               12.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/1

         Doporučení EIOÚ o variantách reformy EU v oblasti ochrany údajů
   (Úplné znění je k dispozici v angličtině, francouzštině a němčině na webových stránkách evropského inspektora ochrany údajů na adrese www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   Dne 24. června 2015 vstoupily tři hlavní instituce EU, Evropský parlament, Rada a Evropská komise, do jednání spolurozhodovacím postupem; jednání se týkají navrhovaného obecného nařízení o ochraně údajů a uvedený postup je znám jako neformální „trialog“ (1). Východiskem trialogu je návrh Komise z ledna 2012, legislativní usnesení Parlamentu ze dne 12. března 2014 a obecný přístup Rady přijatý dne 15. června 2015 (2). Tyto tři instituce jsou odhodlány projednat obecné nařízení o ochraně údajů v rámci širšího balíčku opatření pro reformu ochrany údajů, který zahrnuje navrhovanou směrnici o policejních a soudních činnostech. Proces by měl trvat do konce roku 2015 a umožnit formální přijetí obou nástrojů pravděpodobně počátkem roku 2016; poté bude následovat dvouleté přechodné období (3).
   Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) je nezávislá instituce EU. Inspektor není součástí trialogu, ale podle čl. 41 odst. 2 nařízení 45/2001 je povinen „[v] oblasti zpracování osobních údajů … zajistit, aby orgány a instituce Společenství dodržovaly základní práva a svobody fyzických osob, zejména jejich právo na soukromí“, a „… je pověřen poradenstvím pro orgány a instituce Společenství a subjekty údajů pro všechny otázky, které se týkají zpracování osobních údajů“. Inspektor a zástupce inspektora byli jmenováni v prosinci 2014 se zvláštní kompetencí být konstruktivnější a proaktivnější a v březnu 2015 zveřejnili pětiletou strategii, která uvádí, jak hodlají tuto kompetenci provádět a odpovídat se za to (4).
   Toto stanovisko je prvním mezníkem strategie EIOÚ. Na základě diskusí s institucemi EU, členskými státy, občanskou společností, průmyslem a jinými zainteresovanými subjekty je cílem našich rad pomoci účastníkům trialogu dosáhnout včas správné shody. Toto stanovisko se zabývá obecným nařízením o ochraně údajů ve dvou částech:

               —

               vize EIOÚ, pokud jde o pravidla ochrany údajů zaměřená na budoucnost, s ilustrativními příklady našich doporučení a

               —

               příloha (příloha stanoviska 3/2015: Srovnávací tabulka znění obecného nařízení o ochraně údajů s doporučením EIOÚ) s tabulkou o čtyřech sloupcích, která článek po článku porovnává znění obecného nařízení o ochraně údajů přijaté Komisí, Parlamentem a Radou v tomto pořadí spolu s doporučením EIOÚ.

         Stanovisko je zveřejněno na našich internetových stránkách a je přístupné prostřednictvím mobilní aplikace. Na podzim 2015 bude doplněno o doporučení o bodech odůvodnění obecného nařízení o ochraně údajů, a jakmile Rada přijme obecný postoj ke směrnici, i o ochraně údajů v souvislosti s policejními a soudními činnostmi.
   Komplexní stanovisko EIOÚ k navrhovanému balíčku reformních opatření Komise z března 2012 zůstává v platnosti. Po třech letech jsme však cítili potřebu své rady aktualizovat, aby se příměji týkaly postojů spoluzákonodárců a abychom nabídli zvláštní doporučení (5). Stejně jako stanovisko z roku 2012 je toto stanovisko v souladu se stanovisky a prohlášeními pracovní skupiny zřízené podle článku 29, včetně přílohy Hlavní témata s ohledem na trialog přijaté dne 17. června; na uvedených stanoviscích a prohlášeních se jako plnoprávný člen pracovní skupiny podílel evropský inspektor ochrany údajů (6).

      Vzácná příležitost: Proč je reforma tak významná

      EU je na posledním kilometru maratonu reforem svých pravidel pro osobní informace. Obecné nařízení o ochraně údajů se v nadcházejících desetiletích potenciálně dotkne všech osob v EU, všech organizací v EU, které zpracovávají osobní údaje, i organizací mimo EU, jež zpracovávají osobní údaje o fyzických osobách v EU (7). Nyní je načase ochránit základní práva a svobody občanů ve společnosti budoucnosti založené na datech.

      Účinná ochrana údajů posiluje fyzické osoby a podporuje zodpovědné podniky a orgány veřejné moci. Právní předpisy v této oblasti jsou složité a formální a vyžadují odborné poradenství, poskytované zejména nezávislými orgány pro ochranu údajů, které rozumějí problémům s jejich dodržováním. Obecné nařízení o ochraně údajů bude ve sbírce právních předpisů Unie pravděpodobně jedním z nejdelších, proto se EU musí nyní snažit být selektivní, zaměřit se na ustanovení, která jsou opravdu potřebná, a vyhnout se podrobnostem, jež by bezděčně mohly nepatřičně zasahovat do budoucích technologií. Znění návrhů každé z institucí hovoří o jednoznačnosti a srozumitelnosti při zpracování osobních údajů; obecné nařízení o ochraně údajů by tedy mělo v praxi prosazovat to, co káže, a mělo by být co nejstručnější a nejsrozumitelnější.

      Určení právního textu v konečném znění je na Parlamentu a Radě jakožto spoluzákonodárcích, přičemž Komise jim má napomáhat jako iniciátorka právního předpisu a strážkyně Smluv. Evropský inspektor ochrany údajů není součástí jednání v rámci „trialogu“, ale v souladu s kompetencemi, které mu byly svěřeny při jmenování, a s nedávnou strategií EIOÚ nám právně přísluší poskytovat rady a činit tak proaktivně. Toto stanovisko využívá zkušeností s dohledem nad dodržováním ochrany údajů a politických rad nashromážděných a poskytnutých za více než desítku let s cílem pomoci institucím dosáhnout výsledku, který bude sloužit zájmům jednotlivce.

      Právní předpisy jsou uměním možného. Každá z variant, které v podobě příslušných znění upřednostňovaných Komisí, Parlamentem a Radou leží na stole, obsahuje mnoho vhodných ustanovení, ale každou lze zlepšit. Výsledek nebude podle našeho názoru dokonalý, ale hodláme instituce podpořit v tom, aby dosáhly výsledku co nejlepšího. Proto naše doporučení zůstávají v mezích těchto tří znění. Motivují nás tři trvalé zájmy:

               —

               lepší zacházení s občany,

               —

               pravidla, která budou fungovat v praxi,

               —

               pravidla, která přetrvají po celou generaci.

      Toto stanovisko je příkladem úsilí o prosazení průhlednosti a odpovědnosti, dvou zásad, které jsou asi nejpozoruhodnější inovací obecného nařízení o ochraně údajů. Trialog se dostává pod ještě větší drobnohled než kdy předtím. Naše doporučení jsou veřejná a chtěli bychom všechny instituce EU vybídnout, aby se chopily iniciativy a šly příkladem, aby tato legislativní reforma byla výsledkem průhledného procesu, nikoliv tajného kompromisu.

      EU potřebuje novou dohodu o ochraně údajů, novou kapitolu. Zbytek světa nás bedlivě sleduje. Prvořadá je kvalita nového zákona a to, jak zapadne do světových právních systémů a trendů. Tímto stanoviskem dává EIOÚ najevo svou dosažitelnost a ochotu pomoci zajistit, aby EU tuto historickou příležitost maximálně využila.
   1.   Lepší zacházení s občany

