title: Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1831 ze dne 7. října 2015, kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1144/2014 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích

text:
               13.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 266/14

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/1831
   ze dne 7. října 2015,
   kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1144/2014 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1144/2014 ze dne 22. října 2014 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (1), a zejména na čl. 4 odst. 3, čl. 13 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 14 odst. 1 druhý pododstavec a článek 25 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení (EU) č. 1144/2014 zrušilo nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (2) a stanovilo nová pravidla týkající se informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích. Uvedené nařízení rovněž zmocňuje Komisi přijímat v tomto ohledu akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. Aby nový právní rámec fungoval bezproblémově a používal se jednotně, je třeba prostřednictvím těchto aktů přijmout některá pravidla. Uvedené akty by měly nahradit nařízení Komise (ES) č. 501/2008 (3), které bylo zrušeno nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829 (4).

               (2)

               Informační a propagační opatření by neměla být zaměřena na původ. Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 1144/2014 je však možné za určitých podmínek uvádět původ produktů. Měla by být stanovena pravidla, která zajistí zejména to, aby odkaz na původ neoslabil hlavní sdělení Unie v programu.

               (3)

               Aby nehrozilo, že bude cílová veřejnost uvedena v omyl, pokud jde o rozdíl mezi všeobecnou kampaní poukazující na původ a kampaní poukazující na konkrétní produkty s chráněným zeměpisným označením zapsané v režimech jakosti Unie, měly by se údaje o původu omezovat pouze na údaje o zemi původu. S ohledem na seznam způsobilých režimů uvedených v čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 1144/2014 by však mělo být možné u těchto konkrétních režimů uvést původ i jiným způsobem než uvedením informace o zemi původu. Kromě toho by mělo být možné uvádět i původ ve větší nadnárodní oblasti, než jen zemi původu, např. severské, alpské nebo středomořské země, protože toto označení je běžné v celé Evropě.

               (4)

               Informační a propagační opatření by neměla být zaměřena na obchodní značky. Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1144/2014 je však možné uvádět obchodní značky produktů při určitých akcích a za určitých podmínek. Uvádění obchodních značek by mělo být omezeno na předváděcí akce a ochutnávky, konkrétně na činnosti, které se zaměřují speciálně na zvýšení prodeje, a na příslušné informační a propagační materiály předkládané během těchto konkrétních činností. Měla by být stanovena pravidla pro zajištění toho, aby každá obchodní značka byla stejně viditelná a graficky znázorněna v menším formátu, než ve kterém je prezentováno hlavní sdělení Unie v kampani. Aby zůstala zachována povaha opatření, tj. že nejsou zaměřena na obchodní značky, měla by být stanovena pravidla, která zajistí, že se s výjimkou řádně odůvodněných případů bude prezentovat několik obchodních značek najednou a tyto značky budou zabírat jen určité maximální procento plochy sdělení.

               (5)

               Nařízení (EU) č. 1144/2014 umožňuje, aby navrhující organizace prováděly některé části svých programů. Je vhodné stanovit pravidla pro uplatňování těchto ustanovení.

               (6)

               Jednoduché programy se mají provádět v rámci sdíleného řízení mezi členskými státy a Unií v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (5), zatímco složené programy mají být financovány podle pravidel přímého řízení v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6). Vzhledem k tomu, že tatáž navrhující organizace by mohla mít současně jednoduchý i složený program, měla by se prováděcí pravidla pro oba typy programů lišit co nejméně. Za tímto účelem by se na jednoduché programy měla vztahovat pravidla rovnocenná ustanovením nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, která se týkají grantů pro složené programy, jako je například neexistence požadavku složit jistotu pro zajištění řádného plnění smlouvy.

               (7)

               Členské státy odpovídají za řádné provádění jednoduchých programů vybraných Komisí. Je třeba stanovit vnitrostátní orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení. Pro zajištění jednotných podmínek by měla být stanovena pravidla týkající se uzavírání smluv pro účely provádění vybraných jednoduchých programů. Proto by měla Komise poskytnout členským státům vzorovou smlouvu a měla by být stanovena přiměřená lhůta pro uzavření smlouvy. Nicméně s ohledem na různé typy opatření, která mohou být součástí programu, je třeba poskytnout určitou flexibilitu, pokud jde o datum zahájení programu.

               (8)

               V zájmu řádného finančního řízení by měly být navrhující organizace a provádějící subjekty povinny uchovávat záznamy a další podkladové dokumenty potřebné k prokázání správného provádění programu a způsobilosti nákladů vykázaných pro financování Unií.

               (9)

               Členské státy by měly kontrolovat provádění jednoduchých programů v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013. Měly by být rovněž povinny schválit výběr provádějícího subjektu před uzavřením smlouvy s dotyčnou navrhující organizací a kontrolovat všechny žádosti o platby před jejich uskutečněním. S výjimkou žádosti o výplatu zálohy by měly všechny žádosti o platbu obsahovat také finanční zprávu uvádějící a specifikující způsobilé náklady, které vznikly navrhující organizaci, zprávu o technickém provedení programu a u žádostí o platbu zůstatku navíc i hodnotící zprávu.

               (10)

               Za účelem zjednodušení a snížení administrativní zátěže by měla být období, k nimž se vztahují průběžné zprávy a odpovídající žádosti o platbu, stanovena na jeden rok. Kromě toho by mělo být v případě, že se žádá o úhradu určitých částek, předloženo osvědčení o finančních výkazech vydané nezávislým a kvalifikovaným auditorem. Osvědčení by mělo členským státům prokázat způsobilost vykázaných nákladů.

               (11)

               Aby členské státy mohly ověřit, zda jsou materiály vyrobené při provádění programu v souladu s právem Unie podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EU) č. 1144/2014, a zejména zda byla použita ustanovení týkající se hlavního sdělení Unie a uvádění původu a obchodních značek, měla by být stanovena povinnost předkládat použité materiály, včetně jejich vizuální stránky, členskému státu.

               (12)

               Aby měly navrhující organizace k dispozici počáteční hotovost, je třeba stanovit režim záloh. Pro účinnou ochranu finančních zájmů Unie by měla výplata zálohy podléhat složení jistoty. Tato jistota by měla zůstat platná až do vyplacení zůstatku, kdy bude záloha vyúčtována. Vzhledem k tomu, že navrhující organizace usazené v členských státech, které využívají finanční pomoci, mohou mít problémy s poskytnutím jistoty na celou částku, která může být vyplacena jako záloha, je třeba přijmout zvláštní ustanovení, která jim umožní získat zálohu ve dvou částech.

               (13)

               V zájmu řádné finanční správy je třeba stanovit požadavek, aby zálohy a průběžné platby zůstaly nižší než celkový příspěvek Unie včetně bezpečné rezervy.

               (14)

               Na základě dosavadních zkušeností by měl být stanoven obsah kontrol na místě, které mají provést členské státy, a zejména jejich četnost, rozsah a místo. Je proto vhodné požadovat, aby byl každý program během svého provádění nejméně jednou předmětem kontroly na místě. S přihlédnutím ke skutečnosti, že informační a propagační činnosti se uskutečňují v různé době a často jsou časově omezeny, a ke skutečnosti, že některé programy jsou prováděny mimo členský stát původu navrhující organizace či mimo území Unie, by se měly kontroly na místě provádět v prostorách navrhující organizace a případně i v prostorách provádějícího subjektu.

               (15)

               Úroková sazba v případě neoprávněných plateb by měla být upravena podle odpovídající úrokové sazby uplatnitelné pro složené programy.

               (16)

               Aby bylo možno posoudit účinnost a efektivitu informačních a propagačních programů, je třeba po navrhujících organizacích i po členských státech požadovat vhodné sledování a hodnocení programů i celkových výsledků propagačních opatření.

               (17)

               Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   KAPITOLA I

      OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek 1
   Předmět
   Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EU) č. 1144/2014, pokud jde o viditelnost označení původu a obchodních značek u jednoduchých a složených programů a také pravidla, na jejichž základě může být navrhující organizaci povoleno, aby prováděla některé části jednoduchého programu.
   Stanoví rovněž zvláštní pravidla pro uzavírání smluv, řízení, sledování a kontroly jednoduchých programů a systém ukazatelů pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů.
   KAPITOLA II

      SPOLEČNÁ USTANOVENÍ PRO JEDNODUCHÉ A SLOŽENÉ PROGRAMY

      ODDÍL 1

      Viditelnost označení původu

   Článek 2
   Obecné požadavky na uvádění původu ve všech informačních a propagačních materiálech
   1.   Hlavním sdělením programu musí být sdělení Unie a nesmí se zaměřovat na konkrétní původ.
   2.   Uvedení původu musí splňovat tyto kumulativní podmínky:

               a)

               nemá za následek omezení volného pohybu zemědělských a potravinářských produktů, což by bylo porušením článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               b)

               nepobízí spotřebitele ke koupi domácích výrobků pouze na základě jejich původu a spíše než na pouhý původ odkazuje na zvláštní vlastnosti produktu a

               c)

               doplňuje hlavní sdělení Unie.

         3.   Hlavní sdělení Unie v rámci programu nesmí být zastíněno materiály týkajícími se původu produktu, jako jsou např. obrázky, barvy, symboly nebo hudba. Označení původu se uvádí na jiném místě než hlavní sdělení Unie.
   4.   Původ smí být uveden pouze na vizuálních informačních a propagačních materiálech. V audiomateriálech nesmí být původ zmíněn.
   Článek 3
   Zvláštní zmínka o původu v informačních a propagačních materiálech podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1144/2014
   1.   Uvádění původu v informačních a propagačních materiálech podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1144/2014 se omezí na zemi původu, a sice na název členského státu, nebo na společný nadnárodní původ. Označení původu může být vyjádřeno přímo nebo nepřímo.
   2.   Musí být dodržovány podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1144/2014 a musí být zohledněno výsadní postavení textu nebo symbolu, včetně obrázků a všeobecné prezentace, který odkazuje na původ, v porovnání s významem textu nebo symbolu, který odkazuje na hlavní sdělení Unie daného programu.
   Článek 4
   Uvedení původu v informačních a propagačních materiálech týkajících se režimů způsobilých podle čl. 5 odst. 4 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1144/2014
   1.   V informačních a propagačních opatřeních týkajících se režimů způsobilých podle čl. 5 odst. 4 písm. c) nařízení (EU) č. 1144/2014 lze uvést název nejvzdálenějších regionů pomocí odpovídajících grafických symbolů za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v nařízení Komise v přenesené pravomoci (ES) č. 179/2014 (7), a v souvisejících vizuálních materiálech za předpokladu, že splňují podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1144/2014.
   2.   Odchylně od čl. 3 odst. 1 mohou informační a propagační opatření týkající se režimů způsobilých podle čl. 5 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1144/2014, jejichž název odkazuje na původ, tento konkrétní původ uvádět za předpokladu, že splňují podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1144/2014.

