednotky Séléky údajně zabily velký počet civilistů a následně se pustily do rabování. Když se tyto útoky rozšířily i do dalších čtvrtí, tisíce tamních obyvatel zaplavily mezinárodní letiště, jež bylo vzhledem k přítomnosti francouzských jednotek považováno za bezpečné místo, a obsadily jeho přistávací plochu.
         Nourredine byl 9. května 2014 na seznam zařazen rovněž na základě bodu 37 písm. d) rezoluce 2134 (2014) jako osoba „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů.“
         Začátkem roku 2013 sehrál Nourredine Adam důležitou roli v rámci sítí financujících skupinu ex-Séléka. Podnikl cesty do Saúdské Arábie, Kataru a Spojených arabských emirátů, aby pro povstalce z uvedené skupiny získal finanční prostředky. Působil rovněž jako zprostředkovatel pro čadskou síť nelegálních obchodníků s diamanty, která působila mezi Středoafrickou republikou a Čadem.
         4.   Alfred YEKATOM (také znám jako: a) Alfred Yekatom Saragba, b) Alfred Ekatom, c) Alfred Saragba, d) plukovník Rombhot, e) plukovník Rambo, f) plukovník Rambot, g) plukovník Rombot, h) plukovník Romboh)

            Funkce: vrchní velitel středoafrických ozbrojených sil (FACA)

            Datum narození:23. června 1976

            Místo narození: Středoafrická republika

            Státní příslušnost: Středoafrická republika

            Adresa: a) Mbaiki, prefektura Lobaye, Středoafrická republika (tel.: +236 72 15 47 07 / +236 75 09 43 41, b) Bimbo, prefektura Ombella-Mpoko, Středoafrická republika (dřívější adresa)

            Označení ze strany OSN:20. srpna 2015

            Další informace:

         Řídil velkou skupinu ozbrojených milic a velel jí. Jméno otce (adoptivního otce) je Ekatom Saragba (psáno též: Yekatom Saragba). Bratr Yvese Saragby, velitele milic Antibalaka ve městě Batalimo v prefektuře Lobaye, a bývalého vojáka FACA. Fyzický popis: barva očí: černá; barva vlasů: lesklá; pleť: černá; výška: 170 cm; váha: 100 kg. K dispozici fotografie k zařazení do zvláštního sdělení Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5891143

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Alfred Yekatom byl zařazen na seznam dne 20. srpna 2015 podle bodu 11 rezoluce 2196 (2015) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem, včetně činností, jež ohrožují nebo porušují prozatímní dohody, nebo ohrožují proces politické transformace, včetně přechodu ke svobodným a spravedlivým demokratickým volbám, nebo tomuto procesu brání, či podněcují násilí“.

               Další informace:

         Alfred Yekatom, také znám jako plukovník Rombhot, je velitel militantní frakce křesťanských milic Antibalaka, známé jako „Antibalaka z jihu“. Byl nositelem hodnosti vrchního velitele středoafrických ozbrojených sil (FACA – Forces Armées Centrafricaines).
         Yekatom se zapojil do činností ohrožujících mír, stabilitu a bezpečnost Středoafrické republiky a poskytl podporu těmto činnostem, včetně činností, jež ohrožují prozatímní dohody a jež ohrožují proces politické transformace. Yekatom řídil velkou skupinu ozbrojených milic a velel jí a působil v sousedství PK 9 v Bangui a ve městech Bimbo (prefektura Ombella-Mpoko), Cekia, Pissa a Mbaïki (hlavní město prefektury Lobaye) a zřídil si velitelství v lesním hospodářství v Batalimu.
         Yekatom přímo řídil více než desítku kontrolních stanovišť obsazených průměrně deseti ozbrojenými milicionáři ve vojenských uniformách, kteří přepravovali zbraně včetně vojenských útočných pušek z hlavního mostu mezi městy Bimbo a Bangui do Mbaïki (prefektura Lobaye) a z Pissy do Batalima (poblíž hranic s Konžskou republikou) a vybírali neoprávněné daně z osobních vozidel a motocyklů, osobních dodávkových a nákladních automobilů přepravujících lesní zdroje do Kamerunu a Čadu, ale také z lodí plavících se po řece Ubangi. Yekatom byl osobně spatřen při výběru části těchto neoprávněných daní. Yekatom a jeho milice rovněž údajně zabíjeli civilisty.
         5.   Habib SOUSSOU (také znám jako: Soussou Abib)

            Funkce: a) koordinátor milic Antibalaka pro prefekturu Lobaye, b) velitel středoafrických ozbrojených sil (FACA)

            Datum narození:13. března 1980

            Místo narození: Boda, Středoafrická republika

            Státní příslušnost: Středoafrická republika

            Adresa: Boda, Středoafrická republika (tel.: +236 72198628)

            Označení ze strany OSN:20. srpna 2015

            Další informace:

         11. dubna 2014 jmenován velitelem oblasti (COMZONE) Boda a 28. června 2014 velitelem celé prefektury Lobaye. Pod jeho velením nadále docházelo k cílenému zabíjení, střetům a útokům na humanitární organizace a humanitární pracovníky. Fyzický popis: barva očí: hnědá; barva vlasů: černá; výška: 160 cm; váha: 60 kg. K dispozici fotografie k zařazení do zvláštního sdělení Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5891199

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Habib Soussou byl zařazen na seznam dne 20. srpna 2015 podle bodů 11 a 12 písm. b) a e) rezoluce 2196 (2015) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem, včetně činností, jež ohrožují nebo porušují prozatímní dohody, nebo ohrožují proces politické transformace, včetně přechodu ke svobodným a spravedlivým demokratickým volbám, nebo tomuto procesu brání, či podněcují násilí“; „zapojená ve Středoafrické republice do plánování, řízení či páchání činů, které porušují mezinárodní právo v oblasti lidských práv nebo případně mezinárodní humanitární právo, nebo které představují zneužívání či porušování lidských práv, včetně činů zahrnujících sexuální násilí, cílených útoků na civilní obyvatelstvo, etnicky či nábožensky zaměřených útoků, útoků na školy a nemocnice, únosů a nuceného vysídlení“ a „brání dodávkám humanitární pomoci do Středoafrické republiky nebo přístupu k humanitární pomoci či její distribuci v této zemi“.

               Další informace:

         Habib Soussou byl jmenován oblastním velitelem milic Antibalaka (COMZONE) pro oblast Boda dne 11. dubna 2014 a tvrdil, že byl proto odpovědný za bezpečnostní situaci v této oblasti. Dne 28. června 2014 generální koordinátor milic Antibalaka Patrice Edouard Ngaïssona jmenoval Habiba Soussou provinčním koordinátorem pro město Boda od 11. dubna 2014 a od 28. června 2014 pro celé území prefektury Lobaye. Každý týden docházelo k cílenému zabíjení, střetům a útokům milic anti-balaka v Bodě proti humanitárním organizacím a humanitárním pracovníkům v oblastech, v nichž byl Soussou velitelem nebo koordinátorem milic Antibalaka. Soussousovy ozbrojené síly a milice Antibalaka se v těchto oblastech zaměřovaly na civilní obyvatelstvo a vyhrožovaly mu.
         6.   Oumar YOUNOUS ABDOULAY (také znám jako: a) Oumar Younous; b) Omar Younous; c) Oumar Sodiam; d) Oumar Younous M'Betibangui)

