               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání o dohodách mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích států pro justiční spolupráci v trestních věcech

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI DOPORUČENÍ

               V globalizovaném světě, kde má závažná trestná činnost a terorismus stále více nadnárodní a polyvalentní charakter, by orgány pro vymáhání práva a justiční orgány měly být plně vybaveny ke spolupráci s externími partnery, aby zajistily bezpečnost občanů ve svých zemích. Eurojust by proto měl mít v rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů možnost spolupracovat s justičními orgány třetích zemí a vyměňovat si s nimi osobní údaje. V současné době má Eurojust uzavřeny dohody o spolupráci, které umožňují výměnu osobních údajů s Černou Horou, Ukrajinou, Moldavskem, Lichtenštejnskem, Švýcarskem, Severní Makedonií, USA, Islandem, Norskem, Gruzií, Albánií a Srbskem. Podle čl. 80 odst. 5 nařízení 2018/1727
                  1
                (nařízení o Eurojustu) zůstávají tyto dohody o spolupráci nadále platné.

               Od data použitelnosti nařízení o Eurojustu, tj. od dne 12. prosince 2019, a v souladu se Smlouvou odpovídá Komise, jménem Unie, za sjednávání mezinárodních dohod se třetími zeměmi o spolupráci a výměně osobních údajů s Eurojustem. Eurojust může, je-li to nezbytné pro plnění jeho úkolů, v souladu s kapitolou V nařízení o Eurojustu navázat a udržovat spolupráci s vnějšími partnery na základě pracovních ujednání. Ta nicméně sama o sobě nemohou být právním základem pro výměnu osobních údajů.

               S ohledem na politickou strategii, operativní potřeby justičních orgánů v celé EU a potenciální přínosy užší spolupráce v této oblasti se Komise domnívá, že je nutné zahájit v nejbližší budoucnosti jednání s deseti třetími zeměmi s cílem upravit způsob spolupráce s těmito zeměmi.

               Komise provedla posouzení prioritních zemí, přičemž zohlednila operativní potřeby Eurojustu. Z návrhu strategie vnějších vztahů Eurojustu, který byl Komisi předložen k přezkoumání, vyplývá, že Eurojust konstatoval konkrétní operativní potřeby v oblasti spolupráce s Alžírskou demokratickou a lidovou republikou, Argentinskou republikou, Bosnou a Hercegovinou, Kolumbijskou republikou, Egyptskou arabskou republikou, Státem Izrael, Jordánským hášimovským královstvím, Libanonskou republikou, Marockým královstvím, Tuniskou republikou a Tureckou republikou. Jako další prioritní třetí státy označil Eurojust Brazilskou federativní republiku, Čínskou lidovou republiku, Kanadu, Spojené arabské emiráty, Nigerijskou federativní republiku, Panamskou republiku, Spojené státy mexické a Ruskou federaci.

               Ačkoli Komise uvedené operativní potřeby uznává, je zřejmé, že jejich intenzita není stejná. Stávající úroveň spolupráce závisí na různých faktorech, jako je dostupnost kontaktního místa Eurojustu v dotčené zemi. Vzhledem k omezeným zdrojům není možné, aby Komise zahájila jednání se všemi těmito třetími státy zároveň, proto se má za to, že bude třeba stanovit priority. První prioritou by pro Komisi mělo být posílení spolupráce s kandidátskými zeměmi a potenciálními kandidáty, neboť tyto třetí státy by měly být nejlépe připraveny vést justiční spolupráci v trestních věcech na vysoké úrovni jako součást acquis EU. Stanoviska Komise týkající se Bosny a Hercegoviny a Turecka byla vyjádřena v pravidelných zprávách Komise za rok 2020
                  2
               . V obou případech je uzavření mezinárodní dohody, která by umožňovala výměnu osobních údajů s Eurojustem, podmíněno tím, že země musí provést nezbytné úpravy v příslušných právních předpisech o ochraně osobních údajů.

               Druhou prioritou by mělo být posílení spolupráce s dalšími třetími zeměmi, které nepožádaly o členství v Unii, ale mají potenciálně vysoký bezpečnostní dopad na Evropu z geografických důvodů, např. země v regionu Středního východu a severní Afriky. Jak je uvedeno výše, z operačních důvodů jsou pro Eurojust třetími zeměmi s vysokou prioritou všechny země tohoto regionu. Jejich výběr je rovněž v souladu s globální strategií zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie
                  3
               .

               Třetí prioritou by měla být co největší soudržnost ve vztazích agentur působících v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí se třetími zeměmi, zejména mezi Europolem a Eurojustem, čímž by zajistila případná návaznost mezi vymáháním práva a justiční spoluprací. Komise – jménem Europolu – v současné době usiluje o uzavření dohod s osmi z deseti výše uvedených zemí. Komise zvažuje, že by v případě, že je to možné a proveditelné, bylo vhodné usilovat o to, aby se do budoucích jednání zapojil jak Eurojust, tak Europol, díky čemuž by tato jednání mohla být pro dotčené třetí země zajímavější.

               V tomto kontextu Komise proto doporučuje Radě, aby ji v první řadě zmocnila k jednání s těmito třetími státy: Arménie, Alžírsko, Bosna a Hercegovina, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maroko, Tunisko a Turecko. Arménie nedávno oznámila Eurojustu své přání navázat s ním vztahy založené na spolupráci.

               Politické souvislosti

               Arménie

               Arménie je vzhledem ke svému strategickému umístění v oblasti jižního Kavkazu důležitým partnerem EU v rámci Východního partnerství. V roce 2017 podepsala s EU dohodu o komplexním a posíleném partnerství, která se mimo jiné týká sbližování právních předpisů v důležitých odvětvích, jako je životní prostředí, energetika, doprava a ochrana spotřebitele. V roce 2012 podepsaly Arménie a EU dohodu o zjednodušení vízového režimu a v roce 2013 dohodu o zpětném přebírání osob. Po pokojené demokratické revoluci v roce 2018 zahájila Arménie proces reforem, jehož cílem je zlepšit právní stát a životní úroveň, včetně reformy justice a boje proti korupci. Nová vláda zdůraznila společné hodnoty s EU a dohodu s EU označila za plán reforem na domácí úrovni. Arménie je členem Eurasijské hospodářské unie vedené Ruskem a Organizace Smlouvy o kolektivní bezpečnosti. EU provádění justičních a antikorupčních reforem podporuje prostřednictvím dialogu o politice v oblasti justice mezi EU a Arménií. Výsledkem je přijetí reformních strategií v souladu s evropskými normami v roce 2019. Jejich provádění bude podpořeno z programu ve výši 30 milionů EUR v rámci rozpočtových prostředků na rok 2020.

               Alžírsko

               Alžírsko je pro EU strategickým partnerem, a to jednak díky své poloze v oblasti Magrebu, a jednak díky úloze, kterou hraje na regionální úrovni a v Africké unii. Ze strategického hlediska je Alžírsko kontaktním místem ve Středomoří a klíčovým hráčem při stabilizaci situace v sahelsko-saharské oblasti. Země je v boji proti terorismu na svém území velmi aktivní.

               Priority partnerství mezi EU a Alžírskem byly přijaty v březnu 2017 a zahrnují migraci a bezpečnost. V říjnu 2017 se mezi EU a Alžírskem uskutečnil neformální dialog na vysoké úrovni o boji proti terorismu a regionální bezpečnosti, kterým strany daly najevo svou ochotu posílit dvoustrannou spolupráci v oblasti bezpečnosti a boje proti terorismu. Byly určeny zejména tyto kritické oblasti, jež mají vysoký potenciál spolupráce: deradikalizace; spolupráce mezi Europolem a Alžírskem, boj proti organizované trestné činnosti, včetně nedovoleného obchodu s palnými zbraněmi a kyberkriminality, boj proti financování terorismu a forenzní vyšetřování.

               Alžírsko i EU jsou členy Globálního fóra pro boj proti terorismu. Jedno z regionálních a EU podporovaných středisek excelence pro zmírňování rizik v chemické, biologické, radiologické a jaderné oblasti (CBRN) sídlí v Alžíru.

               Bosna a Hercegovina

               Bosna a Hercegovina je pro Evropskou unii klíčový partner. Bosna a Hercegovina byla společně s dalšími zeměmi západního Balkánu na summitu Evropské rady v Soluni v červnu 2003 označena za potenciálního kandidáta na členství v EU.

               V únoru 2016 požádala Bosna a Hercegovina o členství v EU a v září 2016 vyzvala Evropská rada Evropskou komisi, aby předložila své stanovisko k opodstatněnosti této žádosti. Komise v květnu 2019 přijala své stanovisko a doprovodnou analytickou zprávu ohledně žádosti Bosny a Hercegoviny o členství v EU
                  4
               . Ve stanovisku je uvedeno 14 klíčových priorit, které má Bosna a Hercegovina splnit, aby mohla být doporučena pro zahájení přístupových jednání; priority se týkaly oblasti demokracie/funkčnosti, právního státu, základních práv a reformy veřejné správy.

               Bosna a Hercegovina podepsala v roce 2018 společný akční plán EU a západního Balkánu pro boj proti terorismu, ve kterém jsou stanoveny konkrétní kroky pro posílenou spolupráci při boji proti terorismu a předcházení radikalizaci v příštích dvou letech
                  5
               . V souvislosti s tím probíhá mezi EU a Bosnou a Hercegovinou pravidelný politický dialog o boji proti terorismu. Zaměřuje se na provádění strategického rámce a vnitřní koordinaci – zejména na předcházení násilnému extremismu, ukládání odpovídajících trestů zahraničním teroristickým bojovníkům a jejich následné začlenění do společnosti, na obchodování se zbraněmi, ochranu hranic, financování terorismu a regionální a mezinárodní spolupráci, pokud jde o plné uplatňování dohody s Europolem a o uzavření dohody s Eurojustem.

               S cílem zahájit jednání o uzavření dohody o spolupráci začala Bosna a Hercegovina v roce 2014 se zřizováním kontaktních míst pro Eurojust. Následně byla rovněž zřízena skupina odborníků pro přípravu práce ve fázi před zahájením jednání o dohodě o spolupráci. Poté, co v prosinci 2019 vstoupilo v platnost nové nařízení o Eurojustu, zaslaly bosenské orgány v dubnu 2020 Eurojustu dopis, ve kterém vyjádřily, že mají zájem zahájit formalizaci své spolupráce prostřednictvím pracovního ujednání.