      ODDÍL 2

      Viditelnost obchodních značek

   Článek 5
   Obecné požadavky
   1.   Obchodní značky uvedené v článku 4 nařízení (EU) č. 1144/2014 jsou chápány jako ochranné známky ve smyslu článků 4 a 66 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (8) nebo článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES (9).
   2.   Obchodní značky produktů propagovaných navrhujícími organizacemi jsou viditelné pouze při předváděcích akcích či ochutnávkách.
   Použijí se tyto definice:

               a)

               „předváděcími akcemi“ se rozumí všechny způsoby předvádění kvalit nějakého produktu nebo režimu potenciálnímu zákazníkovi, které mají pobídnout k nákupu tohoto produktu na veletrzích nebo mezipodnikových akcích a na internetových stránkách;

               b)

               „ochutnávkami“ se rozumí jakákoli činnost, kdy může potenciální zákazník ochutnat produkt na veletrzích nebo při mezipodnikových akcích či na prodejních místech.

         3.   Obchodní značky mohou být rovněž viditelné v informačních a propagačních materiálech předkládaných nebo rozdávaných na předváděcích akcích a ochutnávkách.
   4.   Navrhující organizace prezentující obchodní značky splňují tyto podmínky:

               a)

               v žádosti o program odůvodní, proč je uvedení obchodní značky nezbytné ke splnění cílů kampaně, a potvrdí, že prezentace značek se omezí na předváděcí akce a na ochutnávky;

               b)

               vedou záznamy o tom, že všem členům dotyčné navrhující organizace byla dána stejná příležitost prezentovat svou obchodní značku;

               c)

               zajistí, aby:

                           i)

                           byly obchodní značky prezentovány společně stejně viditelným způsobem na jiném místě, než které je vyčleněno pro hlavní sdělení Unie;

                           ii)

                           prezentace obchodních značek neoslabila hlavní sdělení Unie;

                           iii)

                           hlavní sdělení Unie nebylo zastíněno prezentací materiálů odkazujících na obchodní značky, jako jsou např. obrázky, barvy či symboly;

                           iv)

                           prezentace obchodních značek byla omezena jen na vizuální materiály s výjimkou propagačních předmětů a maskotů a aby byly prezentovány v menším formátu než hlavní sdělení Unie. V audiomateriálech nesmí být obchodní značky uvedeny.

         Článek 6
   Zvláštní požadavky
   1.   Při předváděcích akcích a ochutnávkách mohou být obchodní značky prezentovány pouze:

               a)

               společně na transparentu umístěném na přední straně stánku nebo obdobné konstrukce. Transparent nesmí zabírat více než 5 % celkové plochy přední strany stánku nebo obdobné konstrukce; nebo

               b)

               jednotlivě na samostatných a stejných stáncích, a to neutrálním a identickým způsobem, na přední straně stánku nebo obdobné konstrukce pro každou obchodní značku. V tomto případě nesmí zobrazení názvu obchodní značky zabírat více než 5 % celkové plochy přední strany stánku nebo obdobné konstrukce.

         2.   Pokud jde o internetové stránky, mohou být obchodní značky prezentovány pouze společně jedním z těchto dvou způsobů:

               a)

               na banneru umístěném dole na internetové stránce, jenž nesmí zabírat více než 5 % celkové plochy stránky, přičemž každá obchodní značka musí být menší než znak Unie odkazující na spolufinancování Unií;

               b)

               na zvláštní internetové stránce odlišné od domovské, a to neutrálním a identickým způsobem pro každou značku.

         3.   Pokud jde o tištěné materiály distribuované při předváděcích akcích nebo ochutnávkách, mohou být obchodní značky prezentovány pouze společně na jednom banneru dole na stránce a jeho plocha nesmí zabírat více než 5 % celkové plochy dané stránky.
   Článek 7
   Počet prezentovaných obchodních značek
   1.   Prezentuje se minimálně pět obchodních značek.
   2.   Odchylně od odstavce 1 se může prezentovat méně než pět značek za předpokladu, že jsou splněny tyto dvě podmínky:

               a)

               pro produkt nebo režim programu existuje méně obchodních značek z členského státu původu navrhující organizace;

               b)

               z řádně opodstatněných důvodů nebylo možno uskutečnit program zahrnující více produktů nebo více zemí, který by umožnil prezentaci více obchodních značek.

         3.   Splnění podmínek uvedených v odstavci 2 musí navrhující organizace řádně odůvodnit a doložit všemi potřebnými dokumenty, včetně důkazů, že byly kontaktovány další navrhující organizace a že jim dotyčná navrhující organizace navrhla, aby společně uskutečnily program zahrnující více produktů nebo více zemí, a důvodů, proč se takový program nerealizoval.
   4.   Pokud se prezentuje méně než pět obchodních značek, použijí se pravidla uvedená v článku 6 a plocha přidělená obchodním značkám se úměrně sníží.
   Článek 8
   Uvádění režimů způsobilých podle čl. 5 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1144/2014, které jsou zapsány jako ochranné známky
   Pokud se program týká režimu podle čl. 5 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1144/2014, články 5, 6 a 7 se nepoužijí na názvy ani loga těch režimů, které jsou zapsány jako ochranné známky.
   KAPITOLA III

      ŘÍZENÍ JEDNODUCHÝCH PROGRAMŮ

      ODDÍL 1

      Provádění a financování programů

   Článek 9
   Určení příslušných orgánů
   Členské státy určí příslušné vnitrostátní orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení.
   Názvy a úplné údaje o určených orgánech a všechny případné změny v této oblasti sdělí Komisi.
   Komise tyto údaje vhodným způsobem zpřístupní veřejnosti.
   Článek 10
   Uzavírání smluv
   1.   Jakmile Komise přijme prováděcí akt uvedený v čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) č. 1144/2014, zašle kopie vybraných programů dotyčným členským státům.
   2.   Členské státy neprodleně informují dotyčné navrhující organizace o tom, zda jejich žádost byla přijata či nikoli.
   3.   Členské státy uzavřou smlouvy o provádění programů s vybranými navrhujícími organizacemi do 90 kalendářních dnů od oznámení aktu Komise uvedeného v čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) č. 1144/2014 za předpokladu, že byly provádějící subjekty podle článku 13 uvedeného nařízení vybrány postupem stanoveným v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829. Po vypršení této lhůty nemůže již být uzavřena žádná smlouva bez předchozího povolení Komise.
   4.   Datum zahájení provádění programu je první den měsíce následujícího po datu podpisu smlouvy. Nicméně toto datum je možno posunout až o 6 měsíců, zejména proto, aby se vzala v úvahu sezonní povaha dotčeného produktu, na který se program vztahuje, nebo účast na konkrétní akci či veletrhu.
   5.   Členské státy použijí vzorové smlouvy, které jim poskytne Komise.
   6.   Členské státy mohou případně s ohledem na vnitrostátní předpisy upravit určité podmínky obsažené ve vzorových smlouvách, aniž by tím však byly porušeny právní předpisy Unie.
   Článek 11
   Provádění programů navrhujícími organizacemi
   Navrhující organizace může provádět určité části jednoduchého programu sama, pokud jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               navrhující organizace má nejméně tříletou praxi v oblasti provádění informačních a propagačních opatření a

               b)

               navrhující organizace zaručí, že náklady na opatření, která se chystá sama provést, nepřekročí sazby běžně používané na trhu.

         Článek 12
   Povinnosti týkající se informací a záznamů
   1.   Navrhující organizace jsou povinny aktualizovat informace a informovat dotčený členský stát o událostech a okolnostech, které by mohly významně ovlivnit provádění programu nebo finanční zájmy Unie.
   2.   Navrhující organizace a provádějící subjekty uchovávají záznamy a další dokumenty prokazující řádné provádění programu a náklady vykázané jako způsobilé, zejména:

               a)

               u skutečných nákladů: odpovídající záznamy a další dokumenty prokazující vykázané náklady, jako jsou smlouvy, subdodavatelské smlouvy, faktury a účetní záznamy. Účetní praxe v oblasti účtování nákladů a vnitřní kontrolní postupy umožňují přímé srovnání vykázaných částek s částkami zapsanými v jejich účetních výkazech, jakož i s částkami uvedenými v podkladových dokumentech.
               Pokud jde o personální náklady, navrhující organizace a provádějící subjekty vedou pracovní výkazy s vykázaným počtem hodin. Neexistují-li spolehlivé pracovní výkazy hodin odpracovaných na dané akci, může členský stát přijmout jiný druh dokladu prokazujícího vykázaný počet hodin, pokud má za to, že takový doklad nabízí záruky srovnatelné úrovně.
               U osob, jež pracují výhradně na programu, se nevyžaduje vedení pracovního výkazu, pouze podepsané prohlášení, že dané osoby pracovaly výhradně na dané akci;

               b)

               u paušálních nákladů: odpovídající záznamy a další dokumenty dokládající způsobilost nákladů, na jejichž základě byla vypočtena paušální sazba.