            Funkce: bývalý generál skupiny Séléka

            Datum narození:2. dubna 1970

            Státní příslušnost: Súdán, diplomatický pas Středoafrické republiky číslo D00000898, vydaný dne 11. dubna 2013 (platný do 10. dubna 2018)

            Adresa: a) Bria, Středoafrická republika (tel.: +236 75507560); b) Birao, Středoafrická republika; c) Tullus, jižní Dárfúr, Súdán (dřívější adresa)

            Označení ze strany OSN:20. srpna 2015

            Další informace:

         Je pašerákem diamantů a tříhvězdičkovým generálem skupiny Séléka a blízkým důvěrníkem bývalého prozatímního prezidenta Středoafrické republiky Michela Djotodii. Fyzický popis: barva vlasů: černá; výška: 180 cm; je příslušníkem etnické skupiny Fulani. K dispozici fotografie k zařazení do zvláštního sdělení Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU. Údajně zemřel dne 11. října 2015 Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5903116

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Oumar Younous byl zařazen na seznam dne 20. srpna 2015 podle bodu 11 a bodu 12 písm. d) rezoluce 2196 (2015) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem, včetně činností, jež ohrožují nebo porušují prozatímní dohody, nebo ohrožují proces politické transformace, včetně přechodu ke svobodným a spravedlivým demokratickým volbám, nebo tomuto procesu brání, či podněcují násilí“ a „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin a produktů z nich vyrobených nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice“.

               Další informace:

         Oumar Younous, jako generál bývalé povstalecké skupiny Séléka a pašerák diamantů, poskytoval podporu ozbrojené skupině prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, a nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice.
         V říjnu 2008 se Oumar Younous, bývalý řidič společnosti obchodující s diamanty (Sodiam), připojil k povstalecké skupině Mouvement des Libérateurs Centrafricains pour la Justice (MLCJ). V prosinci 2013 byl Oumar Younous identifikován jako tříhvězdičkový generál povstalecké skupiny Séléka a blízký důvěrník prozatímního prezidenta Michela Djotodii.
         Younous je zapojen do obchodu s diamanty z měst Bria a Sam Ouandja do Súdánu. Prameny uvádějí, že Oumar Younous se podílel na vyzvedávání balíčků s diamanty ukrytých ve městě Bria a jejich převozu do Súdánu za účelem prodeje.
         7.   Haroun GAYE (také znám jako: a) Haroun Geye; b) Aroun Gaye; c) Aroun Geye)

            Funkce: zpravodaj politické koordinace Front Populaire pour la Renaissance de Centrafrique (FPRC)

            Datum narození: a) 30. ledna 1968; b) 30. ledna 1969

            Č. pasu: Středoafrická republika, číslo O00065772 (písmeno O, po němž následují tři nuly), platný do 30. prosince 2019.

            Adresa: Bangui, Středoafrická republika

            Označení ze strany OSN:17. prosince 2015

            Další informace:

         Gaye je vůdcem Front Populaire pour la Renaissance de Centrafrique (FPRC) (neuvedené na seznamu), marginalizované ozbrojené skupiny ex-Séléka v Bangui. Je rovněž vůdcem tzv. „obranného výboru“ čtvrti PK5 v Bangui (známého jako „odboj PK5“ či „Texas“) (neuveden na seznamu), který obyvatele vydírá a vyhrožuje jim a používá fyzické násilí. Haroun Gaye byl dne 2. listopadu 2014 Nourredinem Adamem (CFi.002) jmenován zpravodajem politické koordinace FPRC. Dne 9. května 2014 výbor Rady bezpečnosti zřízený podle rezoluce 2127 (2013) o Středoafrické republice zařadil Adama na svůj seznamu sankcí. K dispozici fotografie k zařazení do zvláštního sdělení Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5915753

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Haroun Gaye byl zařazen na seznam dne 17. prosince 2015 na základě bodu 11 a bodu 12 písm. b) a f) rezoluce 2196 (2015) jakožto osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „zapojená ve Středoafrické republice do plánování, řízení či páchání činů, které porušují mezinárodní právo v oblasti lidských práv nebo případně mezinárodní humanitární právo, nebo které představují zneužívání či porušování lidských práv, včetně činů zahrnujících sexuální násilí, cílených útoků na civilní obyvatelstvo, etnicky či nábožensky zaměřených útoků, útoků na školy a nemocnice, únosů a nuceného vysídlení“ a „zapojená do plánování, řízení, podpory či páchání útoků na mise OSN nebo přítomné mezinárodní bezpečnostní síly, včetně mise MINUSCA, misí Evropské unie a operací Francie, které je podporují“.

               Další informace:

         Haroun Gaye je od začátku roku 2014 jedním z vůdců ozbrojené skupiny působící ve čtvrti PK5 v Bangui. Představitelé občanské společnosti ve čtvrti PK5 tvrdí, že Haroun Gaye a jeho ozbrojená skupina přiživují konflikt v Bangui, jsou proti usmíření a brání pohybu obyvatel mezi třetím obvodem Bangui a okolím. Dne 11. května 2015 bránil Haroun Gaye spolu s 300 demonstranty v přístupu k Prozatímní národní radě s cílem narušit průběh posledního dne fóra z Bangui. Haroun Gaye údajně spolupracoval s příslušníky milic Antibalaka na koordinaci narušovacích akcí.
         Dne 26. června 2015 narušil Haroun Gaye spolu se svým úzkým kruhem zahájení kampaně pro registraci voličů ve čtvrti PK5 v Bangui, v důsledku čehož byla registrační kampaň ukončena.
         Příslušníci mise MINUSCA se pokusili v souladu s bodem 32 písm. f) podbodem i) rezoluce Rady bezpečnosti 2217 (2015) dne 2. srpna 2015 Harouna Gayeho zatknout. Haroun Gaye byl o pokusu o zatčení údajně předem informován a byl připraven se svými těžce vyzbrojenými stoupenci. Gayeho síly zahájily palbu na smíšené jednotky mise MINUSCA. V sedmihodinové přestřelce použili Gayovi muži proti vojákům MINUSCA střelné zbraně, protitankové granátomety a ruční granáty, přičemž jednoho příslušníka mírového sboru zabili a osm zranili. Haroun Gaye byl zapojen do aktivní podpory násilných protestů a střetů na konci září roku 2015, které zřejmě byly pokusem o převrat s cílem svrhnout přechodnou vládu. Pokus o převrat pravděpodobně vedli stoupenci bývalého prezidenta Françoise Bozizého účelově spolčení s Harounem Gayem a dalšími vedoucími představiteli FPRC. Cílem Harouna Gayeho bylo pravděpodobně rozdmýchat spirálu odvetných útoků, které by ohrozily nadcházející volby. Gaye měl na starosti koordinaci s marginalizovanými příslušníky milic Antibalaka.
         Dne 1. října 2015 se ve čtvrti PK5 uskutečnilo setkání člena marginalizované skupiny Antibalaka Eugèna Barreta Ngaïkosseta a Harouna Gayeho s cílem naplánovat na sobotu 3. října společný útok na Bangui. Gayeho skupina bránila občanům opustit čtvrť PK5, aby byla posílena komunitní identita muslimské populace s cílem vyostřit mezietnické napětí a zabránit usmíření. Dne 26. října 2015 přerušila Gayeho skupina setkání arcibiskupa Bangui a imáma ústřední mešity Bangui a vyhrožovala delegaci, která byla nucena opustit ústřední mešitu a uprchnout ze čtvrti PK5.
         8.   Eugène BARRET NGAÏKOSSET (také znám jako: a) Eugene Ngaikosset; b) Eugene Ngaikoisset; c) Eugene Ngakosset; d) Eugene Barret Ngaikosse; e) Eugene Ngaikouesset; f) „The Butcher of Paoua“ (řezník z Paouy); g) Ngakosset)

            Funkce: a) bývalý kapitán prezidentské stráže Středoafrické republiky; b) bývalý kapitán námořních sil Středoafrické republiky

            Národní identifikační číslo: vojenské identifikační číslo ozbrojených sil Středoafrické republiky (FACA) 911-10-77.

