               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 28.11.2019
            COM(2019) 608 final
            PŘÍLOHA

            Doporučení pro rozhodnutí Rady
            o aktualizaci směrnic pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT)

               PŘÍLOHA

               Směrnice pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT)

               1.Preambule

               Kromě obecného odkazu na dohodu z Cotonou a její navazující dohodu bude zvláštní odkaz učiněn mimo jiné na:

               ·závazek stran podporovat a urychlit hospodářský, kulturní a sociální rozvoj států AKT s cílem přispět k míru, prosperitě a bezpečnosti a podpořit stabilní a demokratické politické prostředí;

               ·závazek stran dodržovat lidská práva, včetně základních pracovních práv, demokratických zásad a právního státu, které představují základní prvky partnerství AKT-EU, a řádné správy věcí veřejných, což představuje zásadní prvek partnerství AKT-EU;

               ·závazek stran týkající se souboru mezinárodně dohodnutých zásad a pravidel zaměřených na podporu recipročního vztahu mezi obchodem a udržitelným rozvojem, včetně podpory Agendy pro udržitelný rozvoj 2030 (Agenda 2030) a jejích cílů udržitelného rozvoje a Pařížské dohody podle Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu;

               ·závazek stran zaměřit své partnerství na cíl omezení a případného vymýcení chudoby v souladu s cíli udržitelného rozvoje a postupné integrace států AKT do světové ekonomiky; budovat proto hospodářskou a obchodní spolupráci mezi AKT a EU na iniciativách regionální integrace, které v zemích AKT existují;

               ·cíle spolupráce mezi zeměmi AKT a EU v oblasti hospodářství a obchodu na podporu hladké a postupné integrace států AKT do světového hospodářství, s náležitým ohledem na jejich politickou volbu a priority v oblasti rozvoje, a zejména na vlastní strategie snižování chudoby (zejména programy snižování chudoby), čímž se podpoří jejich udržitelný rozvoj a přispěje se k vymýcení chudoby v zemích AKT;

               ·závazek stran podporovat proces regionální integrace v rámci skupiny států AKT a podporovat regionální integraci jako klíčový nástroj pro začlenění zemí AKT do světového hospodářství;

               ·závazek stran posílit hospodářskou a obchodní spolupráci a pěstovat novou obchodní dynamiku s cílem usnadnit přechod zemí AKT na liberalizovanou globální ekonomiku;

               ·závazek stran zohlednit různé potřeby a úrovně rozvoje států a regionů AKT;

               ·závazek stran dodržovat své závazky přijaté v rámci Světové obchodní organizace (WTO) a prosazovat cíle WTO;

               ·společný cíl stran posílit spolupráci ve všech oblastech týkajících se obchodu a dosáhnout postupné a oboustranné liberalizace obchodu se zbožím a službami v souladu s pravidly WTO, s přihlédnutím k úrovni rozvoje zemí AKT a hospodářským, sociálním a environmentálním omezením, kterým čelí;

               ·závazky stran k zajištění toho, aby úsilí vyvíjené v rámci dohody z Cotonou a její nástupnické dohody a úsilí vyvíjené v rámci dohod o hospodářském partnerství se vzájemně posilovaly.

               2.Povaha a oblast působnosti dohod

               Dohody o hospodářském partnerství se zaměří na podporu hladké a postupné integrace států AKT do světové ekonomiky, s náležitým ohledem k jejich politickým volbám a prioritám rozvoje, a podněcují tak jejich udržitelný rozvoj a přispívají k vymýcení chudoby ve státech AKT.

               Podle čl. 36 odst. 1 dohody z Cotonou a případně příslušného ustanovení nové dohody o partnerství AKT-EU se jednání zaměří na uzavření dohod o hospodářském partnerství s podskupinami AKT vymezenými v souladu s čl. 37 odst. 3 dohody z Cotonou a s příslušným ustanovením v nové dohodě o partnerství AKT-EU, a to s ohledem na proces regionální integrace v rámci AKT.

               Dohody o hospodářském partnerství jsou zaměřeny na podporu užší hospodářské integrace mezi stranami tím, že se postupně odstraní překážky vzájemného obchodu a posílí se spolupráce ve všech oblastech týkajících se obchodu, a to v plném souladu s ustanoveními WTO.

               Dohody o hospodářském partnerství jsou v souladu s cíli a zásadami dohody z Cotonou a její nástupnické dohody, a zejména s ustanoveními části III hlavy II této dohody. Při jednáních o dohodách o hospodářském partnerství se proto přihlíží zejména k různým úrovním rozvoje stran i ke konkrétním hospodářským, sociálním a environmentálním omezením zemí AKT a k jejich schopnosti přizpůsobit se a přizpůsobit své ekonomiky procesu liberalizace.

               3.Obchod se zbožím

               3.1.Cíl

               Dohody o hospodářském partnerství jsou zaměřeny na vytváření oblastí volného obchodu mezi stranami na základě rozvojových cílů dohody z Cotonou a její nástupnické dohody v souladu s ustanoveními WTO. Proto se rozumí, že následující podmínky přístupu na trh by byly dostupné pouze v souvislosti s těmito dohodami o hospodářském partnerství.

               3.2.Dovozní cla

               ·Dovoz do Evropské unie

               Dohody o hospodářském partnerství vycházejí z podmínek přístupu na trh, které jsou v současnosti stanoveny v dohodě z Cotonou a v její nástupnické dohodě, a dále je posílí. Zvláštní opatření pro další odstraňování cel se stanoví v průběhu jednání, přičemž se zohlední stávající a potenciální vývozní zájmy zemí AKT a dopad opatření na liberalizaci obchodu, zejména na regionální integraci v rámci AKT.

               ·Dovoz do zemí AKT

               Vzhledem k prvořadému cíli podpory rozvoje prostřednictvím regionální hospodářské integrace a vhodných politik budou pokračovat jednání 1) o odstranění cel z dovozu z ES v zásadě na veškerý obchod během přechodného období a 2) o zrušení všech poplatků s účinkem rovnocenným clu při vstupu dohod o hospodářském partnerství v platnost.

               Harmonogram pro odstraňování cel a konečné zahrnutí produktů v rámci liberalizace obchodu ze strany zemí AKT budou odrážet hospodářská, sociální a environmentální omezení, kterým tyto země čelí, jakož i jejich schopnost přizpůsobit své ekonomiky procesu liberalizace. Proto bude přechodné období, slučitelné s cíli dohody z Cotonou, její nástupnické dohody a pravidly WTO, uplatňováno flexibilně a s ohledem na konkrétní omezení dotčených zemí AKT. Stejná flexibilita se uplatní v souvislosti se zahrnutím produktů a s časovým rozvrhem/rytmem závazků v oblasti liberalizace ze strany zemí AKT.

               V této souvislosti strany posoudí případ od případu možný dopad mechanismů vývozních náhrad na proces liberalizace obchodu.

               Bez ohledu na výše uvedené poskytnou země AKT Evropské unii v každém případě zacházení, které není méně příznivé než zacházení podle doložky nejvyšších výhod. To neplatí v případě koncesí uzavřených mezi zeměmi AKT nebo zeměmi AKT v jiných rozvojových zemích v rámci regionálních dohod nebo jiných obchodních ustanovení slučitelných s požadavky WTO.

               Při jednáních a s ohledem na článek 349 Smlouvy o fungování Evropské unie a na dohody dosažené v rámci dohody z Cotonou a její nástupnické dohody budou zohledněny zvláštní zájmy nejvzdálenějších regionů Evropské unie. V této souvislosti mohou dohody o hospodářském partnerství zejména stanovit konkrétní opatření ve prospěch produktů z těchto regionů zaměřená na jejich integraci v rámci intraregionálního obchodu v krátkodobém horizontu v souladu s ustanoveními WTO.

               Země AKT se přinejmenším zavazují automaticky rozšířit zacházení, které je přiznáno Evropské unii, na všechny ostatní dotčené strany dohody o hospodářském partnerství, a to pokud možno před liberalizací obchodu ve vztahu k Evropské unii.

               Pokud nastanou závažné obtíže v důsledku liberalizace obchodu, mohou země AKT po konzultaci s Evropskou unií dočasně pozastavit uplatňování harmonogramu liberalizace a případně znovu upravit tempo pokroku směrem k dosažení konečného vytvoření oblasti volného obchodu, a to v plném souladu s ustanoveními WTO.

               Součástí dohod o hospodářském partnerství jsou plány a harmonogram liberalizace obchodu zemí AKT. V nich budou zahrnuty i seznamy vhodných výrobků, jakož i harmonogramy pro odstraňování cel. Tyto seznamy a harmonogramy budou finalizovány během jednání.

               ·Základní cla

               Základní cla, na která se dohodnutá snížení použijí, jsou cla podle doložky nejvyšších výhod účinně uplatňovaná zeměmi AKT v den podpisu dohod o hospodářském partnerství. Jsou vymezena v seznamu připojeném ke každé dohodě o hospodářském partnerství.

               3.3.Obecná ustanovení

               Vývozní cla. Veškerá vývozní cla uplatňovaná v rámci obchodu mezi stranami se odstraní na základě dohodnutého harmonogramu, který nepřesáhne deset let.

               Množstevní omezení a opatření s rovnocenným účinkem uplatňovaná na vývoz nebo dovoz v rámci obchodu mezi stranami se po vstupu dohod o hospodářském partnerství v platnost zrušují.

               Národní zacházení a fiskální opatření. Do dohod o hospodářském partnerství bude zahrnuto standardní ustanovení týkající se národního zacházení, kterým se zajistí, aby se produktům jednotlivých stran dostalo zacházení, které není méně výhodné než zacházení poskytované obdobným výrobkům domácího původu. Jakákoli již existující diskriminační vnitrostátní fiskální opatření nebo postupy budou od vstupu dohod o hospodářském partnerství v platnost odstraněny.

               Doložka o vyjmutí daní. Dohody o hospodářském partnerství budou zahrnovat doložku o vyjmutí daní v souladu s článkem 52 dohody z Cotonou a s příslušným ustanovením o vyjmutí daní z její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               Proměnlivá rychlost. Pokud je to v souladu s integračními cíli dotčených regionů AKT, dohody o hospodářském partnerství stanoví proměnlivou rychlost v liberalizaci obchodu, přičemž zohlední úroveň rozvoje dotčených zemí AKT, jakož i různé míry integrace, které mohou v rámci regionu existovat, v souladu s vnitřním integračním procesem daného regionu.

               Doložka o potravinovém zabezpečení. Dohoda obsahuje ustanovení zaměřená na podporu potravinového zabezpečení v souladu s pravidly WTO.

               Ochranná opatření. Použijí se ochranná ustanovení v souladu s příslušnými ustanoveními WTO.

               Antidumping. Pokud jedna ze stran zjistí, že druhá strana v rámci obchodu provádí dumping nebo subvencování působící újmu ve smyslu ustanovení GATT, může proti této praxi přijmout vhodná opatření v souladu s pravidly a postupy GATT/WTO. V této souvislosti musí Evropská unie věnovat zvláštní pozornost specifické hospodářské a sociální situaci dotčených zemí AKT.