   Pravidla EU se vždy snažila usnadnit tok dat jak v rámci EU, tak s jejími obchodními partnery, přestože jejich prvořadým zájmem byla práva a svobody jednotlivce. Internet přinesl nevídanou míru propojenosti a sebevyjádření a možnost přinášet podnikům i spotřebitelům hodnoty. Nicméně Evropanům záleží na soukromí víc než kdy předtím. Podle průzkumu Eurobarometr o ochraně údajů z června 2015 (8) více než šest z deseti občanů nedůvěřuje internetovým podnikům a dvě třetiny znepokojuje, že nad informacemi, které poskytují přes internet, nemají úplnou kontrolu.
   Reformovaný rámec musí normy na ochranu jednotlivců zachovat a pokud možno zpřísnit. Balíček opatření pro reformu ochrany údajů byl především navržen jako nástroj k „posílení práv na ochranu soukromí na internetu“, neboť zajišťuje, aby lidé byli „lépe informováni o svých právech a měli nad svými informacemi větší kontrolu“ (9). Zástupci organizací občanské společnosti napsali v dubnu 2015 Evropské komisi, aby na instituce naléhala, aby těmto záměrům zůstaly věrné (10).
   Stávající zásady stanovené v Listině základních práv Evropské unie, primárním právním předpise EU, by měly být uplatňovány konzistentně, dynamicky a inovativně, aby byly pro občana v praxi účinné. Reforma musí být komplexní, proto jde o balíček opatření, ale jelikož bude zpracování údajů pravděpodobně spadat do působnosti samostatných právních nástrojů, musí být jejich přesný rozsah působnosti a způsob spolupráce jednoznačný, bez mezer ohrožujících ochranná opatření (11).
   Pro EIOÚ je výchozím bodem důstojnost jednotlivce, což překračuje otázky pouhého zajištění souladu s právními předpisy (12). Naše doporučení vycházejí z posouzení každého článku obecného nařízení o ochraně údajů, jak jednotlivě, tak dohromady, podle toho, zda postavení jednotlivce v porovnání se současným rámcem posiluje. Referenčním bodem jsou zásady, které jsou jádrem ochrany údajů, tj. článek 8 Listiny základních práv (13).
   1.1.   Definice: ujasněme si, co jsou osobní informace

   Fyzické osoby by měly mít možnost účinněji vykonávat svá práva v souvislosti s jakýmikoliv informacemi, které je mohou identifikovat nebo vyčlenit, i když jsou uvedené informace považovány za „pseudonymizované“ (14).
   1.2.   Veškeré zpracování údajů musí být jak zákonné, tak odůvodněné

               —

               Požadavky, aby veškeré zpracování údajů bylo omezeno na přesně stanovené účely a mělo právní základ, jsou kumulativní, nejedná se o alternativy. Doporučujeme vyvarovat se jakéhokoliv spojování, a tedy oslabování těchto zásad. Místo toho by EU měla zavedené pojetí, že osobní údaje by měly být využívány pouze způsoby slučitelnými s účely, pro které byly původně shromážděny, zachovat, zjednodušit a uvést do praxe (15).

               —

               Jedním z možných právních základů zpracování je souhlas, ale musíme zabránit nátlakovým zaškrtávacím políčkům, kdy jednotlivec nemá žádnou smysluplnou možnost volby a údaje nemusí být vůbec zpracovávány. Doporučujeme umožnit lidem poskytnout široce, nebo úzce vymezený souhlas, například s klinickým výzkumem, který je respektován a který lze odvolat (16).

               —

               EIOÚ podporuje řádná inovační řešení mezinárodního předávání osobních informací, která usnadňují výměnu údajů a dodržují zásady ochrany údajů a dohledu nad nimi. Kvůli nedostatečné ochraně jednotlivce důrazně nedoporučujeme povolit předávání na základě oprávněných zájmů správce ani by EU neměla otevřít dveře k údajům, které se nacházejí v EU, orgánům třetích zemí. Každá žádost o převod vystavená orgány v třetí zemi by měla být uznána, pouze dodržuje-li normy stanovené ve smlouvách o vzájemné právní pomoci, mezinárodních dohodách nebo v jiných právních nástrojích pro mezinárodní spolupráci (17).

         1.3.   Nezávislejší a autoritativnější dohled

               —

               Orgány pro ochranu údajů v EU by měly být připraveny vykonávat své úkoly od okamžiku vstupu obecného nařízení o ochraně údajů v platnost, přičemž Evropská rada pro ochranu údajů by měla být plně funkční, jakmile se nařízení stane použitelným (18).

               —

               Orgány by měly být schopny vyslyšet a prošetřit stížnosti a nároky předložené subjekty údajů nebo subjekty, organizacemi a sdruženími.

               —

               Individuální vynucování práv vyžaduje účinný systém odpovědnosti a náhrady škody způsobené protiprávním zpracováním údajů. Vzhledem ke zřetelným překážkám, které v praxi brání domoci se nápravy, by měly mít fyzické osoby možnost být v soudním řízení zastupovány subjekty, organizacemi a sdruženími (19).

         2.   Pravidla, která budou fungovat v praxi

   Ochranná opatření by se neměla zaměňovat za formality. Hrozí, že nadměrná detailnost nebo pokusy o mikrořízení podnikových procesů se v budoucnu přežijí. Zde můžeme napodobit příručku EU o hospodářské soutěži, kde je poměrně omezený soubor sekundárních právních předpisů důsledně vynucován a vybízí podniky ke kultuře odpovědnosti a informovanosti (20).
   Každé ze tří znění vyžaduje od subjektů zodpovědných za zpracování osobních informací větší jednoznačnost a jednoduchost (21). Stejně tak musí být stručné a snadno srozumitelné technické povinnosti, mají-li je správci provádět řádně (22).
   Stávající postupy nejsou nedotknutelné: cílem našich doporučení je určit způsoby odstranění byrokracie a potažmo minimalizace předpisů pro dokumentaci a bezvýznamných formalit. Doporučujeme vydávat právní předpisy, pouze je-li to nezbytně nutné. Vznikne tak manévrovací prostor, ať již pro společnosti, orgány veřejné moci nebo orgány pro ochranu údajů: prostor, který musí být naplněn odpovědností a pokyny orgánů pro ochranu údajů. Celkově by z našich doporučení vzešlo znění obecného nařízení o ochraně údajů téměř o 30 % kratší, než je průměrná délka znění všech tří institucí (23).
   2.1.   Účinná ochranná opatření, nikoliv postupy

               —

               Dokumentace by měla být prostředkem, nikoliv účelem dodržování právních předpisů; reforma se musí zaměřit na výsledky. Doporučujeme přizpůsobitelný přístup, který omezí dokumentační povinnosti správců na jeden postup, jak mají nařízení dodržovat s ohledem na rizika, přičemž uvedené dodržování musí průhledně prokázat, ať již jde o předávání, smlouvy se zpracovateli nebo ohlašování případů narušení bezpečnosti osobních údajů (24).

               —

               Na základě výslovných kritérií pro posuzování rizik a svých zkušeností s dohledem nad institucemi EU doporučujeme vyžadovat ohlašování případů narušení bezpečnosti osobních údajů orgánu dozoru a posuzování dopadu na ochranu údajů, pouze jsou-li ohrožena práva a svobody subjektů údajů (25).

               —

               Měly by být aktivně podporovány odvětvové iniciativy, ať již prostřednictvím závazných podnikových pravidel nebo pečetí dokládajících ochranu soukromí (26).

         2.2.   Lepší rovnováha mezi veřejným zájmem a ochranou osobních údajů

               —

               Pravidla ochrany údajů by neměla bránit historiografickému, statistickému a vědeckému výzkumu, který je ryze ve veřejném zájmu. Odpovědné subjekty musí přijmout potřebná opatření, která zabrání využití osobních informací proti zájmu jednotlivce, přičemž musí věnovat zvláštní pozornost pravidlům, jimiž se řídí citlivé informace například o zdravotním stavu (27).

               —

               Výzkumní pracovníci a archiváři by v závislosti na těchto ochranných opatřeních měli mít možnost uchovávat údaje tak dlouho, jak bude potřeba (28).

         2.3.   Důvěra v orgány dozoru a jejich posílení

               —

               Doporučujeme umožnit orgánům dozoru vydávat pokyny pro správce údajů a zpracovat vlastní vnitřní jednací řád v duchu zjednodušeného snazšího používání obecného nařízení o ochraně údajů jedním jediným orgánem dozoru („jediné kontaktní místo“) blízko občanům („blízkost“) (29).

               —

               Orgány by měly mít možnost určit na základě veškerých příslušných okolností účinné, přiměřené a odrazující nápravné a správní sankce (30).