            Adresa: a) Bangui, Středoafrická republika

            Označení ze strany OSN:17. prosince 2015

            Další informace:

         Kapitán Eugène Barret Ngaïkosset je bývalý člen prezidentské stráže bývalého prezidenta Françoise Bozizého a je spojován s hnutím Antibalaka. Dne 17. května 2015 po svém vydání z Brazzaville uprchl z vězení a založil vlastní frakci Antibalaka zahrnující bývalé bojovníky ozbrojených sil Středoafrické republiky.

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Eugène Barret Ngaïkosset byl zařazen na seznam dne 17. prosince 2015 podle bodů 11 a 12 písm. b) a f) rezoluce 2196 (2015) jako osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „zapojená ve Středoafrické republice do plánování, řízení či páchání činů, které porušují mezinárodní právo v oblasti lidských práv nebo případně mezinárodní humanitární právo, nebo které představují zneužívání či porušování lidských práv, včetně činů zahrnujících sexuální násilí, cílených útoků na civilní obyvatelstvo, etnicky či nábožensky zaměřených útoků, útoků na školy a nemocnice, únosů a nuceného vysídlení“ a „zapojená do plánování, řízení, podpory či páchání útoků na mise OSN nebo přítomné mezinárodní bezpečnostní síly, včetně mise MINUSCA, misí Evropské unie a operací Francie, které je podporují“.

               Další informace:

         Eugène Barret Ngaïkosset je jedním z hlavních pachatelů násilí, které vypuklo v Bangui na konci září roku 2015. Ngaïkosset a další příslušníci hnutí Antibalaka spolupracovali s marginalizovanými členy skupiny ex-Séléka ve snaze o destabilizaci přechodné vlády Středoafrické republiky. V noci z 27. na 28. září 2015 se Ngaïkosset a další neúspěšně pokusili přepadnout četnická kasárna „Izamo“ s cílem odcizit zbraně a munici. Dne 28. září skupina obklíčila kanceláře státního rozhlasu Středoafrické republiky.
         Dne 1. října 2015 se ve čtvrti PK5 uskutečnilo setkání Eugèna Barreta Ngaïkosseta a vedoucího představitele FPRC Harouna Gayeho s cílem naplánovat na sobotu 3. října společný útok na Bangui.
         Dne 8. října 2015 oznámil ministr spravedlnosti Středoafrické republiky úmysl vyšetřovat Ngaïkosseta a další jedince za jejich úlohu při násilí v Bangui v září roku 2015. Eugène Barret Ngaïkosset a další byli zmiňováni jako osoby, které se dopustily „strašných činů představujících narušení vnitřní bezpečnosti země, spiknutí, podněcování občanské války, občanské neposlušnosti, nenávisti a spoluviny“. Soudním orgánům Středoafrické republiky bylo nařízeno zahájit vyšetřování s cílem nalézt a zatknout pachatele a komplice.
         Předpokládá se, že Ngaïkosset dne 11. října 2015 nařídil milicím Antibalaka, kterým velí, aby prováděla únosy zejména francouzských občanů, ale též politických osobností Středoafrické republiky a úředníků OSN s cílem donutit přechodnou prezidentku Catherine Samba-Panzovou k demisi.
         9.   Joseph KONY (také znám jako: a) Kony b) Joseph Rao Kony c) Josef Kony d) „Le Messie sanglant“ (krvavý mesiáš))

            Funkce: velitel Armády božího odporu (LRA)

            Datum narození: a) 1959 b) 1960 c) 1961 d) 1963 e) 18. září 1964 f) 1965 g) (srpen 1961) h) (červenec 1961) i) 1. ledna 1961 j) (duben 1963)

            Místo narození: a) vesnice Palaro, farnost Palaro, okres Omoro, distrikt Gulu, Uganda b) Odek, Omoro, Gulu, Uganda c) Atyak, Uganda

            Státní příslušnost: ugandský cestovní pas

            Adresa: a) Vakaga, Středoafrická republika b) Haute-Kotto, Středoafrická republika c) Basse-Kotto, Středoafrická republika d) Haut-Mbomou, Středoafrická republika e) Mbomou, Středoafrická republika f) Haut-Uele, Demokratická republika Kongo g) Bas-Uele, Demokratická republika Kongo h) (údajná adresa: Kafia Kingi (území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto). K lednu roku 2015 bylo ze Súdánu údajně vyhnáno 500 příslušníků Armády božího odporu.)

            Označení ze strany OSN:7. března 2016

            Další informace:

         Joseph Kony je zakladatel a vůdce Armády božího odporu (LRA) (CFe.002). Pod jeho velením se LRA dopouštěla únosů, zabíjení a mrzačení tisíců civilistů na mnoha místech střední Afriky. LRA je odpovědná za únosy, vysídlování, páchání sexuálního násilí a zabíjení, jejichž oběťmi se staly stovky osob v celé Středoafrické republice; rovněž se dopouštěla rabování a ničení civilního majetku. Otec se jmenuje Luizi Obol. Matka se jmenuje Nora Obolová. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5932340

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Joseph Kony byl zařazen na seznam dne 7. března 2016 na základě bodu 12 a bodu 13 písm. b), c) a d) rezoluce 2262 (2016) jakožto osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „zapojená ve Středoafrické republice do plánování, řízení či páchání činů, které porušují mezinárodní právo v oblasti lidských práv nebo případně mezinárodní humanitární právo, nebo které představují zneužívání či porušování lidských práv, včetně činů zahrnujících sexuální násilí, cílených útoků na civilní obyvatelstvo, etnicky či nábožensky zaměřených útoků, útoků na školy a nemocnice, únosů a nuceného vysídlení“; „provádějící ve Středoafrické republice nábor dětí nebo je využívající v ozbrojených konfliktech, čímž porušuje platné mezinárodní právo“ a „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a produktů vyrobených z volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice nebo ze Středoafrické republiky“.