         Článek 13
   Výplata zálohy
   1.   Do 30 dnů ode dne, kdy byla podepsána smlouva uvedená v článku 10, může navrhující organizace dotčenému členskému státu předložit žádost o zálohu spolu s jistotou stanovenou podle odstavce 2 tohoto článku.
   2.   Záloha je vyplacena pod podmínkou, že navrhující organizace složila ve prospěch příslušného členského státu jistotu, která se rovná výši zálohy, v souladu s kapitolou IV nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (10).
   3.   Záloha činí nejvýše 20 % maximálního finančního příspěvku Unie, jak je uvedeno v článku 15 nařízení (EU) č. 1144/2014.
   4.   Členský stát provede platbu zálohy buď do 30 dnů od data přijetí jistoty uvedené v odstavci 2, nebo ve lhůtě 30 dnů od 10. dne před zahájením provádění programu, podle toho, co nastane později.
   5.   Záloha se vyúčtuje při platbě zůstatku.
   6.   Odchylně od odstavců 1 a 5 tohoto článku mohou navrhující organizace usazené v členských státech přijímajících finanční pomoc podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EU) č. 1144/2014 předložit své žádosti o zálohu ve dvou částech. Žadatelé, kteří se rozhodnou využít této možnosti, požádají o první část zálohy ve lhůtě stanovené v odstavci 1 tohoto článku. Žádost o zbývající část zálohy lze podat až po vyúčtování první části zálohy.
   Článek 14
   Žádost o průběžné platby
   1.   S výjimkou posledního roku provádění programu předkládá navrhující organizace žádosti o průběžnou platbu finančního příspěvku Unie členskému státu ve lhůtě 60 dnů ode dne, kdy je dokončen rok provádění programu.
   2.   Tyto žádosti se vztahují na způsobilé náklady vzniklé během dotyčného roku a přikládá se k nim průběžná zpráva obsahující pravidelnou finanční zprávu a pravidelnou technickou zprávu.
   3.   Pravidelná finanční zpráva uvedená v odstavci 2 obsahuje:

               a)

               finanční výkaz od každé navrhující organizace s podrobnými způsobilými náklady zahrnutými do programu a prohlášení potvrzující, že:

                           —

                           poskytnuté informace jsou úplné, spolehlivé a pravdivé,

                           —

                           vykázané náklady jsou způsobilé v souladu s článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829,

                           —

                           náklady lze doložit odpovídajícími záznamy a dokumenty, které budou předloženy na vyžádání nebo v rámci kontrol stanovených v tomto nařízení;

               b)

               osvědčení o finančních výkazech vypracovaná pro dotyčnou navrhující organizaci schváleným externím auditorem, pokud činí finanční příspěvek Unie na skutečné náklady programu 750 000 EUR a více a částka finančního příspěvku Unie na skutečné náklady požadovaná ve formě průběžné platby 325 000 EUR a více. Osvědčení prokazuje způsobilost nákladů navržených v souladu s článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829 a dodržení povinností stanovených v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení;

               c)

               kopie příslušných faktur a dokladů prokazujících způsobilost nákladů v případě, že se osvědčení podle písmene b) nevyžaduje.

         4.   Pravidelná technická zpráva uvedená v odstavci 2 obsahuje:

               a)

               kopie všech použitých materiálů a vizuálních materiálů, které ještě nebyly členskému státu předloženy;

               b)

               popis činností provedených v období, kterého se předběžná platba týká, používající ukazatele výstupů a výsledků programu podle článku 22, a

               c)

               odůvodnění případných rozdílů mezi činnostmi plánovanými v rámci programu a jejich očekávanými výstupy a výsledky a mezi těmi, které byly skutečně provedeny.

         Článek 15
   Žádost o vyplacení zůstatku
   1.   Žádosti o vyplacení zůstatku podává navrhující organizace členskému státu ve lhůtě 90 dnů po ukončení programu, na nějž se vztahuje smlouva uvedená v článku 10.
   2.   Žádost se považuje za přípustnou, pokud je k ní připojena průběžná finanční zpráva, závěrečná zpráva a studie vyhodnocující výsledky propagačních a informačních opatření.
   3.   Závěrečná průběžná zpráva uvedená v odstavci 2 se vztahuje k poslednímu roku provádění programu. Navrhující organizace ve svých finančních výkazech potvrdí, že byly přiznány všechny příjmy.
   4.   Závěrečná zpráva uvedená v odstavci 2 obsahuje:

               a)

               závěrečnou finanční zprávu, která obsahuje závěrečný souhrnný finanční výkaz vypracovaný navrhující organizací, konsolidující finanční výkazy za všechny průběžné platby vykazující všechny vzniklé výdaje;

               b)

               závěrečnou technickou zprávu obsahující:

                           i)

                           přehled provedených činností a výstupů a výsledků programu s použitím ukazatelů uvedených v článku 22 a

                           ii)

                           souhrnné informace určené ke zveřejnění.

         5.   Studii hodnotící výsledky propagačních a informačních opatření podle odstavce 2 provádí nezávislý externí subjekt. Tento subjekt použije ukazatele uvedené v článku 22.
   Článek 16
   Platby prováděné členskými státy
   1.   Průběžné platby a vyplácení záloh podle článků 13 a 14 nesmí společně překročit 90 % celkového finančního příspěvku Unie uvedeného v článku 15 nařízení (EU) č. 1144/2014.
   2.   Členský stát provede platby stanovené v článcích 14 a 15 do 60 dnů od obdržení žádosti o platbu, pokud byly provedeny všechny kontroly v souladu s tímto nařízením.
   3.   Pokud jsou nezbytné další administrativní kontroly nebo kontroly na místě podle článků 19 a 20, může členský stát lhůtu uvedenou v odstavci 2 prodloužit a tuto skutečnost oznámit navrhující organizaci.
   Článek 17
   Odmítnutí nezpůsobilých nákladů a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
   1.   V okamžiku průběžné platby, konečné platby nebo po provedení těchto plateb odmítnou členské státy veškeré náklady, které jsou zejména na základě kontrol stanovených v tomto nařízení považovány za nezpůsobilé.
   2.   Navrhující organizace je povinna uhradit neoprávněně vyplacené částky v souladu s oddílem 1 kapitoly III prováděcího nařízení Komise (EU) č. 908/2014 (11).
   Použije se úroková sazba stanovená v čl. 83 odst. 2 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (12).

      ODDÍL 2

      Kontrola provádění programů a oznámení členských států

   Článek 18
   Kontroly výběrového řízení u provádějících subjektů
   Před podpisem smlouvy podle článku 10 členské státy zkontrolují, zda byly provádějící subjekty vybrány na základě výběrového řízení stanoveného v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829.
   Článek 19
   Administrativní kontroly u jednoduchých programů
   1.   Při administrativních kontrolách členské státy systematicky ověřují žádosti o platby, zejména zprávy připojené k žádostem a způsobilost nákladů podle článku 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829.
   2.   Členské státy požadují veškeré doplňující informace, které považují za nezbytné, a případně provedou další kontroly, zejména v případě, že:

               a)

               požadované zprávy nebyly předloženy či jsou neúplné;

               b)

               administrativní přezkum osvědčení o finančních výkazech neposkytuje dostatečné důkazy o způsobilosti nákladů podle článku 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829 a o dodržování povinností uvedených v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení; nebo

               c)

               existují pochybnosti ohledně způsobilosti nákladů vykázaných ve finančních výkazech.

         Článek 20
   Kontroly na místě u jednoduchých programů
   1.   Členské státy vyberou žádosti o platby, které mají být zkontrolovány, na základě analýzy rizik.
   Výběr se provede tak, aby bylo zajištěno, že každý jednoduchý program je předmětem kontroly na místě nejméně jednou během svého provádění mezi první průběžnou platbou a platbou zůstatku.
   2.   Kontroly na místě zahrnují technické a účetní kontroly v prostorách navrhující organizace a případně provádějícího subjektu. Členské státy ověří, že:

               a)

               předložené informace a dokumenty jsou přesné;

               b)

               náklady byly vykázány v souladu s článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829 a s čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení;

               c)

               všechny povinnosti vyplývající ze smlouvy podle článku 10 byly splněny;

               d)

               články 10 a 15 nařízení (EU) č. 1144/2014 byly dodrženy.

         Aniž je dotčeno nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 (13), uvědomí členské státy Komisi co nejdříve o všech nesrovnalostech zjištěných při kontrolách.
   Kontroly na místě mohou být omezeny na vzorek zahrnující nejméně 30 % způsobilých nákladů. Tento vzorek musí být spolehlivý a reprezentativní.
   V případě, že se zjistí nesoulad, členský stát ověří veškeré doklady týkající se vykázaných nákladů nebo se výsledky vzorku extrapolují.
   3.   Členské státy vypracují o každé kontrole na místě zprávu. Tato zpráva jasně určí rozsah a výsledky provedených kontrol.
   Článek 21
   Oznámení Komisi o jednoduchých programech
   1.   U všech plateb uskutečněných na jednoduché programy oznámí členské státy Komisi do 15. července každého roku tyto údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:

               a)

               finančního plnění a ukazatelů výstupu podle článku 22;

               b)

               dopadu programů hodnoceného na základě systému ukazatelů uvedeného v článku 22;

               c)

               výsledků administrativních kontrol a kontrol na místě provedených v souladu s články 19 a 20.

         2.   Toto oznámení se provádí elektronicky za použití technických specifikací pro přenos údajů poskytnutých Komisí.
   KAPITOLA IV

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 22
   Systém ukazatelů pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů
   1.   Toto nařízení stanoví společný rámec pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů založený na systému ukazatelů. Systém zahrnuje tyto tři soubory ukazatelů výkonnosti: ukazatele výstupů, výsledků a dopadu.

               a)

               Ukazatele výstupů určují míru provádění činností plánovaných v rámci každého programu.

               b)

               Ukazatele výsledků měří přímé a okamžité účinky činností.

               c)

               Ukazatele dopadu měří přínosy, které přesahující okamžité účinky.

         2.   Každý návrh informačního a propagačního programu předložený navrhující organizací Komisi obsahuje údaje o tom, jaké ukazatele z každého souboru ukazatelů výkonnosti budou použity při hodnocení dopadu tohoto programu. Navrhující organizace případně použije ukazatele uvedené v příloze nebo může použít jiné ukazatele, pokud může doložit, že vzhledem k charakteru dotyčného programu jsou tyto ukazatele vhodnější.
   Článek 23
   Vstup v platnost
   Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 1. prosince 2015 na návrhy programů předložené počínaje 1. prosincem 2015.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 7. října 2015.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 317, 4.11.2014, s. 56.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 3/2008 ze dne 17. prosince 2007 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích (Úř. věst. L 3, 5.1.2008, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 501/2008 ze dne 5. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3/2008 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích (Úř. věst. L 147, 6.6.2008, s. 3).

      (4)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/1829 ze dne 23. dubna 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1144/2014 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích (viz strana 3 tohoto Úředního věstníku).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 549).

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (7)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 179/2014 ze dne 6. listopadu 2013, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013, pokud jde o rejstřík hospodářských subjektů, výši podpory pro uvádění produktů na trh mimo oblast produkce, grafický symbol, osvobození některého skotu od dovozního cla a financování některých opatření týkajících se zvláštních opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie (Úř. věst. L 63, 4.3.2014, s. 3).

      (8)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).

      (9)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 25).

      (10)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schválení účetní závěrky, jistoty a použití eura (Úř. věst. L 255, 28.8.2014, s. 18).

      (11)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 908/2014 ze dne 6. srpna 2014, kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost (Úř. věst. L 255, 28.8.2014, s. 59).

      (12)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).

      (13)  Nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 ze dne 14. prosince 2006 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 595/91 (Úř. věst. L 355, 15.12.2006, s. 56).