               Egypt

               Egypt je důležitým partnerem EU a mohl by hrát hlavní úlohu při prosazování míru, prosperity a stability v regionu jižního sousedství. Obecný rámec pro spolupráci mezi EU a Egyptem stanoví dohoda o přidružení, která je v platnosti od roku 2004. Ve společně dohodnutých prioritách partnerství mezi EU a Egyptem na období 2017–2020 byly stanoveny hlavní oblasti spolupráce. Mezi ně mimo jiné patří: 1) rozvoj udržitelného a moderního hospodářství a sociální oblasti v Egyptě; 2) posílení spolupráce v oblasti zahraniční politiky; 3) posílení spolupráce v procesu stabilizace, zejména v oblasti řádné správy věcí veřejných, lidských práv, bezpečnosti a migrace
                  6
               .

               V prioritách je zmíněn možný rozvoj justiční spolupráce v trestních a občanských věcech. Na 7. zasedání podvýboru pro spravedlnost a bezpečnost v listopadu 2019 vedly obě strany komplexní dialog ohledně řady otázek společného zájmu, zejména ohledně justiční spolupráce, boje proti terorismu, drogám a organizované trestné činnosti
                  7
               . Na druhém jednání v rámci dialogu mezi EU a Egyptem o migraci, které se uskutečnilo v červenci 2019, označil Eurojust převaděčství migrantů jako potenciální oblast, do které by se mohly zapojit egyptské orgány pro justiční spolupráci a vymáhání práva.

               EU uznává klíčovou úlohu Egypta pro regionální bezpečnost a stabilitu, řízení migrace a úsilí v boji proti terorismu a připomíná, že při řešení této otázky je zapotřebí plně dodržovat mezinárodní právo v oblasti lidských práv. Na zasedání Rady OSN pro lidská práva dne 10. března 2020 EU připomněla význam respektování svobody projevu online a offline, médií, pokojného shromažďování a svobody sdružovat se s jinými v Egyptě a potřebu zastavit nepřiměřené omezování prostoru pro občanskou společnost, mimo jiné prostřednictvím zmrazení majetku, omezením cestování a dlouhých vyšetřovacích vazeb
                  8
               .

               Izrael

               Právní rámec pro vztahy mezi EU a Izraelem stanoví dohoda o přidružení mezi EU a Izraelem
                  9
               , která je v platnosti od roku 2000. Akční plán EU-Izrael, který pokrývá všechny oblasti spolupráce, pochází z roku 2005 a Rada jeho platnost jednomyslným rozhodnutím prodloužila do konce roku 2018
                  10
               .

               Jak pro EU, tak pro Izrael je prioritou boj proti bezpečnostním hrozbám a v rámci dialogu se nechaly slyšet, že účinná spolupráce je v jejich společném zájmu. Jednou z důležitých oblastí spolupráce je boj proti terorismu: proběhla již tři kola dialogu mezi EU a Izraelem o boji proti terorismu a o bezpečnosti – v březnu 2015, září 2016 a červnu 2018. Na těchto jednáních se strany dohodly na spolupráci v oblastech, jako jsou boj proti násilnému extremismu, financování terorismu a nekonvenčnímu terorismu, bezpečnost letectví a dopravy a kyberkriminalita.

               Izrael vyjádřil zájem o posílení spolupráce s agenturami EU v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí. EU a Izrael projednávají otázky justiční spolupráce v občanských a trestních věcech v rámci každoročního podvýboru pro spravedlnost a vnitřní věci. Poslední jednání se uskutečnilo v prosinci 2019.

               Izrael je zahrnut do čtyřleté strategie spolupráce, kterou s ohledem na operativní potřeby agentury připravil Eurojust. V rámci dialogu vedeném s EU Izrael zopakoval názor, že síť Eurojustu je velmi důležitým nástrojem.

               V souladu se závěry Rady z roku 2012
                  11
                má být do všech dohod podepsaných s Izraelem zahrnuta „územní doložka“, která výslovně omezuje oblast působnosti na samotný Izrael a vylučuje okupovaná území: „Ve všech dohodách mezi Státem Izrael a EU musí být jednoznačně a výslovně uvedeno, že se nevztahují na území, která Izrael obsadil v roce 1967“
                  12
               .

               Jordánsko

               Jordánsko je pro EU klíčovým partnerem zejména díky své úloze při prosazování stability, umírněnosti a tolerance mezi různými náboženstvími na Blízkém východě. Jordánsko čelí složitým hospodářským, sociálním a bezpečnostním výzvám. Zejména tato země poskytuje útočiště více než 650 000 registrovaných syrských uprchlíků (přibližně 10 % jordánského obyvatelstva před krizí v Sýrii) a dalším skupinám uprchlíků.

               EU a Jordánsko mají silné partnerství v mnoha oblastech a od roku 2002 jsou stranami dohody o přidružení (rozšířený status od roku 2010).

               EU a Jordánsko přijaly v prosinci 2016 jako rámec politiky platný do 31. prosince 2020 priority partnerství EU a Jordánska a pakt mezi EU a Jordánskem 2016–2018
                  13
               . Prostřednictvím priorit partnerství EU a Jordánsko potvrdily ambice a pokročily v posilování spolupráce na třech hlavních pilířích společného zájmu: 1) zahraniční a bezpečnostní politika, včetně boje proti terorismu a předcházení násilnému extremismu; 2) ekonomická oblast, kde je cílem udržet makroekonomickou stabilitu Jordánska a posílit jeho sociální a hospodářský rozvoj; 3) posilování správy věcí veřejných, právního státu, demokratických reforem a lidských práv. Jednání podvýboru EU-Jordánsko pro spravedlnost a bezpečnost, které se konalo dne 15. února 2018 v Ammánu, bylo příležitostí k dalšímu projednání otázky možného posílení justiční spolupráce mezi EU a Jordánskem.

               Pakt mezi EU a Jordánskem zahrnuje vzájemné závazky, kterými obě strany plní přísliby učiněné v únoru 2016 na londýnské konferenci na podporu Sýrie a okolního regionu. Tyto závazky byly posíleny na bruselské konferenci na podporu budoucnosti Sýrie a okolního regionu dne 5. dubna 2017, a to mimo jiné s cílem posílit odolnost Jordánska v souvislosti s dopadem syrské krize
                  14
               .

               Jordánsko zůstává pro EU klíčovým partnerem na Blízkém východě a je důležité, aby se i nadále konstruktivně podílelo na stabilitě regionu. Země je vystavena neustálým četným tlakům, mezi něž patří situace v regionu, hospodářské a sociální problémy. Dlouhodobě hostí velký počet syrských uprchlíků. Tlak na zdravotnictví značně zvýšila pandemie onemocnění COVID-19, která způsobuje i další významné socioekonomické problémy.

               Libanon

               EU a Libanon čelí společným problémům, které souvisejí s vleklými krizemi a nestabilitou v regionu. Partnerství mezi EU a Libanonem je silné a zahrnuje řadu oblastí, jak je uvedeno v dohodě o přidružení, která platí od roku 2006
                  15
               . Libanon se potýká s vážnými politickými, hospodářskými, sociálními a bezpečnostními problémy, zejména s nebývalou hospodářskou a finanční krizí, která je umocněna dopadem pandemie onemocnění COVID-19. Kromě systémových nedostatků vytváří tlak na libanonské instituce a infrastrukturu již devět let trvající konflikt v Sýrii, který má nepříznivý dopad na jeho sociálně-ekonomickou stabilitu. Vedle asi 300 000 palestinských uprchlíků, kteří se již na území Libanonu nacházeli, poskytuje útočiště více než jednomu milionu registrovaných uprchlíků ze Sýrie, což z něj činí zemi s nejvyšším podílem uprchlíků na obyvatele na světě.

               EU a Libanon také v roce 2016 podepsaly pakt obsahující vzájemné závazky a prioritní opatření ke zlepšení životních podmínek syrských uprchlíků i osob, které je přijímají, v souladu s prohlášením o záměru učiněným v roce 2016 na konferenci v Londýně
                  16
               . Obnovené závazky přijaté na konferencích v Bruselu (2017 až 2020) k podpoře budoucnosti Sýrie a okolního regionu posílily tuto sdílenou odpovědnost při řešení dopadů syrské krize. Partnerství mezi EU a Libanonem je silné a zahrnuje spolupráci v mnoha oblastech, které jsou uvedeny v dohodě o přidružení. Dne 11. listopadu 2016 přijaly EU a Libanon priority partnerství, ve kterých je stanoven rámec politiky na období let 2016–2020
                  17
               .

               Tyto priority partnerství jsou vyjádřením odhodlání prohlubovat vazby a jsou založeny na třech pilířích společného zájmu a výzev: 1) bezpečnost a boj proti terorismu; 2) správa věcí veřejných a právní stát; 3) podpora růstu a pracovních příležitostí. Na jednání skupiny pro bezpečnost a spravedlnost, které se dne 3. října 2018 konalo v Bejrútu, EU a Libanon připomenuly význam otázek bezpečnosti a spravedlnosti jako nedílnou součástí partnerství mezi oběma stranami. Dohodly se, že bude dále posílena justiční spolupráce a že za tímto účelem budou prozkoumány možnosti posílení spolupráce s Eurojustem.

               Libanon se v současné době potýká se závažnými socioekonomickými problémy, které se prohlubují v důsledku syrského konfliktu a pandemie COVID-19.

               Maroko

               Maroko je důležitým sousedem a partnerem EU. Ve stále proměnlivějším regionálním kontextu představuje prvek stability v Maghrebu a potenciální most mezi Evropou a subsaharskou Afrikou. Během více než padesáti let vybudovaly EU a Marocké království dlouhodobé partnerství, které se opírá o řadu politických a hospodářských dohod. V roce 1996 podepsaly Maroko a EU Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení, která vstoupila v platnost v roce 2000
                  18
               . Posílily bilaterální vztahy v řadě oblastí, včetně politické a bezpečnostní spolupráce, hospodářských a finančních vztahů, sociálních vztahů a lidských vazeb. Od roku 2008 má Maroko také rozšířený status v rámci evropské politiky sousedství. Akční plán pro provádění rozšířeného statusu na období 2013–2017, který byl prodloužen v letech 2018 a 2019, pokrývá širokou škálu oblastí spolupráce, včetně spolupráce v oblasti justice a vnitřních věcí, jako je boj proti sítím organizované trestné činnosti, správa hranic nebo justiční a policejní spolupráce.

               Po zpomalení dvoustranných vztahů v důsledku rozsudku Evropského soudního dvora z prosince 2015
                  19
                týkajícím se geografické působnosti dohody o přidružení, EU a Maroko dotčené právní nástroje znovu projednaly s ohledem na judikaturu Soudního dvora a dohodly se, že své partnerství obnoví počínaje rokem 2019. Toto obnovení bylo oficiálně potvrzeno dne 27. června 2019 na 14. zasedání Rady přidružení, během kterého bylo přijato ambiciózní společné politické prohlášení
                  20
               . Stanoví se v něm několik klíčových oblastí, ve kterých chtějí Maroko a EU v nadcházejících letech posílit svou spolupráci. Konkrétně se jedná o čtyři strategické oblasti: hodnoty; hospodářská a sociální soudržnost; znalosti; bezpečnost a o dvě klíčové horizontální osy (mobilita/migrace a klima/životní prostředí).