               Další informace:

         Joseph Kony založil Armádu božího odporu (LRA) a je popisován jako zakladatel této skupiny, její náboženský vůdce, předseda a vrchní velitel. LRA vznikla v severní Ugandě v 80. letech 20. století a dopouštěla se únosů, zabíjení a mrzačení tisíců civilistů na mnoha místech střední Afriky. Pod rostoucím vojenským tlakem nařídil Joseph Kony stažení LRA z Ugandy v letech 2005 a 2006. Od té doby působí LRA v Demokratické republice Kongo, Středoafrické republice, Jižním Súdánu a údajně v Súdánu.
         Coby vůdce LRA Joseph Kony vyvíjí a uplatňuje strategii LRA, jež zahrnuje stálé příkazy k útokům a brutálním násilnostem vůči civilnímu obyvatelstvu. Od prosince roku 2013 se LRA pod vedením Josepha Konyho dopouštěla únosů, vysídlování, páchání sexuálního násilí a zabíjení, jejichž oběťmi se staly stovky osob v celé Středoafrické republice; rovněž se dopouštěla rabování a ničení civilního majetku. LRA je soustředěna ve východní části Středoafrické republiky a údajně v oblasti Kafia Kingi, což je území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto, jež je nicméně vojensky ovládáno Súdánem; LRA zde podniká nájezdy na vesnice, aby se zmocnila potravin a zásob. Její bojovníci přepadávají ze zálohy bezpečnostní síly a během jejich reakce na útoky se zmocňují jejich vybavení; bojovníci LRA se rovněž zaměřují na vesnice bez vojenské přítomnosti, které rabují. LRA též zintenzivnila útoky na diamantové a zlaté doly.
         Mezinárodní trestní soud vydal na Josepha Konyho zatýkací rozkaz. Mezinárodní trestní soud jej obvinil z 12 případů zločinů proti lidskosti, včetně vraždy, zotročení, sexuálního zotročení, znásilnění a nelidského zacházení způsobujícího těžké ublížení na těle a utrpení, a z 21 případů válečných zločinů, včetně vraždy, krutého jednání s civilisty, úmyslného směrování útoků na civilní obyvatelstvo, drancování, navádění ke znásilňování a odvodům dětí mladších 15 let formou únosů.
         Joseph Kony vydal stálé příkazy, podle nichž mají povstalečtí bojovníci loupit diamanty a zlato od řemeslných těžařů ve východní části Středoafrické republiky. Některé z těchto nerostů pak Konyho skupina údajně přepravuje do Súdánu nebo s nimi obchoduje s místním civilním obyvatelstvem a se členy bývalého hnutí Séléka.
         Joseph Kony rovněž uložil bojovníkům pod svým velením, aby nelegálně lovili slony v národním parku Garamba v Demokratické republice Kongo, odkud jsou pak údajně sloní kly přepravovány přes východní část Středoafrické republiky do Súdánu, kde je vysocí představitelé LRA údajně prodávají a obchodují s nimi se súdánskými kupci a místními úředníky. Obchodování se slonovinou představuje pro Konyho skupinu významný zdroj příjmů. K lednu roku 2015 bylo ze Súdánu údajně vyhnáno 500 příslušníků Armády božího odporu.
         10.   Ali KONY (také znám jako: a) Ali Lalobo b) Ali Mohammad Labolo c) Ali Mohammed d) Ali Mohammed Lalobo e) Ali Mohammed Kony f) Ali Mohammed Labola g) Ali Mohammed Salongo h) Ali Bashir Lalobo i) Ali Lalobo Bashir j) Otim Kapere k) „Bashir“ l) „Caesar“ m) „One-P“ n) „1-P“

            Funkce: zástupce, Armáda božího odporu

            Datum narození: a) 1994 b) 1993 c) 1995 d) 1992

            Adresa: Kafia Kingi (území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto).

            Označení ze strany OSN:23. srpna 2016

            Další informace:

         Ali Kony je zástupcem velitele Armády božího odporu (LRA), označeného subjektu, a synem vůdce LRA Josepha Konyho, označené osoby. Ali se stal členem hierarchie velení LRA v roce 2010. Náleží do skupiny vysokých představitelů LRA, kteří působí společně s Josephem Konym. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5971056

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Ali Kony byl na seznam zařazen dne 23. srpna 2016 podle bodu 12 a bodu 13 písm. d) a g) rezoluce 2262 (2016) jakožto osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin a produktů z nich vyrobených nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice nebo ze Středoafrické republiky“; „zastávající vedoucí postavení v některém ze subjektů označených výborem na základě bodů 36 nebo 37 rezoluce 2134 (2014) nebo rezoluce 2262 (2016) nebo poskytující podporu osobě nebo subjektu označenému výborem na základě bodů 36 nebo 37 rezoluce 2134 (2014) nebo rezoluce 2262 (2016) nebo subjektu vlastněnému či řízenému osobou nebo subjektem označeným výborem, nebo jednající v jejich zájmu nebo jejich jménem či pod jejich vedením“.
         Ali Kony je považován za možného nástupce Josepha Konyho coby vůdce LRA. Ali se stále více zapojuje do operačního plánování v rámci LRA a je vnímán jako osoba umožňující přístup k Josephu Konymu. Ali je rovněž zpravodajský důstojník velící až 10 podřízeným.
         Ali a jeho bratr Salim Kony zodpovídají za vymáhání kázně v rámci LRA. Oba bratři jsou považováni za součást užšího velení Josepha Konyho a mají na starost vykonávání jeho příkazů. Oba přijímali disciplinární rozhodnutí k potrestání nebo zabití příslušníků LRA, kteří porušili pravidla LRA. Salim a Ali jsou na základě příkazů Josepha Konyho zapojeni do obchodování se slonovinou z národního parku Garamba v severní části Demokratické republiky Kongo přes Středoafrickou republikou do sporné oblasti Kafia Kingi, kde je prodávána nebo směňována s místními obchodníky.
         Ali Kony má na starosti vyjednávání cen za slonovinu a směňování slonoviny s obchodníky. Jednou či dvakrát měsíčně se setkává s obchodníky, aby sjednal cenu za slonovinu LRA v amerických dolarech nebo súdánských librách, nebo dojednal směnu za zbraně, střelivo a potraviny. Joseph Kony nařídil Alimu použít největší kly k nákupu protipěchotních min k ohraničení Konyho tábora. V červenci 2014 dohlížel Ali Kony na přesun 52 kusů slonoviny určených pro Josepha Konyho a na jejich konečný prodej.
         V dubnu 2015 Salim opustil oblast Kafia Kingi, aby převzal dodávku klů. V květnu byl Salim zapojen do přepravy 20 kusů slonoviny z Demokratické republiky Kongo do oblasti Kafia Kingi. Přibližně ve stejnou dobu se Ali setkal s obchodníky, aby nakoupil zásoby a naplánoval další setkání v zájmu provádění dalších transakcí a dohodnutí kupních podmínek, jménem LRA, v souvislosti se zbožím, o němž se předpokládá, že je slonovinou, kterou doprovázel Salim.
         11.   Salim KONY (také znám jako: a) Salim Saleh Kony b) Salim Saleh c) Salim Ogaro d) Okolu Salim e) Salim Saleh Obol Ogaro f) Simon Salim Obol)

            Funkce: zástupce, Armáda božího odporu

            Datum narození: a) 1992 b) 1991 c) 1993

            Adresa: a) Kafia Kingi (území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto) b) Středoafrická republika

            Označení ze strany OSN:23. srpna 2016

            Další informace:

         Salim Kony je zástupcem velitele Armády božího odporu (LRA), označeného subjektu, a synem vůdce LRA Josepha Konyho, označené osoby. Salim se stal členem hierarchie velení LRA v roce 2010. Náleží do skupiny vysokých představitelů LRA, kteří působí společně s Josephem Konym. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/5971058