               Doložka „standstill“. Strany se dohodnou, že nebudou zavedena žádná nová cla, ani nebudou zvýšena cla stávající a že žádná strana po vstupu dohod mezi regionálním sdružením a EU v platnost nezavede žádná nová množstevní omezení ani opatření s rovnocenným účinkem.

               Transparentnost. Od obou stran se bude vyžadovat, aby si vzájemně sdělovaly svůj celní sazebník a všechny následné změny, které v něm budou provedeny.

               Doložka o výjimkách. Dohoda bude obsahovat standardní doložku o výjimkách, která umožní přijmout opatření, například z důvodu ochrany veřejného pořádku, života lidí, zvířat nebo rostlin nebo zdraví, zachování vyčerpatelných přírodních zdrojů atd., za předpokladu, že jsou tato opatření uplatňována v souladu s pravidly WTO.

               Zařazení zboží. Pro zařazení zboží při obchodu mezi stranami se použije harmonizovaný systém.

               3.4.Pravidla původu, správní spolupráce a finanční odpovědnost

               Jednání o pravidlech původu, správní spolupráci a finanční odpovědnosti vycházejí ze standardních preferenčních pravidel původu EU a ze stávajících pravidel původu podle každé dohody o hospodářském partnerství. V této souvislosti Evropská unie posoudí všechny konkrétní žádosti o změny pravidel původu, předložené státem nebo státy AKT s cílem zjednodušit stávající pravidla a zlepšit současný přístup států AKT na trh.

               Dohoda zmocní smluvní strany k přijetí vhodných opatření v případě nedostatečné správní spolupráce nebo špatného řízení. Ve věci ztrát celních příjmů v souvislosti se špatným řízením preferenčního dovozu by mohla být na základě rozhodnutí Rady stanovena příslušná opatření.

               3.5.Cla, usnadnění obchodu a opatření proti podvodům

               Cílem jednání je zjednodušit všechny požadavky a postupy týkající se dovozu a vývozu, zejména pokud jde o celní postupy, dovozní licence, určení celní hodnoty, pravidla pro tranzit a kontrolu před odesláním, přičemž se vychází z nejvyšších mezinárodních norem a v souladu s ustanoveními dohody WTO o usnadnění obchodu. Dohoda bude zahrnovat protokol o vzájemné správní pomoci v celních záležitostech. Bude rovněž obsahovat doložku proti podvodům, aby se zabránilo zneužívání celních preferencí.

               4.Obchod službami a investice

               4.1.Oblast působnosti

               Dohoda stanoví postupnou a oboustrannou liberalizaci obchodu se službami a investic, jejímž cílem je zajistit srovnatelnou úroveň příležitostí v přístupu na trh, v souladu s příslušnými pravidly WTO, zejména s článkem V dohody GATS, s přihlédnutím k úrovni rozvoje dotčených zemí AKT. [Dohody stanoví, že audiovizuální služby budou řešeny odděleně ve zvláštních dohodách o kulturní spolupráci a partnerství mezi stranami. Tyto dohody umožní Evropské unii a jejím členským státům, jakož i státům AKT zachovat a rozvíjet svou schopnost vymezovat a provádět své kulturní a audiovizuální politiky za účelem zachování kulturní rozmanitosti a zároveň uznávat, zachovávat a podporovat kulturní hodnoty a identitu zemí AKT, podporovat mezikulturní dialog zlepšením příležitostí v přístupu na trh pro kulturní statky a služby v těchto zemích, a to v souladu s článkem 27 dohody z Cotonou a s příslušným ustanovením nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               Strany se dohodnou, že žádná strana nepřijme žádná nová nebo další diskriminační opatření poté, co dohody mezi regionálním sdružením a Evropskou unií vstoupí v platnost.

               Liberalizační proces bude probíhat asymetricky. Zemím AKT bude poskytnuta určitá míra flexibility v závislosti na jejich úrovni rozvoje, a to jak z celkového hlediska, tak z hlediska odvětví a pododvětví v souladu s ustanoveními dohody GATS, zejména s ustanoveními týkajícími se účasti rozvojových zemí na dohodách o liberalizaci.

               Na straně Evropské unie nepřesáhne přechodné období 10 let.

               Na straně AKT bude přechodné období, slučitelné s cíli dohody z Cotonou, její nástupnické dohody a pravidly WTO, uplatňováno flexibilně a s ohledem na konkrétní omezení dotčených zemí AKT.

               Země AKT, které jsou součástí dohody o hospodářském partnerství, se zavážou, že budou uplatňovat přinejmenším stejná ujednání, jaká platí pro Evropskou unii.

               Dohody o hospodářském partnerství znovu potvrdí závazky přijaté podle článku 42 dohody z Cotonou a příslušná ustanovení její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               4.2.Praktická opatření

               Je-li to odůvodněno zvláštními hospodářskými, sociálními a environmentálními omezeními, s nimiž se země AKT potýkají, mohou být jednání odložena. V takovém případě strany v průběhu jednání o dohodách o hospodářském partnerství pravidelně posuzují situaci. Zajistí, aby byla pro přípravu těchto jednání aktivně využívána přípravná fáze, zejména mobilizací odpovídající podpory pro rozvoj služeb v souladu s ustanoveními dohody z Cotonou, zejména čl. 41 odst. 5 uvedené dohody, a příslušným ustanovením její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               5.Běžné platby a pohyby kapitálu

               Dohody o hospodářském partnerství znovu potvrdí závazky přijaté podle článku 12 přílohy II dohody z Cotonou a příslušná ustanovení její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               V zájmu posílení a rozvoje finančních trhů se strany snaží vyjednat další otevření kapitálového trhu nad rámec přímých investic, a to při současném respektování stávajících měnových dohod a s přihlédnutím k potřebě vytvořit vhodný regulační rámec.

               Dohody budou obsahovat ustanovení o možné revizi této kapitoly s cílem zajistit soudržnost mezi povinnostmi stanovenými v rámci dohod o hospodářském partnerství a dalšími příslušnými dohodami, včetně závazků v rámci dohody GATS.

               6.Oblasti související s obchodem

               6.1.Obecné informace

               Dohody o hospodářském partnerství znovu potvrdí příslušné závazky přijaté v rámci dohody z Cotonou
                  1
                a její nástupnické dohody, zejména pokud jde o politiku hospodářské soutěže, ochranu práv duševního vlastnictví (včetně zeměpisných označení), normalizaci a certifikaci, sanitární a fytosanitární opatření, obchod a životní prostředí, obchodní a pracovní normy, spotřebitelskou politiku a ochranu zdraví spotřebitelů. Tato ustanovení budou přezkoumána s ohledem na výsledky nadcházejících mnohostranných obchodních jednání.

               6.2.Specifické oblasti

               Dále platí, pokud jde o tyto oblasti:

               Investice. V souladu s cílem „omezení a případného vymýcení chudoby v souladu s cíli udržitelného rozvoje“ (a pokud jde o články 1, 29, 75 až 78 a přílohu II dohody z Cotonou a příslušné ustanovení její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost) se strany dohodly vytvořit regulační rámec, který usnadní, posílí a podnítí vzájemně prospěšné udržitelné investice mezi nimi. Tento rámec bude vycházet ze zásad nediskriminace, otevřenosti, transparentnosti a stability.

               Pokud to obě strany určí jako oblast k jednání a s výhradou dodatečných směrnic pro jednání týkajících se jednotlivých zemí nebo regionů, mohou být sjednána ustanovení o ochraně investic, která potvrdí nejlepší výsledky dohodnuté na příslušných mezinárodních fórech nebo na dvoustranném základě. Tato ustanovení by měla zajistit silnou ochranu investorů a investic a zároveň plně zachovat právo stran na regulaci v rámci svých území, aby bylo dosaženo legitimních politických cílů.

               Zadávání veřejných zakázek. Dohody o hospodářském partnerství budou usilovat o zajištění plné transparentnosti pravidel a metod zadávání veřejných zakázek na všech úrovních správy podle zásad Dohody o vládních zakázkách (WTO). Kromě toho budou strany usilovat o postupnou liberalizaci svých trhů s veřejnými zakázkami na základě zásady nediskriminace a s ohledem na úroveň svého rozvoje.

               Normy, technické předpisy a posuzování shody. Dohody o hospodářském partnerství by měly obsahovat komplexní kapitolu o technických překážkách obchodu, a to na základě Dohody WTO o technických překážkách obchodu a nad její rámec.

               Sanitární a fytosanitární normy. Dohody o hospodářském partnerství by měly obsahovat komplexní kapitolu o sanitárních a fytosanitárních normách, která bude vycházet z Dohody WTO o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření.

               Ochrana údajů. Dohody o hospodářském partnerství stanoví cíl usilovat o odstranění překážek bránících volnému pohybu osobních údajů mezi stranami, které vznikly v důsledku nedostatečné ochrany osobních údajů, mimo jiné prostřednictvím výměny informací a odborníků.

               Práva duševního vlastnictví. Dohody o hospodářském partnerství by měly vytvořit odpovídající, vyváženou a účinnou úroveň ochrany a stanovit občanskoprávní a hraniční donucovací opatření v oblasti práv duševního vlastnictví, včetně zeměpisných označení.

               Obchod a hospodářská soutěž: Cílem dohod o hospodářském partnerství by mělo být minimalizovat narušení hospodářské soutěže prostřednictvím ustanovení o politice hospodářské soutěže, subvencích a státních podnicích. Ustanovení nebudou bránit poskytování veřejných služeb.

               Obchod a udržitelný rozvoj: Dohody o hospodářském partnerství by měly dodržovat příslušné mezinárodně dohodnuté zásady a pravidla týkající se práce (včetně nediskriminace podle pohlaví) a environmentálních aspektů obchodu a udržitelného rozvoje, včetně pravidel udržitelného rybolovu a zásad týkajících se změny klimatu, zejména Pařížské dohody. Dohody o hospodářském partnerství by měly obsahovat ustanovení pro účinné provádění a sledování těchto pravidel, jakož i mechanismus pro řešení případných sporů mezi stranami.

               Zemědělský dialog: Vzhledem k významu odvětví zemědělství pro socioekonomický rozvoj a zajišťování potravin v zemích? AKT mohou dohody o hospodářském partnerství zahrnovat možnost dialogu o zemědělství (partnerství v oblasti zemědělství), který může zahrnovat otázky typu komodit a regionálních hodnotových řetězců, využívání nových technologií a udržitelných potravinových systémů.