               Obnovení vztahů taktéž umožnilo opětovné otevření dialogu v rámci struktur zřízených dohodou zakládající přidružení, jejíž podvýbory zahrnují dialog v celé řadě oblastí, jako je spravedlnost a bezpečnost nebo politická spolupráce. Současně byla značně posílena operativní spolupráce v oblastech souvisejících s bezpečností a správou hranic, včetně boje proti převaděčství migrantů, obchodování s lidmi a dalšími zločineckými sítěmi. Maroko kromě toho rozvíjí úzkou dvoustrannou spolupráci s členskými státy EU v oblasti boje proti terorismu. Maroko je členem celosvětové koalice proti Dá’iš a od roku 2016 spolupředsedá Globálnímu fóru pro boj proti terorismu. V Maroku se rovněž nachází jedno z regionálních středisek excelence pro oblast CBRN financovaných z EU.

               Tunisko

               Tunisko je pro EU významným partnerem, příkladem přechodu k demokracii a pilířem stability v regionu. Historie vztahů mezi EU a Tuniskem se začala psát v roce 1976. Významným zlomem byl podpis dohody o přidružení mezi Tuniskem a EU v roce 1995, která zavedla užší vazby ve všech oblastech spolupráce
                  21
               . Po revoluci v roce 2011 uzavřely EU a Tunisko privilegované partnerství (2012) zahrnující posílenou hospodářskou a obchodní integraci a partnerství v oblasti mobility
                  22
               . EU od roku 2011 Tunisko výrazně podporuje politicky i finančně a zdvojnásobila svou finanční pomoc, díky čemuž je Tunisko jedním z hlavních příjemců podpory EU na obyvatele. EU velmi podporuje konsolidaci demokratického přechodu v Tunisku a realizaci relevantních probíhajících politických a hospodářských reforem.

               Bezpečnostní situace je však i nadále citlivá, zejména v důsledku nestabilního regionálního prostředí. EU se zavázala zintenzívnit rozsáhlou spolupráci s Tuniskem v oblasti bezpečnosti, boje proti terorismu a předcházení násilné radikalizaci a extremismu, včetně posílení spolupráce Tuniska s příslušnými agenturami a subjekty EU, zejména s Europolem. V posledních letech byla vytvořena dvě operativní/strategická partnerství, první mezi tuniskou národní gardou a Evropskými policejními sbory ohledně kapacit boje proti terorismu a druhé mezi policejní akademií Carthage Salamboand a Agenturou EU pro vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (CEPOL).

               Od roku 2017 značně narůstá organizované převaděčství migrantů. Zásadní význam má vedení soudních řízení proti převaděčům/pašerákům a EU je nadále odhodlána poskytovat specializovanou podporu prostřednictvím Eurojustu a Europolu. Za tímto účelem je důležité sdílení informací a analýz. Dalším odvětvím, kde by posílená spolupráce byla rovněž velmi přínosná, je spolupráce v oblasti podvodů s doklady, což je oblast trestné činnosti, která s převaděčstvím souvisí.

               Turecko

               Turecko je pro Evropskou unii klíčový partner. V prosinci 1999 udělila Evropská rada Turecku status kandidátské země a v říjnu 2005 byla zahájena jednání o přistoupení
                  23
               .

               Na vrcholné schůzce mezi EU a Tureckem konané dne 29. listopadu 2015 bylo dohodnuto rozšíření a posílení politického dialogu ve všech oblastech, včetně zahraniční a bezpečnostní politiky, migrace a boje proti terorismu
                  24
               . Turecko a EU znovu potvrdily své odhodlání bojovat proti hrozbě, kterou představuje Dá’iš, jakož i proti hrozbě, kterou nadále představuje Strana pracujících Kurdistánu (PKK)
                  25
               . Prohlášení EU a Turecka, které bylo dojednáno dne 18. března 2016, se týkalo migrační krize
                  26
               . Dne 9. března 2020 se předseda Evropské rady a předsedkyně Komise setkali s prezidentem Turecka a dohodli se, že provádění prohlášení EU a Turecka by mělo být posíleno
                  27
               .

               Prohlubování spolupráce s Eurojustem je důležité v kontextu plnění všech zbývajících požadavků plánu na uvolnění vízového režimu. Evropská unie zahájila s Tureckem dialog o uvolnění vízového režimu dne 16. prosince 2013. Dialog o uvolnění vízového režimu vychází z plánu, který stanoví kritéria, jež musí Turecko splnit, aby mohlo být zařazeno na seznam zemí s bezvízovým stykem.

               V mezidobí Turecko a Eurojust zřídily kontaktní místa, jež mají usnadnit výměnu informací, které nejsou citlivé. Turecká kontaktní místa se rovněž účastní jednání evropské soudní sítě. Eurojust a turecké orgány si vyměnily dopisy o další praktické spolupráci. V dopisu ze dne 2. května 2016 turecké orgány Eurojustu formálně potvrdily svůj záměr co nejdříve uzavřít dohodu o spolupráci a v mezidobí zintenzivnit praktickou spolupráci. Zásadní bude, aby turecká kontaktní místa rychle odpovídala a reagovala na žádosti o informace a spolupráci, které jí budou zaslány prostřednictvím Eurojustu, a aby se účastnila strategických jednání o organizované trestné činnosti a terorismu. Eurojust tureckým orgánům odpověděl dne 3. května 2016, pozval Turecko k účasti na svém taktickém jednání věnovaném otázkám terorismu a dále navrhoval, aby se turečtí soudci a státní zástupci aktivně účastnili akcí týkajících se posílené spolupráce v trestních věcech a sdílení informací a osvědčených postupů. Jednání v posledních letech nepokračovala, ale v roce 2019 došlo k obnovení kontaktů.

               2.PRÁVNÍ STRÁNKA DOPORUČENÍ

               Nařízení (EU) 2018/1727 o Agentuře Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) stanoví právní rámec pro Eurojust, zejména jeho cíle, úkoly, oblast působnosti, ustanovení o ochraně údajů a způsoby spolupráce s externími partnery.

               Toto doporučení je s ustanoveními nařízení o Eurojustu v souladu.

               Jeho cílem je, aby Rada zmocnila Komisi k jednání o budoucích dohodách jménem EU. Právním základem pro to, aby Rada dala zmocnění k zahájení jednání, je čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU.

               V souladu s článkem 218 Smlouvy o fungování Evropské unie je Komise jmenována vyjednavačem Unie pro jednání o dohodě mezi Evropskou unií a třetími zeměmi uvedenými v tomto doporučení o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích zemí pro justiční spolupráci v trestních věcech.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o zmocnění k zahájení jednání o dohodách mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích států pro justiční spolupráci v trestních věcech

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1727
                  28
                bylo přijato dne 14. listopadu 2019 a je použitelné ode dne 12. prosince 2019.

               (2)Uvedené nařízení, a zejména jeho článek 56 stanoví obecné zásady pro předávání osobních údajů z Agentury Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) třetím zemím a mezinárodním organizacím. Eurojust může předávat osobní údaje třetí zemi na základě mezinárodní dohody uzavřené mezi Unií a danou třetí zemí podle článku 218 SFEU, která stanoví dostatečné záruky ve vztahu k ochraně soukromí, základních práv a svobod fyzických osob.

               (3)Měla by být zahájena jednání za účelem uzavření takových dohod mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem.

               (4)V případě potřeby by Komise měla mít možnost konzultovat evropského inspektora ochrany údajů i během jednání o dohodách a v každém případě před jejich uzavřením.

               (5)Uvedené dohody by měly respektovat základní práva a ctít zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, především právo na soukromý a rodinný život uznané v článku 7 Listiny, právo na ochranu osobních údajů uznané v článku 8 Listiny a právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces uznané v článku 47 Listiny. Dohody by měly být uplatňovány v souladu s těmito právy a zásadami.

               (6)Dohodami by nemělo být ovlivněno ani dotčeno předávání osobních údajů ani jiné formy spolupráce mezi orgány odpovědnými za ochranu národní bezpečnosti.

               (7)Irsko je vázáno nařízením (EU) 2018/1727, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.

               (8)V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (9)Evropský inspektor ochrany údajů a Evropský sbor pro ochranu osobních údajů byli ohledně tohoto rozhodnutí a jeho přílohy konzultováni a dne (datum) vydali stanovisko,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               (1)Komise se zmocňuje k zahájení jednání o dohodách mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích států pro justiční spolupráci v trestních věcech.

               (2)Jednání se řídí směrnicemi Rady pro jednání stanovenými v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Komise je jmenována vyjednavačem Unie.

               Článek 3

               Jednání jsou vedena v konzultaci s příslušnou pracovní skupinou Rady a v souladu se směrnicemi obsaženými v příloze, při zohlednění případných směrnic, které může Rada následně pro Komisi vydat.

               Komise pravidelně podává pracovní skupině Rady zprávy o pokroku jednání a neprodleně jí předkládá veškeré dokumenty související s jednáním.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Nařízení (EU) 2018/1727 ze dne 14. listopadu 2018 (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 138).

                     (2)

                        Brusel, 6. 10. 2020  COM(2020) 660 final 2020, sdělení o politice rozšíření EU.

                     (3)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/sites/near/files/20190529-bosnia-and-herzegovina-opinion.pdf

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/news/docs/20181005_joint-action-plan-counter-terrorism-western-balkans.pdf

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/media/23942/eu-egypt.pdf

                     (7)

                     https://eeas.europa.eu/delegations/egypt/71267/eu-egypt-stability-and-social-development-7th-cluster-meeting_en

                     (8)

                  https://eeas.europa.eu/delegations/un-geneva/75884/hrc43-item-4-human-rights-situations-require-councils-attention-eu-statement_en

                     (9)

                        http://www.eeas.europa.eu/archives/delegations/israel/documents/eu_israel/asso_agree_en.pdf

                     (10)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/cs/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019D0105&from=cs

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/foraff/130195.pdf

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/134152.pdf

                     (13)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12384-2016-ADD-1/cs/pdf

                     (14)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2017/04/05/syria-conference-co-chairs-declaration/

                     (15)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/countries/lebanon_en#:~:text=The%20partnership%20between%20the%20European,and%20economically%20strong%20neighbouring%20country.