         3.   Pravidla, která přetrvají po celou generaci

   Hlavní pilíř současného rámce, směrnice 95/46/ES, je vzorem dalších právních předpisů o zpracování údajů v EU i ve světě, a dokonce představuje východisko znění práva na ochranu osobních údajů v článku 8 Listiny základních práv. Tato reforma zformuje zpracování údajů pro generaci, která nezná život bez internetu. EU tedy musí plně pochopit důsledky tohoto aktu pro jednotlivce a jeho udržitelnost s ohledem na technologický vývoj.
   V posledních letech lze pozorovat exponenciální nárůst vytváření, sběru, analýzy a výměny osobních informací, který je důsledkem technologických inovací, jako je internet věcí, cloud computing, data velkého objemu a veřejně přístupná data, jejichž využívání považuje EU za nezbytné pro svou konkurenceschopnost (31). Soudě dle dlouhověkosti směrnice 95/46/ES lze přiměřeně očekávat podobný časový rámec, než dojde k další významné revizi pravidel ochrany údajů, která možná nenastane dříve než koncem 30. let 21. století. Lze očekávat, že dlouho předtím splynou technologie založené na datech s umělou inteligencí, zpracováním přirozeného jazyka a biometrickými systémy a obohatí aplikace o schopnost strojového učení a možnost dosáhnout tak vyspělé inteligence.
   Tyto technologie zpochybňují zásady ochrany údajů. Reforma zaměřená na budoucnost tedy musí být založena na důstojnosti jednotlivce a proložena etickými zásadami. Musí napravit nerovnováhu mezi inovacemi v ochraně osobních údajů a jejich využíváním, aby ochranná opatření byla v naší digitalizované společnosti účinná.
   3.1.   Odpovědné obchodní praktiky a inovační technika

               —

               Reforma by měla zvrátit nejnovější směřování k tajnému sledování a rozhodování na základě profilů skrytých před fyzickými osobami. Problémem není cílená reklama ani praxe vytváření profilů, ale spíše nedostatek smysluplných informací o algoritmech, které tyto profily zpracovávají a mají účinek na subjekty údajů (32). Doporučujeme větší průhlednost správců.

               —

               Velice podporujeme zavedení zásad ochrany údajů již od návrhu a standardního nastavení ochrany údajů jako prostředku k nastartování tržních řešení v digitální ekonomice. Doporučujeme jednodušší znění požadavků, aby práva a zájmy jednotlivce byly začleněny do fáze vývoje a standardního nastavení produktů (33).

         3.2.   Silnější jednotlivci

   Přenositelnost údajů je v digitálním prostředí bránou ke kontrole uživatelů, která jim, jak si nyní uvědomují, chybí. Doporučujeme umožnit přímý přenos údajů od jednoho správce k druhému na žádost subjektu údajů a poskytnout subjektům údajů nárok získat kopii údajů, kterou mohou sami předat jinému správci (34).
   3.3.   Pravidla, která obstojí i v budoucnu

   Doporučujeme vyvarovat se jazyka a postupů, které se mohou stát přežitými nebo spornými (35).
   4.   Nedokončené dílo

   Přijetí balíčku opatření pro reformu ochrany údajů bude úspěchem, nicméně nebude se jednat o poslední krok.
   Všechny instituce se shodují, že zásady obecného nařízení o ochraně údajů by se měly konzistentně uplatňovat na instituce EU. Podporujeme právní jistotu a jednotnost právního rámce a zároveň akceptujeme jedinečnost veřejného sektoru EU a nutnost zabránit jakémukoliv oslabení současné úrovně povinností (i nutnost stanovit právní a organizační základ pro EIOÚ). Proto by Komise co nejdříve po ukončení rozhovorů o obecném nařízení o ochraně údajů měla předložit návrh revize nařízení 45/2001 v souladu s obecným nařízením o ochraně údajů, aby se obě znění mohla stát použitelnými v tentýž okamžik (36).
   Zadruhé je zřejmé, že bude muset být pozměněna směrnice 2002/58/ES („směrnice o soukromí a elektronických komunikacích“). EU mnohem více potřebuje zřetelný rámec pro důvěrný charakter sdělení, který je nedílnou součástí práva na ochranu soukromí; uvedeným rámcem se řídí všechny služby, jež umožňují komunikaci, nejen poskytovatelé veřejně dostupných elektronických komunikací. Je nutné tak učinit prostřednictvím právně jistého a sjednocujícího předpisu, který poskytne alespoň tutéž úroveň ochrany jako směrnice o soukromí a elektronických komunikacích za rovných podmínek.
   Proto toto stanovisko doporučuje zavázat se k urychlenému přijetí návrhů v těchto dvou oblastech co možná nejdříve.
   5.   Určující okamžik pro digitální práva v Evropě i mimo ni

   EU má poprvé v rámci jedné generace příležitost modernizovat a harmonizovat pravidla nakládání s osobními informacemi. Ochrana soukromí a údajů nekonkurují hospodářskému růstu a mezinárodnímu obchodu, ani skvělým službám a výrobkům, naopak je součástí kvalitní a hodnotové nabídky. Jak Evropská rada uznává, nezbytným předpokladem inovačních výrobků a služeb, které se opírají o zpracování osobních údajů, je důvěra.
   V roce 1995 byla EU průkopníkem ochrany údajů. Nyní má zákony o ochraně údajů více než 100 zemí po celém světě, avšak v Evropě se jich nachází méně než polovina (37). EU nicméně nadále věnuje bedlivou pozornost zemím, které uvažují o zavedení nebo revizi svých právních rámců. V době, kdy důvěrou lidí v podniky a vlády otřásla odhalení hromadného sledování a porušení ochrany údajů, spočívá v rukou zákonodárců EU, jejichž letošní rozhodnutí mohou mít podle předpokladů dopad i mimo Evropu, značná zodpovědnost.
   Podle názoru EIOÚ se znění obecného nařízení o ochraně údajů ubírají správným směrem, ale přetrvávají obavy, některé velmi vážné. Při postupu spolurozhodování vždy hrozí, že vyjednavači s dobrým úmyslem při hledání politického kompromisu některá ustanovení oslabí. U reformy ochrany údajů je to však jiné, protože se zabýváme základními právy a způsobem jejich ochrany po dobu celé generace.
   Na základě toho se toto stanovisko snaží hlavním institucím EU pomoci s řešením problémů. Nechceme jen jasnější práva pro jednotlivé subjekty údajů a větší odpovědnost pro správce, chceme usnadnit inovace právním rámcem, který se staví neutrálně k technologiím, ale pozitivně k výhodám, jež mohou technologie společnosti přinést.
   Protože se jednání ocitla na posledním kilometru, doufáme, že naše doporučení pomohou EU protrhnout cílovou pásku s reformou, která bude svému účelu odpovídat i v nadcházejících letech a desetiletích a která se stane novou kapitolou ochrany údajů s celosvětovou perspektivou, přičemž EU půjde příkladem.

      V Bruselu dne 27. července 2015.

         Giovanni BUTTARELLI

            Evropský inspektor ochrany údajů

      (1)  Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o praktických opatřeních pro postup spolurozhodování (článek 251 Smlouvy o ES) (2007/C 145/02) (Úř. věst. C 145, 30.6.2007).

      (2)  COM(2012) 11 final; legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. března 2014 o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (obecné nařízení o ochraně údajů), P7_TA(2014)0212; návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (obecné nařízení o ochraně údajů) – příprava obecného přístupu, dokument Rady 9565/15, 11.6.2015.

      (3)  Celý název zní návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů, COM(2012) 10 final; legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. března 2014 o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů, P7_TA(2014)0219. K načasování a rozsahu trialogu viz závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 25.–26. června 2015, EUCO 22/15; „cestovní mapa“ trialogu byla naznačena na společné tiskové konferenci Parlamentu, Rady a Komise http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [naposledy zobrazeno dne 20. července 2015], ale úředně nebyla zveřejněna. Obecné nařízení o ochraně údajů vstoupí v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku a použije se dva roky od vstupu v platnost (článek 91).

      (4)  Výběrové řízení na místo evropského inspektora ochrany údajů, COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02), Úř. věst. C 163, 28.5.2014, s. 6. Strategie EIOÚ na období 2015–2019 slibovala „seek workable solutions that avoid red tape, remain flexible for technological innovation and cross-border data flows and enable individuals to enforce their rights more effectively on- and offline“ [hledat schůdná řešení, která zabrání byrokracii, zůstanou pružná pro účely technologických inovací a toku dat přes hranice a umožní lidem účinněji vynucovat svá práva na internetu i mimo něj]; Leading by example: The EDPS Strategy 2015-2019 [Jdeme příkladem: Strategie EIOÚ na období 2015–2019], březen 2015.

      (5)  Stanovisko EIOÚ k balíčku opatření pro reformu ochrany údajů, 7.3.2015.

      (6)  Viz příloha dopisu pracovní skupiny zřízené podle článku 29 zaslaného Věře Jourové, komisařce pro spravedlnost, spotřebitele a rovnost žen a mužů, 17.6.2015.