               6.3.Provádění

               Provádění těchto ustanovení bude sledovat Rada dohody o hospodářském partnerství (viz bod 8 níže), jíž je nápomocen společný výbor pro provádění dohody složený z předních technických odborníků. Smíšený výbor pro provádění dohody zasedá pravidelně a nejméně jednou ročně. Vypracovává výroční zprávy posuzující dosažený pokrok a formuluje doporučení týkající se opatření pro další postup, včetně zajištění rozvojové spolupráce v souladu s ustanoveními dohody z Cotonou a příslušnými ustanoveními její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               7.Doplňkovost

               Dohody o hospodářském partnerství a rozvojové strategie partnerů ze zemí AKT (zejména strategický dokument o snižování chudoby) se vzájemně podporují. Zejména v zájmu usnadnění dosažení cílů dohod o hospodářském partnerství se strany AKT zavážou, že tyto dohody plně začlení do svých rozvojových strategií, a EU tak učiní i v rámci svých strategií pro rozvojovou spolupráci. To by zahrnovalo podporu rozvoje soukromého sektoru, zejména malých a středních podniků, včetně jeho genderového rozměru. Zavážou se, že v souladu s příslušnými ustanoveními dohody z Cotonou a případnými ustanoveními její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost, přidělí na tento účel odpovídající zdroje.

               8.Institucionální rámec

               Pro každou dohodu o hospodářském partnerství bude zřízena Smíšená rada dohody o hospodářském partnerství, která bude vykonávat tyto funkce:

               –zajišťuje řádné fungování dohody o hospodářském partnerství,

               –zkoumá rozvoj hospodářské a obchodní spolupráce mezi stranami,

               –hledá vhodné metody, jak předcházet problémům, které by mohly vyvstat v oblastech, na něž se dohoda o hospodářském partnerství vztahuje, zejména pokud jde o dosažení rozvojových cílů v rámci této dohody,

               –vyměňuje si názory a vydává doporučení k jakékoli otázce společného zájmu v oblasti hospodářské a obchodní spolupráce, včetně budoucích opatření pro řádné provádění dohody o hospodářském partnerství, a zejména s ohledem na potřebu, aby rozvojová spolupráce probíhala v souladu s příslušnými ustanoveními dohody z Cotonou a příslušným ustanovením její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

               Složení, četnost, agenda a místo konání společných zasedání Rady dohody o hospodářském partnerství budou dohodnuty na základě konzultací mezi stranami.

               Rada dohody o hospodářském partnerství bude mít pravomoc přijímat rozhodnutí ve všech záležitostech, na něž se vztahuje dohoda o hospodářském partnerství. Bude podávat zprávy Radě ministrů zřízené v souladu s článkem 15 dohody z Cotonou a příslušným ustanovením její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost, o záležitostech společného zájmu celé skupiny států AKT a Evropské unie.

               Dohoda o hospodářském partnerství by měla zajistit pravidelné konzultace a komunikaci s občanskou společností.

               9.Závěrečná ustanovení

               Dohody o hospodářském partnerství budou zahrnovat:

               –kapitolu o řešení sporů a doložku o nevykonání, včetně ustanovení odpovídajících článkům 96 a 97 dohody z Cotonou a příslušnému ustanovení její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost. Ustanovení o řešení sporů v záležitostech týkajících se obchodu nebo obchodních záležitostí nebudou mít vliv na práva a povinnosti stran podle pravidel WTO, zejména na Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů;

               –doložku o budoucím vývoji, která stanoví, že dohody o hospodářském partnerství mohou být rozšířeny, zejména prostřednictvím přistoupení, nebo spojeny, v souladu s pokrokem dosaženým v oblasti regionální integrace;

               –doložku o vstupu v platnost, délce (neomezené), ukončení, oznámení o vypovězení a doložku o územní působnosti.

               Pro účely dohod o hospodářském partnerství se stranami na straně AKT rozumí regionální sdružení nebo jeho členské státy nebo regionální sdružení a jeho členské státy v souladu s jejich příslušnými oblastmi působnosti. Dohody o hospodářském partnerství se vztahují rovněž na opatření přijatá každým státním, regionálním nebo místním orgánem na území stran.

               10.Struktura a organizace jednání

               V souladu s příslušnými ustanoveními dohody z Cotonou a v souladu s příslušným ustanovením její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost, bude období jednání rovněž použito pro budování kapacit ve veřejném a soukromém sektoru zemí AKT s cílem zvýšit jejich schopnost vymezit a provádět vhodné regionální a mnohostranné obchodní strategie a politiky. To bude zahrnovat opatření na zvýšení konkurenceschopnosti, posílení regionálních organizací a případně podporu regionálních iniciativ v oblasti integrace obchodu, pomoc při úpravách rozpočtu a fiskální reformě, jakož i modernizaci infrastruktury a zlepšení investic. Tato opatření budou monitorovat regionální přípravné pracovní skupiny, které budou zřízeny společně regionálním sdružením zapojeným do jednání o dohodách o hospodářském partnerství a Evropskou unií, a to na začátku jednání. Regionální přípravné pracovní skupiny mimo jiné předloží návrhy, které je třeba zvážit v rámci národního a regionálního programového dialogu mezi Evropskou unií a zeměmi AKT.

               Budou vytvořeny vhodné mechanismy, které zajistí, aby byly nestátní subjekty v EU a zemích AKT informovány a konzultovány ohledně obsahu jednání a aby byla zajištěna koordinace s probíhajícími dialogy AKT-EU.

                     (1)

                        Články 45 až 51 a článek 78 dohody z Cotonou a příslušné ustanovení její nástupnické dohody, jakmile vstoupí v platnost.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 28.11.2019
            COM(2019) 608 final
            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o aktualizaci směrnic pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               EU jednala s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT) o dohodách o hospodářském partnerství - mezi lety 2002 a 2014. EU vedla tato jednání na základě rozsáhlého mandátu a směrnic pro jednání vydaných Radou dne 12. června 2002 (9930/02).

               Avšak vzhledem k řadě okolností, včetně kapacitních omezení na straně partnerů, se již uzavřené a prováděné dohody týkají pouze obchodu se zbožím. Další oblasti (jako jsou služby, investice a otázky související s obchodem) nebyly do dohod zahrnuty, ale byly výslovně zmíněny pro budoucí přezkum v tzv. „ustanoveních o opětovném přezkoumání“. Tato situace znamená, že stávající dohody o hospodářském partnerství nejsou plně přizpůsobeny obchodní realitě 21. století a zájmům EU i dotčených partnerských zemí. Je proto možné, že v nadcházejících letech bude zájem na „prohloubení“ těchto dohod s cílem zahrnout mimo jiné také služby, investice obchod a udržitelný rozvoj, práva duševního vlastnictví, politiku hospodářské soutěže a zadávání veřejných zakázek.

               K dnešnímu dni existuje v zemích a regionech AKT 31 zemí provádějících sedm různých dohod o hospodářském partnerství.

               Pět z těchto zemí, které v současné době provádějí prozatímní dohodu o hospodářském partnerství ve východní a jižní Africe (ESA) (Mauricius, Madagaskar, Seychely, Zimbabwe a v poslední době i Komory), požádalo o zahájení jednání na základě ustanovení o opětovném přezkoumání. Cílem je uzavřít komplexní dohodu, která jim pomůže využít příležitostí v rámci globálních hodnotových řetězců. Jednání o této komplexní dohodě byla zahájena dne 2. října 2019 na Mauriciu.

               Budoucí jednání se zeměmi a regiony AKT, včetně ESA, budou vedena na základě stávajících směrnic pro jednání stanovených Radou v roce 2002, které budou doprovázet její zmocnění k zahájení jednání. Stávající směrnice z roku 2002 jsou již ve své podstatě komplexní a zahrnují téměř všechny oblasti související s obchodem. Jsou však dnes částečně zastaralé ve svém znění a postrádají soudržnost s nedávnými politickými iniciativami a prioritami EU, neboť obchod na celém světě se vyvíjí a dochází k posilování naší obchodní politiky a politiky udržitelného rozvoje.

               Rada proto požádala o aktualizaci směrnic pro jednání přijatých v roce 2002 s cílem sladit znění a obsah těchto směrnic s nejnovějším vývojem a politikami v oblastech souvisejících s obchodem, zejména se sdělením Evropské komise „Obchod pro všechny“ z roku 2015, ale také s Agendou 2030, s jejími 17 hlavními cíli pro udržitelný rozvoj, a s Pařížskou dohodou o boji proti změně klimatu přijatou mezinárodním společenstvím v roce 2015.

               Tato iniciativa proto představuje příspěvek k provádění sdělení „Obchod pro všechny“ a současně zohledňuje probíhající jednání o dohodě po uplynutí platnosti dohody o partnerství z Cotonou. Zohledňuje rovněž alianci mezi Afrikou a Evropou pro udržitelné investice a zaměstnanost, kterou zahájil předseda Komise v září 2018, a plán vnějších investic jako její důležitou složku.

               Bezprostředním cílem této iniciativy je vybavit Komisi aktualizovanými směrnicemi pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství se zeměmi a regiony AKT, které budou v souladu se současnou vyjednávací praxí EU, a zajistit, aby jakákoli další jednání se zeměmi a regiony AKT odpovídala současným obchodním výzvám.

               Celkovým cílem je vyjednat aktuální a moderní obchodní dohody se zeměmi a regiony AKT, které budou stimulovat obchod a investice a podpoří tyto země v jejich začleňování do globální ekonomiky.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Výše uvedené cíle jsou v souladu se Smlouvou o Evropské unii (SEU), která stanoví, že by EU měla „povzbuzovat zapojení všech zemí do světové ekonomiky, včetně postupného odstraňování překážek mezinárodního obchodu“
                     1
                  .

                  Cíle jsou rovněž plně v souladu s cíli dohody z Cotonou a obecnými zásadami, které tato dohoda prosazuje.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Cíle jsou v souladu s ostatními politikami EU.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Ustanovení čl. 207 odst. 4 prvního pododstavce ve spojení s čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU.

                  Podle čl. 207 odst. 4 rozhoduje Rada pro sjednávání a uzavírání dohod uvedených v čl. 207 odst. 3 kvalifikovanou většinou.

                  Podle čl. 218 odst. 3 SFEU podává Komise Radě doporučení a Rada přijme rozhodnutí, kterým dá zmocnění k zahájení jednání.

                  Podle ustanovení čl. 218 odst. 4 SFEU může Rada vyjednavači vydávat směrnice a může určit zvláštní výbor, se kterým musí být jednání konzultováno.

                  Pokud jde o jednání o dohodách o hospodářském partnerství, Rada již schválila zahájení jednání a v roce 2002 vydala Komisi směrnice. Aktualizace směrnic pro jednání je však nezbytné pro přesnější vymezení nových jednání s ohledem na nejnovější politické iniciativy a priority EU, neboť obchod se na celém světě vyvíjí. To mimo jiné znamená, že směrnice budou muset zohlednit současné ambice EU zahrnout do svých dohod mezinárodně dohodnuté zásady a pravidla týkající se práce a životního prostředí, včetně odkazů na Agendu pro udržitelný rozvoj 2030 a Pařížskou dohodu pro boj proti změně klimatu. Stávající směrnice rovněž neodrážejí potřebu ustanovení o účinném provádění a sledování těchto pravidel, ani mechanismus pro řešení případných sporů mezi stranami v této oblasti.

                  Komise proto doporučuje, aby Rada přijala rozhodnutí na základě čl. 207 odst. 4 prvního pododstavce ve spojení s čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Podle článku 3 SFEU je společná obchodní politika oblastí výlučné pravomoci EU. Zásada subsidiarity se proto neuplatní (čl. 5 odst. 3 SEU).