                     (16)

                        http://www.businessnews.com.lb/download/LondonConferenceLebanonStatementOfIntent4Feb2016.pdf

                     (17)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2016/11/15/eu-lebanon-partnership/

                     (18)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/HTML/?uri=CELEX:22000A0318(01)&from=CS

                     (19)

                        http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=172870&doclang=CS

                     (20)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2019/06/27/joint-declaration-by-the-european-union-and-the-kingdom-of-morocco-for-the-fourteenth-meeting-of-the-association-council/

                     (21)

                        https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:d3eef257-9b3f-4adb-a4ed-941203546998.0008.02/DOC_4&format=PDF

                     (22)

                        https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr_0.pdf

                     (23)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/ACFA4C.htm

                     (24)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2015/11/29/eu-turkey-meeting-statement/

                     (25)

                        Strana pracujících Kurdistánu (v kurdštině: Partiya Karkerên Kurdistanê).

                     (26)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/

                     (27)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/meetings/international-summit/2020/03/09/

                     (28)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1727 ze dne 14. listopadu 2018 o Agentuře Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a o nahrazení a zrušení rozhodnutí Rady 2002/187/SVV (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 138).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            PŘÍLOHA

            doporučení proROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání o dohodách mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích států pro justiční spolupráci v trestních věcech

               PŘÍLOHA

               Směrnice pro jednání o dohodách mezi Evropskou unií a Alžírskem, Arménií, Bosnou a Hercegovinou, Egyptem, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Tuniskem a Tureckem o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci (Eurojust) a příslušnými orgány těchto třetích států pro justiční spolupráci v trestních věcech

               Během jednání by se Komise měla pokusit dosáhnout cílů uvedených podrobně níže.

               1)Cílem dohod je poskytnout právní základ pro spolupráci mezi Eurojustem a příslušnými orgány dotčených třetích zemí, mimo jiné v oblasti výměny operativních osobních údajů, a podpořit tak a posílit snahy příslušných orgánů uvedených zemí a členských států, jakož i jejich vzájemnou spolupráci při předcházení těm formám trestné činnosti, které spadají do působnosti Eurojustu v souladu s nařízením o Eurojustu, a boji proti nim, a současně zajistit vhodné záruky ve vztahu k ochraně soukromí, osobních údajů a základních práv a svobod fyzických osob.

               2)Pro zaručení účelového omezení se spolupráce a výměna osobních údajů podle dohod vztahuje pouze na trestnou činnost a související trestné činy spadající do působnosti Eurojustu v souladu s článkem 3 nařízení 2018/1727 (dále jen společně „trestné činy“). Spolupráce by se konkrétně měla zaměřit na předcházení terorismu a boj proti němu, potírání organizované trestné činnosti, zejména nedovoleného obchodování s palnými zbraněmi, obchodu s drogami a převaděčství migrantů, a boj proti kyberkriminalitě. Dohody stanoví rozsah působnosti a účely, pro které může Eurojust předávat údaje příslušným orgánům dotčených třetích zemí.

               3)Dohody jasně a přesně uvedou potřebné záruky a kontroly, pokud jde o ochranu osobních údajů, základních práv a svobod fyzických osob, a to bez ohledu na státní příslušnost a místo bydliště, při výměně osobních údajů mezi Eurojustem a příslušnými orgány zapojených třetích zemí. Kromě níže uvedených záruk tyto záruky zahrnují požadavek, aby se na předávání osobních údajů vztahovaly povinnosti související se zachováním důvěrnosti a aby osobní údaje nebyly používány v souvislosti se žádostí o trest smrti, jeho vynesením nebo výkonem nebo s jakoukoli formou krutého a nelidského zacházení, aniž jsou dotčeny doplňkové záruky, které mohou být vyžadovány.

               Zejména:

               a)Dohody obsahují definice klíčových pojmů, mimo jiné definici osobních údajů v souladu s čl. 3 odst. 1 směrnice (EU) 2016/680.

               b)Dohody respektují zásadu specifičnosti, což zaručí, že údaje nebudou zpracovány pro jiný účel než pro účely předání. Za tímto účelem se účely zpracování osobních údajů stranami v rámci dohod vymezí jasně a přesně a nepřesáhnou to, co je v jednotlivých případech nezbytné pro účely předcházení trestným činům, kterých se dohody týkají, a boje proti nim.

               c)Osobní údaje předané Eurojustem v souladu s dohodami se zpracovávají korektně, legitimně a pouze pro účely, pro které byly předány. Dohody stanoví pro Eurojust povinnost uvést při předávání údajů veškerá omezení přístupu k nim nebo jejich využití, a to i pokud jde o jejich předávání, výmaz, zničení nebo další zpracování. Dohody zavazují příslušné orgány dotčených třetích zemí k dodržování těchto omezení a přesně stanoví, jak bude dodržování těchto omezení vymáháno v praxi. Je třeba, aby byly osobní údaje přiměřené, relevantní a omezené na to, co je nezbytné pro daný účel. Musí také být přesné a aktualizované. Uchovávají se pouze po dobu nezbytnou pro účely, pro které byly předány. Dohody stanoví pravidelný přezkum potřeby dalšího uchovávání předaných osobních údajů. K dohodám se připojí příloha, která bude obsahovat úplný seznam příslušných orgánů dotčených třetích států, jimž může Eurojust předávat údaje, jakož i stručný popis jejich pravomocí.

               d)Předávání osobních údajů, které vypovídají o rasovém či etnickém původu, politických názorech, náboženském nebo filozofickém přesvědčení, členství v odborových organizacích, jakož i genetických údajů a údajů týkajících se zdraví a sexuálního života dané osoby Eurojustem je zakázáno, ledaže je to v jednotlivých případech nezbytně nutné a přiměřené pro předcházení trestným činům uvedeným v dohodách nebo pro jejich potírání, a s výhradou vhodných záruk. Dohody by měly rovněž obsahovat zvláštní záruky týkající se předávání osobních údajů obětí trestných činů, svědků či jiných osob, které mohou poskytnout informace o trestných činech, jakož i nezletilých osob.

               e)Dohody zajistí vymahatelná práva jednotlivcům, jejichž osobní údaje jsou zpracovávány, a to stanovením pravidel týkajících se práva na přístup, opravu a výmaz, včetně zvláštních důvodů pro jakákoli nezbytná a přiměřená omezení. Rovněž zajistí vymahatelná práva na správní a soudní ochranu pro všechny osoby, jejichž údaje jsou zpracovávány podle těchto dohod, a zaručí účinné opravné prostředky.

               f)Dohody stanoví pravidla týkající se uchovávání, přezkumu, oprav a výmazu osobních údajů a vedení záznamů pro účely evidence a dokumentace, jakož i informací, které mají být jednotlivcům poskytnuty. Měly by rovněž obsahovat záruky týkající se automatizovaného zpracování osobních údajů. Dohody by rovněž měly vymezit kritéria, na jejichž základě se stanoví správnost údajů.

               g)Dohody obsahují závazek spočívající v zabezpečení osobních údajů prostřednictvím vhodných technických a organizačních opatření, mimo jiné tím, že se přístup k osobním údajům povolí pouze oprávněným osobám. Dohody stanoví rovněž oznamovací povinnost pro případy, kdy je zabezpečení osobních údajů porušeno a kdy jsou tímto porušením dotčeny údaje předávané podle této dohody.

               h)Další předávání informací příslušnými orgány třetích zemí jiným orgánům v jejich vlastní zemi, mimo jiné pro použití v soudních řízeních, je povoleno pouze pro původní účely předání Eurojustem a s výhradou vhodných podmínek a záruk včetně předchozího schválení ze strany Eurojustu.

               i)Na další předávání informací příslušnými orgány dotčené třetí země orgánům v jiné třetí zemi se vztahují stejné podmínky jako v písmeni h), a to s dodatečným požadavkem, že toto další předávání je povoleno, pouze pokud jde o třetí země, kterým je Eurojust oprávněn předávat osobní údaje na základě čl. 56 odst. 2 nařízení 2018/1727.

               j)Dohody zajistí systém dohledu vykonávaného jedním nebo více nezávislými orgány veřejné moci odpovědnými za ochranu údajů, které mají účinné pravomoci k provádění šetření a intervencí, aby mohly vykonávat dohled nad orgány veřejné moci v dotčených třetích zemích, jež používají osobní údaje a jiné informace vyměňované podle dohod, a účastnit se soudních řízení. Tyto nezávislé orgány mají zejména pravomoci k tomu, aby projednávaly stížnosti jednotlivců týkající se využití jejich osobních údajů. Orgány veřejné moci, které využívají osobní údaje, jsou odpovědné za soulad s pravidly pro ochranu osobních údajů podle této dohody.

               4)Dohody stanoví účinný mechanismus řešení sporů, pokud jde o jejich výklad a uplatňování, aby bylo zajištěno, že budou strany dodržovat společně dohodnutá pravidla.

               5)Součástí dohod musí být ustanovení o monitorování a pravidelném hodnocení dohod.

               6)Dohody musí obsahovat ustanovení o vstupu v platnost a době platnosti, jakož i ustanovení, podle něhož má každá strana možnost dohodu ukončit nebo pozastavit, zejména v případě, že třetí země již účinně nezajišťuje úroveň ochrany základních práv a svobod, která je vyžadována podle dohody. Dohody rovněž stanoví, zda mohou být nadále zpracovávány osobní údaje spadající do její působnosti, které byly předány před jejím pozastavením nebo ukončením. Další zpracovávání osobních údajů, pokud je povoleno, musí být v každém případě v souladu s ustanoveními dohody v době pozastavení nebo ukončení.

               7)Dohody mohou v případě potřeby obsahovat ustanovení týkající se jejich územní působnosti.

               8)Dohody mají stejnou platnost v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském a obsahují příslušné ustanovení o jazycích.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.6.2021
            COM(2021) 514 final
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY,
            kterým se vydává stanovisko Rady k programu stability Lotyšska z roku 2021
            {SWD(2021) 501 final}

               Doporučení pro

               DOPORUČENÍ RADY,

               kterým se vydává stanovisko Rady k programu stability Lotyšska z roku 2021

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
                  1
               , a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,

               po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 20. března 2020 přijala Komise sdělení o aktivaci obecné únikové doložky
                  2
                v rámci Paktu o stabilitě a růstu
                  3
               . Komise ve svém sdělení předestřela názor, že vzhledem k očekávanému prudkému hospodářskému propadu v důsledku koronavirové nákazy COVID-19 byly podmínky pro aktivaci obecné únikové doložky splněny. S hodnocením Komise vyjádřili dne 23. března 2020 souhlas ministři financí členských států. Obecná úniková doložka poskytuje členským státům rozpočtovou flexibilitu při zvládání krize. Usnadňuje koordinaci rozpočtových politik v době prudkého hospodářského propadu. Její aktivace umožňuje jednotlivým členským státům dočasně se odchýlit od postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle, pokud to neohrozí fiskální udržitelnost ve střednědobém horizontu. Dne 17. září 2020 Komise ve své roční strategii pro udržitelný růst oznámila, že obecná úniková doložka zůstane v platnosti i v roce 2021
                  4
               .