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Salim Kony byl na seznam zařazen dne 23. srpna 2016 podle bodu 12 a bodu 13 písm. d) a g) rezoluce 2262 (2016) jakožto osoba „zapojená do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin a produktů z nich vyrobených nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice nebo ze Středoafrické republiky“; „zastávající vedoucí postavení v některém ze subjektů označených výborem na základě bodů 36 nebo 37 rezoluce 2134 (2014) nebo rezoluce 2262 (2016) nebo poskytující podporu osobě nebo subjektu označenému výborem na základě bodů 36 nebo 37 rezoluce 2134 (2014) nebo rezoluce 2262 (2016) nebo subjektu vlastněnému či řízenému osobou nebo subjektem označeným výborem, nebo jednající v jejich zájmu nebo jejich jménem či pod jejich vedením“.
         Salim Kony je hlavním velitelem „hlavního stanu“ LRA a již od raného věku společně s Josephem Konym plánuje útoky a obranu LRA. Salim dříve stál v čele skupiny, která zajišťuje ochranu Josepha Konyho. V nedávné době ho Joseph Kony pověřil správou finančních a logistických sítí LRA.
         Salim a jeho bratr Ali Kony zodpovídají za vymáhání kázně v rámci LRA. Oba bratři jsou uznáváni jako členové užšího velení Josepha Konyho, které má na starost vykonávání jeho příkazů. Oba přijímali disciplinární rozhodnutí k potrestání nebo zabití příslušníků LRA, kteří porušili pravidla LRA. Salim údajně zabil příslušníky LRA, kteří hodlali zběhnout, a podával zprávy o činnosti skupiny LRA a jejích příslušníků Josephu Konymu.
         Salim a Ali jsou na základě příkazů Josepha Konyho zapojeni do obchodování se slonovinou z národního parku Garamba v severní části Demokratické republiky Kongo přes Středoafrickou republikou do sporné oblasti Kafia Kingi, kde je prodávána nebo směňována s místními obchodníky.
         Salim často zaujímá postavení u hranic Středoafrické republiky s přibližně tuctem bojovníků, aby doprovázeli jiné skupiny LRA přepravující slonovinu ze severu z parku Garamba. V dubnu 2015 Salim opustil oblast Kafia Kingi, aby převzal dodávku klů. V květnu byl Salim zapojen do přepravy dvaceti kusů slonoviny z Demokratické republiky Kongo do oblasti Kafia Kingi.
         Dříve, v červnu 2014, překročil se skupinou bojovníků LRA hranice do Demokratické republiky Kongo, aby pytlačili slony v národním parku Garamba. Joseph Kony rovněž pověřil Salima doprovodem dvou velitelů LRA do parku Garamba, aby nalezli úlovky slonoviny, které tam byly v předchozích letech schovány. V červenci 2014 se Salim setkal s další skupinou LRA za účelem přepravy celkem 52 kusů slonoviny do oblasti Kafia Kingi. Salim zodpovídal Josephu Konymu vedení účtů za slonovinu a za předávání informací o transakcích se slonovinou skupinám LRA.
         B.   Subjekty

         1.   BUREAU D'ACHAT DE DIAMANT EN CENTRAFRIQUE/KARDIAM (také známé jako: a) BADICA/KRDIAM b) KARDIAM)

            Adresa: a) BP 333, Bangui, Středoafrická republika (tel.: +32 3 2310521, Fax: +32 3 2331839, e-mail: kardiam.bvba@skynet.be: website: www.groupeabdoulkarim.com) b) Antverpy, Belgie

            Označení ze strany OSN:20. srpna 2015

            Další informace:

         V čele společnosti je od 12. prosince 1986 Abdoul-Karim Dan-Azoumi a od 1. ledna 2005 Aboubakar Mahamat. Mezi pobočky patří MINAiR a SOFIA TP (Douala, Kamerun). Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/une/5891200

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Bureau d'achat de Diamant en Centrafrique/KARDIAM byla zařazena na seznam dne 20. srpna 2015 podle bodu 12 písm. d) rezoluce 2196 (2015) jako subjekt „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin a produktů z nich vyrobených nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice“.

               Další informace:

         BADICA/KARDIAM poskytla podporu ozbrojeným skupinám ve Středoafrické republice, zejména bývalým příslušníkům povstalecké skupiny Séléka a milicím Antibalaka, prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů a zlata, a nezákonného obchodu s nimi.

            Bureau d'Achat de Diamant en Centrafrique (BADICA) pokračovala v roce 2014 v nákupu diamantů z okolí měst Bria a Sam-Ouandja (prefektura Haute Kotto) ve východní části Středoafrické republiky, kde bývalé síly Séléka uvalovaly daně na letadla přepravující diamanty a přijímaly bezpečnostní platby od sběračů diamantů. Někteří dodavatelé společnosti BADICA ve městech Bria a Sam-Ouandja jsou úzce spjati s bývalými veliteli povstalecké skupiny Séléka.
         V květnu 2014 belgické orgány zabavily dva balíčky s diamanty zaslané do zastoupení společnosti BADICA v Antverpách, která je úředně registrována v Belgii jako KARDIAM. Znalci diamantů odhadovali, že zabavené diamanty s vysokou pravděpodobností pocházejí ze střední Afriky a vykazují znaky typické pro oblasti měst Sam-Ouandja a Bria, jakož i Nola (prefektura Sangha Mbaéré) na jihozápadě země.
         Obchodníci, kteří nakupovali diamanty nelegálně přepravované ze Středoafrické republiky na zahraniční trhy, a to i ze západní části země, působili v Kamerunu jménem společnosti BADICA.
         V květnu 2014 BADICA rovněž vyvezla zlato získané v Yaloké (prefektura Ombella-Mpoko), kde řemeslná těžba zlata spadala pod kontrolu skupiny Séléka až do začátku února 2014, kdy ji převzaly milice Antibalaka.
         2.   LORD'S RESISTANCE ARMY (ARMÁDA BOŽÍHO ODPORU) (také známá jako: a) LRA b) Lord's Resistance Movement (LRM) c) Lord's Resistance Movement/Army (LRM/A)

            Adresa: a) Vakaga, Středoafrická republika b) Haute-Kotto, Středoafrická republika c) Basse-Kotto, Středoafrická republika d) Haut-Mbomou, Středoafrická republika e) Mbomou, Středoafrická republika f) Haut-Uele, Demokratická republika Kongo g) Bas-Uele, Demokratická republika Kongo h) (údajná adresa: Kafia Kingi (území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto). K lednu roku 2015 bylo ze Súdánu údajně vyhnáno 500 příslušníků Armády božího odporu.)

            Označení ze strany OSN:7. března 2016

            Další informace:

         Vznikla v severní Ugandě v 80. letech 20. století. Dopustila se únosů, zabíjení a mrzačení tisíců civilistů na mnoha místech střední Afriky, z toho ve stovkách případů ve Středoafrické republice. Jejím vůdcem je Joseph Kony. Odkaz na internetové stránky se zvláštním sdělením Rady bezpečnosti OSN – INTERPOLU: https://www.interpol.int/en/notice/search/une/5932344

            Informace z popisné části odůvodnění zařazení na seznam poskytnuté Výborem pro sankce:

         Armáda božího odporu byla zařazena na seznam dne 7. března 2016 na základě bodu 12 a bodu 13 písm. b), c) a d) rezoluce 2262 (2016) jakožto subjekt „zapojený do činností ohrožujících mír, stabilitu či bezpečnost Středoafrické republiky či poskytující podporu těmto činnostem“; „zapojený ve Středoafrické republice do plánování, řízení či páchání činů, které porušují mezinárodní právo v oblasti lidských práv nebo případně mezinárodní humanitární právo, nebo které představují zneužívání či porušování lidských práv, včetně činů zahrnujících sexuální násilí, cílených útoků na civilní obyvatelstvo, etnicky či nábožensky zaměřených útoků, útoků na školy a nemocnice, únosů a nuceného vysídlení“; „provádějící ve Středoafrické republice nábor dětí nebo je využívající v ozbrojených konfliktech, čímž porušuje platné mezinárodní právo“ a „poskytující podporu ozbrojeným skupinám nebo zločineckým sítím prostřednictvím nezákonného využívání přírodních zdrojů, včetně diamantů, zlata a produktů vyrobených z volně žijících druhů a planě rostoucích rostlin nebo prostřednictvím nezákonného obchodu s nimi ve Středoafrické republice nebo ze Středoafrické republiky“.