               •Proporcionalita

                  Doporučení Komise je v souladu se zásadou proporcionality.

               •Volba nástroje

                  Rozhodnutí Rady Evropské unie o aktualizaci směrnic pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT).

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Součástí nadcházejícího posouzení dopadů na udržitelnost bude oddíl hodnocení ex post týkající se provádění stávající prozatímní dohody o hospodářském partnerství se zeměmi ESA.

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Nepředpokládají se žádné konkrétní konzultace s občany a zúčastněnými stranami, neboť aktualizace znění je omezená.

               Komise však povede konzultaci s občany a zúčastněnými stranami o jednotlivých jednáních, která mohou být v budoucnu vedena podle aktualizovaných směrnic pro jednání.

               Zejména v souvislosti s nadcházejícími jednáními se státy Dohody o hospodářském partnerství ESA bude zahájeno posouzení dopadů na udržitelnost, jehož účelem bude široce konzultovat občany a zúčastněné strany, a to jak v EU, tak v regionu ESA, pokud jde o možný dopad nových obchodních témat, která mají být do dohody začleněna. Počáteční jednání byla zahájena v říjnu 2019 a souběžně s jednáními bude probíhat posouzení dopadů na udržitelnost s cílem k procesu přispět.

               Posouzení dopadů na udržitelnost je platformou pro systematický dialog mezi zúčastněnými stranami a obchodními vyjednavači prostřednictvím důkladné konzultace, jíž se mohou účastnit všechny zúčastněné strany.

               K hlavním zúčastněným stranám, které budou v rámci posouzení dopadů na udržitelnost konzultovány, patří veřejný sektor, nevládní organizace, podniky, sociální partneři a akademická obec.

                  V této fázi se neplánují žádná další jednání o prohloubení či rozšíření jiných stávajících dohod o hospodářském partnerství nad rámec dohody o hospodářském partnerství mezi EU a zeměmi ESA. Každý takový počin bude doprovázet posouzení potenciálního dopadu a komplexní konzultace se zúčastněnými stranami na regionální úrovni a v jednotlivých zemích.

                  Komise také pravidelně provádí konzultace se zúčastněnými stranami, mimo jiné v rámci skupiny odborníků pro obchodní dohody
                     2
                   a dialogu s občanskou společností
                     3
                  .

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Posouzení dopadů

                  Posouzení dopadů není v této fázi vyžadováno, neboť jednání o dohodách o hospodářském partnerství se zeměmi a regiony AKT vycházejí ze stávajícího zmocnění Komise Radou z roku 2002. Podstata jednání nepředstavuje novou oblast politiky; jedná se o pokračování jednání, která již léta probíhají.

                  Posouzení dopadů ex ante se obvykle provádí pouze v případě, kdy je zapotřebí podpořit rozhodnutí zahájit či nezahájit jednání s některými obchodními partnery, tj. předtím, než Rada udělí zmocnění k zahájení jednání. V tomto případě Rada již potvrdila, že k prohloubení jednání se zeměmi ESA není zapotřebí nové zmocnění.

                  Vzhledem k tomu, že rozsah změn stávajících směrnic pro jednání je omezený, neměl by být dopad významný.

                  Jak je uvedeno v oddíle o konzultacích se zúčastněnými stranami, Evropská komise plánuje pro jednání o nových jednáních se zeměmi ESA, která budou zahájena na začátku roku 2020, posouzení dopadů na udržitelnost. Toto posouzení bude zahrnovat část hodnocení ex post týkající se provádění stávající dohody o hospodářském partnerství. To by nám umožnilo posoudit účinky, které přesahují rámec toho, co hodnotíme v rámci klasických posouzení dopadů na udržitelnost. Stejný přístup by mohl platit pro jakákoli budoucí jednání o prohloubení ostatních stávajících dohod o hospodářském partnerství.

               •Účelnost právních předpisů a zjednodušení

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Základní práva

                  Iniciativa je plně v souladu s Listinou základních práv Evropské unie a zejména s článkem 8 o ochraně osobních údajů.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Tato iniciativa nemá rozpočtové důsledky.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Informativní dokumenty (v případě směrnic)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o aktualizaci směrnic pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rada Evropské unie přijala dne 12. června 2002 směrnice pro jednání o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT).

               (2)Uzavřené dohody o hospodářském partnerství se zeměmi a regiony AKT zahrnují ustanovení o opětovném přezkoumání pro budoucí přezkum těchto dohod.

               (3)Aktualizace směrnic pro jednání je nezbytná pro přesnější vymezení nových jednání s ohledem na nejnovější politické iniciativy a priority EU, neboť obchod se na celém světě vyvíjí.

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek

               Směrnice pro jednání určené Komisi o jednáních o dohodách o hospodářském partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi a regiony (AKT) se mění v souladu s přílohou.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Ustanovení čl. 21 odst. 2 písm. e) SEU.

                     (2)

                  http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/expert-groups/

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11531


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.2.2019
            COM(2019) 70 final
            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání za účelem dosažení dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům pro justiční spolupráci v trestních věcech

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.
                     SOUVISLOSTI

               S narůstajícím používáním sociálních médií, webového e-mailu, služeb pro rychlou výměnu zpráv a mobilních aplikací ke komunikaci, práci, společenskému styku a získávání informací se zvyšuje přeshraniční tok údajů, a to i k nezákonným účelům. Při trestních vyšetřováních se tudíž stále častěji využívají elektronické důkazy, které nejsou veřejně dostupné. Skutečnost, že internet nemá hranice a služby lze poskytovat odkudkoli na světě, i mimoevropskými společnostmi, znamená, že usnadnění přeshraničního přístupu k elektronickým důkazům je naléhavou záležitostí, která se týká téměř jakéhokoli typu trestné činnosti. Zvláště nedávné teroristické útoky upozornily na to, že je třeba prioritně nalézt způsoby, které by státním zástupcům a soudcům z členských států Evropské unie umožnily rychleji a efektivněji zajišťovat a získávat elektronické důkazy.

               Více než polovina všech trestních vyšetřování dnes vyžaduje přístup k přeshraničním elektronickým důkazům. Elektronické důkazy jsou zapotřebí zhruba v 85 % případů trestních vyšetřování a u dvou třetin z těchto vyšetřování je třeba důkazy získat od poskytovatelů on-line služeb usazených v jiné jurisdikci. Počet žádostí adresovaných hlavním poskytovatelům on-line služeb vzrostl v letech 2013 až 2018 o 84 %. Tyto typy údajů mají při trestních vyšetřováních zásadní význam pro identifikaci osob nebo pro získání informací o jejich aktivitách.

               Elektronické důkazy odkazují na různé typy údajů v elektronické podobě, které jsou relevantní pro vyšetřování a stíhání trestných činů a často jsou uloženy na serverech poskytovatelů on-line služeb. Patří sem „údaje o obsahu“, jako jsou e-maily, textové zprávy, fotografie a videa, jakož i „neobsahové údaje“, jako například údaje o účastníkovi nebo informace o provozu týkající se on-line účtu.

               Tradiční metodou, kterou orgány používají při společném úsilí o boj proti všem typům trestné činnosti, je spolupráce mezi justičními orgány. Hlavním nástrojem, který dnes členské státy používají pro žádosti o přístup k přeshraničním elektronickým důkazům ve většině ostatních zemí Evropské unie, je evropský vyšetřovací příkaz.

               V případě třetích zemí (a Dánska a Irska, jež se evropského vyšetřovacího příkazu neúčastní) využívají členské státy Evropské unie žádosti o vzájemnou právní pomoc. Na obou stranách je zapojeno několik různých orgánů. Příslušné postupy byly navrženy ještě před zavedením internetu, kdy objemy žádostí představovaly jen zlomek dnešního množství, a nemusely se vyrovnávat s nestálostí elektronických důkazů.

               Jedním z hlavních příjemců žádostí z členských států Evropské unie (a z celého světa) o vzájemnou právní pomoc při přístupu k elektronickým důkazům jsou Spojené státy americké, kde sídlí největší poskytovatelé služeb. Dohoda o vzájemné právní pomoci mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými byla podepsána dne 25. června 2003 a vstoupila v platnost dne 1. února 2010. Dohoda je hlavním transatlantickým mechanismem pro zajištění účinné spolupráce v oblasti trestního soudnictví a boje proti organizované trestné činnosti a terorismu.

               První společný přezkum dohody se uskutečnil v roce 2016
                  1
               . Tento přezkum dospěl k závěru, že dohoda přináší vztahu mezi EU a USA v oblasti vzájemné právní pomoci přidanou hodnotu a obecně dobře funguje. Na zlepšení této spolupráce bude vynaloženo další úsilí. Ačkoli má justiční spolupráce mezi orgány veřejné moci, a to i se Spojenými státy americkými, zásadní význam, je tato metoda často příliš zdlouhavá, vezmeme-li v potaz nestálou povahu elektronických důkazů, neboť v průměru trvá deset měsíců, a může vést k nepřiměřeným výdajům zdrojů. Navíc, zatímco v konkrétním vyšetřování je důležitým aspektem justiční spolupráce svrchovanost, stává se stále častěji, že jedinou vazbou na jiný stát je místo, kde se údaje nebo poskytovatel služeb nachází. Konkrétně v souvislosti s elektronickými důkazy byly v rámci společného přezkumu z roku 2016 členské státy vyzvány k tomu, aby za účelem rychlejšího a efektivnějšího zajišťování a získávání elektronických důkazů spolupracovaly přímo s poskytovateli služeb v USA.

               Přímá spolupráce s poskytovateli služeb v USA vznikla jako alternativa k justiční spolupráci. Omezuje se na neobsahové údaje
                  2
                a z pohledu práva USA je dobrovolná. V praxi se orgány veřejné moci daného členského státu Evropské unie obrací přímo na poskytovatele služeb ve Spojených státech amerických se žádostmi o údaje podle vnitrostátních pravidel trestního řízení, k nimž má poskytovatel služeb přístup, obvykle jde o údaje o určitém uživateli služeb, které poskytuje. To se týká některých poskytovatelů služeb usazených ve Spojených státech amerických a v omezenější míře v Irsku, kteří na dobrovolném základě odpovídají na žádosti donucovacích orgánů členských států přímo, pokud se žádosti týkají neobsahových údajů.

               Právo USA
                  3
                umožňuje poskytovatelům služeb se sídlem v USA spolupracovat přímo s evropskými orgány veřejné moci, pokud jde o neobsahové údaje. Tato spolupráce je však dobrovolná. Poskytovatelé si tak vytvořili své vlastní politiky nebo se případ od případu rozhodují, zda a jak budou spolupracovat. Vedle nárůstu přímé spolupráce s poskytovateli služeb se nedávné rozsudky a soudní případy ve Spojených státech amerických snažily vyjasnit, zda mají orgány USA právo žádat o předání údajů uložených v zahraničí poskytovatelem služeb, jehož hlavní sídlo se nachází ve Spojených státech amerických, mimo jiné zejména v případě „Microsoft Ireland“
                  4
               .