               (2)Dne 20. července 2020 Rada Lotyšsku doporučila
                  5
               , aby v souladu s obecnou únikovou doložkou přijalo veškerá nutná opatření k účinnému řešení pandemie, k udržení ekonomiky a k podpoře následného oživení. Rovněž Lotyšsku doporučila, aby pokud to hospodářské podmínky dovolí, provádělo fiskální politiky zaměřené na dosažení obezřetné střednědobé fiskální pozice a zajištění udržitelnosti dluhu při souběžném zvyšování investic.

               (3)Rada ve svém doporučení týkajícím se hospodářské politiky eurozóny doporučila, aby si fiskální politiky ve všech členských státech eurozóny zachovaly svůj podpůrný charakter po celý rok 2021 a aby opatření politiky byla uzpůsobena konkrétní situaci v jednotlivých zemích a byla včasná, dočasná a cílená
                  6
               . Jakmile to dovolí epidemiologické a hospodářské podmínky, měla by být mimořádná opatření postupně rušena a zároveň je třeba se zaměřit na řešení dopadu, který má krize na trh práce a sociální oblast. Měly by být prováděny takové fiskální politiky, které budou usilovat o dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic a o zajištění udržitelnosti dluhu a současně zvyšovat investice. Členské státy by měly uskutečňovat reformy, které posílí zdravotnické systémy a systémy sociální ochrany tak, aby se vztahovaly na všechny a byly přiměřené a udržitelné.

               (4)Dne 18. listopadu 2020 přijala Komise stanoviska k návrhům rozpočtových plánů členských států eurozóny na rok 2021, která vycházela z kvalitativního posouzení fiskálních opatření. Komise byla toho názoru, že návrh rozpočtového plánu Lotyšska je celkově v souladu s doporučeními fiskální politiky, která přijala Rada dne 20. července 2020, a že většina opatření obsažených v plánu podporuje v této značně nejisté situaci hospodářskou činnost.

               (5)Next Generation EU, včetně Nástroje pro oživení a odolnost, zajistí udržitelné, inkluzivní a spravedlivé oživení. Nařízení (EU) 2021/241, kterým se zřizuje Nástroj pro oživení a odolnost
                  7
               , vstoupilo v platnost dne 19. února 2021. Nástroj bude poskytovat finanční podporu na provádění reforem a investic, a přináší tedy fiskální impuls financovaný EU. Přispěje k hospodářskému oživení a k provádění udržitelných reforem a investic podporujících růst, zejména s cílem podpořit zelenou a digitální transformaci, a posílí odolnost ekonomik a jejich potenciální růst. Následně pomůže také veřejným financím vrátit se v blízké budoucnosti do příznivějšího stavu a ve střednědobém a dlouhodobém horizontu přispěje k posílení udržitelnosti veřejných financí, růstu a vytváření pracovních míst.

               (6)Dne 3. března 2021 přijala Komise sdělení, které uvádí další směry politiky pro usnadnění koordinace fiskálních politik a přípravy programů stability a konvergenčních programů členských států
                  8
               . S přihlédnutím k vnitrostátním rozpočtům a k Nástroji pro oživení a odolnost by si celkové nastavení fiskální politiky mělo v letech 2021 a 2022 zachovat podpůrný charakter. Vzhledem k tomu, že se ve druhé polovině roku 2021 očekává postupná normalizace hospodářské činnosti, měly by být fiskální politiky členských států v roce 2022 zároveň více diferencovány. Fiskální politiky členských států by měly zohledňovat stav oživení, fiskální udržitelnost a potřebu snižovat hospodářské, sociální a územní rozdíly. Vzhledem k tomu, že je třeba v EU podporovat udržitelné oživení, měly by členské státy s nízkým rizikem pro udržitelnost zaměřit své rozpočty tak, aby byla v roce 2022 zachována podpůrná fiskální politika, a to s přihlédnutím k dopadu Nástroje pro oživení a odolnost. Členské státy s vysokou mírou zadlužení by měly provádět obezřetnou fiskální politiku, zachovat investice financované z vnitrostátních zdrojů a využívat granty z Nástroje pro oživení a odolnost k financování dalších vysoce kvalitních investičních projektů a strukturálních reforem. V období po roce 2022 by fiskální politiky měly i nadále zohledňovat sílu oživení, míru hospodářské nejistoty a aspekty fiskální udržitelnosti. K zajištění fiskální udržitelnosti ve střednědobém horizontu přispěje změna orientace fiskálních politik směrem k dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic, mimo jiné i tím, že budou v patřičnou dobu postupně ukončována podpůrná opatření.

               (7)Ve sdělení ze dne 3. března 2021 Komise také oznámila svůj názor, že by rozhodnutí o deaktivaci nebo dalším uplatňování obecné únikové doložky mělo vycházet z celkového posouzení stavu ekonomiky, přičemž hlavním kvantitativním kritériem by měla být úroveň hospodářské činnosti v EU nebo v eurozóně ve srovnání s úrovní před krizí (konec roku 2019). Na základě prognózy Komise z jara 2021 dospěla Komise dne 2. června k závěru, že jsou splněny podmínky pro další uplatňování obecné únikové doložky v roce 2022 a pro její deaktivaci od roku 2023. Po deaktivaci obecné únikové doložky budou nadále zohledňovány konkrétní podmínky v jednotlivých zemích
                  9
               .

               (8)Dne 15. dubna 2021 předložilo Lotyšsko svůj program stability z roku 2021 v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1466/97.

               (9)Na základě údajů potvrzených Eurostatem činil v roce 2020 schodek sektoru vládních institucí Lotyšska 4,5 % HDP, zatímco veřejný dluh vzrostl na 43,5 % HDP. Meziroční změna primárního rozpočtového salda činila –4 % HDP, včetně diskrečních rozpočtových opatření v objemu 3,5 % HDP na podporu hospodářství a působení automatických stabilizátorů. Lotyšsko rovněž poskytlo podnikům a domácnostem podporu likvidity (například záruky a odklady daně, které nemají přímý a bezprostřední dopad na rozpočet) v odhadované výši 1,7 % HDP.

               Dne 2. června 2021 vydala Komise zprávu podle čl. 126 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato zpráva se zabývá rozpočtovou situací Lotyšska, neboť jeho schodek sektoru vládních institucí překročil v roce 2020 referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě. Zpráva dospěla k závěru, že kritérium schodku není splněno.

               (10)Makroekonomický scénář, z něhož rozpočtové projekce vycházejí, je v letech 2021 a 2022 opatrný. Tempo růstu reálného HDP se očekává nižší v programu stability než v prognóze Komise z jara 2021, a to především kvůli nižšímu růstu vývozu. Kromě toho program stability očekává další pokles zaměstnanosti v roce 2021 a pomalejší oživení v roce 2022 než prognóza Komise.

               (11)Vláda ve svém programu stability z roku 2021 plánuje zvýšení schodku sektoru vládních institucí z 5,4 % HDP v roce 2020 na 9,3 % HDP v roce 2021, zatímco míra zadlužení má v roce 2021 vzrůst na 48,9 % HDP. Změna primárního rozpočtového salda v roce 2021 má podle programu ve srovnání s úrovní před krizí (2019) dosáhnout –8,7 % HDP, což odráží diskreční rozpočtová opatření v objemu 2,9 % HDP na podporu hospodářství a působení automatických stabilizátorů. Projekce schodku a dluhu jsou vyšší než prognóza Komise z jara 2021. Program stability předpokládá vyšší nárůst výdajů, zejména u ostatních výdajů, než prognóza Komise z jara 2021. V prognóze Komise se kromě toho předpokládá, že vývoj příjmů bude příznivější, což je v souladu s optimističtějším makroekonomickým scénářem uvedeným v prognóze Komise.

               (12)Lotyšsko v reakci na pandemii COVID-19 a související hospodářský propad přijalo rozpočtová opatření, aby posílilo kapacitu svého systému zdravotní péče, zabránilo šíření pandemie a poskytlo pomoc obzvláště zasaženým jednotlivcům a odvětvím. Tato důrazná politická reakce zmírnila pokles HDP, což následně omezilo růst schodku sektoru vládních institucí a veřejného dluhu. Fiskální opatření by měla maximalizovat podporu oživení, aniž by předjímala budoucí fiskální trajektorie. Opatření by proto neměla vytvářet trvalou zátěž pro veřejné finance. Pokud členské státy zavedou trvalá opatření, měly by je řádně financovat tak, aby byla ve střednědobém horizontu zajištěna rozpočtová neutralita. Opatření přijatá Lotyšskem v roce 2020 a 2021 jsou v souladu s doporučením Rady ze dne 20. července 2020. Zdá se, že některá z diskrečních opatření přijatých vládou v letech 2020 a 2021 nejsou dočasné povahy nebo nejsou doprovázena kompenzačními opatřeními. V období za časovým horizontem prognózy Komise, v roce 2023, se zbývající dopad těchto opatření, která nejsou dočasné povahy, předběžně odhaduje zhruba na 1 % HDP a tvoří jej zejména zvýšení mezd ve veřejném sektoru, zejména u zdravotnických pracovníků.

               (13)Program stability z roku 2021 předpokládá, že investice a reformy financované z grantů v rámci Nástroje pro oživení a odolnost dosáhnou v roce 2021 0,1 %, v roce 2022 0,8 % a v roce 2023 0,8 % HDP. Program předpokládá, že výdaje financované z Nástroje pro oživení a odolnost budou mírně odloženy, přičemž vyšší výdaje jsou plánovány na roky 2024 a 2025. Jarní prognóza Komise tyto granty do svých rozpočtových projekcí zahrnuje.

               (14)Zavedené ukazatele fiskální korekce stanovené v nařízení (ES) č. 1466/97 je třeba posuzovat v kontextu současné situace. Za prvé panuje značná nejistota ohledně odhadů mezery výstupu. Za druhé je třeba, aby fiskální politika byla připravena rychle se přizpůsobit vývoji pandemie, a jakmile se zdravotní rizika sníží, přešla od mimořádné pomoci k cílenějším opatřením. Za třetí je současná situace charakterizována výraznou politickou reakcí, která má podpořit hospodářskou činnost. V případě velkých převodů z rozpočtu EU (jako jsou převody z Nástroje pro oživení a odolnost) nezachycují zavedené ukazatele celý impuls, který fiskální politiky ekonomice dodávají. S ohledem na tuto skutečnost se strukturální saldo za současných okolností nejeví jako přiměřený indikátor. Výdajové kritérium pak musí být upraveno
                  10
                a doplněno o další informace, aby bylo možné orientaci fiskální politiky plně posoudit.