      PŘÍLOHA

         Seznam ukazatelů pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů podle článku 22

      Systém ukazatelů pro akce prováděné navrhujícími organizacemi v rámci informačních a propagačních programů nezohledňuje nutně všechny faktory, které se mohou objevit a ovlivnit výstupy, výsledky a dopad operačního programu. V této souvislosti by měly být informace poskytnuté na základě ukazatelů vykládány s ohledem na kvantitativní a kvalitativní informace týkající se jiných klíčových faktorů přispívajících k úspěchu či neúspěchu provedení programu.

                  1.

                  K ukazatelům výstupů patří například:

                              —

                              počet uspořádaných akcí,

                              —

                              počet spotů vysílaných v televizi nebo v rozhlase nebo počet reklam zveřejněných v tisku nebo na internetu,

                              —

                              počet tiskových zpráv,

                              —

                              velikost cílové skupiny, na kterou se zaměřují konkrétní činnosti (například počet odborníků, jimž byly adresovány reklamní dopisy),

                              —

                              počet předplatitelů elektronických zpravodajů.

                  2.

                  K ukazatelům výsledků patří například:

                              —

                              počet profesionálů/odborníků/dovozců/uživatelů, kteří se zúčastnili akcí (jako jsou semináře, workshopy, ochutnávky atd.),

                              —

                              počet profesionálů/odborníků/dovozců/spotřebitelů, k nimž se dostal televizní/rozhlasový spot nebo tištěná či internetová reklama,

                              —

                              počet profesionálů/odborníků/dovozců/uživatelů, kteří se zúčastnili akcí a kontaktovali organizaci producentů nebo producenty,

                              —

                              počet nehonorovaných článků otištěných v tisku v období, na které se zpráva o informační kampani vztahuje,

                              —

                              počet návštěvníků na internetové stránce nebo „To se mi líbí“ na jejich facebookové stránce,

                              —

                              hodnota výstřižků z tisku.

                  3.

                  K ukazatelům dopadu patří například:

                              —

                              trendy prodeje v daném odvětví v roce následujícím po propagačních kampaních v regionu, kde se konaly, v porovnání s předchozím rokem a s obecnými trendy prodeje na příslušném trhu,

                              —

                              trendy ve spotřebě daného produktu v dané zemi,

                              —

                              hodnota a objem vývozu propagovaného produktu z Unie,

                              —

                              změna podílu těchto produktů Unie na trhu,

                              —

                              vývoj průměrné prodejní ceny vyváženého produktu v zemi, kde se kampaně uskutečnily,

                              —

                              změna míry rozpoznávání log používaných pro režimy jakosti Unie,

                              —

                              změna image vysoce kvalitních produktů Unie,

                              —

                              zvýšení povědomí o skutečné hodnotě nebo jiných přednostech zemědělských produktů Unie, jak jsou uvedeny v čl. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1144/2014,

                              —

                              zvýšení důvěry spotřebitelů v důsledku provádění programu,

                              —

                              návratnost investic.


title: Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 260/2013 ze dne 18. března 2013 , kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1458/2007 z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamské socialistické republiky bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu či nikoli

text:
               22.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 82/10

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 260/2013
   ze dne 18. března 2013,
   kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1458/2007 z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamské socialistické republiky bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu či nikoli
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   1.   POSTUP

   1.1   Souvislosti

               (1)

               V roce 1991 uložila Rada nařízením (EHS) č. 3433/91 (2) konečné antidumpingové clo ve výši 16,9 % z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů („výrobek, který je předmětem šetření“) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „Čína“).

               (2)

               V roce 1995 bylo nařízením Rady (ES) č. 1006/95 (3) původní valorické clo nahrazeno zvláštním clem ve výši 0,065 ECU za každý zapalovač.

               (3)

               V důsledku šetření provedeného podle článku 13 nařízení (ES) č. 1225/2009 (dále jen „základní nařízení“) Rada nařízením (ES) č. 192/1999 (4) rozšířila výše uvedená opatření na 1) dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů odesílaných nebo pocházejících z Tchaj-wanu a 2) dovoz některých plnitelných zapalovačů pocházejících z Číny nebo odesílaných nebo pocházejících z Tchaj-wanu, s hodnotou s dodáním na hranice Společenství před zaplacením cla nižší než 0,15 EUR za kus.

               (4)

               V roce 2001 Rada nařízením (ES) č. 1824/2001 (5) potvrdila konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1006/95 a rozšířená nařízením (ES) č. 192/1999 („stávající opatření“) podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.

               (5)

               V roce 2007 Rada nařízením (ES) č. 1458/2007 (6) („původní nařízení“) potvrdila konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1824/2001 v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Uvedená opatření budou dále uváděna jako „původní opatření“ a šetření, na jehož základě byla původním nařízením uložena opatření, bude dále uváděno jako „původní šetření“.

               (6)

               Komise dne 12. prosince 2012 (7) zveřejnila oznámení o uplynutí platnosti antidumpingových opatření.

               (7)

               S uplynutím platnosti nařízení dne 13. prosince 2012 byla proto nařízením Komise (EU) č. 1192/2012 (8) od stejného data (viz 14. bod odůvodnění) ukončena evidence neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu či nikoli.

         1.2   Žádost

               (8)

               Dne 17. dubna 2012 Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení (dále jen „žádost“), aby prošetřila možné obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z ČLR a aby zavedla celní evidenci dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamské socialistické republiky (dále jen „Vietnam“), bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu či nikoli.

               (9)

               Žádost podala společnost Société BIC, která je výrobcem neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů v Unii.

               (10)

               Žádost obsahovala dostatečné důkazy prima facie, že dochází k obcházení antidumpingových opatření prostřednictvím montážních operací ve Vietnamu.

               (11)

               Žádost dokládala, že po uložení původních opatření došlo k podstatné změně obchodních toků týkající se vývozu z ČLR a Vietnamu do Unie, pro kterou mimo uložení původních opatření neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod. Tato změna obchodních toků údajně vyplynula z montáže zapalovačů ve Vietnamu s využitím částí pocházejících z ČLR.

               (12)

               Důkazy prima facie dále poukázaly na skutečnost, že byly mařeny vyrovnávací účinky původních opatření, pokud jde o množství i ceny. Z důkazů zejména vyplynulo, že ceny u tohoto zvýšeného dovozu z Vietnamu byly nižší než ceny, které nepůsobí újmu, stanovené v rámci původního šetření.

               (13)

               Existovaly konečně rovněž dostatečné důkazy prima facie, že ceny neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamu byly dumpingové ve srovnání s běžnou hodnotou, která byla stanovena během původního šetření.

         1.3   Zahájení šetření

               (14)

               Poté, co bylo po konzultaci s poradním výborem shledáno, že existují dostatečné důkazy prima facie pro zahájení šetření podle článku 13 základního nařízení, zahájila Komise šetření nařízením Komise (EU) č. 548/2012 (9) (dále jen „zahajovací nařízení“). Podle čl. 13 odst. 3, čl. 14 odst. 5 základního nařízení a v souladu se zahajovacím nařízením Komise také nařídila celním orgánům, aby začaly evidovat dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů odesílaných z Vietnamu bez ohledu na to, zda jejich původ je deklarován ve Vietnamu či nikoli.

         1.4   Šetření

               (15)

               Komise oficiálně informovala o zahájení šetření orgány ČLR a Vietnamu, vyvážející výrobce v těchto zemích, známé dotčené dovozce do Unie a společnost Société BIC („žadatel“), výrobce v Unii, na něhož připadá více než 75 % výroby neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů v Evropské Unii.

               (16)

               Dotazníky byly zaslány 70 vyvážejícím výrobcům v ČLR a 15 vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu známým Komisi z žádosti. Dotazníky byly zaslány také 59 dovozcům v Unii vyjmenovaným v žádosti. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně vyjádřit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v zahajovacím nařízení. Všechny strany byly informovány, že odmítnutí spolupráce by mohlo vést k použití článku 18 základního nařízení a k závěrům založeným pouze na dostupných skutečnostech.

               (17)

               Osm z 15 známých vyvážejících výrobců ve Vietnamu se přihlásilo a jeden z nich uvedl, že nechce být považován za zúčastněnou stranu, neboť nevyrábí výrobek, který je předmětem šetření, a nevyváží do Unie.

               (18)

               Následujících 7 společností poskytlo odpovědi na dotazník a následně byly v jejich prostorách provedeny ověřovací návštěvy:

                           —

                           Viet Giai Thanh Co. Ltd, Ho Chi Minh City,

                           —

                           Hoa Hung Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Trung Lai Gas Lighter Manufacture Co. Ltd, Nghe An Province,

                           —

                           Textion Plastic Co. Ltd, Binh Duong Province,

                           —

                           Cherry Year Vietnam Lighter Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Huaxing Vietnam Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Top Field Enterprises Co. Ltd, Tay Ninh Province.

               (19)

               Žádný ze známých vyvážejících výrobců v ČLR se nepřihlásil ani neposkytl odpověď na dotazník.

               (20)

               Pokud jde o dovozce, osm z nich poskytlo odpověď na dotazník, zatímco šest společností se přihlásilo a uvedlo, že nechce být považováno za zúčastněnou stranu, neboť nedováží do Unie neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače z Vietnamu („výrobek, který je předmětem šetření“). Zbývající známé společnosti se vůbec nepřihlásily.

               (21)

               Po zahájení šetření dva dovozci požádali o slyšení, které jim bylo poskytnuto a proběhlo během září 2012. Dovozci také předložili písemně své připomínky. Ve svých připomínkách zpochybnili důvody zahájení šetření, pokud jde o rozsah definice výrobku, objem dovozu, hospodářský důvod pro změny v obchodních tocích, motivace žádosti a finanční situaci výrobce v Unii, který žádost podal. Dle stanoviska dvou dovozců neexistovaly dostatečné důvody pro zahájení šetření.

               (22)

               Komise poskytla podrobnou odpověď na připomínky a dala zúčastněným stranám příležitost k vyjádření. Komise nastínila, proč se domnívá, že žádost obsahuje dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení šetření. Připomínky dvou dovozců neprokázaly, že by důkazy prima facie odůvodňující zahájení šetření nebyly dostatečné.

         1.5   Období šetření

               (23)

               Šetření se vztahovalo na období od 1. ledna 2008 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“). Za období šetření byly shromážděny údaje za účelem prošetření mimo jiné údajné změny obchodních toků. Za období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období, o němž se podává zpráva“) byly shromážděny podrobnější údaje s cílem přezkoumat možné maření vyrovnávacího účinku opatření a existenci dumpingu.