      (7)  Je obtížné stručně shrnout věcnou a územní působnost obecného nařízení o ochraně údajů. Instituce se zjevně shodly alespoň na tom, že do jeho působnosti spadají organizace usazené v EU, které jsou zodpovědné za zpracování osobních údajů v EU nebo mimo ni, a organizace usazené mimo EU, jež zpracovávají osobní údaje osob v EU při nabízení zboží či služeb uvedeným osobám nebo při jejich sledování. (Viz článek 2 o věcné působnosti a článek 3 o územní působnosti.)

      (8)  Z výsledků dále vyplynulo, že sedm z deseti občanů znepokojuje skutečnost, že jsou jejich informace využívány k jinému účelu, než k jakému byly shromážděny, podle každého sedmého by měl být vyžadován jejich výslovný souhlas před sběrem a zpracováním údajů ve všech případech a dvě třetiny považují za důležité mít možnost převést osobní údaje od starého poskytovatele služeb k novému; zvláštní Eurobarometr 431 o ochraně údajů, červen 2015. Podle srovnatelných výsledků průzkumu provedeného střediskem Pew Research Center v roce 2014 má 91 % Američanů pocit, že ztratilo kontrolu nad tím, jak společnosti sbírají a využívají osobní informace, 80 % uživatelů sociálních sítí znepokojuje, že jejich údaje získávají třetí strany, jako inzerenti nebo podniky, a 64 % uvádí, že by vláda měla inzerenty více regulovat; průzkum střediska Pew Research Center o soukromí, leden 2014.

      (9)  Komise navrhuje komplexní reformu pravidel ochrany údajů s cílem zvýšit kontrolu uživatelů nad jejich údaji a snížit náklady podniků.

      (10)  Dopis nevládních organizací předsedovi Junckerovi ze dne 21. dubna 2015 https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf a odpověď vedoucího kabinetu místopředsedy Timmermanse ze dne 17. července 2015 https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [zobrazeno dne 23. července 2015]. Evropský inspektor ochrany údajů se se zástupci několika těchto nevládních organizací setkal v květnu 2015 a projednal jejich obavy; TISKOVÁ ZPRÁVA EDPS/2015/04, 1.6.2015, Reforma EU v oblasti ochrany údajů: schůzka EIOÚ s mezinárodními skupinami pro občanské svobody; celý záznam diskuse je dostupný na internetových stránkách EIOÚ (https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc).

      (11)  Ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. e).

      (12)  Článek 1.

      (13)  Článek 8 listiny zní [zvýraznění doplněno]:

                  1.

                  Každý má právo na ochranu osobních údajů, které se ho týkají.

                  2.

                  Tyto údaje musí být zpracovány korektně, k přesně stanoveným účelům a na základě souhlasu dotčené osoby nebo na základě jiného oprávněného důvodu stanoveného zákonem. Každý má právo na přístup k údajům, které o něm byly shromážděny, a má právo na jejich opravu.

                  3.

                  Na dodržování těchto pravidel dohlíží nezávislý orgán.

      (14)  Článek 10. Dokud nebude existovat zřetelná a právně závazná definice „pseudonymizovaných údajů“, které jsou odlišné od osobních údajů, musí tento typ údajů zůstat v působnosti pravidel ochrany údajů.

      (15)  Ustanovení čl. 6 odst. 2 a 4. Vzhledem k tomu, že ohledně významu „slučitelnosti“ panuje určitá nejistota, doporučujeme podle stanoviska pracovní skupiny zřízené podle článku 29 k omezení účelu pro posuzování toho, zda je zpracování slučitelné, obecná kritéria (viz čl. 5 odst. 2).

      (16)  Jedním z prostředků zajištění zákonného zpracování bez souhlasu je účinné funkční oddělení, ale oprávněný zájem by neměl být vykládán příliš široce. Vhodnou alternativou může být v některých situacích také bezpodmínečné právo na výjimku. Posouzení toho, zda je souhlas poskytnut svobodně, závisí částečně na tom, a) zda mezi subjektem údajů a správcem existuje značná nerovnováha, a b) v případech zpracování podle čl. 6 odst. 1 písm. b) na tom, zda je splnění smlouvy nebo poskytnutí služby podmíněno souhlasem se zpracováním údajů, které pro tyto účely není nutné. (Viz čl. 7 odst. 4.) Zde se promítají ustanovení spotřebitelského práva EU: podle čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách „[s]mluvní podmínka, která nebyla individuálně sjednána, je považována za nepřiměřenou, jestliže v rozporu s požadavkem přiměřenosti způsobuje významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývají z dané smlouvy, v neprospěch spotřebitele“.

      (17)  Tato pravidla zahrnují rozhodnutí o přiměřenosti pro přesně stanovená odvětví a území, pravidelné přezkumy rozhodnutí o přiměřenosti a závazná podniková pravidla. Viz články 40–45.

      (18)  Článek 73.

      (19)  Článek 76. Pokud jde o potíže s dosahováním nápravy za porušení pravidel ochrany údajů, viz zpráva Agentury pro základní práva Access to data protection remedies in EU Member States [Přístup k opravným prostředkům v souvislosti s ochranou údajů v členských státech EU], 2013.

      (20)  Pravidla EU kladou důraz na to, aby společnosti to, zda dodržují článek 101 SFEU o zákazu protisoutěžních dohod, posuzovaly samy, zatímco dominantní firmy na trhu mají „zvláštní odpovědnost“ vyvarovat se jakýchkoliv opatření, která by mohla poškodit účinnou hospodářskou soutěž (bod 9 pokynů Komise 2009/C 45/02); viz předběžné stanovisko EIOÚ k soukromí a konkurenceschopnosti v éře dat velkého objemu, 14.3.2014.

      (21)  Všechna tři znění různým způsobem odkazují na „srozumitelný … způsob … a … srozumiteln[ou] podob[u] za použití jasného a běžného jazyka“ (57. bod odůvodnění, EP; článek 19, Komise a Rada), „jasn[ost] a jednoznačn[ost]“, (99. bod odůvodnění a článek 10a, EP) a poskytování „jasných a snadno srozumitelných informací“ (články 10 a 11, EP) a informací v podobě, která je „stručná, transparentní, jasná a snadno dostupná“ (25. bod odůvodnění, EP, Komise a Rada; článek 11, EP).

      (22)  Ustanovení o aktech v přenesené pravomoci byla ze znění Parlamentu a Rady většinou vypuštěna. Jsme přesvědčeni, že by EU mohla jít ještě dál a ponechat tyto technické záležitosti na odborných znalostech nezávislých orgánů.

      (23)  Z našich doporučení by vzešlo znění asi o 20 000 slovech, průměrná délka znění všech tří institucí činí asi 28 000 slov.

      (24)  Článek 22.

      (25)  Články 31 a 33.

      (26)  Článek 39.

      (27)  Článek 83. Výzkum a archivace samy o sobě nepředstavují právní základ zpracování, proto doporučujeme vypustit z článku 6 odstavec 2.

      (28)  Článek 83a.

      (29)  Pracovní skupina zřízená podle článku 29 nastínila vizi správy a řízení, mechanismu jednotnosti a jediného kontaktního místa založenou na důvěře v nezávislé orgány pro ochranu údajů a formulovanou ve třech vrstvách:

               —

               jednotlivé orgány pro ochranu údajů, které jsou silné a plně vybavené k vyřizování věcí ve své oblasti působnosti,

               —

               účinná spolupráce mezi orgány pro ochranu údajů se zřetelným vedením v přeshraničních věcech,

               —

               Evropská rada pro ochranu údajů, která musí být samostatná, s vlastní právní subjektivitou, s dostatkem prostředků, složená z rovnocenných orgánů pro ochranu údajů pracujících v duchu solidarity, s pravomocí přijímat závazná rozhodnutí a podporovaná sekretariátem, jenž radě slouží prostřednictvím předsedy.

      (30)  Doporučujeme také objasnit kompetence orgánů dozoru a určení vedoucího orgánu v případech nadnárodního zpracování a zároveň zachovat možnost orgánů dozoru vyřizovat čistě místní věci. Doporučujeme zjednodušenou verzi mechanismu jednotnosti, která lépe objasní, jak určit případy, jež by orgány dozoru musely konzultovat s Evropskou radou pro ochranu údajů a kdy by rada musela vydat závazné rozhodnutí, aby zajistila konzistentní používání nařízení.

      (31)  Sdělení Komise Strategie pro jednotný digitální trh v Evropě, COM(2015) 192 final; závěry ze zasedání Evropské rady z června 2015 EUCO 22/15; závěry Rady 8993/15 o digitální transformaci evropského průmyslu.