               Podobně jako při posuzování návrhů rozpočtových plánů na rok 2021 byla jednak z celkových výdajů vyloučena dočasná mimořádná opatření. Tato dočasná mimořádná opatření související s krizí podporují systémy zdravotní péče a odškodňují pracovníky a podniky za ztráty příjmů, které jim způsobilo omezení volného pohybu osob a narušení dodavatelského řetězce; orgány veřejné správy je budou moci zrušit, až se hospodářská situace a situace v oblasti veřejného zdraví vrátí do normálního stavu.

               Aby bylo možné v současné situaci posoudit celkové nastavení fiskální politiky, měly by být navíc do příslušného ukazatele celkových výdajů zahrnuty významné převody z rozpočtu EU (např. převody z Nástroje pro oživení a odolnost).

               Proto se pak nastavení fiskální politiky měří změnou primárních výdajů (očištěných o diskreční opatření na straně příjmů a s vyloučením dočasných mimořádných opatření souvisejících s krizí), včetně výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a dalších fondů EU.

               Kromě celkového nastavení fiskální politiky má analýza rovněž za cíl posoudit, zda je vnitrostátní fiskální politika obezřetná a zda její složení přispívá k udržitelnému oživení v souladu s ekologickou a digitální transformací. Z tohoto důvodu je zvláštní pozornost věnována vývoji primárních běžných výdajů a investic financovaných z vnitrostátních zdrojů.

               (15)Podle programu stability Lotyšska z roku 2021 se má jeho schodek sektoru vládních institucí v roce 2022 snížit na 2,7 % HDP, hlavně z důvodu ukončení dočasných podpůrných opatření přijatých v letech 2020 a 2021. Míra zadlužení se má v roce 2022 zvýšit na 50,3 % HDP. Tyto projekce jsou vyšší než prognóza Komise z jara 2021, zejména v důsledku příznivějšího makroekonomického scénáře v prognóze Komise.

               Na základě prognózy Komise se celkové nastavení fiskální politiky dle výše uvedené definice – včetně dopadu investic financovaných z vnitrostátního rozpočtu i z rozpočtu EU (zejména z Nástroje pro oživení a odolnost) na agregátní poptávku v roce 2022 – odhaduje na −0,8 % HDP.
                  11
                Kladný příspěvek výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a z dalších fondů EU by se měl zvýšit o 0,6 procentního bodu HDP. Předpokládá se, že příspěvek investic financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít utlumující povahu a bude činit 0,3 procentního bodu HDP
                  12
               . Příspěvek primárních běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů (očištěných od diskrečních opatření na straně příjmů) by podle prognózy měl mít expanzivní povahu a měl by činit 0,5 procentního bodu HDP.

               (16)Jako obzvláště důležitá se jeví kvalita rozpočtových opatření členských států. Fiskální strukturální reformy zaměřené na lepší skladbu vnitrostátních rozpočtů mohou podpořit potenciální růst, vytvořit tolik potřebný fiskální prostor a pomoci zajistit dlouhodobější fiskální udržitelnost, a to i s ohledem na změnu klimatu a problémy v oblasti zdraví. Pokud jde o příjmovou stranu, posílila krize COVID-19 význam reforem pro účinnější a spravedlivější systémy veřejných příjmů. Na straně výdajů to znamená, že je ještě důležitější zvýšit úroveň a kvalitu udržitelných investic podporujících růst, což by mělo vést ke splnění cílů v oblasti posílení růstového potenciálu, hospodářské a sociální odolnosti a souběžné zelené a digitální transformace. Díky plánům pro oživení a odolnost bude možno skladbu vnitrostátních rozpočtů zlepšit.

               (17)Podle střednědobých rozpočtových plánů uvedených v programu se plánuje snížení schodku sektoru vládních institucí z 1,3 % v roce 2023 na 0,3 % HDP v roce 2024.

               Podle programu se celkové nastavení fiskální politiky – včetně dopadu investic financovaných z vnitrostátního rozpočtu i z rozpočtu EU (zejména z Nástroje pro oživení a odolnost) na agregátní poptávku – v letech 2023 a 2024 odhaduje v průměru na +1,4 % HDP. Kladný příspěvek výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a z dalších fondů EU by se měl v letech 2023 a 2024 snížit v průměru o 0,3 procentního bodu HDP. Předpokládá se, že příspěvek investic financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít utlumující povahu a bude činit 0,1 procentního bodu HDP
                  13
               . Příspěvek primárních běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů (očištěných od diskrečních opatření na straně příjmů) by podle prognózy měl mít utlumující povahu a měl by činit 1 procentní bod HDP.

               Desetiletý průměrný nominální potenciální růst se v současnosti odhaduje na 4¾ %
                  14
               . V tomto odhadu však není zahrnut dopad reforem, které jsou součástí plánu pro oživení a odolnost a které mohou potenciální hospodářský růst Lotyšska podpořit.

               (18)Míra zadlužení se má z 48,8 % HDP v roce 2023 snížit na 48,5 % HDP v roce 2024. Lotyšsko bude ve střednědobém horizontu pravděpodobně čelit nízkým rizikům z hlediska fiskální udržitelnosti, jak vyplývá z nejnovější analýzy udržitelnosti dluhu
                  15
               .

               (19)S ohledem na míru nejistoty, která je v současné době stále mimořádně vysoká, by pokyny v oblasti fiskální politiky měly zůstat převážně kvalitativní. Přesnější kvantifikované pokyny pro pozdější období by měly být poskytnuty v roce 2022, jestliže se míra nejistoty do té doby dostatečně sníží.

               Rada posoudila program stability program z roku 2021 a opatření přijatá Lotyšskem v návaznosti na doporučení Rady ze dne 20. července 2020,

               DOPORUČUJE LOTYŠSKU:

               1.V roce 2022 zachovat podpůrné nastavení fiskální politiky, včetně impulsu dodaného Nástrojem pro oživení a odolnost, a zachovat investice financované z vnitrostátních zdrojů. Udržet růst běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů pod kontrolou.

               2.Pokud to hospodářské podmínky dovolí, provádět fiskální politiku zaměřenou na dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic a zajištění fiskální udržitelnosti ve střednědobém horizontu. Zároveň posilovat investice s cílem podpořit růstový potenciál.

               3.Věnovat zvláštní pozornost skladbě veřejných financí na příjmové i výdajové straně rozpočtu a kvalitě rozpočtových opatření, aby se zajistilo udržitelné a inkluzivní oživení. Upřednostňovat udržitelné investice podporující růst, zejména s ohledem na zelenou a digitální transformaci. Upřednostňovat fiskální strukturální reformy, které pomohou zajistit financování priorit veřejné politiky a přispějí k dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, mimo jiné posílením zdravotnických systémů a systémů sociální ochrany tak, aby se vztahovaly na všechny a byly přiměřené a udržitelné.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Tato doložka, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 3, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 a v čl. 3 odst. 5 a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1467/97, usnadňuje koordinaci rozpočtových politik v dobách prudkého hospodářského propadu.

                     (3)

                        Sdělení Komise Radě o aktivaci únikové doložky v rámci Paktu o stabilitě a růstu, Brusel, 20. března 2020, COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Sdělení Komise – Roční strategie pro udržitelný růst 2021, Brusel, 17. září 2020, COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        Doporučení Rady ze dne 20. července 2020 k národnímu programu reforem Lotyšska a stanovisko Rady k programu stability Lotyšska z roku 2020, Úř. věst. C 282, 26.8.2020, s. 89.

                     (6)

                        Čeká se na konečné přijetí Radou po potvrzení Evropskou radou. Znění dohodnuté Euroskupinou dne 16. prosince 2020 je k dispozici na adrese:
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/cs/pdf

                     (7)

                     Úř. věst.
                      L 57, 18.2.2021, s. 17.

                     (8)

                        Sdělení Komise Radě – Rok od vypuknutí pandemie COVID-19: reakce v oblasti fiskální politiky, Brusel, 3. března 2021, COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Sdělení Komise o koordinaci hospodářských politik v roce 2021: Překonání pandemie COVID-19, podpora oživení a modernizace naší ekonomiky, Brusel, 2. června 2021, COM(2021) 500 final.

                     (10)

                        Konkrétně čtyřleté průměrování investic použité v rámci výdajového kritéria neumožňuje řádně posoudit fiskální podporu oživení, kterou zajistí vnitrostátně financované investice.

                     (11)

                        Záporné znaménko ukazatele odpovídá nadměrnému růstu primárních výdajů ve srovnání se střednědobým hospodářským růstem, což ukazuje na expanzivní fiskální politiku.

                     (12)

                        Předpokládá se, že příspěvek ostatních kapitálových výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít neutrální povahu.

                     (13)

                        Předpokládá se, že příspěvek ostatních kapitálových výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít neutrální povahu.

                     (14)

                        Odhad Komise podle společně dohodnuté metodiky.

                     (15)

                        Viz pracovní dokument útvarů Komise – Statistická příloha poskytující podkladové údaje relevantní pro posouzení programů stability a konvergenčních programů z roku 2021.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.6.2021
            COM(2021) 512 final
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY,
            kterým se vydává stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2021
            {SWD(2021) 501 final}

               Doporučení pro

               DOPORUČENÍ RADY,

               kterým se vydává stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2021

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
                  1
               , a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,

               po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 20. března 2020 přijala Komise sdělení o aktivaci obecné únikové doložky
                  2
                v rámci Paktu o stabilitě a růstu
                  3
               . Komise ve svém sdělení předestřela názor, že vzhledem k očekávanému prudkému hospodářskému propadu v důsledku koronavirové nákazy COVID-19 byly podmínky pro aktivaci obecné únikové doložky splněny. S hodnocením Komise vyjádřili dne 23. března 2020 souhlas ministři financí členských států. Obecná úniková doložka poskytuje členským státům rozpočtovou flexibilitu při zvládání krize. Usnadňuje koordinaci rozpočtových politik v době prudkého hospodářského propadu. Její aktivace umožňuje jednotlivým členským státům dočasně se odchýlit od postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle, pokud to neohrozí fiskální udržitelnost ve střednědobém horizontu. Dne 17. září 2020 Komise ve své roční strategii pro udržitelný růst oznámila, že obecná úniková doložka zůstane v platnosti i v roce 2021
                  4
               .