               Další informace:

         LRA vznikla v severní Ugandě v 80. letech 20. století a dopouští se únosů, zabíjení a mrzačení tisíců civilistů na mnoha místech střední Afriky. Pod rostoucím vojenským tlakem nařídil vůdce LRA Joseph Kony její stažení z Ugandy v letech 2005 a 2006. Od té doby působí LRA v Demokratické republice Kongo, Středoafrické republice, Jižním Súdánu a údajně v Súdánu.
         Od prosince roku 2013 se LRA dopouští únosů, vysídlování, páchání sexuálního násilí a zabíjení, jejichž oběťmi se staly stovky osob v celé Středoafrické republice; rovněž se dopouštěla rabování a ničení civilního majetku. LRA je soustředěna ve východní části Středoafrické republiky a údajně v oblasti Kafia Kingi, což je území na pomezí Súdánu a Jižního Súdánu, o jehož definitivním statusu dosud nebylo rozhodnuto, jež je nicméně vojensky ovládáno Súdánem; LRA zde podniká nájezdy na vesnice, aby se zmocnila potravin a zásob. Její bojovníci přepadávají ze zálohy bezpečnostní síly a během jejich reakce na útoky se zmocňují jejich vybavení; bojovníci LRA se rovněž zaměřují na vesnice bez vojenské přítomnosti, které rabují. LRA též zintenzivnila útoky na diamantové a zlaté doly.
         Buňky LRA často doprovázejí zajatci, kteří jsou nuceni pracovat jako nosiči, kuchaři a sexuální otroci. LRA páchá násilí na základě pohlaví, včetně znásilňování žen a mladých dívek.
         V prosinci 2013 LRA unesla desítky osob v prefektuře Haute-Kotto. Od začátku roku 2014 byla LRA údajně zapojena do únosů stovek civilistů ve Středoafrické republice.
         Bojovníci LRA na začátku roku 2014 několikrát napadli město Obo v prefektuře Haut-Mbomou na východě Středoafrické republiky.
         Od května do července roku 2014 pokračovala LRA v útocích na Obo a jiná místa, včetně evidentně koordinovaných útoků a únosů v prefektuře Mbomou začátkem června.
         LRA je minimálně od roku 2014 zapojena do nelegálního lovu a obchodování se slony za účelem zisku. LRA údajně pašuje slonovinu z národního parku Garamba na severu Demokratické republiky Kongo do Dárfúru, kde ji směňuje za zbraně a zásoby. LRA údajně dopravuje sloní kly získané pytláctvím přes Středoafrickou republiku do súdánského Dárfúru, kde je prodává. Kromě toho Joseph Kony začátkem roku 2014 údajně nařídil bojovníkům LRA, aby od těžařů ve východní části Středoafrické republiky loupili diamanty a zlato za účelem dopravy do Súdánu. K lednu roku 2015 bylo ze Súdánu údajně vyhnáno 500 příslušníků Armády božího odporu.
         Na začátku roku 2015 unesli těžce vyzbrojení bojovníci LRA civilisty v Kpangbayanga v prefektuře Haut-Mbomou a zmocnili se potravin.
         Útok LRA na vesnici Ndambissoua na jihovýchodě Středoafrické republiky a únos dětí měl za následek útěk většiny obyvatel vesnice. Počátkem července roku 2015 LRA zaútočila na několik vesnic na jihu prefektury Haute-Kotto; součástí útoků bylo rabování, násilí na civilistech, pálení domů a únosy.
         Od ledna roku 2016 se útoky v prefekturách Mbomou, Haut-Mbomou a Haute-Kotto přičítané LRA znásobily, přičemž zasaženy jsou zejména těžební oblasti Haute-Kotto. Součástí těchto útoků je rabování, násilí na civilistech, ničení majetku a únosy. V jejich důsledku došlo k vysídlování obyvatel, včetně přibližně 700 osob, které se uchýlily do města Bria.“


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 482/2012 ze dne 7. června 2012 , kterým se schvalují změny menšího rozsahu ve specifikaci označení zapsaného do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Tettnanger Hopfen (CHZO))

text:
               8.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 148/15

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 482/2012
   ze dne 7. června 2012,
   kterým se schvalují změny menšího rozsahu ve specifikaci označení zapsaného do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Tettnanger Hopfen (CHZO))
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 4 první pododstavec uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s čl. 9 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 510/2006 přezkoumala Komise žádost Německa o schválení změn specifikace chráněného zeměpisného označení „Tettnanger Hopfen“ zapsaného podle nařízení Komise (ES) č. 415/2010 (2).

               (2)

               Cílem žádosti je změnit specifikaci. Z ekonomických důvodů se schvalují nové opěrné konstrukce. Upravilo se období ořezávání s cílem umožnit lépe se přizpůsobit stále více nepříznivým meteorologickým faktorům. Spolu s novým systémem opěrných konstrukcí se schválilo i používání herbicidů s cílem zvýšit množství vody dostupné pro chmel. Maximální teplota sušení se na základě nových vědeckých poznatků zvýšila na 65 °C.

               (3)

               Komise prozkoumala danou změnu a dospěla k závěru, že je odůvodněná. Jelikož se jedná o změnu menšího rozsahu ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 510/2006, může ji Komise schválit bez postupu popsaného v článcích 5, 6 a 7 uvedeného nařízení,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Specifikace chráněného zeměpisného označení „Tettnanger Hopfen“ se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
   Článek 2
   Aktualizovaný jednotný dokument obsahující hlavní body specifikace je uveden v příloze II tohoto nařízení.
   Článek 3
   Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 7. června 2012.

            Za Komisi, jménem předsedy,
         Dacian CIOLOȘ

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 119, 13.5.2010, s. 5.

      PŘÍLOHA I
      Ve specifikaci chráněného zeměpisného označení „Tettnanger Hopfen“ se schvaluje tato změna:

         Metoda produkce:

                  1)

                  Následující čtvrtá, pátá a šestá věta se zcela zrušují:
                  Na rozdíl od jiných pěstitelských oblastí, kde se dráty instalují v zimě, může producent chmele v regionu Tettnang práce začít až na jaře. Důvodem je opěrný systém, který má každá oblast vlastní. Ve srovnání s jinými pěstitelskými oblastmi, kde převládá jednořadý systém, je v regionu Tettnang mezi průjezdy šest řad chmele.

                     Vysvětlení: nové (odlišné) systémy opěrných konstrukcí se zavádějí z ekonomických důvodů, protože usnadňují především využití strojů.

                  2)

                  V sedmé větě se výraz na „před polovinou dubna“ nahrazují slovy „od začátku března do poloviny dubna“.