      (32)  Ustanovení čl. 14 písm. h).

      (33)  Článek 23.

      (34)  Článek 18. Dále doporučujeme, má-li být právo na přenositelnost údajů účinné, aby mělo širší rozsah uplatnění a nevztahovalo se pouze na zpracování, která využívají údaje poskytnuté subjektem údajů.

      (35)  Například doporučujeme vypustit výrazy, jako „on-line“, „písemně“ a „informační společnost“.

      (36)  Jednou z možností, kterou bychom upřednostňovali, je učinit tak prostřednictvím ustanovení v samotném obecném nařízení o ochraně údajů.

      (37)  Greenleaf, Graham, „Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority“, Privacy Laws & Business International Report č. 133, únor 2015, UNSW Law Research Paper č. 2015-21.


Důležité právní upozornění

|

52007SC0191

Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Spojeného království na období 2006/2007–2011/2012  /* SEK/2007/0191 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 13.2.2007SEK(2007) 191 v konečném zněníDoporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Spojeného království na období 2006/2007–2011/2012(předložené Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAObecné souvislostiPakt o stabilitě a růstu, který vstoupil v platnost dne 1. července 1998, je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku k posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst. Reforma z roku 2005 sice na jedné straně potvrdila, že pakt je užitečný pro upevňování fiskální disciplíny, ale na druhé straně se snažila posílit jeho účinnost a hospodářské základy a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí.Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], které je součástí Paktu o stabilitě a růstu, ukládá členským státům, aby předkládaly Radě a Komisi programy stability nebo konvergenční programy i jejich každoroční aktualizace (členské státy, které již přijaly jednotnou měnu, předkládají (aktualizované) programy stability a členské státy, které jednotnou měnu dosud nepřijaly, předkládají (aktualizované) konvergenční programy). První konvergenční program Spojeného království byl předložen v prosinci 1998. V souladu s nařízením vydala Rada na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem dne 8.února.1999 své stanovisko. Podle téhož postupu Komise hodnotí aktualizované programy stability a konvergenční programy, výše uvedený výbor se k nim vyjadřuje a Rada je může přezkoumat.Východiska pro hodnocení aktualizovaného programuKomise prostudovala nejnovější aktualizaci konvergenčního programu Spojeného království předloženou dne 18. prosince 2006 a přijala doporučení pro stanovisko Rady k této aktualizaci (viz hlavní body hodnocení v rámečku).Aby bylo jasné, za jakých okolností se nový konvergenční program vyhodnocuje, jsou v následujících odstavcích shrnuty:1.  hospodářské a rozpočtové výsledky za posledních deset let2.  pozice státu podle opravné části Paktu o stabilitě a růstu (postup při nadměrném schodku)3.  nejnovější vyhodnocení pozice státu podle preventivní části Paktu o stabilitě a růstu (shrnutí stanoviska Rady k předchozí aktualizaci konvergenčního programu)4.  vyhodnocení národního programu reforem, které Komise provedla v říjnu 2006.Hospodářské a rozpočtové výsledky za poslední obdobíHospodářská výkonnost Spojeného království byla v posledních letech silná, s poměrně vysokou mírou růstu, nízkou inflací a pružnými pracovními trhy, které překonaly množství hospodářských otřesů. Obzvláště významným prvkem byla posílená stabilita s vyrovnáním cyklických výkyvů v případě produktu a nižší volatilitou inflace. Silný růst produktu byl podpořen zejména rozsáhlou spotřebou domácností, které odpovídaly poměrně nízké úspory domácností. I přes pozoruhodnou flexibilitu většiny opatření týkajících se trhu práce, kapitálového trhu a trhu s výrobky, se některé nedostatky na straně nabídky odstraňovaly obtížně. Poměrně nevýraznou produktivitu lze do jisté míry vysvětlit relativně vysokou úrovní zaměstnanosti, ačkoli nedostatek středně kvalifikované pracovní síly a podprůměrné investování do infrastruktury, jako je doprava, mají pravděpodobně také jistý vliv. V porovnání z výraznou fiskální konsolidací zaznamenanou v první části období se veřejné finance od roku 2001 podstatně zhoršily, což bylo částečně plánováno, a to v důsledku rozhodnutí vlády vyřešit některé z těchto problémů prostřednictvím zvýšení výdajů na veřejné služby, které nebyly plně financovány, ale i v důsledku snížení plánovaných příjmů.Postup při nadměrném schodku ve Spojeném královstvíDne 24. ledna 2006 Rada rozhodla, že Spojené království má nadměrný schodek podle čl. 104 odst. 6, a přijala doporučení podle čl. 104 odst. 7, že nadměrný schodek má být odstraněn do konce rozpočtového roku 2006/07 a že odpovědné orgány mají přijmout účinná opatření do 24. července 2006, tj. do šesti měsíců, jak stanoví Pakt. Dne 20. září 2006 Komise zveřejnila sdělení Radě, které obsahovalo hodnocení opatření přijatého Spojeným královstvím. Na základě tehdy dostupných informací Komise zhodnotila, že se zdá, že Spojené království směřuje k odstranění nadměrného schodku, ačkoli rozpočtový výsledek byl značné nejistý a zdá se, že strukturální úprava nedosáhne doporučené hodnoty 0,5 % HDP. Dne 10. října 2006 Rada schválila stanovisko Komise a konstatovala, že v daném čase není potřeba přijmout žádné další kroky.Hodnocení obsažené ve stanovisku Rady k předchozímu programuDne 14. března 2006 přijala Rada stanovisko k předchozí aktualizaci konvergenčního programu na rozpočtové období 2005/06 až 2011/12[2]. Rada zastávala názor, že „předpokládaný způsob nápravy je vystaven rizikům“ a vyzvala Spojené království podle čl. 104 odst. 7 a s cílem řešit rizika ohledně dlouhodobé udržitelnosti, aby zajistilo, „že schodek bude snížen pod 3 % HDP do roku 2006/07 spolehlivým a udržitelným způsobem“, a aby poté pokračovalo v konsolidaci rozpočtu, zejména provedením plánovaného snížení růstu výdajů po roce 2007/08“ a „dosáhlo střednědobého cíle, který zabezpečí rychlý pokrok směrem k udržitelnosti, opatrnou míru zadlužení dostatečně pod úrovní 60 % HDP a poskytne dostatečný odstup od překročení 3 % referenční hodnoty schodku HDP, kterému se má Spojené království snažit vyhnout, a vytvoří prostor pro volnější nakládání s rozpočtem, zejména pokud jde o potřeby veřejných investic“.Vyhodnocení národního programu reforem z října 2006 provedené KomisíZpráva o provádění národního programu reforem Spojeného království, která se předkládá v rámci obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost, byla doručena dne 16. října 2006. Národní program reforem Spojeného království uvádí jako hlavní priority: udržení fiskální udržitelnosti vzhledem k demografickým výzvám; vytvoření energického a flexibilního podnikatelského odvětví, podpora inovací a výzkumu a vývoje; rozšíření příležitostí na získání kvalifikace; zvyšování inovací a přizpůsobení se při používání zdrojů; a zajišťování spravedlnosti prostřednictvím moderního a flexibilního systému sociální péče.Komise ve svém vyhodnocení tohoto programu (vyhodnocení bylo přijato jako součást její výroční zprávy o pokroku z prosince 2006 [3] ) uvedla, že Spojené království dosáhlo při provádění svého národního programu reforem významného pokroku. Značného pokroku bylo dosaženo ve všech oblastech politiky, zejména v oblasti mikroekonomické politiky a politiky zaměstnanosti. V makroekonomické politice byly vypracovány plány pro fiskální konsolidaci a důchodovou reformu, které je ještě třeba uskutečnit. Spojené království vynaložilo velké úsilí na zapojení zainteresovaných stran.Se zřetelem na zjištěné silné a slabé stránky bylo Spojenému království doporučeno přijmout opatření v oblasti základního a středního vzdělávání.Rámeček: Hlavní body hodnocení Podle požadavků čl. 5 odst. 1 (pro programy stability) a čl. 9 odst. 1 (pro konvergenční programy) nařízení Rady (ES) č. 1466/97 se hodnocení týká následujících bodů: zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je program založen, reálné; střednědobého rozpočtového cíle členského státu a vhodnosti postupu úprav vedoucího k dosažení tohoto cíle; zda opatření, která byla navržena a/nebo přijata za účelem dodržení plánovaného postupu úprav, umožní dosažení střednědobého rozpočtového cíle během daného cyklu; při hodnocení postupu úprav vedoucího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle se posuzuje, zda se v období s dobrými hospodářskými výsledky vynakládá větší úsilí, zatímco v době horších hospodářských výsledků může být toto úsilí nižší, u členských států, které přijaly euro nebo jsou zapojeny do ERM II, se rovněž hodnotí, zda meziročně zlepšují saldo očištěné o cyklické vlivy, bez jednorázových a jiných dočasných opatření, o 0,5 % HDP, aby se jim podařilo dosáhnout jejich střednědobého rozpočtového cíle; při vymezování postupu úprav vedoucího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle (v případě členských států, které tohoto cíle dosud nedosáhly) nebo při povolování dočasné odchylky od tohoto cíle (v případě členských států, které ho již dosáhly) se hodnotí provádění hlavních strukturálních reforem, které mají dlouhodobý úsporný účinek (včetně toho, že zvyšují potenciální růst), a proto mají skutečný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí (za podmínky, že je přiměřený bezpečný odstup od referenční hodnoty 3 % HDP a že se do konce programového období očekává návrat ke střednědobému rozpočtovému cíli), zvláštní pozornost se přitom věnuje důchodovým reformám, včetně zavedení systému sestávajícího z několika pilířů, včetně povinného, plně financovaného pilíře; zda je hospodářská politika členského státu v souladu s hlavními směry hospodářské politiky. Reálnost makroekonomických předpokladů uvedených v programu se hodnotí s ohledem na předpověď útvarů Komise z podzimu 2006, používá se také společně dohodnutá metodika pro odhad potenciálního výstupu a salda očištěného od cyklických vlivů. Soulad s hlavními směry hospodářské politiky se hodnotí podle hlavních směrů hospodářské politiky v oblasti veřejných financí, které jsou součástí integrovaných hlavních směrů na období 2005 až 2008. Při hodnocení se rovněž posuzuje: vývoj míry zadluženosti a perspektiva dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, jimž by se měla podle zprávy Rady ze dne 20. března 2005 „Zlepšení provádění Paktu o stabilitě a růstu“ věnovat „dostatečná pozornost při dohledu nad rozpočtovými pozicemi“. Přístup k hodnocení dlouhodobé udržitelnosti[4] je popsán ve sdělení Komise ze dne 12. října 2006; míra začlenění do národního programu reforem, který členský stát předložil v rámci lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost. Rada ve složení pro hospodářství a finance uvedla ve své průvodní poznámce k hlavním směrům hospodářské politiky na období 2005 až 2008 zaslané Evropské radě dne 7. června 2005, že národní programy reforem by měly být v souladu s programy stability a konvergenčními programy; dodržování kodexu chování[5], který mimo jiné předepisuje společnou strukturu a soubor tabulek údajů o stabilizačních a konvergenčních programech. |-  Doporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Spojeného království na období 2006/07–2011/12RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[6], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na doporučení Komise,po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,VYDALA TOTO STANOVISKO:5.  