               Počet žádostí o dobrovolnou přímou spolupráci rychle vzrostl a v roce 2017 jich bylo více než 124 000. Ačkoli dobrovolná přímá spolupráce zajišťuje oproti vzájemné právní pomoci rychlejší přístup k údajům, omezuje se na neobsahové údaje. Navíc nemusí být spolehlivá, nemusí zajišťovat dodržování příslušných procesních záruk, lze ji využít jen u omezeného počtu poskytovatelů služeb, kteří všichni uplatňují odlišné politiky, není transparentní a chybí u ní odpovědnost. Výsledná roztříštěnost může vést k právní nejistotě, vyvolávat otázky ohledně zákonnosti trestního stíhání, jakož i obavy ohledně ochrany základních práv a procesních záruk v případě osob, které mají s těmito žádostmi spojitost. Kromě toho je splněna méně než polovina všech žádostí adresovaných poskytovatelům služeb
                  5
               .

               Pokud jde o možné zasílání recipročních žádostí orgánů USA poskytovatelům služeb v Evropské unii, právní rámec v oblasti telekomunikací v mnoha členských státech v současnosti zakazuje, aby vnitrostátní poskytovatelé telekomunikačních služeb odpovídali přímo na žádosti zahraničních orgánů, a to i pokud jde o neobsahové údaje. Kromě toho neexistuje žádný právní rámec, který by umožňoval přímou spolupráci v jiných odvětvích komunikací. Orgány USA mohou takové údaje od poskytovatelů služeb v EU získat zpravidla pouze prostřednictvím žádosti o vzájemnou právní pomoc.

               2.
                     CÍLE NÁVRHU

               V Evropském programu pro bezpečnost
                  6
                z dubna 2015 se Evropská komise zavázala provést přezkum překážek v trestním vyšetřování trestné činnosti prováděné kybernetickými prostředky, zejména v otázkách přeshraničního přístupu k elektronickým důkazům. Dne 17. dubna 2018 předložila Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech
                  7
                a směrnice, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení („návrhy o elektronických důkazech“)
                  8
               .

               Účelem těchto návrhů je urychlit v Evropské unii proces zajišťování a získávání elektronických důkazů přímo od poskytovatelů služeb usazených v jiné jurisdikci. Oblast působnosti těchto návrhů zahrnuje zvláštní typy poskytovatelů služeb, kteří poskytují služby v Evropské unii. Poskytovatel nabízí služby v Evropské unii tehdy, umožňuje-li uživatelům v jednom či více členských státech, aby jeho služeb využívali, a má-li silný vztah k Unii, například má-li v nějakém členském státě provozovnu nebo vzhledem k tomu, že v daném členském státě poskytuje služby velkému počtu uživatelů. Poskytovatelé bez přítomnosti v Evropské unii mají povinnost ustanovit právního zástupce, vůči němuž lze předávací příkaz vymáhat.

               Evropská rada zdůraznila význam této otázky, a to jak na vnitřní, tak i na vnější úrovni. V závěrech Evropské rady ze dne 18. října 2018 se uvádí, že „(j)e třeba nalézt řešení, která zajistí rychlý a efektivní přeshraniční přístup k elektronickým důkazům s cílem účinně bojovat proti terorismu a dalším formám závažné a organizované trestné činnosti, a to jak v rámci EU, tak na mezinárodní úrovni; do konce volebního období Evropského parlamentu je třeba dosáhnout dohody ohledně návrhů Komise týkajících se elektronických důkazů, přístupu k finančním informacím a zlepšení boje proti praní peněz
                  9
               . Komise by rovněž měla urychleně předložit mandáty k vyjednávání pro mezinárodní jednání o elektronickém důkazu“.

               Návrhy Komise o elektronických důkazech poskytují základ pro koordinovaný a soudržný přístup jak v rámci Evropské unie, tak i pro přístup zastávaný Evropskou unií na mezinárodní úrovni, s patřičným ohledem na právní předpisy Evropské unie, včetně předpisů o zákazu diskriminace mezi členskými státy Evropské unie a jejich státními příslušníky. I když Komise již ve svém posouzení dopadů vypracovaném k návrhům o elektronických důkazech uvedla, že tyto návrhy by mohly být vhodně doplněny dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům s průvodními zárukami, rozhodla se před zahájením jednání s třetími stranami navrhnout předpisy EU v oblasti vhodných modalit a záruk pro přeshraniční přístup k elektronickým důkazům.

               Na mezinárodní úrovni probíhají diskuse v rámci jednání o druhém dodatkovém protokolu k úmluvě Rady Evropy o kyberkriminalitě
                  10
               . Přeshraniční přístup k elektronickým důkazům byl pravidelně na programu nedávných jednání ministrů spravedlnosti a vnitřních věcí EU a USA.

               Obě doporučení k zahájení jednání se Spojenými státy americkými a k účasti na jednáních o druhém dodatkovém protokolu k úmluvě Rady Evropy o kyberkriminalitě přijímá Komise současně. Přestože oba procesy budou postupovat různým tempem, zabývají se vzájemně souvisejícími záležitostmi a závazky přijaté v rámci jednoho jednání mohou mít na druhé jednání přímý dopad.

               Ačkoli se návrhy o elektronických důkazech zabývají situací specifických typů poskytovatelů služeb, kteří poskytují služby na trhu EU, existuje riziko povinností, které budou v rozporu s právními předpisy ve třetích zemích. S cílem tyto kolize norem řešit a v souladu se zásadou mezinárodní zdvořilosti obsahují návrhy o elektronických důkazech ustanovení o zvláštních mechanismech pro případ, že v situaci, kdy jsou požadovány důkazy, bude poskytovatel služeb konfrontován s rozpornými povinnostmi vyplývajícími z práva třetí země. Aby se takové situace vyjasnily, obsahují tyto mechanismy přezkumné řízení. Dohoda mezi EU a USA by měla mít za cíl rozporným povinnostem mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými předcházet.

               Hlavní poskytovatelé služeb, kteří mají důkazy relevantní pro trestní vyšetřování, provozují činnost v rámci jurisdikce USA. Zákon o uloženém obsahu komunikace (Stored Communications Act) z roku 1986 zakázal sdělovat údaje o obsahu, zatímco neobsahové údaje lze poskytnout dobrovolně. Zákon USA objasňující zákonné používání údajů v zahraničí, tzv. CLOUD Act (Clarifying Lawful Overseas Use of Data), přijatý Kongresem Spojených států dne 23. března 2018, objasňuje prostřednictvím dodatku zákona o uloženém obsahu komunikace z roku 1986, že poskytovatelé služeb v USA jsou povinni vyhovět příkazům USA sdělit údaje o obsahu a neobsahové údaje bez ohledu na to, kde jsou takové údaje uloženy, a to včetně Evropské unie. Zákon CLOUD rovněž umožňuje uzavřít se zahraničními vládami tzv. „výkonné“ dohody (executive agreements), na jejichž základě by poskytovatelé služeb v USA mohli poskytnout údaje o obsahu přímo těmto zahraničním vládám. Údaji, na něž se vztahuje zákon CLOUD, jsou uložené údaje a sledování komunikace po drátě nebo elektronické komunikace, přičemž zahrnutými trestnými činy jsou „závažné trestné činy“. Tyto „výkonné“ dohody se zahraničními vládami podléhají určitým podmínkám, že má cizí země zavedenu dostatečnou ochranu, mimo jiné za účelem omezení přístupu k údajům týkajícím se občanů USA.

               Cílem této iniciativy je prostřednictvím společných pravidel řešit konkrétní právní otázky přístupu k údajům o obsahu a k neobsahovým údajům v držení poskytovatelů služeb v Evropské unii nebo ve Spojených státech amerických. Tato iniciativa by v kontextu mezinárodní dohody doplňovala návrhy EU o elektronických důkazech tím, že by řešila kolize norem, zejména pokud jde o údaje o obsahu a urychlení přístupu k elektronickým důkazům. Toto doporučení zahrnuje směrnice pro jednání za účelem zahájení jednání o celounijní dohodě se Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům. Evropská unie má zájem na dosažení komplexní dohody se Spojenými státy americkými, a to jak z hlediska ochrany evropských práv a hodnot, jako je například ochrana soukromí a osobních údajů, tak i z hlediska našich vlastních bezpečnostních zájmů.

               Pokud jde o údaje o obsahu, jak je nastíněno výše, právo USA (zákon o uloženém obsahu komunikace z roku 1986) ve své současné podobě zakazuje poskytovatelům služeb v USA odpovídat na žádosti zahraničních donucovacích orgánů. Právo USA v současné době požaduje, aby před tím, než lze žádost třetí země o vzájemnou právní pomoc vyřídit, bylo prokázáno důvodné podezření. Poskytovatelé služeb z členských států Evropské unie v současnosti nemohou odpovídat na přímé žádosti orgánů třetích zemí. Dohoda mezi EU a USA by doplňovala cíl a účinnost návrhů o elektronických důkazech, zejména v případech, kdy se jedná o údaje o obsahu, které mají ve Spojených státech amerických v držení poskytovatelé služeb z USA. Umožnila by přímou spolupráci s poskytovateli služeb tím, že by pro justiční orgány vznikl účinnější právní rámec, neboť nyní se příslušní odborníci z EU při získávání údajů o obsahu prostřednictvím žádostí o vzájemnou právní pomoc potýkají s obtížemi.

               Pokud jde o neobsahové údaje, orgány USA vzhledem k rostoucímu počtu žádostí o vzájemnou právní pomoc adresovaných Spojeným státům americkým vybídly donucovací a justiční orgány EU, aby o neobsahové údaje žádaly poskytovatele služeb v USA přímo, a právo USA poskytovatelům služeb se sídlem v USA umožňuje, aby na takové žádosti odpovídali, avšak nenařizuje jim to. Dohoda mezi EU a USA by přinesla větší jistotu, jasné procesní záruky a menší roztříštěnost pro orgány EU ohledně přístupu k neobsahovým údajům v držení poskytovatelů služeb v USA. Umožnila by také reciproční přístup orgánů USA k údajům v držení poskytovatelů služeb v EU.

               Doporučením pro rozhodnutí Rady je zahájit jednání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými, aby bylo možné dosáhnout uzavření transatlantické dohody o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům přímo od poskytovatelů služeb za účelem jejich použití v trestním řízení. Jeho cílem je přizpůsobit mechanismy spolupráce digitálnímu věku a poskytnout soudnictví a donucovacím orgánům nástroje k tomu, aby se mohly vypořádat se způsobem, jakým dnes zločinci komunikují, a bojovat proti moderním formám trestné činnosti.

               Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy by přinesla celou řadu praktických výhod:

               ·stanovila by reciproční přístup justičních orgánů k údajům o obsahu,

               ·řešila by přístup k neobsahovým údajům na základě příkazů vydaných justičními orgány, zajistila by reciproční přístup orgánů EU a USA a přezkoumala by podmínky a záruky pro přímou spolupráci poskytovatelů služeb,

               ·přispěla by ke zlepšení včasného přístupu justičních orgánů k údajům,

               ·řešila by riziko kolize norem,

               ·snížila by riziko roztříštěnosti pravidel a postupů a harmonizovala by práva a záruky prostřednictvím jediného mandátu pro všechny členské státy Evropské unie k vyjednávání se Spojenými státy, čímž by se zamezilo diskriminaci mezi členskými státy Evropské unie a jejich státními příslušníky,

               ·vyjasnila by závaznou povahu příkazů a jejich vymáhání od poskytovatelů služeb a rovněž by podrobně stanovila povinnosti justičních orgánů.

               Dohoda by měla být podmíněna silnými mechanismy ochrany základních práv. Cílem těchto směrnic pro jednání je zlepšit právní jistotu orgánů, poskytovatelů služeb a dotčených osob a zajistit proporcionalitu, ochranu základních práv, transparentnost a odpovědnost jak justičních orgánů, tak i poskytovatelů služeb.

               3.
                     RELEVANTNÍ PŘEDPISY V TÉTO OBLASTI POLITIKY

               Současný právní rámec Evropské unie tvoří unijní nástroje spolupráce v trestních věcech, např. směrnice 2014/41/EU o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech
                  11
                (směrnice o evropském vyšetřovacím příkazu), Úmluva o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie
                  12
               , nařízení 2018/1727 o Eurojustu
                  13
               , nařízení (EU) 2016/794 o Europolu
                  14
               , rámcové rozhodnutí Rady 2002/465/SVV o společných vyšetřovacích týmech
                  15
                a návrh nařízení o prevenci šíření teroristického obsahu online
                  16
               .

               Dne 17. dubna 2018 předložila Komise Radě a Evropskému parlamentu návrh nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech
                  17
                a směrnice, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení
                  18
               . Externě Evropská unie uzavřela řadu dvoustranných dohod mezi Unií a třetími zeměmi, například Dohodu o vzájemné právní pomoci mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými
                  19
               . Tato dohoda je zamýšlena jako doplněk k těmto ujednáním.

               Osobní údaje, na něž se vztahuje toto doporučení pro rozhodnutí Rady, jsou chráněny a mohou být zpracovávány pouze v souladu s obecným nařízením o ochraně osobních údajů (GDPR)
                  20
                a v případě orgánů v Evropské unii v souladu se směrnicí o ochraně údajů pro policii a orgány činné v trestním řízení (směrnice o ochraně údajů při vymáhání práva)
                  21
               . Tato dohoda by měla doplňovat dohodu mezi EU a USA o ochraně údajů a soukromí, tzv. „zastřešující dohodu“, která vstoupila v platnost dne 1. února 2017, a zákon USA o soudní nápravě (Judicial Redress Act), jímž se výhody zákona USA na ochranu soukromí (Privacy Act) rozšiřují na občany EU a který byl Kongresem Spojených států přijat dne 24. února 2016.

               Údaje z elektronické komunikace, na něž se vztahuje toto doporučení pro rozhodnutí Rady, jsou chráněny a mohou být zpracovávány pouze v souladu se směrnicí 2002/58/ES (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích)
                  22
               .

               Dohoda by měla respektovat základní práva, svobody a obecné zásady práva EU zakotvené ve Smlouvách Evropské unie a v Listině základních práv, procesní práva včetně práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, presumpci neviny a právo na obhajobu, zásady zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů a veškeré povinnosti donucovacích nebo justičních orgánů v tomto ohledu. Pokud jde o nezbytné záruky ochrany osobních údajů týkající se osobních údajů předávaných z Evropské unie donucovacím orgánům USA, doplní se platná ustanovení dohody mezi EU a USA o ochraně údajů a soukromí o další záruky, aby se zohlednila úroveň citlivosti kategorií dotčených údajů a jedinečné požadavky týkající se předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb.

               Touto dohodou by rovněž neměly být dotčeny jiné platné mezinárodní dohody týkající se justiční spolupráce v trestních věcech mezi orgány, jako je dohoda mezi EU a USA o vzájemné právní pomoci. V dvoustranných vztazích mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií by dohoda měla mít přednost před jakoukoli dohodou nebo ujednáním, jichž bylo dosaženo při jednáních o druhém dodatkovém protokolu k úmluvě Rady Evropy o kyberkriminalitě.

               Rada dává zmocnění k zahájení jednání, vydává směrnice pro jednání, dává zmocnění k podpisu a uzavření dohody podle čl. 218 odst. 3 a 4 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               Základní práva

                  Dohoda by potenciálně mohla mít dopad na řadu základních práv:

               ·na práva fyzických osob, k jejichž údajům se přistupuje: včetně práva na ochranu osobních údajů, práva na respektování soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace; práva na svobodu projevu a shromažďování; práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, presumpce neviny a práva na obhajobu, zásad zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů,

               ·na práva poskytovatelů služeb: právo na svobodu podnikání; právo na účinnou právní ochranu,

               ·na práva na svobodu a bezpečnost osob.

                  S ohledem na relevantní acquis v oblasti ochrany údajů a soukromí by do dohody měly být zahrnuty dostatečné a důležité záruky, aby bylo zajištěno, že práva těchto osob jsou chráněna v souladu s obecnými zásadami práva EU a příslušnou judikaturou Evropského soudního dvora.

                  Dohoda mezi EU a USA by měla být slučitelná s návrhy Komise o elektronických důkazech, včetně toho, jak se vyvíjejí v rámci legislativního postupu, a konečné formy, v jaké budou přijaty.

                  Definice trestních řízení, v jejichž případě by takové údaje mohly být získány, zahrnuté typy údajů, požadavky k vydání příkazu, opravné prostředky a záruky a rozsah zahrnutých trestných činů budou důležitou součástí jednání, aby se zamezilo kolizi norem a zlepšil se přístup pro orgány. Definice a oblast působnosti by měly být slučitelné s definicemi a oblastí působnosti interních předpisů EU týkajících se elektronických důkazů, jak se budou vyvíjet.

                  Komise je přesvědčena, že uzavření komplexní dohody je v zájmu Evropské unie i Spojených států amerických, neboť by to přineslo právní srozumitelnost pro justiční a donucovací orgány na obou stranách a zamezilo by se tím rozporným právním povinnostem poskytovatelů služeb. Je to také jediný způsob jak se vyhnout existenci různých pravidel pro občany EU a poskytovatele služeb v závislosti na jejich státní příslušnosti.

                  Dohoda by měla vyjasnit závaznou povahu příkazů a jejich vymáhání od poskytovatelů služeb a rovněž by měla stanovit povinnosti justičních orgánů.

                  V bodech 1–3 směrnic pro jednání Komise navrhuje tři hlavní cíle dohody, konkrétně stanovit společná pravidla a řešit kolize norem u příkazů týkajících se údajů o obsahu i neobsahových údajů vydaných justičním orgánem jedné smluvní strany a adresovaných poskytovateli služeb, na něhož se vztahuje právo jiné smluvní strany; zadruhé na základě takového příkazu umožnit předávání elektronických důkazů přímo na recipročním základě poskytovatelem služeb žádajícímu orgánu; a zatřetí zajistit dodržování základních práv, svobod a obecných zásad práva EU zakotvených ve Smlouvách Evropské unie a v Listině základních práv.

                  V bodě 4 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by se dohoda měla vztahovat na trestní řízení, která zahrnují jak přípravnou, tak i soudní fázi. Měla by být slučitelná s článkem 3 návrhu nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech. Během přípravné i soudní fáze je použitelná veškerá právní ochrana pro dotčené osoby, a zejména jsou použitelné trestněprávní procesní záruky.

                  Prostřednictvím bodu 5 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by dohoda měla zakládat reciproční práva a povinnosti smluvních stran dohody.

                  V bodě 6 směrnic pro jednání Komise navrhuje, aby dohoda stanovila definice a typy údajů, které mají být zahrnuty, včetně údajů o obsahu i neobsahových údajů. Údaje o obsahu zahrnují obsah elektronické výměny a považují se za nejvíce narušující kategorii elektronických důkazů. K neobsahovým údajům se řadí údaje o účastníkovi, které jsou pro účely trestních vyšetřování nejčastěji požadovaným typem údajů, a údaje o provozu, kam patří informace o totožnosti odesilatelů a příjemců elektronických zpráv a metadata zahrnující čas, frekvenci a dobu trvání výměn.

                  V bodě 7 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by dohoda měla vymezit svoji přesnou oblast působnosti, pokud jde o zahrnuté trestné činy a prahové hodnoty úrovní sankcí. Měla by být slučitelná s čl. 5 odst. 4 návrhu nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech. Vydávající orgán by měl být povinen v každém jednotlivém případě zajistit, aby opatření bylo nezbytné a přiměřené, a to i s ohledem na závažnost vyšetřovaného trestného činu. Dohoda by měla uvádět vhodné prahové hodnoty úrovní sankcí v případě údajů o obsahu a neobsahových údajů. Měla by být slučitelná s tříletou prahovou hodnotou, která omezuje oblast působnosti nástroje na závažnější trestné činy, aniž nadměrně omezuje možnosti jeho využití v praxi.

                  V bodě 8 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by dohoda měla stanovit, jaké podmínky musí být splněny před tím, než justiční orgán bude moci příkaz vydat, a způsoby, jak může být příkaz doručen. Měla by být slučitelná s článkem 5, který se týká podmínek pro vydání příkazu, návrhu nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech.

                  V bodě 9 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by dohoda měla obsahovat ustanovení umožňující účinnou právní ochranu podezřelých a obviněných osob během trestního řízení. Dohoda by měla rovněž vymezit, za jakých okolností má poskytovatel služeb právo vznést proti příkazu námitku. V případě dotčených osob je základem pro tato ustanovení článek 17 návrhu nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, který zajišťuje, aby osoby dotčené evropským předávacím příkazem měly k dispozici účinnou právní ochranu v souladu s vnitrostátním právem, zpravidla během trestního řízení. Právní ochrana subjektů údajů je vymezena také ve směrnici (EU) 2016/680 a v nařízení (EU) 2016/679. Jelikož příkaz je závazné opatření, může mít dopad i na práva poskytovatelů služeb, zejména na svobodu podnikání a podmínky, jež pro to platí. Komise navrhuje, že dohoda by měla obsahovat právo poskytovatele služeb vznášet ve vydávajícím státě určité nároky, např. pokud příkaz nevydal nebo nepotvrdil justiční orgán.

                  V bodě 10 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že by dohoda měla vymezit lhůtu pro dodání údajů, na něž se příkaz vztahuje. Měla by být slučitelná s článkem 9 návrhu nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, který stanoví povinnost adresátů odpovídat v obvyklé lhůtě deseti dnů, přičemž v odůvodněných příkazech mohou orgány stanovit lhůtu kratší.

                  V bodě 11 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že dohodou by neměly být dotčeny jiné platné mezinárodní dohody týkající se justiční spolupráce v trestních věcech mezi orgány, jako je dohoda mezi EU a USA o vzájemné právní pomoci.