                     Vysvětlení: prodloužení období ořezávání umožňuje lépe se přizpůsobit stále nepříznivějším meteorologickým faktorům vyplývajícím ze změny klimatu, jakož i lépe využívat pracovní sílu.

                  3)

                  Následující šestnáctá a sedmnáctá věta se zcela zrušují:
                  Zvláštním rysem pěstování je skutečnost, že od fáze kvetení probíhá ozelenění (používání herbicidů je na rozdíl od jiných pěstitelských oblastí na základě závazku samotných pěstitelů zakázáno), v důsledku čehož není více potřeba půdu obdělávat. Tím se zabraňuje zhutnění půdy a záplavám a zároveň se podporuje tvorba humusu.

                     Vysvětlení: je možné, že při nových systémech opěrných konstrukcí bude třeba používat herbicidy. Taková potřeba nastává jen v poměrně ojedinělých případech, kdy dochází k nadměrnému růstu plevele. Herbicidy jsou pak nezbytné pro zvýšení množství vody, které mají chmelové sazenice k dispozici. Kvalita chmele by tedy neměla být ovlivněna.

                  4)

                  V dvacáté větě se údaj „62 °C“ nahrazuje údajem „65 °C“.

                     Vysvětlení: z nových vědeckých poznatků vyplývá, že nutná maximální teplota sušení je 65 °C. Zvýšení maximální teploty sušení odpovídá obecným podmínkám smlouvy o dodávkách chmele, přičemž v tabulce kvality německého chmele nacházející se ve smlouvě se uvádí, že surový chmel musí být vysušen při teplotě 60–65 °C. Sušení při vyšší teplotě mimo jiné zlepšuje energetickou účinnost. Tento postup nemá žádný negativní dopad na jemné aroma chmele.

      PŘÍLOHA II

         JEDNOTNÝ DOKUMENT

      Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin

         „TETTNANGER HOPFEN“

      č. ES: DE-PGI-0105-0528-03.11.2011

         CHZO ( X ) CHOP ( )

      1.   Název

      „Tettnanger Hopfen“
      2.   Členský stát nebo třetí země

      Německo
      3.   Popis zemědělského produktu nebo potraviny

      3.1.   Druh produktu

                  Třída 1.8

                  Ostatní produkty přílohy I Smlouvy (koření atd.)

            3.2.   Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

      Botanika: Z botanického hlediska patří chmel (Humulus lupulus) do řádu kopřivotvarých (Urticales) a do čeledi konopovitých (Cannabaceae). Chmel je dvoudomá rostlina, tzn. jednotlivé rostliny tvoří buď výlučně samičí nebo výhradně samčí květenství. Pěstují se jen samičí rostliny, z jejichž květů se vyvinou šištice. Ochrana podle nařízení (ES) č. 510/2006 se má vztahovat jen na samičí chmelové šištice (přírodní chmel) a produkty vzniklé jejich zpracováním, konkrétně chmelové pelety a chmelový extrakt. Šištice skládají ze šupin, šupinek, stopky a vřetena. V nich se nacházejí látky, které chmelu „Tettnanger Hopfen“ dodávají kvalitu důležitou pro vaření piva. Chmel je krátkodenní rostlina, tzn. růst nastává během prodlužujících se dní, kvést začíná přibližně od 21. června, kdy se dny začnou zkracovat. Tettnanger Hopfen dosahuje díky výhodným podmínkám pěstitelské oblasti (půda, množství srážek a průměrné teploty) v porovnání s ostatními oblastmi pěstování chmele růstovou výšku až do 8,30 m (opěrné konstrukce v jiných oblastech mají zpravidla výšku 7–7,50 m). Jde o rychle rostoucí (až 30 cm za den) a pravotočivou rostlinu. Jako „Tettnanger Hopfen“ se označují aromatické druhy z pěstitelské oblasti Tettnang. Kromě hlavních druhů známých pod názvem Tettnanger (od roku 1973 se používá jednotný název „Tettnanger Frühhopfen“, P. Heidtmann „Grünes Gold“ 1994, s. 342) a Hallertauer Mittelfrüher se pěstují i druhy Hallertauer Tradition a Perle. Druh Tettnanger se pěstuje výhradně v pěstitelské oblasti Tettnang.
      Použití: chmel „Tettnanger Hopfen“ se téměř výhradně (přibližně 99 %) využívá při výrobě piva (jen velmi malá část se využívá ve farmacii). K zákazníkovi se dostává převážně ve zpracované podobě jako pelety a v menší míře i jako chmelový extrakt, protože při extrakci se mohou ztratit vzácné aromatické látky chmele „Tettnanger Hopfen“.
      Složky: Látky, které mají rozhodující vliv na aroma, jsou hořčiny (chmelové pryskyřice), aromatické látky (éterické oleje) a třísloviny (polyfenoly). Tettnang patří do oblasti pěstování aromatického chmele.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ vděčí za svůj věhlas především mimořádně jemným aromatickým látkám, které se skládají z více než 300 složek éterických olejů (tzv. „buket chmele“). Popis aromatu chmele „Tettnanger Hopfen“ se pohybuje na škále květinová, citrusová, ovocná, rybízová, sladká, kořeněná. Celkový dojem, pokud jde chmel pěstovaný v oblasti Tettnang, lze popsat jako „harmonický, intenzivní a jemný“.
      Kromě tohoto rozdělení se druhy v rámci obchodování s chmelem oficiálně posuzují podle skupin „chmel s nejjemnějším aroma“, „aromatický chmel“, „hořký chmel“ a „chmel s vysokým obsahem alfa látek“. 96 % chmele Tettnanger Hopfen (druhy Tettnanger a Hallertauer) spadají do skupiny „chmele s nejjemnějším aroma“, zbylé 4 % (druhy Perle a Hallertauer Tradition) do skupiny „aromatického chmele“. Jelikož mnohé z 300 aromatických složek ještě není možné senzoricky uchopit, spoléhají se osoby odpovědné v pivovarech za rozhodnutí a nákup chmele stále na subjektivní dojem z aromatu (nákupčí při výběru ponoří nos do chmele). Odborníci chmel „Tettnanger Hopfen“ obvykle definují jako ten nejjemnější.
      3.3.   Suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

      —
      3.4.   Krmivo (pouze u produktů živočišného původu)

      —
      3.5.   Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit v označené zeměpisné oblasti

      Celá produkce surového chmele až po balení šištic, označení a certifikaci ve středisku kvality, probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti.
      3.6.   Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd.

      —
      3.7.   Zvláštní pravidla pro označování

      —
      4.   Stručné vymezení zeměpisné oblasti

      Příslušná zeměpisná oblast odpovídá chmelařské oblasti rozkládající se na území Tettnangu. Území zahrnuje:

                  1.

                  ve správním okrese (Landkreis) Bodamského jezera obce Eriskirch, Friedrichshafen, Hagnau am Bodensee, Immenstaad am Bodensee, Kressbronn am Bodensee, Langenargen, Markdorf, Meckenbeuren, Neukirch, Oberteuringen a Tettnang;

                  2.

                  v okrese Ravensburg obce Achberg, Amtzell, Berg, Bodnegg, Grünkraut, Ravensburg, Wangen im Allgäu (území bývalých obcí Neuravensburg a Schomburg);

                  3.

                  v okrese Lindau (Bodamské jezero) obce Bodolz, Lindau (Bodamské jezero), Nonnenhorn a Wasserburg (Bodamské jezero).