               (2)Dne 20. července 2020 Rada Itálii doporučila
                  5
               , aby v souladu s obecnou únikovou doložkou přijala veškerá nutná opatření k účinnému řešení pandemie, k udržení ekonomiky a k podpoře následného oživení. Rovněž Itálii doporučila, aby pokud to hospodářské podmínky dovolí, prováděla fiskální politiky zaměřené na dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic a zajištění udržitelnosti dluhu při souběžném zvyšování investic.

               (3)Rada ve svém doporučení týkajícím se hospodářské politiky eurozóny doporučila, aby si fiskální politiky ve všech členských státech eurozóny zachovaly svůj podpůrný charakter po celý rok 2021 a aby opatření politiky byla uzpůsobena konkrétní situaci v jednotlivých zemích a byla včasná, dočasná a cílená
                  6
               . Jakmile to dovolí epidemiologické a hospodářské podmínky, měla by být mimořádná opatření postupně rušena a zároveň je třeba se zaměřit na řešení dopadu, který má krize na trh práce a sociální oblast. Měly by být prováděny takové fiskální politiky, které budou usilovat o dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic a o zajištění udržitelnosti dluhu a současně zvyšovat investice. Členské státy by měly uskutečňovat reformy, které posílí zdravotnické systémy a systémy sociální ochrany tak, aby se vztahovaly na všechny a byly přiměřené a udržitelné.

               (4)Dne 18. listopadu 2020 přijala Komise stanoviska k návrhům rozpočtových plánů členských států eurozóny na rok 2021, která vycházela z kvalitativního posouzení fiskálních opatření. Komise byla toho názoru, že návrh rozpočtového plánu Itálie je celkově v souladu s doporučeními fiskální politiky, která přijala Rada dne 20. července 2020, a že většina opatření obsažených v plánu podporuje v této značně nejisté situaci hospodářskou činnost. Zdá se však, že některá opatření nejsou dočasné povahy nebo nejsou doprovázena kompenzačními opatřeními.

               (5)Next Generation EU, včetně Nástroje pro oživení a odolnost, zajistí udržitelné, inkluzivní a spravedlivé oživení. Nařízení (EU) 2021/241, kterým se zřizuje Nástroj pro oživení a odolnost
                  7
               , vstoupilo v platnost dne 19. února 2021. Tento nástroj bude poskytovat finanční podporu na provádění reforem a investic, a přináší tedy fiskální impuls financovaný EU. Přispěje k hospodářskému oživení a k provádění udržitelných reforem a investic podporujících růst, zejména s cílem podpořit zelenou a digitální transformaci, a posílí odolnost ekonomik a jejich potenciální růst. Následně pomůže také veřejným financím vrátit se v blízké budoucnosti do příznivějšího stavu a ve střednědobém a dlouhodobém horizontu přispěje k posílení udržitelnosti veřejných financí, růstu a vytváření pracovních míst.

               (6)Dne 3. března 2021 přijala Komise sdělení, které uvádí další směry politiky pro usnadnění koordinace fiskálních politik a přípravy programů stability a konvergenčních programů členských států
                  8
               . S přihlédnutím k vnitrostátním rozpočtům a k Nástroji pro oživení a odolnost by si celkové nastavení fiskální politiky mělo v letech 2021 a 2022 zachovat podpůrný charakter. Vzhledem k tomu, že se ve druhé polovině roku 2021 očekává postupná normalizace hospodářské činnosti, měly by být fiskální politiky členských států v roce 2022 zároveň více diferencovány. Fiskální politiky členských států by měly zohledňovat stav oživení, fiskální udržitelnost a potřebu snižovat hospodářské, sociální a územní rozdíly. Vzhledem k tomu, že je třeba v EU podporovat udržitelné oživení, měly by členské státy s nízkým rizikem pro udržitelnost zaměřit své rozpočty tak, aby byla v roce 2022 zachována podpůrná fiskální politika, a to s přihlédnutím k dopadu Nástroje pro oživení a odolnost. Členské státy s vysokou mírou zadlužení by měly provádět obezřetnou fiskální politiku, zachovat investice financované z vnitrostátních zdrojů a využívat granty z Nástroje pro oživení a odolnost k financování dalších vysoce kvalitních investičních projektů a strukturálních reforem. V období po roce 2022 by fiskální politiky měly i nadále zohledňovat sílu oživení, míru hospodářské nejistoty a aspekty fiskální udržitelnosti. K zajištění fiskální udržitelnosti ve střednědobém horizontu přispěje změna orientace fiskálních politik směrem k dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic, mimo jiné i tím, že budou v patřičnou dobu postupně ukončována podpůrná opatření.

               (7)Ve sdělení ze dne 3. března 2021 Komise také oznámila svůj názor, že by rozhodnutí o deaktivaci nebo dalším uplatňování obecné únikové doložky mělo vycházet z celkového posouzení stavu ekonomiky, přičemž hlavním kvantitativním kritériem by měla být úroveň hospodářské činnosti v EU nebo v eurozóně ve srovnání s úrovní před krizí (konec roku 2019). Na základě své prognózy z jara 2021 dospěla Komise dne 2. června k závěru, že jsou splněny podmínky pro další uplatňování obecné únikové doložky v roce 2022 a pro její deaktivaci od roku 2023. Po deaktivaci obecné únikové doložky budou nadále zohledňovány konkrétní podmínky v jednotlivých zemích
                  9
               .

               (8)Dne 30. dubna 2021 předložila Itálie v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1466/97 svůj program stability z roku 2021.

               (9)Na základě údajů potvrzených Eurostatem činil v roce 2020 schodek sektoru vládních institucí Itálie 9,5 % HDP, zatímco veřejný dluh vzrostl na 155,8 % HDP. Meziroční změna primárního rozpočtového salda činila 8,0 % HDP, včetně diskrečních rozpočtových opatření na podporu hospodářství a působení automatických stabilizátorů. Itálie rovněž poskytla podnikům a domácnostem podporu likvidity (například záruky a odklady daně, které nemají přímý a bezprostřední dopad na rozpočet) v odhadované výši 24,8 % HDP.

               Dne 2. června 2021 vydala Komise zprávu podle čl. 126 odst. 3 Smlouvy o fungování EU. Tato zpráva se zabývá rozpočtovou situací Itálie, neboť její schodek sektoru vládních institucí překročil v roce 2020 referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě a zároveň její veřejný dluh překročil referenční hodnotu 60 % HDP stanovenou ve Smlouvě a nesnižoval se uspokojivým tempem. Zpráva dospěla k závěru, že nebylo splněno ani kritérium schodku, ani kritérium dluhu.

               (10)Makroekonomický scénář, z něhož vycházejí rozpočtové projekce, je v letech 2021 a 2022 realistický. Program stability z roku 2021 předpovídá, že reálný HDP vzroste v roce 2021 o 4,5 % a v roce 2022 o 4,8 %. Prognóza Komise z jara 2021 pro srovnání předpovídá mírně nižší růst reálného HDP – 4,2 % v roce 2021 a 4,4 % v roce 2022 –, a to zejména kvůli očekávanému menšímu využití grantů z Nástroje pro oživení a odolnost v letech 2021 a 2022, na něž poukazují aktuálnější údaje uvedené v národním plánu pro oživení a odolnost.

               (11)Vláda ve svém programu stability z roku 2021 plánuje zvýšení schodku sektoru vládních institucí z 9,5 % HDP v roce 2020 na 11,8 % HDP v roce 2021, zatímco míra zadlužení má v roce 2021 vzrůst na 159,8 % HDP. Změna primárního rozpočtového salda v roce 2021 má podle programu ve srovnání s úrovní před krizí (2019) dosáhnout 10,4 % HDP, což odráží diskreční rozpočtová opatření určená na podporu hospodářství a působení automatických stabilizátorů. Tyto projekce jsou v souladu s prognózou Komise z jara 2021.

               (12)Itálie v reakci na pandemii COVID-19 a související hospodářský propad přijala rozpočtová opatření, aby posílila kapacitu svého systému zdravotní péče, zabránila šíření pandemie a poskytla pomoc obzvláště zasaženým jednotlivcům a odvětvím. Tato důrazná politická reakce zmírnila pokles HDP, což následně omezilo růst schodku sektoru vládních institucí a veřejného dluhu. Fiskální opatření by měla maximalizovat podporu oživení, aniž by předjímala budoucí fiskální trajektorie. Opatření by proto neměla vytvářet trvalou zátěž pro veřejné finance. Pokud členské státy zavedou trvalá opatření, měly by je řádně financovat tak, aby byla ve střednědobém horizontu zajištěna rozpočtová neutralita. Opatření přijatá Itálií v letech 2020 a 2021 jsou v souladu s doporučením Rady ze dne 20. července 2020. Zdá se, že některá z diskrečních opatření přijatých vládou v letech 2020 a 2021 nejsou dočasné povahy nebo nejsou doprovázena kompenzačními opatřeními. V období za časovým horizontem prognózy Komise, v roce 2023, se zbývající dopad těchto opatření, která nejsou dočasné povahy, předběžně odhaduje zhruba na 1 % HDP a tvoří jej zejména snížení příspěvků na sociální zabezpečení v chudších regionech, prodloužení daňové úlevy na příjmy z výdělečné činnosti a zavedení rodinných přídavků. Uvedená opatření, která nejsou dočasné povahy, zahrnují rovněž investice v přibližné výši ⅓ % HDP, které by měly podpořit střednědobý potenciální růst, a tím i udržitelnost.

               (13)Program stability z roku 2021 předpokládá, že investice a reformy financované z grantů v rámci Nástroje pro oživení a odolnost dosáhnou v roce 2021 0,6 %, v roce 2022 0,9 %, v roce 2023 1,4 %, v roce 2024 0,5 % a v roce 2025 0,2 % HDP. Program rovněž počítá s tím, že investice a reformy financované z půjček v rámci Nástroje pro oživení a odolnost dosáhnou v roce 2020 0,3 %, v roce 2021 0,8 %, v roce 2022 0,9 %, v roce 2023 0,7 %, v roce 2024 1,3 %, v roce 2025 1,2 % a v roce 2026 1,0 % HDP. Jarní prognóza Komise tyto granty do svých rozpočtových projekcí plně nezahrnuje, v souladu s aktuálnějšími údaji uvedenými v národním plánu pro oživení a odolnost, který byl dokončen později než program stability. Namísto toho prognóza Komise předpokládá, že investice a reformy financované z grantů v rámci Nástroje pro oživení a odolnost dosáhnou 0,3 % HDP v roce 2021 a 0,7 % HDP v roce 2022.