                  V bodě 12 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že v dvoustranných vztazích mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými by dohoda měla mít přednost před úmluvou Rady Evropy o kyberkriminalitě a jakoukoli dohodou nebo ujednáním, jichž bylo dosaženo při jednáních o druhém dodatkovém protokolu k dané úmluvě, pokud se ustanovení posledně jmenované dohody nebo ujednání vztahují na záležitosti, jimž se věnuje tato dohoda.

                  V bodě 13 směrnic pro jednání Komise navrhuje, že dohoda by měla být reciproční, pokud jde o kategorie osob, jejichž údaje nesmí být podle této dohody požadovány. Dohoda by neměla činit rozdíly mezi osobami z různých členských států Evropské unie. Komise má za to, že tato dohoda, která se uplatní v celé EU, je jednou zárukou pro splnění tohoto požadavku.

                  Body 14–16 směrnic se vztahují na záruky ochrany údajů požadované pro tuto konkrétní dohodu. V bodě 14 směrnic pro jednání se uvádí, že dohoda by na základě odkazu měla učinit použitelnou dohodu mezi EU a USA o ochraně údajů a soukromí, tzv. „zastřešující dohodu“. V bodě 15 Komise uvádí, že dohoda by měla „zastřešující dohodu“ doplňovat o další záruky, které zohlední úroveň citlivosti kategorií dotčených údajů a jedinečné požadavky týkající se předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb spíše než mezi orgány. Bod 16 uvádí doplňkové záruky, které Komise navrhuje jako záruky požadované pro tuto dohodu, včetně specifikace účelu, omezení účelu, oznamování a dalšího předávání.

                  Bod 17 směrnic pro jednání se týká dalších procesních práv, která budou podle návrhu Komise nezbytná pro to, aby byly zohledněny jedinečné požadavky týkající se předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb spíše než mezi orgány. Sem patří to, že údaje nesmí být požadovány k použití v trestním řízení, které by mohlo vést k trestu smrti, přiměřenost příkazu a zvláštní záruky pro údaje chráněné výsadami a imunitami. Během soudního řízení ve vydávajícím státě musí být brány v úvahu též imunity a výsady některých profesí, jako jsou právníci, jakož i základní zájmy národní bezpečnosti nebo obrany ve státě adresáta. Jako další záruka zde slouží přezkum justičním orgánem.

               V ustanoveních týkajících se správy uvedených v bodech 18–23 Komise ve směrnicích pro jednání navrhuje, aby dohoda obsahovala pravidelné společné přezkumy uplatňování dohody a ustanovení týkající se jejího trvání. Rovněž je navrhováno, aby dohoda stanovila, že strany spolu za účelem snadnějšího řešení případných sporů týkajících se výkladu nebo uplatňování dohody vzájemně konzultují. Pro usnadnění procesu přezkumu by na obou stranách měly být shromažďovány statistické údaje. Ve směrnicích pro jednání se dále navrhuje, aby budoucí dohoda obsahovala ustanovení o pozastavení a vypovězení dohody pro případ, že by postup konzultace nedokázal spor vyřešit.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o zmocnění k zahájení jednání za účelem dosažení dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům pro justiční spolupráci v trestních věcech

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               (1)
                     Dne 17. dubna 2018 předložila Komise legislativní návrhy nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech a směrnice, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení (dále jen „návrhy o elektronických důkazech“)
                  23
               . Dne 7. prosince 2018 se Rada na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci dohodla na obecném přístupu k návrhu nařízení předloženému Komisí
                  24
               .

               (2)
                     Měla by být zahájena jednání za účelem uzavření dohody mezi Unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu justičních orgánů v trestním řízení k elektronickým důkazům v držení poskytovatele služeb.

               (3)
                     Dohoda by měla obsahovat nezbytné záruky základních práv a svobod a dodržovat zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na soukromý a rodinný život, obydlí a komunikaci uznané v článku 7 Listiny, právo na ochranu osobních údajů uznané v článku 8 Listiny, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces uznané v článku 47 Listiny, presumpci neviny a právo na obhajobu uznané v článku 48 Listiny a zásady zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů uznané v článku 49 Listiny. Dohoda by měla být uplatňována v souladu s těmito právy a zásadami.

               (4)
                     Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 42 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725
                  25
                a vydal své stanovisko dne …
                  26
               ,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Komise se zmocňuje k jednání, jménem Unie, o dohodě mezi Unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu justičních orgánů v trestním řízení k elektronickým důkazům v držení poskytovatele služeb.

               Článek 2

               Směrnice pro jednání jsou stanoveny v příloze.

               Článek 3

               Jednání by měla být vedena v konzultaci se zvláštním výborem, který určí Rada.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Přezkum dohody o vzájemné pomoci mezi EU a USA z roku 2010, 7. dubna 2016, 7403/16.

                     (2)

                        Údaje o obsahu lze získat pouze na dobrovolném základě v případech, které jsou považovány za naléhavé situace, v nichž někomu hrozí smrt nebo vážná tělesná újma.

                     (3)

                        § 2701 odst. 2 zákona o elektronické komunikaci a soukromí z roku 1986 (zákon ECPA) 41.

                     (4)

                        Případ projednával Nejvyšší soud USA dne 27. února 2018. Dne 17. dubna 2018 soud projednání případu zamítl poté, co jej strany informovaly, že byl schválen zákon CLOUD, který umožňuje, aby byl za účelem získání požadovaných informací od společnosti Microsoft vydán nový příkaz.

                     (5)

                        Posouzení dopadů provedené Komisí a připojené k balíčku týkajícímu se elektronických důkazů, 17. dubna 2018, SWD(2018) 118 final.

                     (6)

                        Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě: Evropský program pro bezpečnost, 28. dubna 2015, COM(2015) 185 final.

                     (7)

                        Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, 17. dubna 2018, COM(2018) 225 final.

                     (8)

                        Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení, 17. dubna 2018, COM(2018) 226 final.

                     (9)

                        Zatímco probíhají jednání s Evropským parlamentem a Radou, dne 7. prosince 2018 se Rada na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci dohodla na obecném přístupu k návrhu nařízení předloženému Komisí.

                     (10)

                        Budapešťská úmluva Rady Evropy o kyberkriminalitě (CETS č. 185), 23. listopadu 2001,
                  http://conventions.coe.int

                     (11)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/41/EU
                   ze dne 3. dubna 2014 o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech, Úř. věst. L 130, 1.5.2014, s. 1.

                     (12)

                  Akt Rady ze dne 29. května 2000
                  , kterým se v souladu s článkem 34 Smlouvy o Evropské unii vypracovává Úmluva o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie.

                     (13)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1727 ze dne 14. listopadu 2018 o Agentuře Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) a o nahrazení a zrušení rozhodnutí Rady 2002/187/SVV.

                     (14)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/794
                   ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení a nahrazení rozhodnutí 2009/371/SVV, 2009/934/SVV, 2009/935/SVV, 2009/936/SVV a 2009/968/SVV.

                     (15)

                  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/465/SVV
                   ze dne 13. června 2002 o společných vyšetřovacích týmech.

                     (16)

                        Návrh nařízení o prevenci šíření teroristického obsahu online, 12. září 2018, COM(2018) 640 final.

                     (17)

                        Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, 17. dubna 2018, COM(2018) 225 final.

                     (18)

                        Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení, 17. dubna 2018, COM(2018) 226 final.

                     (19)

                  Rozhodnutí Rady 2009/820/SZBP
                   ze dne 23. října 2009 o uzavření Dohody o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými a Dohody o vzájemné právní pomoci mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými jménem Evropské unie.

                     (20)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679
                   ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES.

                     (21)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680
                   ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV.

                     (22)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele.

                     (23)

                        Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, 17. dubna 2018, COM(2018) 225 final. Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení, 17. dubna 2018, COM(2018) 226 final.

                     (24)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech, obecný přístup Rady, ST 15292 2018 INIT, 12. prosince 2018.

                     (25)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 39).

                     (26)

                        Úř. věst. C ….

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.2.2019
            COM(2019) 70 final
            PŘÍLOHA

            doporučení pro ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání za účelem dosažení dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům pro justiční spolupráci v trestních věcech

               PŘÍLOHA

               1.CÍLE

               Komise by v průběhu jednání měla usilovat o dosažení zvláštních cílů podrobně stanovených níže a současně by měla zajistit, aby byl výsledek jednání v souladu s vnitřními právními předpisy Unie týkajícími se elektronických důkazů, včetně toho, jak se vyvíjejí v rámci legislativního postupu vedeného spolunormotvůrci Unie, a v konečné formě, v níž budou nakonec přijaty. Tyto vnitřní právní předpisy poslouží jako základ pro vyjednávací pozici Unie.

               1.Stanovit společná pravidla a řešit kolize norem u příkazů za účelem získání elektronických důkazů ve formě údajů o obsahu i neobsahových údajů vydaných justičním orgánem jedné smluvní strany a adresovaných poskytovateli služeb, na něhož se vztahuje právo druhé smluvní strany. Tím by se mělo snížit riziko roztříštěnosti postupů a právních norem a posílit právní jistota mezi Unií a Spojenými státy americkými při získávání elektronických důkazů v trestních řízeních.

               2.Umožnit předávání elektronických důkazů přímo na recipročním základě poskytovatelem služeb žádajícímu orgánu, jak je stanoveno v odstavci 1.

               3.Zajistit dodržování základních práv, svobod a obecných zásad práva EU zakotvených ve Smlouvách Evropské unie a v Listině základních práv, včetně proporcionality, procesních práv, presumpce neviny a práva osob, proti nimž je vedeno trestní řízení, na obhajobu, jakož i soukromí a ochrany osobních údajů a údajů z komunikace, když jsou takové údaje zpracovávány, včetně předávání donucovacím orgánům ve třetích zemích, a veškerých souvisejících povinností donucovacích a justičních orgánů.

               Za účelem dosažení cílů stanovených v části 1 by se dohoda měla zabývat zejména těmito prvky:

               2.POVAHA A OBLAST PŮSOBNOSTI DOHODY

               4.Dohoda by se měla vztahovat na trestní řízení, která zahrnují jak přípravnou, tak i soudní fázi.

               5.Dohoda by měla zakládat reciproční práva a povinnosti stran.

               6.Dohoda by měla stanovit definice a typy údajů, které mají být zahrnuty, včetně údajů o obsahu i neobsahových údajů.

               7.Dohoda by měla vymezit svoji přesnou oblast působnosti, pokud jde o zahrnuté trestné činy a prahové hodnoty.

               8.Dohoda by měla stanovit, jaké podmínky musí být splněny před tím, než bude moci justiční orgán příkaz vydat, a způsoby, jak může být příkaz doručen.

               9.Dohoda by měla obsahovat ustanovení umožňující účinnou právní ochranu subjektů údajů během trestního řízení. Dohoda by měla rovněž vymezit, za jakých okolností má poskytovatel služeb právo vznést proti příkazu námitku.

               10.Dohoda by měla vymezit lhůtu pro dodání údajů, na něž se příkaz vztahuje.