         2.   VÝSLEDKY ŠETŘENÍ

   2.1   Obecné informace

               (24)

               V souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení byla existence obcházení posouzena prostřednictvím postupné analýzy, jejímž účelem bylo zjistit, zda dochází ke změně obchodních toků mezi ČLR, Vietnamem a Unií; zda je tato změna způsobena praktikami, zpracovatelskými postupy nebo pracemi, pro něž mimo uložení cla neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod; zda existují důkazy o újmě nebo o maření vyrovnávacích účinků cla, pokud jde o ceny a/nebo množství výrobku, který je předmětem šetření, a zda existují důkazy o dumpingu ve vztahu k běžné hodnotě určené dříve v původním šetření, v případě nutnosti v souladu s článkem 2 základního nařízení.

         2.2   Dotčený výrobek a výrobek, který je předmětem šetření

               (25)

               Dotčený výrobek je definován v původním šetření: neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače v současnosti kódu KN ex 9613 10 00 a pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen „dotčený výrobek“).

               (26)

               Výrobek, který je předmětem šetření, je stejný jako výrobek uvedený v předchozím bodě odůvodnění, avšak zasílaný z Vietnamu, bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Vietnamu či nikoli, v současnosti stejného kódu KN jako dotčený výrobek (dále jen „výrobek, který je předmětem šetření“).

               (27)

               Z šetření vyplynulo, že výše definované neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače vyvážené z ČLR do Unie a neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače zasílané z Vietnamu do Unie mají stejné základní fyzické i technické vlastnosti a využití, a musí být tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.

         2.3   Míra spolupráce a stanovení objemu obchodu

               (28)

               Jak je uvedeno v 18. bodě odůvodnění, odpovědi na dotazník poskytlo sedm společností. Za období, o němž se podává zpráva, celkový oznámený objem zapalovačů prodaný do Unie podle těchto odpovědí představoval více než 100 % celkového objemu zapalovačů, jež byly deklarovány jako dovezené do Unie podle databáze Eurostatu Comext. Navzdory skutečnosti, že informace týkající se objemu prodeje v odpovědích byly považovány za nespolehlivé, jak vysvětluje 29. bod odůvodnění, jsou tyto údaje přesto ukazatelem toho, že spolupráce byla intenzivní a šetřené společnosti reprezentativní.

               (29)

               Při inspekcích na místě provedených v prostorách sedmi vietnamských vyvážejících výrobců se zjistilo, že všichni tito výrobci předložili informace, které nelze považovat za spolehlivé pro účely šetření. Konkrétně bylo zjištěno, že sedm společností nesprávně uvedlo své objemy výroby, dovoz částí zapalovačů a celkový prodej. Bylo rovněž zjištěno, že část obchodu souvisejícího s výrobkem, který je předmětem šetření, nebyla do oficiálních účtů zahrnuta a že některé montážní operace byly prováděny neoficiálními subdodavateli. Navíc nebylo deklarováno nebo bylo nesprávně uvedeno dovezené množství částí z ČLR a část prodeje nebyla v účtech společností zohledněna. V důsledku toho nebylo možné spolehlivě stanovit zejména objem celkové výroby a celkového prodeje dotčených společností nebo porovnat skutečné prodejní ceny výrobku, který je předmětem šetření, a náklady na hlavní vstupní materiály, jako je plyn, s údaji poskytnutými v odpovědích na dotazník.

               (30)

               Vzhledem k situaci popsané v 29. bodě odůvodnění byli vyvážející výrobci informováni o tom, že podle článku 18 základního nařízení budou zjištění a závěry vycházet z dostupných údajů. Všechny zúčastněné strany dostaly příležitost se vyjádřit a na požádání jim bylo poskytnuto slyšení. Každá zúčastněná strana obdržela individuální dopis popisující konkrétní a podrobná zjištění, která vedla k závěru, že předložené údaje nelze považovat za spolehlivé a nejsou vhodné ke stanovení skutečností nezbytných pro šetření.

               (31)

               Dva vyvážející výrobci k záměru použít článek 18 základního nařízení nepředložili žádné připomínky. Pět dalších vyvážejících výrobců skládajících se ze dvou individuálních společností a jedné skupiny tří společností požádalo o slyšení, které jim bylo poskytnuto a proběhlo během listopadu 2012. Tito vyvážející výrobci rovněž poskytli písemně své připomínky. Ohradili se proti záměru Komise nepřihlédnout k údajům, které předložili, a k možnému závěru o existenci obcházení vycházejícímu z použití nejlepších dostupných údajů.

               (32)

               Čtyři vyvážející výrobci nepopřeli, že informace, které poskytli, nebyly úplné nebo spolehlivé, a připustili nesrovnalosti ve svém účetnictví i skutečnost, že v jejich účetních knihách nebyly zveřejněny nebo zaznamenány všechny operace. Tvrdili ale, že tyto rozdíly se týkají pouze jejich domácího prodeje a nemají žádný vliv na prodej na vývoz. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že její záznamy byly zničeny při požáru, a proto jsou dostupné informace neúplné. Dále tvrdili, že Komise chybně odhadla množství plynu obsaženého v zapalovačích, a proto nebyla zjištění týkající se objemů výroby správná. Jedna společnost tvrdila, že rozdíl ve spotřebě plynu byl způsoben záměrným uvolňováním plynu v teplejších měsících. Tyto zúčastněné strany však nemohly poskytnout jakékoli podložené důkazy na podporu těchto tvrzení.

               (33)

               Společnosti rovněž tvrdily, že plně spolupracovaly a nezatajily žádné informace ohledně své obchodní činnosti. Připustily, že poskytly nedostatečné odpovědi, ale důrazně popřely, že by předložily nepravdivé nebo zavádějící informace. Podle jejich názoru nejsou neposkytnuté nebo nepřezkoumatelné údaje samy o sobě důkazem obcházení a Komise neprokázala prostřednictvím skutečných důkazů, že by k obcházení docházelo.

               (34)

               Přestože tyto společnosti samy neposkytly úplné a přesné záznamy o své činnosti, Komise použila alternativní metody, například spotřebu surovin, ke srovnání klíčových údajů poskytnutých v odpovědi na dotazník s poskytnutými informacemi a skutečnostmi zjištěnými na místě. Takové alternativní metody, byť nepochybně méně přesné než skutečné záznamy, ukázaly, že poskytnuté údaje nejsou spolehlivé. Z výsledků týkajících se objemu výroby například vyplynulo, že výrobní množství deklarovaná společnostmi neodpovídají jejich spotřebě surovin.

               (35)

               Na základě procesu ověřování dospěla Komise k názoru, že poskytnuté údaje jsou nespolehlivé vzhledem k absenci spolehlivých záznamů, utajení informací, které jsou důležité pro šetření, a předložení nepravdivých nebo zavádějících informací.

               (36)

               Vzhledem k výše uvedenému musela být zjištění týkající se dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů z Vietnamu do Unie učiněna na základě dostupných skutečností v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení. V důsledku toho, s cílem zajistit, aby neposkytnutí informací zúčastněnými stranami nebránilo šetření, Komise nahradila nepřezkoumatelné údaje poskytnuté vietnamskými výrobci jinými dostupnými údaji, jako je databáze Comext agentury Eurostat, ke stanovení celkových objemů dovozu z Vietnamu do Unie a údaji o nákladech předložené v rámci žádosti ke stanovení podílu čínských částí (viz 50. bod odůvodnění níže).

               (37)

               Z čínských vyvážejících výrobců nespolupracoval žádný. Proto bylo zjištění týkající se dovozu dotčeného výrobku do Unie a vývozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů z ČLR do Vietnamu nutné provést na základě dostupných údajů v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení. Pro stanovení celkového vývozu z ČLR do Vietnamu byly použity statistické údaje Comtrade Spojených národů poskytnuté v žádosti.

         2.4   Změna obchodních toků

               (38)

               Dovoz dotčeného výrobku z ČLR poklesl v roce 1991, kdy byla opatření poprvé zavedena. Dovoz zůstal nízký i po několika postupných změnách a rozšířeních opatření v letech 1995, 1999, 2001 a 2007.

               (39)

               Dovozy zapalovačů z ČLR v období od 1. ledna 2008 do 31. března 2012 byly, pokud jde o objem, poměrně stabilní, přibližně 50 milionů kusů v letech 2008 a 2009, 70 milionů kusů v roce 2010 a 60 milionů kusů v roce 2011 a v období, o němž se podává zpráva. Sestávaly však pouze z plnitelných modelů a jednorázových (piezoelektrických) zapalovačů, na které se nevztahují platná opatření.

               (40)

               Dovoz výrobku, který je předmětem šetření, z Vietnamu se v průběhu času zvýšil. Zatímco v roce 1997 dovoz výrobku, který je předmětem šetření, z Vietnamu do Unie prakticky neexistoval, od roku 2007 došlo u výrobku, který je předmětem šetření, k rychlému nárůstu objemu dovozu.

               (41)

               V období, o němž se podává zpráva („OZ“), dovoz z Vietnamu představoval 84 % veškerého dovozu do Unie.

                  Dovoz neplnitelných zapalovačů z Vietnamu do Enie jako % veškerého dovozu

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           RP

                           Podíl na trhu

                           80 %

                           84 %

                           83 %

                           84 %

                           84 %

                              Zdroj: statistiky uvedené v žádosti

               (42)

               Během období šetření byly části kamínkových zapalovačů vyváženy z ČLR do Vietnamu. Vietnam je nejvýznamnější vývozní destinací částí kamínkových zapalovačů z ČLR. Podle statistických údajů uvedených v žádosti vývoz částí zapalovačů z ČLR do Vietnamu od roku 1999 významně vzrostl. V roce 1999 představoval vývoz částí zapalovačů z ČLR do Vietnamu méně než 3 % celkového vývozu, zatímco v roce 2010 se stal Vietnam první vývozní destinací částí zapalovačů s podílem 26 % dovozu. Objemově by to odpovídalo zvýšení z necelých 50 milionů na 200 milionů dokončených zapalovačů.

               (43)

               Jelikož nešlo přihlédnout k informacím poskytnutým vietnamskými výrobci, nebylo možné získat žádné ověřitelné informace o možných úrovních skutečné výroby neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů.

         2.5   Závěr týkající se změny obchodních toků

               (44)

               Celkový pokles vývozu z ČLR do Unie a zvýšení vývozu z Vietnamu do Unie od roku 2007 a výrazné zvýšení vývozu částí zapalovačů z ČLR do Vietnamu od roku 1999, to vše představovalo změnu obchodních toků mezi ČLR a Vietnamem na jedné straně a Unií na straně druhé.