               (14)Zavedené ukazatele fiskální korekce stanovené v nařízení (ES) č. 1466/97 je třeba posuzovat v kontextu současné situace. Za prvé panuje značná nejistota ohledně odhadů mezery výstupu. Za druhé je třeba, aby fiskální politika byla připravena rychle se přizpůsobit vývoji pandemie, a jakmile se zdravotní rizika sníží, přešla od mimořádné pomoci k cílenějším opatřením. Za třetí je současná situace charakterizována výraznou politickou reakcí, která má podpořit hospodářskou činnost. V případě velkých převodů z rozpočtu EU (jako jsou převody z Nástroje pro oživení a odolnost) nezachycují zavedené ukazatele celý impuls, který fiskální politiky ekonomice dodávají. S ohledem na tuto skutečnost se strukturální saldo za současných okolností nejeví jako přiměřený indikátor. Výdajové kritérium pak musí být upraveno
                  10
                a doplněno o další informace, aby bylo možné orientaci fiskální politiky plně posoudit.

               Podobně jako při posuzování návrhů rozpočtových plánů na rok 2021 byla jednak z celkových výdajů vyloučena dočasná mimořádná opatření. Tato dočasná mimořádná opatření související s krizí podporují systémy zdravotní péče a odškodňují pracovníky a podniky za ztráty příjmů, které jim způsobilo omezení volného pohybu osob a narušení dodavatelského řetězce; orgány veřejné správy je budou moci zrušit, až se hospodářská situace a situace v oblasti veřejného zdraví vrátí do normálního stavu.

               Aby bylo možné v současné situaci posoudit celkové nastavení fiskální politiky, měly by být navíc do příslušného ukazatele celkových výdajů zahrnuty významné převody z rozpočtu EU (např. převody z Nástroje pro oživení a odolnost).

               Proto se pak nastavení fiskální politiky měří změnou primárních výdajů (očištěných o diskreční opatření na straně příjmů a s vyloučením dočasných mimořádných opatření souvisejících s krizí), včetně výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a dalších fondů EU.

               Kromě celkového nastavení fiskální politiky má analýza rovněž za cíl posoudit, zda je vnitrostátní fiskální politika obezřetná a zda její složení přispívá k udržitelnému oživení v souladu s ekologickou a digitální transformací. Z tohoto důvodu je zvláštní pozornost věnována vývoji primárních běžných výdajů a investic financovaných z vnitrostátních zdrojů.

               (15)Podle programu stability Itálie z roku 2021 se má její schodek sektoru vládních institucí v roce 2022 snížit na 5,9 % HDP, hlavně z důvodu ukončení dočasných podpůrných opatření přijatých v letech 2020 a 2021 a menší podpory poskytované prostřednictvím automatických stabilizátorů. Míra zadlužení se má v roce 2022 snížit na 156,3 % HDP. Tyto projekce jsou v souladu s prognózou Komise z jara 2021.

               Na základě prognózy Komise se celkové nastavení fiskální politiky dle výše uvedené definice – včetně dopadu investic financovaných z vnitrostátního rozpočtu i z rozpočtu EU (zejména z Nástroje pro oživení a odolnost) na agregátní poptávku v roce 2022 – odhaduje na −2,2 % HDP
                  11
               . Kladný příspěvek výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a z dalších fondů EU by se měl zvýšit o 0,4 procentního bodu HDP. Předpokládá se, že příspěvek investic financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít expanzivní povahu a bude činit 0,3 procentního bodu HDP
                  12
               . Příspěvek primárních běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů (očištěných od diskrečních opatření na straně příjmů) by podle prognózy měl mít expanzivní povahu a měl by činit 1,3 procentního bodu HDP.

               (16)Jako obzvláště důležitá se jeví kvalita rozpočtových opatření členských států. Fiskální strukturální reformy zaměřené na lepší skladbu vnitrostátních rozpočtů mohou podpořit potenciální růst, vytvořit tolik potřebný fiskální prostor a pomoci zajistit dlouhodobější fiskální udržitelnost, a to i s ohledem na změnu klimatu a problémy v oblasti zdraví. Pokud jde o příjmovou stranu, posílila krize COVID-19 význam reforem pro účinnější a spravedlivější systémy veřejných příjmů. Na straně výdajů to znamená, že je ještě důležitější zvýšit úroveň a kvalitu udržitelných investic podporujících růst, což by mělo vést ke splnění cílů v oblasti posílení růstového potenciálu, hospodářské a sociální odolnosti a souběžné zelené a digitální transformace. Díky plánům pro oživení a odolnost bude možno skladbu vnitrostátních rozpočtů zlepšit.

               (17)Podle střednědobých rozpočtových plánů uvedených v programu se plánuje snížení schodku veřejných financí ze 4,3 % v roce 2023 na 3,4 % HDP v roce 2024. V horizontu programu se tudíž návrat schodku veřejných financí pod 3 % HDP neplánuje.

               Podle programu se celkové nastavení fiskální politiky – včetně dopadu investic financovaných z vnitrostátního rozpočtu i z rozpočtu EU (zejména z Nástroje pro oživení a odolnost) na agregátní poptávku – v letech 2023 a 2024 odhaduje v průměru na 0,4 % HDP
                  13
               . Kladný příspěvek výdajů financovaných z grantů Nástroje pro oživení a odolnost a z dalších fondů EU by se měl snížit o 0,4 procentního bodu HDP. Předpokládá se, že příspěvek investic financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít expanzivní povahu a bude činit 0,2 procentního bodu HDP
                  14
               . Příspěvek primárních běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů (očištěných od diskrečních opatření na straně příjmů) by podle prognózy měl mít neutrální povahu.

               Desetiletý průměrný nominální potenciální růst se v současnosti odhaduje na 2 %
                  15
               . V tomto odhadu však není zahrnut dopad reforem, které jsou součástí plánu pro oživení a odolnost a které mohou potenciální hospodářský růst Itálie podpořit.

               (18)Míra zadlužení se má ze 155 % HDP v roce 2023 snížit na 152,7 % HDP v roce 2024. Vzhledem k vysoké míře zadlužení, která by měla v průběhu času klesat pouze postupně, bude Itálie ve střednědobém horizontu pravděpodobně čelit vysokým rizikům z hlediska fiskální udržitelnosti, jak vyplývá z nejnovější analýzy udržitelnosti dluhu
                  16
               .

               (19)S ohledem na míru nejistoty, která je v současné době stále mimořádně vysoká, by pokyny v oblasti fiskální politiky měly zůstat převážně kvalitativní. Přesnější kvantifikované pokyny pro pozdější období by měly být poskytnuty v roce 2022, jestliže se míra nejistoty do té doby dostatečně sníží.

               Rada posoudila program stability z roku 2021 a opatření přijatá Itálií v návaznosti na doporučení Rady ze dne 20. července 2020,

               DOPORUČUJE ITÁLII:

               1.V roce 2022 využít Nástroj pro oživení a odolnost k financování dodatečných investic na podporu oživení a současně provádět obezřetnou fiskální politiku. Zachovat investice financované z vnitrostátních zdrojů. Omezit růst běžných výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů.

               2.Pokud to hospodářské podmínky dovolí, provádět fiskální politiku zaměřenou na dosažení obezřetných střednědobých fiskálních pozic a zajištění fiskální udržitelnosti ve střednědobém horizontu. Zároveň posilovat investice s cílem podpořit růstový potenciál.

               3.Věnovat zvláštní pozornost skladbě veřejných financí na příjmové i výdajové straně rozpočtu a kvalitě rozpočtových opatření, aby se zajistilo udržitelné a inkluzivní oživení. Upřednostňovat udržitelné investice podporující růst, zejména s ohledem na zelenou a digitální transformaci. Upřednostňovat fiskální strukturální reformy, které pomohou zajistit financování priorit veřejné politiky a přispějí k dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, mimo jiné posílením zdravotnických systémů a systémů sociální ochrany tak, aby se vztahovaly na všechny a byly přiměřené a udržitelné.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Tato doložka, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 3, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 a v čl. 3 odst. 5 a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1467/97, usnadňuje koordinaci rozpočtových politik v dobách prudkého hospodářského propadu.

                     (3)

                        Sdělení Komise Radě o aktivaci únikové doložky v rámci Paktu o stabilitě a růstu, Brusel, 20. března 2020, COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Sdělení Komise – Roční strategie pro udržitelný růst 2021, Brusel, 17. září 2020, COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        Doporučení Rady ze dne 20. července 2020 k národnímu programu reforem Itálie na rok 2020 a stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2020, Úř. věst. C 282, 26.8.2020, s. 74.

                     (6)

                        Očekává se konečné přijetí Radou po potvrzení Evropskou radou. Znění schválené Euroskupinou dne 16. prosince 2020 je k dispozici na adrese:
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/cs/pdf

                     (7)

                     Úř. věst.
                      L 57, 18.2.2021, s. 17.

                     (8)

                        Sdělení Komise Radě – Rok od vypuknutí pandemie COVID-19 – reakce v oblasti fiskální politiky, Brusel, 3. března 2021, COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Sdělení Komise o koordinaci hospodářských politik v roce 2021: Překonání pandemie COVID-19, podpora oživení a modernizace naší ekonomiky, Brusel, 2. června 2021, COM(2021)500 final.

                     (10)

                        Konkrétně čtyřleté průměrování investic použité v rámci výdajového kritéria neumožňuje řádně posoudit fiskální podporu oživení, kterou zajistí vnitrostátně financované investice.

                     (11)

                        Záporné znaménko ukazatele odpovídá nadměrnému růstu primárních výdajů ve srovnání se střednědobým hospodářským růstem, což ukazuje na expanzivní fiskální politiku.

                     (12)

                        Předpokládá se, že příspěvek ostatních kapitálových výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít expanzivní povahu a dosáhne 0,2 procentního bodu HDP.

                     (13)

                        Odhady uvedené v tomto odstavci jsou založeny na detailních rozpočtových projekcích, které Itálie předložila spolu s programem stability z roku 2021. Projekce předložené Itálií kromě celkových údajů týkajících se schodku sektoru vládních institucí a dluhu nezohledňují fiskální balíček oznámený na květen 2021. Tento balíček, který byl přijat dne 20. května 2021, zahrnuje dodatečnou mimořádnou podporu v roce 2021, jakož i více prostředků na investiční projekty, které budou v nadcházejících letech financovány z vnitrostátních zdrojů.

                     (14)

                        Předpokládá se, že příspěvek ostatních kapitálových výdajů financovaných z vnitrostátních zdrojů bude mít utlumující povahu a dosáhne 0,2 procentního bodu HDP.

                     (15)

                        Odhad Komise podle společně dohodnuté metodiky.

                     (16)

                        Viz pracovní dokument útvarů Komise – Statistická příloha poskytující podkladové údaje relevantní pro posouzení programů stability a konvergenčních programů z roku 2021.