            5.   Souvislost se zeměpisnou oblastí

      5.1.   Specifičnost zeměpisné oblasti

      První písemná zmínka o pěstování chmele v oblasti Tettnang pochází z roku 1150 (P. Heidtmann „Grünes Gold“ 1994, s. 12). V roce 1838 tehdejší radnice v Tettnangu evidovala 14 pivovarů (srov. Memminger „Beschreibung des Oberamts Tettnang“, 1838, s. 62), z toho 3 jen pro město. O tři roky později, tedy v roce 1841, jich už bylo 6 (P. Heidtmann, „Grünes Gold“, 1994, s. 13). Jejich majitelé si chmel pěstovali sami. Plánovaně se začal pěstovat od roku 1844, kdy ho zavedl obvodní lékař Johann Nepomuk von Lentz spolu dalšími osmi občany města Tettnang, cíleně pro klimatickou hranici oblasti pěstování révy (P. Heidtmann „Grünes Gold“ 1994, s. 15). Rozšíření pěstování na celé území, které se na severu brzy spojilo se starší oblastí produkce okolo regionu Altshausen (zhruba od roku 1821; P. Heidtmann „Grünes Gold“ 1994, s. 14) bylo zaznamenáno od roku 1860 (1864 = 91 ha, 1866 = 160 ha, 1875 = 400 ha, 1914 = 630 ha; P. Heidtmann, „Grünes Gold“, 1994, s. 22 a následující). Největší rozmach pěstitelské oblasti Tettnang nastal v devadesátých letech 20. století - na plochu o rozloze 1 650 hektarů (zpráva EU o trhu s chmelem z roku 1997, zpráva sdružení HVG z roku 1997). V pěstitelské oblasti Tettnang se vždy šlechtil a pěstoval jen aromatický chmel.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ se pěstuje výhradně na štěrku níže položených teras vytvořených pozdní morénou Würmské doby ledové, v kotlině řeky Schussen, podél řeky Argent a na jejích březích pocházejících z doby ledové. Tato geologická formace s hlubokými prameny spodní vody umožňuje chmelu hluboce se zakořenit (až do hloubky 2 m). Zároveň zajišťuje chmelu stálou vláhu, a to i při extrémním suchu. Významnou roli při rozvinutí zvláštního aromatu chmele „Tettnanger Hopfen“ hraje i mírné klima ve výši 400 až 600 m nad mořem, které ovlivňuje i Bodamské jezero.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ se pěstuje v oblasti s jedinečnými klimatickými podmínkami (střední hodnoty průměrné roční teploty, počet slunečních hodin a množství srážek). Například průměrné hodnoty uplynulých 30 let (stav z roku 2009) s teplotou 9,4 stupňů Celsia, téměř 1 800 slunečních hodin a množstvím srážek 1 136 mm jsou vysoko nad třicetiročním průměrem ostatních pěstitelských oblastí v Německu.
      5.2.   Specifičnost produktu

      Jako „Tettnanger Hopfen“ se označují aromatické druhy z pěstitelské oblasti Tettnang. Kromě hlavních druhů Tettnanger a Hallertauer Mittelfrüher se pěstují i druhy Hallertauer Tradition a Perle. Druh Tettnanger se pěstuje výhradně v pěstitelské oblasti Tettnang.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ obsahuje jemné aromatické látky, které se skládají z více než 300 složek vonných silic (tzv. „buket chmele“). Popis aromatu chmele „Tettnanger Hopfen“ se pohybuje na škále květinová, citrusová, ovocná, rybízová, sladká, kořeněná. Celkový dojem, pokud jde chmel pěstovaný v oblasti Tettnang, lze popsat jako „harmonický, intenzivní a jemný“.
      Podle kategorií vypracovaných obchodníky s chmelem 96 % chmele Tettnanger Hopfen (druhy Tettnanger a Hallertauer) spadají do skupiny „chmele s nejjemnějším aroma“, zbylé 4 % (druhy Perle a Hallertauer Tradition) do skupiny „aromatického chmele“.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ se vyznačuje rovněž značnou homogenitou
      Tu každoročně potvrzují analýzy dodaných dávek prováděné ve specializované laboratoři v Tettnangu, při kterých se zkoumají vnější znaky kvality.
      Tyto závěry v případě druhu Tettnanger potvrdila univerzita v Hohenheim, v případě druhu Hallertauer Mittelfrüher pivovar Anheuser/Busch.
      Chmel „Tettnanger Hopfen“ si vybudoval dobrou pověst i daleko za hranicemi regionu. Nejjemnější aroma z malé elegantní metropole pěstování chmele Tettnang si získala příznivce na celém světě, od Japonska až po Spojené státy. Mimořádným projevem úcty a kvality je například skutečnost, že pivovarníci ve Spojených státech na svých obalech nezřídka uvádějí „brewed with Tettnang Hops“ (uvařeno z chmele odrůdy Tettnang). Díky své kvalitě dosahuje chmel „Tettnanger Hopfen“ stále nejvyšší prodejní ceny (roční zprávy EU z devadesátých let, roční zprávy 1990–2000 bavorského zemského orgánu, P. Heidtmann, „Grünes Gold“, 1994, s. 368–369). Ale i obyvatelé města Tettnang žijí naplno chmelem. Důkazem jsou regionální struktury a události s chmelem spojené. Například muzeum Tettnanger Hopfenmuseum, založené v roce 1995, dokumentuje celou fascinující kulturu spojenou s chmelem. Na čtyřkilometrové naučné stezce Tettnanger Hopfenlehrpfad se zájemci mohou dozvědět všechny informace a zajímavosti o chmelu „Tettnanger Hopfen“. Chmelovými poli v oblasti produkce Tettnang přechází i cyklistický okruh Tettnanger Hopfenschlaufe s celkovou délkou 42 km. Na každoročních chmelových slavnostech v Tettnang-Kau oslavují obyvatelé oblasti Tettnang vždy v srpnu krátce před zahájením sběru dlouhou tradici svého „zeleného zlata“. Zmínit musíme i chmelové panovnice (chmelová královna a dvě princezny) oblasti Tettnang, které se volí každé dva roky a které chmel „Tettnanger Hopfen“ reprezentují na regionální i mezinárodní úrovni.
      5.3.   Příčinná souvislost mezi zeměpisnou oblastí a jakostí nebo vlastnostmi produktu (u CHOP) nebo specifickou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností produktu (u CHZO)

      Spolupůsobení geologického podkladu (kvalita půdy) a klimatických podmínek vytvářejí optimální podmínky pro růst a vytváření šištic chmele „Tettnanger Hopfen“, a tím i jeho do velké míry geograficky podmíněné homogenity. Významnou roli při rozvinutí mimořádně jemného aromatu chmele „Tettnanger Hopfen“ hraje jakost půdy ve vymezené zeměpisné oblasti a mírné klima, které ovlivňuje i Bodamské jezero. Chmel „Tettnanger Hopfen“ vděčí za své světové renomé především mimořádně jemnému aromatu. Díky dlouholeté tradici pěstování chmele v regionu Tettnang se místní obyvatelé s chmelem „Tettnanger Hopfen“ ztotožnili a chmel má své pevné místo v kulturním životě regionu.

         Odkaz na zveřejnění specifikace

      Markenblatt č. 33 ze dne 20. srpna 2010, část 7a-bb, s. 14729
      http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/19450