Dne [27. února 2007] Rada přezkoumala aktualizovaný konvergenční program Spojeného království, který zahrnuje rozpočtové období od 2006/07 až 2011/2012.[7]6.  Program obsahuje dva makroekonomické scénáře: hlavní scénář a náhradní scénář, který je založen na předpokladech růstu o 0,25 procentního bodu nižším než hlavní scénář. Předpoklady týkající se veřejných financí v aktualizaci konvergenčního programu vycházejí z druhého scénáře, který se pro účely tohoto posouzení považuje za referenční scénář. Předpokládá se v něm růst HDP o 2,75 % v roce 2006 a 2007 a o 2,5 % po zbytek programového období. Podle údajů, které jsou v současné době k dispozici, se zdá, že tento scénář je založen na reálných předpokladech růstu. Zdá se, že předpoklady týkající se inflace, která se má snížit z 2,5 % v roce 2006 na 2 % od roku 2007, jsou vzhledem k nověji zveřejněným výsledkům v krátkodobém horizontu spíše podhodnocené. Nicméně jsou pravděpodobné.7.  V prognóze útvarů Komise z podzimu 2006 je celkový schodek veřejných financí odhadován na 3 % HDP. Současná aktualizace konvergenčního programu odhaduje na stejný rok schodek ve výši 2,8 % HDP, přičemž zohledňuje nedávný vývoj s významným růstem příjmů a pomalejším růstem výdajů, který má pokračovat i ve zbývajících měsících rozpočtového roku.8.  Hlavními cíli fiskální politiky uvedenými v aktualizaci konvergenčního programu je zajištění dlouhodobé udržitelnosti, spravedlivosti mezi generacemi a uvnitř téže generace a podle toho také podpora monetární politiky, zejména tím, že se automatickým stabilizátorům umožní, aby napomohly hospodářství. Program předpokládá snížení schodku pod 3 % HDP do roku 2006/07 (2,8 %) a na 1,4 % HDP do konce plánovaného období 2011/12. Primární saldo odhadované na schodek ve výši 0,6 % HDP v roce 2005/06 by se mělo vrátit do vyváženého stavu do roku 2008/09 a dosahovat přebytku ve výši 0,7 % HDP do roku 2011/12. Úprava rozpočtu v průběhu plánovaného období je rovněž rozložena mezi příjmy a výdaje. Zvýšení podílu příjmů se má uskutečnit během prvních dvou let plánovaného období, částečně prostřednictvím diskrečních opatření, zatímco k významné úpravě na straně výdajů má dojít v roce 2008/09 prostřednictvím snížení současného růstu výdajů. Veřejné investice podle definice uvedené v konvergenčním programu[8] se mají stabilizovat na úrovni 2,25 % HDP od roku 2006/07 tak, že se plánuje, že od roku 2007/08 bude celý schodek využit k financování veřejných investic. Předpokládaný způsob nápravy je vzhledem k příznivějším makroekonomickým perspektivám v zásadě v souladu se způsobem plánovaným v aktualizaci z roku 2005.9.  Strukturální saldo (tj. saldo očištěné o cyklické vlivy a o jednorázová a jiná prozatímní opatření) vypočítané podle společně dohodnuté metodiky by se mělo zlepšit z 2,5 % HDP v roce 2006/07 na přibližně 1,25 % HDP během posledního programového roku 2011/12. Tato úprava je významnější mezi lety 2006/07 a 2008/09, ale poté zpomalí. Stejně jako v aktualizaci z roku 2005 není upřesněn kvantitativní střednědobý cíl pro strukturální saldo. Program se odkazuje na fiskální cíle podle domácích pravidel, kdy se pro cyklicky upravený schodek použije střednědobý způsob nápravy, který je v souladu se stabilizací míry zadlužení na HDP na poměrně nízké úrovni, ale který poskytne bezpečný odstup od překročení 3 % HDP hodnoty celkového schodku veřejných financí pouze za určitých okolností.10.  Zdá se, že rizika zatěžující rozpočtové výhledy programu jsou na rok 2007/08 vesměs vyrovnaná, ale rozpočtové výsledky by mohly být horší, než se očekává v navazujícím programu. Plánované zvýšení podílu daní na HDP částečně závisí na poměrně kolísavých faktorech, jako jsou zisky z finančního odvětví a z ropného odvětví. Nicméně se zdá, že poměrně příznivé výhledy na straně příjmů podporuje nedávný hospodářský vývoj, včetně silné ziskovosti. Od roku 2008/09 bude však dosažení způsobu nápravy schodku uvedeného v programu záviset na uskutečnění plánovaného snížení růstu výdajů a na aktivním monitorování dodržování omezení výdajů. Zatímco orgány Spojeného království předtím oznámily snížení rozpočtových prostředků pro řadu menších ministerstev, největší část omezení výdajů po roce 2008/09 ještě není podložena konkrétními opatřeními, ale čeká na potvrzení při souhrnném přezkumu výdajů, který mají orgány provést v červenci 2007 a který uvede stanovené plány výdajů do roku 2010/11. Dosavadní výsledky aktivního monitorování dodržování omezení výdajů je pozitivní.11.  S ohledem na toto posouzení rizik je stav rozpočtu v rámci programu zřejmě obecně slučitelný s nápravou nadměrného schodku podle doporučení Rady do roku 2006/07. Program však stanoví zajištění bezpečného odstupu od překročení 3 % referenční hodnoty schodku HDP při běžných makroekonomických výkyvech až někdy v roce 2009/10, kdy se prognózy řídí výsledky souhrnného přezkumu výdajů. V letech následujících po úpravě nadměrného schodku by se však mohlo tempo fiskální konsolidace předpokládané v programu posílit, zejména ke konci programového období, kdy se i přes obecně příznivý hospodářský výhled neplánuje žádná další podstatná úprava.12.  Hrubá míra zadlužení, která se v roce 2005/06 ustálila na 42,1 % HDP a která zůstává sice výrazně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou ve Smlouvě, se v bude v průběhu programového období pomalu zvyšovat, přičemž dosáhne vrcholu těsně pod úrovní 44 % HDP v roce 2008/09. Poté se má tato míra stabilizovat a na konci programového období snižovat.13.  Dlouhodobý dopad stárnutí populace ve Spojeném království na rozpočet je na úrovni průměru EU, přičemž výdaje na důchody zaznamenávají v porovnání s průměrem EU o něco nižší růst, částečně v důsledku toho, že Spojené království se v porovnání s jinými zeměmi EU vždy spoléhalo poměrně více na soukromé důchodové režimy. Navrhované reformy poskytování důchodů se zaměřují na odstranění obavy spojené s možným nepřiměřeným poskytováním důchodů v budoucnu tím, že posilují motivaci pro soukromé důchodové spoření a zvyšují poskytování veřejných důchodů, čímž způsobují mírně vyšší růst výdajů na důchody, než se předtím předpokládalo; reforma rovněž zahrnuje plánované postupné zvýšení věkové hranice pro zákonný důchodový věk. Navzdory zlepšení oproti roku 2005 představuje původní stav rozpočtu pro dlouhodobou udržitelnost veřejných financí stále ještě riziko, a to i tedy, nebude-li se brát v úvahu dlouhodobý dopad stárnutí obyvatelstva na rozpočet. Konsolidace veřejných financí výraznějším posílením stavu rozpočtu, než se plánovalo v konvergenčním programu, by tak přispěla ke snížení rizik spojených s udržitelností veřejných financí. Celkově se zdá, že je udržitelnost veřejných financí ve Spojeném království vystavena střednímu riziku.14.  Konvergenční program obsahuje kvalitativní posouzení celkového dopadu zprávy o provádění národního programu reforem z října 2006 v rámci střednědobé finanční strategie. Dále poskytuje systematické informace o přímých rozpočtových nákladech nebo úsporách plynoucích z hlavních reforem předpokládaných v národním programu reforem a jeho rozpočtové odhady, které výslovně berou v úvahu dopady opatření popsaných v národním programu reforem na veřejné finance. Opatření v oblasti veřejných financí, která předpokládá konvergenční program, se zdají být v souladu s kroky plánovanými v rámci národního programu reforem. Oba programy předpokládají postupné provádění cílů ústřední vlády spočívajících ve zvýšení účinnosti a efektivity poskytování veřejných služeb, přičemž dlouhodobé prognózy ohledně veřejných financí zahrnují odhadované náklady na navrhovanou důchodovou reformu.15.  Rozpočtová strategie je do velké míry v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005–2008.16.  Pokud jde o požadavky na údaje stanovené v kodexu chování pro programy stability a konvergenční programy, v programu jsou mezery týkající se některých požadovaných a nepovinných údajů[9], které jsou vážnější než v předcházející aktualizaci, protože časové období, na které jsou stanoveny plány výdajů, je kratší.Obecně lze dojít k závěru, že program se zdá být v zásadě slučitelný s nápravou nadměrného schodku ve lhůtě stanovené Radou (rozpočtový rok 2006/07). Nicméně po roce 2009/10 není plánována žádná další konsolidace a dosažení rozpočtových cílů po roce 2007/08 bude záviset na účinném provádění plánovaného omezení výdajů.Vzhledem k výše uvedenému hodnocení by Spojené království mělo pokračovat v rozpočtové konsolidaci v průběhu programového období, zejména prostřednictvím provádění plánovaného snížení růstu výdajů po roce 2007/08, a dále posílit svůj fiskální stav s cílem čelit rizikům spojeným s dlouhodobou udržitelností veřejných financí.Spojené království je dále vyzváno, aby dodržovalo požadavky spojené s poskytováním údajů stanovené v kodexu chování.  Srovnání základních makroekonomických a rozpočtových odhadů2005/06 | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | 2010/11 | 2011/12 |[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty, na něž se v tomto textu odkazuje, lze nalézt na internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Rozpočtový rok ve Spojeném království trvá od dubna do března.[3] Sdělení Komise pro jarní zasedání Evropské rady „Provádění obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost – Rok výsledků“, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Dlouhodobá udržitelnost veřejných financí v EU“, 12.10.2006, KOM (2006) 574 v konečném znění a dokument generálního ředitelství pro hospodářské a finanční záležitosti Evropské komise (2006) „Dlouhodobá udržitelnost veřejných financí v Evropské unii“, European Economy č. 4/2006.[5] „Upřesnění provádění Paktu o stabilitě a růstu a pokyny k formě a obsahu programů stability a konvergenčních programů“, které podpořila Rada ve složení pro hospodářství a finance dne 11. října 2005.[6] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Dokumenty, na něž se v tomto textu odkazuje, lze nalézt na této internetové stránce:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Rozpočtový rok ve Spojeném království trvá od dubna do března.[8] Definice veřejných investic v konvergenčním programu Spojeného království, která se liší od koncepce ESA, pokrývá veškeré investice veřejného sektoru (což jsou veřejné společnosti stejně jako ústřední vláda) a zahrnuje kapitálové granty soukromému odvětví bez odpisů.[9] Nebyly poskytnuty zejména údaje týkající se vývoje zaměstnanosti, nezaměstnanosti, mzdové inflace a podrobný rozpis prognóz příjmů a výdajů na základě veřejných financí pro roce 2007/08. V porovnání s aktualizací z roku 2005 je období pro rozpis výdajů na základě veřejných financí kratší v současné aktualizaci, která je poslední aktualizací před stanovením nových podrobných plánů výdajů při souhrnném přezkumu výdajů v červenci 2007.