         2.6   Povaha obcházení

               (45)

               Ustanovení čl. 13 odst. 1 základního nařízení vyžaduje, aby byla změna obchodních toků způsobena praktikami, zpracovatelskými postupy nebo pracemi, pro něž mimo uložení vyrovnávacího cla neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod. Praktiky, zpracovatelské postupy nebo práce zahrnují mimo jiné sestavování součástí montáží ve třetí zemi. Pro tento účel je existence montážních operací určena v souladu s čl. 13 odst. 2 základního nařízení.

               (46)

               Jak je uvedeno výše, neexistence spolehlivých záznamů a zatajování informací, které jsou podstatné pro šetření, vedly k použití článku 18 základního nařízení. Posouzení, zda lze montážní operace ve Vietnamu považovat za obcházení opatření, muselo vycházet z dostupných údajů.

               (47)

               Při šetření bylo zjištěno, že dochází k obcházení prostřednictvím montážních operací prováděných vietnamskými společnostmi, které provozují činnost v úzké spolupráci s čínskými a hongkongskými zaregistrovanými společnostmi. Většinu spolupracujících vietnamských výrobců vlastní společnosti ČLR a hongkongské společnosti. Rovněž vedení vietnamských společností z velké míry sestává z čínských pracovníků, kteří dříve pracovali pro výrobce zapalovačů v ČLR.

               (48)

               Vietnamští výrobci dovážejí části svých zapalovačů z ČLR prostřednictvím spřízněných společností zaregistrovaných v Hongkongu. Někteří z vietnamských výrobců působí na základě zpracovatelských dohod s čínskými a/nebo hongkongskými zadavateli. V rámci těchto dohod čínský zadavatel poskytuje části zapalovačů a plasty vietnamskému závodu a prodává dokončené zapalovače. I v případě neexistence takové dohody o zpracování jsou zapalovače vyrobené ve Vietnamu obvykle prodávány hongkongským společnostem, které mají na starost obchodní styky s dovozci Unie.

               (49)

               Kvůli nespolehlivosti informací poskytnutých vietnamskými výrobci nelze stanovit, zda jsou procentní limity uvedené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení splněny či nikoli. Nebylo možné ověřit, zda části zapalovačů pocházející z ČLR představují více nebo méně než 60 % celkové hodnoty sestavených zapalovačů a zda hodnota přidaná k dodaným částem je větší či menší než 25 % výrobních nákladů.

               (50)

               Pokud nejsou k dispozici spolehlivé informace od vietnamských výrobců, musí být stanovení učiněna na základě údajů, které jsou k dispozici. Z údajů uvedených v žádosti vyplývá, že části zapalovačů pocházející z ČLR představují 60 % až 70 % celkové hodnoty a že hodnota přidaná k dodaným částem odpovídá 12 % výrobních nákladů. Tyto hodnoty vycházejí ze srovnatelných výrobních nákladů výrobce usazeného v ČLR. Příslušné výpočty jsou považovány za přiměřeně přesné a odrážejí rozdělení nákladů ve Vietnamu, jelikož části zapalovačů a využitých surovin jsou v ČLR i ve Vietnamu stejné. Jakékoli úpravy kvůli nižším místním nákladům ve Vietnamu by znamenaly ještě větší podíl čínské hodnoty na hodnotě dokončeného zapalovače.

         2.7   Nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod mimo uložení antidumpingového cla

               (51)

               Během šetření nevyšlo najevo žádné jiné dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod montážních operací kromě snahy vyhnout se původním opatřením týkajícím se dotčeného výrobku. Vietnamští výrobci tvrdili, že důvodem pro přemístění výroby jsou nižší náklady na pracovní sílu ve Vietnamu, toto tvrzení však není podložené. Všeobecné náklady na pracovní sílu v žádném případě nevysvětlují, proč se v určitém odvětví (zapalovače) výroba přesouvá do Vietnamu, zatímco výroba v jiných odvětvích (např. části zapalovačů) zůstává v ČLR.

         2.8   Újma nebo maření vyrovnávacího účinku antidumpingového cla

               (52)

               Zatímco původní nařízení řešilo otázku existence újmy, toto šetření zahrnuje posouzení, zda jsou vyrovnávací účinky zavedeného cla mařeny, pokud jde o ceny a/nebo množství obdobného výrobku.

               (53)

               Aby bylo možné posoudit, zda dovážený výrobek, který je předmětem šetření, z hlediska množství a cen mařil vyrovnávací účinky původních opatření z dovozu dotčeného výrobku, byla jako zdroj nejlepších dostupných údajů týkajících se množství a cen dovozu z Vietnamu využita databáze Comext agentury Eurostat. Takto stanovené ceny byly srovnány s úrovní pro odstranění újmy stanovenou pro výrobce v Unii v 63. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 1006/95.

               (54)

               Zvýšení dovozu z Vietnamu do Unie z 0,6 % dovozu do Unie v roce 1998 na 80 % v roce 2008 (začátek období šetření) a na 84 % dovozu do Unie v období, o němž se podává zpráva (konec období šetření), viz tabulka v bodu 2.4, se považovalo, pokud jde o množství, za významné. Ve stejném období se dovoz z ČLR do Unie významně snížil z 30 % na 10 % podílu veškerého dovozu.

               (55)

               Srovnání úrovně pro odstranění újmy stanovené v původním šetření s váženou průměrnou vývozní cenou pro vietnamský deklarovaný vývoz ukázalo, že docházelo k výraznému prodeji pod cenou. Proto byl vyvozen závěr, že vyrovnávací účinky cla, jak jsou stanoveny v původním nařízení, jsou mařeny z hlediska množství i cen.

         2.9   Důkazy o existenci dumpingu

               (56)

               Na závěr Komise v souladu s čl. 13 odst. 1 a 2 základního nařízení přezkoumala, zda existuje důkaz o dumpingu, srovnáním běžné hodnoty, která byla dříve stanovena v původním šetření, s vývozními cenami z Vietnamu.

               (57)

               V původním šetření byla běžná hodnota stanovena na základě cen v Brazílii, která byla pro účely uvedeného šetření považována za vhodnou zemi s tržním hospodářstvím srovnatelnou s ČLR.

               (58)

               Vývozní ceny z Vietnamu byly stanoveny na základě dostupných údajů, tedy z průměrné vývozní ceny neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů během období, o němž se podává zpráva, jak je uvedeno v databázi Comext agentury Eurostat. Dostupné údaje byly použity z důvodu nespolehlivých informací od vietnamských výrobců v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření.

               (59)

               V zájmu spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy za účelem zohlednění rozdílů, které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Odpovídajícím způsobem byly provedeny úpravy pro rozdíly v nákladech na dopravu, pojištění a náklady spojené s balením. Vzhledem k tomu, že neexistují spolehlivé informace získané od výrobců ve Vietnamu a ČLR, bylo nutné úpravy stanovit na základě nejlepších dostupných údajů. Úpravy byly proto stanoveny na základě procenta vypočteného jako podíl celkových nákladů na dopravu, pojištění a balení vůči hodnotě obchodních transakcí směřujících do Unie s dodacími podmínkami CIF mezi celkovou hodnotou CIF udaných spolupracujícími čínskými výrobci v původním šetření.

               (60)

               V souladu s čl. 2 odst. 11 a čl. 2 odst. 12 základního nařízení byl dumping vypočten srovnáním vážené průměrné běžné hodnoty stanovené v původním nařízení a odpovídajících vážených průměrných vývozních cen u deklarovaného vietnamského vývozu v průběhu tohoto období šetření, o němž se podává zpráva, podle databáze Comext a je vyjádřen jako procento z ceny CIF na hranici Unie před proclením.

               (61)

               Srovnání vážené průměrné běžné hodnoty a vážené průměrné vývozní ceny po úpravách vysvětlených v 59. bodě odůvodnění výše prokázalo existenci podstatného dumpingu.

         2.10   Připomínky ke zveřejnění

               (62)

               Po tomto zveřejnění skupina zúčastněných stran složená z vietnamských výrobců a dovozců v Unii (byť přiznávají, že se jich opatření přímo netýkají) vznesla připomínky k zjištěním, k nimž šetření dospělo. Tvrdili, že zavádějící informace nebyly poskytnuty záměrně, že Komise nenašla žádné jednoznačné důkazy obcházení a že neexistuje žádný nápravný účinek, kterého má být dosaženo prostřednictvím uložení opatření se zpětnou působností, jak je vidno i z neprodloužení původních opatření proti ČLR. Podle těchto zúčastněných stran vychází neprodloužení původních opatření vůči ČLR ze zjištění týkajících se stejného období jako závěr, že praktiky obcházení maří nápravné účinky původních opatření. A konečně strany rovněž zpochybnily zamýšlený účinek a zájem Unie na rozšíření opatření, která byla ukončena v prosinci roku 2012. Podle jejich názoru rozšíření opatření výrobnímu odvětví Unie nepřinese žádný prospěch a pouze znevýhodní dovozce z Unie.

               (63)

               Komise má po předložení a přijetí platné žádosti o provedení šetření zaměřeného na obcházení předpisů zákonnou povinnost danou záležitost plně vyšetřit a, je-li opodstatněná, přijmout vhodná opatření. V daném případě bylo zjištěno, že všechny podmínky článku 13 základního nařízení pro stanovení, že dochází k obcházení, byly splněny. V důsledku toho musela být opatření odpovídajícím způsobem rozšířena na dovoz z Vietnamu.

               (64)

               Při posuzování, zda praktiky obcházení maří nápravné účinky původních opatření, musí Komise ve své analýze vycházet z vývoje po uložení těchto opatření a bere v úvahu zjištění z původního šetření, na jehož základě byly vyrovnávací účinky stanoveny. Posouzení nezbytnosti zahájit přezkum před pozbytím platnosti se naopak provádí na základě pravděpodobnosti pokračování nebo opakovaného výskytu dumpingu a újmy v budoucnosti na základě zjištění týkajících se odlišného časového období. Proto se v rozporu s tím, co tvrdí zúčastněné strany, dvě uvedená zjištění netýkají stejného časového období. Pokud jde o tvrzení, že budou postiženi pouze dovozci z Unie a výrobní odvětví nebude mít žádný prospěch, zájem Unie na uložení opatření byl potvrzen v původním šetření. V souladu s článkem 13 základního nařízení je rozšíření vyrovnávacích účinků původních opatření proti obcházení v tomto ohledu oprávněné, pokud jsou původní opatření v platnosti. Účelem rozšíření opatření není v žádném případě znevýhodnit dotčené strany, ale odstranit narušující účinek, který má obcházený dumpingový dovoz z Vietnamu na trh Unie, zavedením rovných podmínek z hlediska cen nebo množství takového dovozu. V každém případě není tvrzení o údajném výlučném vlivu opatření na dovozce podloženo žádnými důkazy ani analýzou.