               11.Dohodou by neměly být dotčeny jiné platné mezinárodní dohody týkající se justiční spolupráce v trestních věcech mezi orgány, jako je dohoda mezi EU a USA o vzájemné právní pomoci.

               12.V dvoustranných vztazích mezi Unií a Spojenými státy americkými by dohoda měla mít přednost před úmluvou Rady Evropy o kyberkriminalitě a jakoukoli dohodou nebo ujednáním, jichž bylo dosaženo při jednáních o druhém dodatkovém protokolu k úmluvě Rady Evropy o kyberkriminalitě, pokud se ustanovení posledně jmenované dohody nebo ujednání vztahují na záležitosti, jimž se věnuje dohoda.

               3.ZÁRUKY

               13.Dohoda by měla být reciproční, pokud jde o kategorie osob, jejichž údaje nesmí být podle této dohody požadovány. Dohoda by neměla činit rozdíly mezi osobami z různých členských států.

               14.Dohoda by měla na základě odkazu učinit použitelnou dohodu mezi EU a USA o ochraně údajů a soukromí, tzv. „zastřešující dohodu“, která vstoupila v platnost dne 1. února 2017.

               15.Dohoda by měla zastřešující dohodu doplňovat o další záruky, které zohledňují úroveň citlivosti kategorií dotčených údajů a jedinečné požadavky týkající se předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb spíše než mezi orgány.

               16.Doplňkové záruky v oblasti ochrany údajů a soukromí, jež mají být přezkoumány s výhradou oblasti působnosti dohody, by měly zahrnovat mimo jiné:

               a)Specifikaci účelů, pro které mohou být osobní údaje a údaje z elektronické komunikace vyžadovány a předávány.

               b)Požadavek, aby se příkaz omezoval na osobní údaje a údaje z elektronické komunikace, které jsou nezbytné a přiměřené ve vztahu k účelu, pro který se k nim přistupuje.

               c)Požadavek, aby použití jinými orgány USA, které nejsou vázány zastřešující dohodou, a sdělování takovým jiným orgánům USA podléhalo oznámení příslušnému justičnímu orgánu určenému v členském státě, ve kterém je poskytovatel služeb usazen nebo zastoupen, a předchozímu souhlasu tohoto příslušného justičního orgánu a aby k tomuto použití nebo sdělení mohlo dojít pouze tehdy, pokud je zajištěno, že přijímající orgán osobní údaje a údaje z elektronické komunikace v souladu s ustanoveními dohody účinně chrání. Při zvažování tohoto předchozího souhlasu by měl příslušný justiční orgán řádně zohlednit všechny relevantní faktory, včetně závažnosti trestného činu a účelu, pro který jsou údaje původně předávány.

               d)Požadavek, aby byly údaje do jiných třetích zemí dále předávány pouze donucovacím orgánům odpovědným za prevenci, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů, včetně terorismu, a aby toto další předávání podléhalo oznámení příslušnému justičnímu orgánu určenému členským státem, ve kterém je poskytovatel služeb usazen nebo zastoupen, a předchozímu souhlasu tohoto příslušného justičního orgánu. Při zvažování tohoto předchozího souhlasu by měl příslušný justiční orgán zohlednit faktory uvedené v čl. 7 odst. 2 zastřešující dohody.

               e)Dohoda může zohlednit výjimečné okolnosti a záruky požadované v situaci, kdy se může další předávání uskutečnit bez předchozího souhlasu, v případě závažného a bezprostředního ohrožení veřejné bezpečnosti určitého členského státu nebo třetí země.

               f)Oznámení incidentu, který se týká bezpečnosti informací, příslušnému orgánu určenému členským státem, ve kterém je poskytovatel služeb usazen nebo zastoupen, musí být učiněno podle podmínek uvedených v čl. 10 odst. 2 zastřešující dohody.

               17.Doplňkové záruky v oblasti procesních práv, jež mají být přezkoumány s výhradou oblasti působnosti dohody, by měly zahrnovat mimo jiné:

               a)Příslušné záruky, které zajistí, aby údaje nebylo možné požadovat k použití v trestním řízení, které by mohlo vést k trestu smrti.

               b)Odpovídající podmínky, které zajistí nezbytnost a přiměřenost příkazů pro přístup k elektronickým důkazům, zejména s příslušným rozlišením mezi kategoriemi údajů.

               c)Procesní záruky pro fyzické osoby, na něž se v rámci trestního řízení vztahuje příkaz týkající se údajů.

               d)Zvláštní záruky pro údaje chráněné výsadami a imunitami.

               e)Záruky zachování důvěrnosti pro orgány a poskytovatele služeb, včetně požadavků týkajících se nesdělování údajů.

               4.SPRÁVA DOHODY

               18.Dohoda by měla stanovit, že strany provádějí pravidelné společné přezkumy uplatňování dohody a zkoumají, jak jí co nejúčinněji využít. Pro usnadnění tohoto procesu by k tomu měly být na obou stranách shromažďovány statistické údaje.

               19.Dohoda by měla obsahovat ustanovení týkající se doby jejího trvání. To, zda by trvání mělo být na dobu neurčitou, nebo určitou, se posoudí s ohledem na výsledky jednání. V každém případě by mělo být zahrnuto ustanovení, které požaduje přezkum dohody v náležité době.

               20.Dohoda by měla stanovit, že za účelem snadnějšího řešení případných sporů týkajících se výkladu nebo uplatňování dohody by spolu strany měly vzájemně konzultovat.

               21.Dohoda by měla stanovit možnost pozastavení a vypovězení dohody jednou ze stran pro případ, že by výše uvedený postup konzultace nedokázal spor vyřešit.

               22.Dohoda by měla obsahovat ustanovení týkající se její územní působnosti.

               23.Dohoda bude mít stejnou platnost ve všech úředních jazycích Unie.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.6.2019
            COM(2019) 538 final
            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se stanoví, že Rumunsko nepřijalo účinná opatření v reakci na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018
            {SWD(2019) 533 final}

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se stanoví, že Rumunsko nepřijalo účinná opatření v reakci na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97
                  1
               , a zejména na čl. 10 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               Vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V červnu 2017 a červnu 2018 došla Rada v souladu s čl. 121 odst. 4 Smlouvy k závěru, že v Rumunsku existuje významná zjištěná odchylka od střednědobého rozpočtového cíle nebo od postupu korekce, jehož účelem je dosažení tohoto cíle. Ohledně této zjištěné významné odchylky vydávala Rada při každé příležitosti doporučení, aby Rumunsko přijalo nezbytná opatření k jejímu řešení.

               (2)Dne 4. prosince 2018 dospěla Rada k závěru
                  2
               , že Rumunsko v reakci na doporučení Rady ze dne 22. června 2018
                  3
                účinná opatření nepřijalo. V této souvislosti vydala Rada dne 4. prosince 2018 revidované doporučení
                  4
               , aby Rumunsko přijalo nezbytná opatření k zajištění toho, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí v roce 2018 nepřesáhla 4,5 %, což odpovídá roční strukturální korekci o 1,0 % HDP. Rovněž Rumunsku doporučila, aby ke snížení schodku využilo všech neočekávaných příjmů a aby opatření k rozpočtové konsolidaci zabezpečovala trvalé zlepšení strukturálního salda veřejných výdajů, a to způsobem podporujícím růst. Rada stanovila Rumunsku lhůtu 15. dubna 2019, do které by jí mělo podalo zprávu o opatřeních, která v reakci na doporučení ze dne 4. prosince 2018 přijalo.

               (3)Ve dnech 14. a 15. března 2019 Komise uskutečnila posílenou kontrolní misi do Rumunska za účelem kontroly na místě podle článku -11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97. Poté, co Komise předala svá prozatímní zjištění rumunským orgánům k vyjádření, podala o nich dne 5. června 2019 zprávu Radě. Tato zjištění byla zveřejněna. Ze zprávy Komise vyplývá, že se rumunské orgány nehodlají doporučením Rady ze dne 4. prosince 2018 řídit. Orgány Komisi potvrdily, že vláda nehodlá dodržet doporučenou strukturální korekci. I nadále se zaměřují na udržení celkového schodku státního rozpočtu pod prahovou hodnotou 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě, aby zabránily nápravné složce Paktu o stabilitě a růstu. Cílem rozpočtu na rok 2019 je schodek v akruálním vyjádření ve výši 2,8 % HDP. Podle vlastních odhadů vlády v době konání mise si uvedený celkový schodek ve srovnání s rokem 2018 vyžaduje strukturální korekci o přibližně 0,1 %, což je podstatně méně, než uvádělo doporučení Rady.

               (4)Dne 20. dubna 2018, tedy po uplynutí Radou stanovené lhůty, předložily rumunské orgány zprávu o opatřeních přijatých v reakci na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018. Ve zprávě orgány znovu zdůraznily, že jejich cílem pro rok 2019 je celkový schodek státního rozpočtu ve výši 2,8 % HDP a pouze nepatrné snížení strukturálního schodku. Fiskální dopad oznámených opatření je výrazně nižší, než požadovalo doporučení Rady.

               (5)V roce 2019 má podle prognózy Komise z jara 2019 dosáhnout růst čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí výše 11,6 %, což značně překračuje výdajové kritérium ve výši 4,5 %. Strukturální saldo se v roce 2019 pravděpodobně zhorší o 0,7 % HDP, což povede ke schodku ve výši 3,6 % HDP. To je v rozporu s doporučeným strukturálním zlepšením oproti roku 2018 o 1,0 % HDP. Oba pilíře proto poukazují na odchylku od doporučené korekce. Výdajové kritérium ukazuje na odchylku ve výši 2,1 % HDP. Strukturální saldo tento výklad potvrzuje, přičemž naznačuje o něco menší odchylku ve výši 1,7 % HDP. Tato výše odchylky, kterou naznačuje strukturální saldo, je menší z důvodu neočekávaných příjmů a vyššího deflátoru HDP. S ohledem na uvedené faktory potvrzuje celkové posouzení odchylku od doporučené korekce.

               (6)Předpokládaný nárůst schodku ve srovnání s rokem 2018 je z velké části (jako v předchozích letech) způsoben nárůstem výdajů na náhrady zaměstnancům ve veřejném sektoru. Od prognózy Komise z podzimu 2018, ze které vycházelo doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018, uzákonily orgány nové daně v odvětví telekomunikací, energetiky a bankovnictví. Na druhé straně orgány poskytly daňové úlevy v odvětví stavebnictví a zvýšily některé sociální dávky.

               (7)Výše uvedené skutečnosti vedou k závěru, že reakce Rumunska na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018 je nedostatečná. Fiskální úsilí zdaleka nepřináší roční strukturální korekci o 1,0 % HDP v roce 2019, která odpovídá nominální míře růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí činící nanejvýš 4,5 % v roce 2019,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Rumunsko nepřijalo účinná opatření v reakci na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Úř. věst. L 323, 19.12.2018, s. 16.

                     (3)

                        Úř. věst. C 223, 27.6.2018, s. 3.

                     (4)

                        Úř. věst. C 460, 21.12.2018, s. 1.