title: Doporučení Rady ze dne 10. července 2012 k národnímu programu reforem Lotyšska na rok 2012 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2012–2015

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/50

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 10. července 2012
   k národnímu programu reforem Lotyšska na rok 2012 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2012–2015
   2012/C 219/15
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010-2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. července 2011 přijala Rada doporučení (3) k národnímu programu reforem Lotyšska na rok 2011 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2011–2014.

               (4)

               Dne 23. listopadu 2011 přijala Komise druhou roční analýzu růstu, která zahájila druhý evropský semestr integrované koordinace politik ex ante vycházející ze strategie Evropa 2020. Dne 14. února 2012 Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (4) přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Lotyšsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 1. prosince 2011 přijala Rada závěry, které vyzývají Výbor pro sociální ochranu, aby ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a dalšími výbory předložil své názory na opatření doporučená v rámci politického cyklu Evropa 2020. Tyto názory jsou součástí stanoviska Výboru pro zaměstnanost.

               (6)

               V roce 2011 Lotyšsko splnilo většinu podmínek spojených s programem střednědobé finanční pomoci podle rozhodnutí 2009/290/ES (5). Komise dokončila pátý a závěrečný přezkum v rámci programu podpory platební bilance Lotyšska dne 21. prosince 2011 s celkově kladným posouzením pokroku vlády v rozpočtových, finančních a strukturálních reformách. Program střednědobé finanční pomoci skončil v lednu 2012. Po skončení uvedeného programu podléhá Lotyšsko dohledu po ukončení programu. Tento dohled tvoří nedílnou součást stávajících postupů a mechanismů dohledu a je zaměřen na důkladné sledování rizik, jež by mohla ohrozit makroekonomickou stabilitu, a tudíž ovlivnit schopnost splácení. Dohled po ukončení programu bude pokračovat až do splacení značného podílu (přibližně 70 %) úvěrů.

               (7)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 15. února 2012 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2012 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu 2012.

               (8)

               Dne 2. března 2012 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (9)

               Dne 2. března 2012 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy, které se účastní Paktu euro plus, aby včas představily své závazky, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (10)

               Dne 30. dubna 2012 předložilo Lotyšsko svůj konvergenční program na období 2012–2015 a národní program reforem na rok 2012. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně.