               (65)

               Jedna další zúčastněná strana (dovozce) předložila připomínky k šetření, v nichž tvrdila, že nebyla informována o zahájení šetření o obcházení platných opatření. V této souvislosti dlužno poznamenat, že tato strana nebyla Komisi před zahájením šetření známa a že oznámení o zahájení bylo zveřejněno prostřednictvím zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

               (66)

               Další dovozce oznámil, že do šesti měsíců předloží důkazy prokazující, že při jeho dovozu zapalovačů nedocházelo k obcházení. Komise podotýká, že všechny zúčastněné strany byly v oznámení o zahájení vyzvány k předložení důkazu během šetření (viz zejména 10., 19. a 20. bod odůvodnění a čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) č. 548/2012). Komise musí šetření v zákonné lhůtě 9 měsíců ukončit, a proto nemůže v této fázi čekat na další podání.

         3.   OPATŘENÍ

               (67)

               Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že ve smyslu čl. 13 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 základního nařízení bylo konečné antidumpingové clo uložené z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z ČLR obcházeno prostřednictvím montážních operací ve Vietnamu.

               (68)

               V souladu s první větou čl. 13 odst. 1 základního nařízení by původní opatření na dovoz dotčeného výrobku měla být rozšířena na dovoz výrobku, který je předmětem šetření, tj. stejného výrobku, avšak zasílaného z Vietnamu, bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Vietnamu či nikoli.

               (69)

               Vzhledem k nespolupráci během tohoto šetření by rozšířenými opatřeními měla být opatření stanovená v čl. 1 odst. 2 nařízení (EC) č. 1458/2007, tj. konečné antidumpingové clo ve výši 0,065 z jednoho zapalovače.

               (70)

               V souladu s čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení, které stanoví, že by se každé rozšířené opatření mělo vztahovat na dovoz výrobků, které vstoupily do Unie na základě celní evidence zavedené zahajovacím nařízením, by měla být z těchto evidovaných případů dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamu vybrána cla. Vzhledem k tomu, že dne 13. prosince 2012 uplynula platnost původních opatření a že evidence byla téhož dne ukončena, by se výběr cel použil pouze do uvedeného data.

         4.   ŽÁDOSTI O OSVOBOZENÍ

               (71)

               Uvedených sedm společností ve Vietnamu, které poskytují odpovědi na dotazníky, požádaly v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení o osvobození od možných rozšířených opatření.

               (72)

               Bylo zjištěno, že všech těchto sedm společností poskytlo nepravdivé nebo zavádějící informace. V souladu s čl. 18 odst. 4 základního nařízení byly tyto společnosti zpraveny o záměru nezohlednit informace, které poskytly, a byla jim poskytnuta lhůta k poskytnutí dodatečných vysvětlení.

               (73)

               Další vysvětlení těchto společností nebyla dostačující na to, aby byl změněn závěr. Z tohoto důvodu byla v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení zjištění týkající se těchto společností založena na dostupných údajích.

               (74)

               S ohledem na povahu nepravdivých a/nebo zavádějících informací uvedenou výše nebylo v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení možné udělit osvobození, o která těchto sedm společností žádalo.

         5.   POSKYTNUTÍ INFORMACÍ

               (75)

               Všem zúčastněným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, které vedly k výše uvedeným závěrům, a bylo jim umožněno, aby se k nim vyjádřily. Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy. Žádný z předložených argumentů nedal podnět ke změně zjištění,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   1.   Konečné antidumpingové clo uložené čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1458/2007 z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky se rozšiřuje na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamu bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu či nikoli, v současnosti kódu KN ex 9613 10 00.
   2.   Clo rozšířené podle odstavce 1 tohoto článku se vybere z dovozu zasílaného z Vietnamu od 27. června 2012 do 13. prosince 2012 bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Vietnamu či nikoli, evidovaného v souladu s článkem 2 nařízení (EU) č. 548/2012 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009.
   3.   Není-li uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 18. března 2013.

            Za Radu

            předseda

         S. COVENEY

      (1)  Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (2)  Úř. věst. L 326, 28.11.1991, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 101, 4.5.1995, s. 38.

      (4)  Úř. věst. L 22, 29.1.1999, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 248, 18.9.2001, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 326, 12.12.2007, s. 1.

      (7)  Úř. věst. C 382, 12.12.2012, s. 12.

      (8)  Úř. věst. L 340, 13.12.2012, s. 37.

      (9)  Úř. věst. L 165, 26.6.2012, s. 37.


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1930 ze dne 4. listopadu 2016, kterým se schvaluje chlorkresol jako stávající účinná látka pro použití v biocidních přípravcích typů 1, 2, 3, 6 a 9 (Text s významem pro EHP )

text:
               5.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 299/29

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2016/1930
   ze dne 4. listopadu 2016,
   kterým se schvaluje chlorkresol jako stávající účinná látka pro použití v biocidních přípravcích typů 1, 2, 3, 6 a 9
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (1), a zejména na čl. 89 odst. 1 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2014 (2) stanoví seznam stávajících účinných látek, které mají být vyhodnoceny, aby mohly být případně schváleny pro použití v biocidních přípravcích. Uvedený seznam zahrnuje chlorkresol.

               (2)

               Chlorkresol byl hodnocen pro použití v přípravcích typu 1 (osobní hygiena), přípravcích typu 2 (dezinfekční prostředky a algicidy, jež nejsou určeny k použití u člověka nebo zvířat), přípravcích typu 3 (veterinární hygiena), přípravcích typu 6 (konzervanty pro produkty v průběhu skladování) a přípravcích typu 9 (konzervační přípravky pro vlákna, kůži, pryž a polymerní materiály), jak jsou popsány v příloze V nařízení (EU) č. 528/2012.

               (3)

               Jako hodnotící příslušný orgán byla určena Francie, která ve dnech 8. října 2013, 15. listopadu 2013 a 18. prosince 2013 předložila zprávy o posouzení spolu s doporučeními.

               (4)

               V souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2014 vypracoval výbor pro biocidní přípravky dne 13. dubna 2016 stanoviska Evropské agentury pro chemické látky a zohlednil v nich závěry, k nimž ve svém hodnocení dospěl hodnotící příslušný orgán.

               (5)

               Podle těchto stanovisek lze předpokládat, že biocidní přípravky typů 1, 2, 3, 6 a 9 obsahující chlorkresol splňují kritéria stanovená v čl. 19 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 528/2012, jsou-li dodrženy určité specifikace a podmínky pro jejich použití.

               (6)

               Je proto vhodné schválit chlorkresol pro použití v biocidních přípravcích typů 1, 2, 3, 6 a 9 s výhradou dodržování určitých specifikací a podmínek.

               (7)

               Před schválením účinné látky by měla být poskytnuta přiměřená lhůta, která zúčastněným stranám umožní přijmout přípravná opatření nutná ke splnění nových požadavků.

               (8)

               Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Chlorkresol se schvaluje jako účinná látka pro použití v biocidních přípravcích typů 1, 2, 3, 6 a 9 s výhradou specifikací a podmínek stanovených v příloze.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 4. listopadu 2016.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 167, 27.6.2012, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2014 ze dne 4. srpna 2014, týkající se pracovního programu systematického přezkumu všech stávajících účinných látek obsažených v biocidních přípravcích, které jsou uvedeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 (Úř. věst. L 294, 10.10.2014, s. 1).

      PŘÍLOHA

                  Obecný název

                  Název podle IUPAC
                  Identifikační čísla

                  Minimální stupeň čistoty účinné látky (1)

                  Datum schválení

                  Datum skončení platnosti schválení

                  Typ přípravku

                  Zvláštní podmínky

                  Chlorkresol

                  Název podle IUPAC:
                  4-chlor-3-methylfenol
                  č. ES: 200-431-6
                  č. CAS: 59-50-7

                  99,8 % w/w

                  1. května 2018

                  30. dubna 2028

                  1

                  Povolení biocidních přípravků podléhají této podmínce:
                  Při hodnocení přípravku se musí věnovat pozornost zejména expozici, rizikům a účinnosti v souvislosti s jakýmkoli použitím, na které se vztahuje žádost o povolení, ale kterým se nezabývalo hodnocení rizik účinné látky na úrovni Unie.

                  2

                  Povolení biocidních přípravků podléhají těmto podmínkám:

                              1)

                              Při hodnocení přípravku se musí věnovat pozornost zejména expozici, rizikům a účinnosti v souvislosti s jakýmkoli použitím, na které se vztahuje žádost o povolení, ale kterým se nezabývalo hodnocení rizik účinné látky na úrovni Unie.

                              2)

                              Vzhledem k rizikům, která byla zjištěna u hodnocených použití, se při hodnocení přípravku musí věnovat pozornost zejména:

                                          a)

                                          průmyslovým a profesionálním uživatelům;

                                          b)

                                          dětem v případě přípravků používaných v soukromé a institucionální oblasti.

                  3

                  Povolení biocidních přípravků podléhají těmto podmínkám:

                              1)

                              Při hodnocení přípravku se musí věnovat pozornost zejména expozici, rizikům a účinnosti v souvislosti s jakýmkoli použitím, na které se vztahuje žádost o povolení, ale kterým se nezabývalo hodnocení rizik účinné látky na úrovni Unie.

                              2)

                              Vzhledem k rizikům, která byla zjištěna u hodnocených použití, se při hodnocení přípravku musí věnovat pozornost zejména:

                                          a)

                                          profesionálním uživatelům;

                                          b)

                                          půdnímu prostředí.

                              3)

                              U přípravků, které mohou vést ke vzniku reziduí v potravinách či krmivech, se ověří potřeba stanovit nové nebo pozměnit stávající maximální limity reziduí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (2) nebo nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 (3) a přijmou se veškerá vhodná opatření ke zmírnění rizik, která zajistí, že příslušné maximální limity reziduí nebudou překročeny.

                  6

                  Povolení biocidních přípravků podléhají těmto podmínkám:

                              1)

                              Při hodnocení přípravku se musí věnovat pozornost zejména expozici, rizikům a účinnosti v souvislosti s jakýmkoli použitím, na které se vztahuje žádost o povolení, ale kterým se nezabývalo hodnocení rizik účinné látky na úrovni Unie.

                              2)

                              Vzhledem k rizikům, která byla zjištěna u hodnocených použití, se při hodnocení přípravku musí věnovat pozornost zejména:

                                          a)

                                          profesionálním uživatelům při přípravě produktu, který má být konzervován, a během použití konzervovaného produktu při výrobě papíru;

                                          b)

                                          malým dětem lezoucím po povrchu, který byl čištěn konzervovaným produktem.

                  9

                  Povolení biocidních přípravků podléhají těmto podmínkám:

                              1)

                              Při hodnocení přípravku se musí věnovat pozornost zejména expozici, rizikům a účinnosti v souvislosti s jakýmkoli použitím, na které se vztahuje žádost o povolení, ale kterým se nezabývalo hodnocení rizik účinné látky na úrovni Unie.

                              2)

                              Vzhledem k rizikům, která byla zjištěna u hodnocených použití, se při hodnocení přípravku musí věnovat pozornost zejména profesionálním uživatelům.

         (1)  Čistota uvedená v tomto sloupci je minimální stupeň čistoty účinné látky hodnocené v souladu s čl. 89 odst. 1 nařízení (EU) č. 528/2012. Účinná látka v přípravku uvedeném na trh může mít stejnou nebo odlišnou čistotu, jestliže bylo prokázáno, že je technicky rovnocenná s hodnocenou účinnou látkou.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 ze dne 6. května 2009, kterým se stanoví postupy Společenství pro stanovení limitů reziduí farmakologicky účinných látek v potravinách živočišného původu, kterým se zrušuje nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 a kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. L 152, 16.6.2009, s. 11).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, 16.3.2005, s. 1).


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1430 ze dne 26. srpna 2016, kterým se po dvou sté padesáté prvé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s organizacemi ISIL (Dá'iš) a Al-Kajdá

text:
               27.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 232/6

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2016/1430
   ze dne 26. srpna 2016,
   kterým se po dvou sté padesáté prvé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s organizacemi ISIL (Dá'iš) a Al-Kajdá
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s organizacemi ISIL (Dá'iš) a Al-Kajdá (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 písm. a) a čl. 7a odst. 5 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.

               (2)

               Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 22. srpna 2016 rozhodl o změně jednoho záznamu v seznamu osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů. Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 by proto měla být odpovídajícím způsobem aktualizována,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 26. srpna 2016.

            Za Komisi,

            jménem předsedy,

            vedoucí Služby nástrojů zahraniční politiky

      (1)  Úř. věst. L 139, 29.5.2002, s. 9.

      PŘÍLOHA
      V příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 se položka „Dawood Ibrahim Kaskar (také znám jako a) Dawood Ebrahim, b) Sheikh Dawood Hassan, c) Abdul Hamid Abdul Aziz, d) Anis Ibrahim, e) Aziz Dilip, f) Daud Hasan Shaikh Ibrahim Kaskar, g) Daud Ibrahim Memon Kaskar, h) Dawood Hasan Ibrahim Kaskar, i) Dawood Ibrahim Memon, j) Dawood Sabri, k) Kaskar Dawood Hasan, l) Shaikh Mohd Ismail Abdul Rehman, m) Dowood Hassan Shaikh Ibrahim, n) Ibrahim Shaikh Mohd Anis, o) Shaikh Ismail Abdul, p) Hizrat). Titul: a) Sheikh, b) Shaikh. Adresa: a) White House, Near Saudi Mosque, Clifton, Karáčí, Pákistán, b) House Nu 37 – 30th Street – Defence Housing Authority, Karáčí Pákistán. Datum narození: 26.12.1955. Místo narození: a) Bombaj, b) Ratnagiri, Indie. Státní příslušnost: indická. Číslo pasu: a) A-333602 (indický cestovní pas vydaný dne 4.6.1985 v Bombaji, Indie), b) M110522 (indický cestovní pas vydaný dne 13.11.1978 v Bombaji, Indie), c) R841697 (indický cestovní pas vydaný dne 26.11.1981 v Bombaji), d) F823692 (RIJÁD) (indický cestovní pas vydaný Generálním konzulátem Indie v Rijádu dne 2.9.1989), e) A501801 (BOMBAJ) (indický cestovní pas vydaný dne 26.7.1985), f) K560098 (BOMBAJ) (indický cestovní pas vydaný dne 30.7.1975), g) V57865 (BOMBAJ) (cestovní pas vydaný dne 3.10.1983), h) P537849 (BOMBAJ) (cestovní pas vydaný dne 30.7.1979), i) A717288 (ZNEUŽITÍ) (cestovní pas vydaný dne 18.8.1985 v Dubaji, j) G866537 (ZNEUŽITÍ) (pákistánský cestovní pas vydaný dne 12.8.1991 v Rawalpindi), k) C-267185 (vydaný v Karáčí v červenci 1996), l) H-123259 (vydaný v Rawalpindi v červenci 2001), m) G-869537 (vydaný v Rawalpindi), n) KC-285901. Další údaje: indická vláda zrušila platnost cestovního pasu č. A-333602. Datum zařazení na seznam podle čl. 2a odst. 4 písm. b): 3.11.2003.“ v oddílu „Fyzické osoby“ nahrazuje tímto:

         „Dawood Ibrahim Kaskar (také znám jako a) Dawood Ebrahim, b) Sheikh Dawood Hassan, c) Abdul Hamid Abdul Aziz, d) Anis Ibrahim, e) Aziz Dilip, f) Daud Hasan Shaikh Ibrahim Kaskar, g) Daud Ibrahim Memon Kaskar, h) Dawood Hasan Ibrahim Kaskar, i) Dawood Ibrahim Memon, j) Dawood Sabri, k) Kaskar Dawood Hasan, l) Shaikh Mohd Ismail Abdul Rehman, m) Dowood Hassan Shaikh Ibrahim, n) Ibrahim Shaikh Mohd Anis, o) Shaikh Ismail Abdul, p) Hizrat), q) Dawood Bhai, r) Sheikh Farooqi, s) Bada Seth, t) Bada Bhai, u) Iqbal Bhai, v) Mucchad, w) Haji Sahab). Titul: Sheikh. Adresa: a) White House, Near Saudi Mosque, Clifton, Karáčí, Pákistán, b) House Nu 37 – 30th Street – Defence Housing Authority, Karáčí Pákistán, c) okázalý bungalov v kopcovité oblasti Noorabad v Karáčí. Datum narození: 26.12.1955. Místo narození: Kher, Ratnagiri, Maharashtra, Indie. Státní příslušnost: indická. Číslo pasu: a) A-333602 (indický cestovní pas vydaný dne 4.6.1985 v Bombaji, Indie), b) M110522 (indický cestovní pas vydaný dne 13.11.1978 v Bombaji, Indie), c) R841697 (indický cestovní pas vydaný dne 26.11.1981 v Bombaji), d) F823692 (DŽIDDA) (indický cestovní pas vydaný Generálním konzulátem Indie v Džiddě dne 2.9.1989), e) A501801 (BOMBAJ) (indický cestovní pas vydaný dne 26.7.1985), f) K560098 (BOMBAJ) (indický cestovní pas vydaný dne 30.7.1975), g) V57865 (BOMBAJ) (cestovní pas vydaný dne 3.10.1983), h) P537849 (BOMBAJ) (cestovní pas vydaný dne 30.7.1979), i) A717288 (ZNEUŽITÍ) (cestovní pas vydaný dne 18.8.1985 v Dubaji, j) G866537 (ZNEUŽITÍ) (pákistánský cestovní pas vydaný dne 12.8.1991 v Rawalpindi), k) C-267185 (vydaný v Karáčí v červenci 1996), l) H-123259 (vydaný v Rawalpindi v červenci 2001), m) G-869537 (vydaný v Rawalpindi), n) KC-285901. Další údaje: a) indická vláda zrušila platnost cestovního pasu č. A-333602, b) jméno otce je Sheikh Ibrahim Ali Kaskar, jméno matky je Amina Bi, jméno manželky je Mehjabeen Shaikh. Datum zařazení na seznam podle čl. 7d odst. 2 písm. i): 3.11.2003.“


title: Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/26 ze dne 7. ledna 2015 , kterým se stanoví koeficient přidělení použitelný pro množství, na něž se vztahují žádosti o dovozní licence podané od 1. do 2. ledna 2015 v rámci celních kvót otevřených prováděcím nařízením (EU) č. 416/2014 pro některé obiloviny pocházející z Ukrajiny

text:
               8.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 4/22

         PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/26
   ze dne 7. ledna 2015,
   kterým se stanoví koeficient přidělení použitelný pro množství, na něž se vztahují žádosti o dovozní licence podané od 1. do 2. ledna 2015 v rámci celních kvót otevřených prováděcím nařízením (EU) č. 416/2014 pro některé obiloviny pocházející z Ukrajiny
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 188 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 416/2014 (2) otevřelo celní kvóty pro dovoz některých obilovin pocházejících z Ukrajiny.

               (2)

               V čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 416/2014 je stanoveno, že v období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015 činí množství pro kvótu s pořadovým číslem 09.4308 400 000 tun.

               (3)

               Množství, na něž se vztahují žádosti o dovozní licence podané od 1. ledna 2015 do 2. ledna 2015 13:00 hodin bruselského času, jsou v případě kvóty s pořadovým číslem 09.4308 vyšší než dostupná množství. Je proto nutné vymezit rozsah vydávání dovozních licencí stanovením koeficientu přidělení, který se použije na množství požadovaná pro příslušnou kvótu, v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1301/2006 (3).

               (4)

               Pro toto kvótové období je rovněž nutné zastavit vydávání dovozních licencí na celní kvótu s pořadovým číslem 09.4308, na niž se vztahuje prováděcí nařízení (EU) č. 416/2014.

               (5)

               Aby byla zaručena účinnost tohoto opatření, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,

         PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
   Článek 1
   1.   Na množství, na něž se vztahují žádosti o dovozní licence pro kvótu s pořadovým číslem 09.4308 uvedenou v příloze prováděcího nařízení (EU) č. 416/2014, které byly podány od 1. ledna 2015 do 2. ledna 2015 13:00 hodin bruselského času, se použije koeficient přidělení 7,385870 % v případě žádostí podaných v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.4308.
   2.   Podávání nových žádostí o licence v rámci kvóty s pořadovým číslem 09.4308, která je uvedena v příloze prováděcího nařízení (EU) č. 416/2014, se pro stávající kvótové období pozastavuje od 2. ledna 2015 13:00 hodin bruselského času.
   Článek 2
   Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
      V Bruselu dne 7. ledna 2015.

            Za Komisi,

            jménem předsedy,

         Jerzy PLEWA

            generální ředitel pro zemědělství a rozvoj venkova

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671.

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 416/2014 ze dne 23. dubna 2014 o otevření a správě celních kvót pro dovoz některých obilovin pocházejících z Ukrajiny (Úř. věst. L 121, 24.4.2014, s. 53).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1301/2006 ze dne 31. srpna 2006, kterým se stanoví společná pravidla ke správě dovozních celních kvót pro zemědělské produkty, které podléhají režimu dovozních licencí (Úř. věst. L 238, 1.9.2006, s. 13).