               (11)

               Na základě hodnocení konvergenčního programu podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 došla Rada k závěru, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce programu, je v roce 2012 s ohledem na nejnověji dostupné informace opatrný a v roce 2013 realistický. I když se makroekonomické projekce na rok 2012 ve scénáři konvergenčního programu velice blíží hodnotám v prognóze útvarů Komise z jara 2012 (růst HDP je předpovídán na 2,0 % a 2,2 %), nedávné ekonomické údaje ukazují, že výsledné číslo by mohlo být vyšší. Cílem rozpočtové strategie nastíněné v programu je napravit nadměrný schodek do roku 2012 a přiblížit se střednědobému rozpočtovému cíli do konce období konvergenčního programu. Konvergenční program pro období 2012-2015 změnil střednědobý cíl z – 1,0 % na – 0,5 % HDP; tento nový střednědobý cíl adekvátně odráží požadavky Paktu o stabilitě a růstu. Plánovaný celkový schodek v roce 2012 odpovídá lhůtě pro nápravu nadměrného schodku stanovené v doporučení Rady ze dne 7. července 2009. Na rok 2013 cílí konvergenční program na celkový schodek 1,4 % HDP, ačkoli plánované snížení výdajů doposud není plně zachyceno v odpovídajících opatřeních. Na základě (nově vypočteného) strukturálního rozpočtového salda (6) se Lotyšsko do konce období konvergenčního programu v roce 2015 přiblíží svému střednědobému cíli. I když nově vypočtené informace naznačují, že pokrok směrem ke střednědobému cíli je ve strukturálním vyjádření v posledních letech konvergenčního programu nižší než 0,5 % HDP, plánované omezení výdajů by zajistilo to, aby míra růstu veřejných výdajů, zohlední-li se diskreční příjmová opatření, byla v souladu s výdajovým kritériem Paktu o stabilitě a růstu.
               Daňové změny od druhé poloviny roku 2012, které parlament přijal dne 24. května 2012 a jež doposud nejsou reflektovány ve scénáři konvergenčního programu, ale přislíbeny v průvodním dopise k tomuto programu, představují zároveň riziko pro dosažení cílů v roce 2013 a v pozdějších letech. Poměř veřejného dluhu k HDP je pod 60 % a měl by se ze 42,6 % HDP v roce 2011 zvýšit na 46,7 % HDP v roce 2014, neboť orgány předem akumulují finance na vysoké splátky související s mezinárodním programem finanční pomoci, jež jsou splatné v období 2014–2015, a v roce 2015 by po uhrazení těchto splátek měl klesnout na 38,9 %.

               (12)

               Lotyšsko by mělo pokračovat ve strategii přesunu zdanění z práce na zdanění spotřeby, majetku a využívání přírodních a jiných zdrojů, a zároveň zlepšit své strukturální saldo. Poměrně vysoké daňové zatížení příslušníků nízkopříjmových skupin a vysoká úroveň nehlášené práce naznačují, že je třeba vhodné politiky trhu práce, revize daňového systému a systému sociálních dávek a zvýšeného úsilí o potírání stínové ekonomiky. Environmentální daně zůstávají poměrně málo rozšířeny a výrazně jim dominuje zdanění pohonných hmot, zatímco zdanění jiných zdrojů energie, znečištění a využívání přírodních zdrojů jsou pod průměrem EU. Další rozšíření daňové základny o jiné typy zdanění v oblasti životního prostředí, zejména znečištění, jakož i širší zdanění zdrojů energie by napomohly dosažení environmentálních cílů, a přitom poskytly prostor pro přesun daňové zátěže z práce na jiné oblasti.

               (13)

               V průběhu probíhající reformy fiskálního řízení se Lotyšsko vyzývá, aby zajistilo přijetí zákona o rozpočtové kázni parlamentem a vypracovalo střednědobě koncipovaný rámcový rozpočtový zákon na podporu dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. Přijetí zákona o rozpočtové kázni bude v souladu se závazky, jež uzavřela vláda v rámci programu na podporu platební bilance; předloha zákona přijatá vládou také usiluje o provedení vyvíjejícího se acquis EU v oblasti fiskálního řízení do lotyšských právních předpisů. Až bude přijat a proveden, nový zákon značně utuží fiskální rámec v Lotyšsku, jež v současné době postrádá efektivní mechanismus k omezení růstu veřejných výdajů v době konjunktury.

               (14)

               Pokud jde o zabezpečení kontinuity důchodové reformy, mělo by Lotyšsko v roce 2013 obnovit příspěvky do povinného soukromého fondového důchodového systému ve výši 6 % hrubých mezd z nynější snížené úrovně ve výši 2 % hrubých mezd.

               (15)

               Lotyšsko potřebuje posílit a zreformovat systém sociální pomoci a utkat se s jednou z nejvyšších měr nezaměstnanosti v Unii. Problém nezaměstnanosti mládeže se během krize stal obzvlášť zjevným a odhalil také značný nesoulad mezi nabídkou a poptávkou v oblasti kvalifikace. Byly koncipovány speciální aktivní strategie pro trh práce zaměřené na mladé lidi, včetně odborného profesního vzdělávání, dobrovolnické práce a mzdových podpory pro mladé lidi. Vzhledem k rozsahu daného problému mají však tyto omezené činnosti poměrně malý dopad.

               (16)

               V roce 2011 bylo 40 % lotyšského obyvatelstva ohroženo chudobou a sociálním vyloučením, což má dopad na zaměstnatelnost pracovní síly a vyhlídky růstu. Lotyšsko přijalo krizovou strategii pro sociální záchrannou síť. Vládní strategie na snížení chudoby se soustředí na snížení nerovnosti příjmů, snížení daňové zátěže pro výdělečně činné osoby v rodinách a zlepšení přístupu na trh práce. Lotyšsko však vynakládá poměrně málo na sociální ochranu a sociální transfery mají pouze malý dopad na snížení chudoby, neboť značný podíl sociálních transferů je přerozdělen zpět příslušníkům středněpříjmových a vysokopříjmových skupin. Výdaje na sociální dávky odvozené od majetkových poměrů jsou nízké, zatímco úlohu sociální záchranné sítě částečně plní dočasné a málo placené zaměstnání ve veřejném sektoru. Koncepce dávek sociální pomoci také obsahuje „pasti chudoby a nezaměstnanosti“ a existují případy zneužívání systému. Existuje velká nerovnost v přístupu k sociální pomoci podle místních správ a nedostatečná transparentnost komplikuje rozhodování podložené důkazy. Problémy dlouhodobé nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mládeže se během krize staly obzvláště zřejmými. Většina nezaměstnaných mladých lidí nemá profesní kvalifikaci. Počet mladých lidí nezapojených do zaměstnání, vzdělávání ani odborné přípravy je poměrně vysoký. Měla by být činěna opatření v souladu se zjištěními společného akčního týmu Lotyšska a Komise k tématu nezaměstnanosti mládeže.

               (17)

               Lotyšsko by mělo dále zlepšit energetickou účinnost a podpořit konkurenci v hlavních energetických sítích a zároveň zlepšit propojení s energetickými sítěmi EU. Daňový systém neposkytuje dostatečné pobídky pro snížení nákladů na energii a pro přesun spotřeby a investic směrem k energeticky účinným výrobkům (dopravním vozidlům, izolaci budov, systémům vytápění). Trhům s energií v Lotyšsku nadále dominují monopoly. Trhy s plynem a elektřinou jsou z historických důvodů v rozsáhlé míře odděleny od ostatních členských států.

               (18)

               Neefektivnost systému civilního soudnictví má negativní dopad na podnikatelské a hospodářské prostředí, neboť se tím zvyšují riziko i náklady podnikání. U prvoinstančních i druhoinstančních soudů existuje značné zpoždění v občanskoprávních a obchodněprávních případech, zejména pokud jde o otázky závazkového práva a úpadková řízení. Měla by být hodnocena profesní výkonnost soudců. Je třeba dalších zlepšení režimu úpadkového práva.

               (19)

               Navzdory poměrně vysoké úrovni školství nemá značný podíl pracovní síly profesní kvalifikaci a má omezený přístup k vysokoškolskému vzdělání. Univerzity dosahují v celosvětovém srovnání špatných hodnocení a vyznačují se nízkou úrovní mezinárodní konkurenceschopnosti a slabým řízením. Slabou spoluprací mezi univerzitami, výzkumnými ústavy a podniky trpí výkonnost v oblasti inovací, jež je velmi nízká. Chybí systematická a efektivní strategie v oblasti výzkumu a inovací. Lotyšsko má také nejnižší podnikové výdaje na výzkum a vývoj v Unii.

               (20)

               Lotyšsko učinilo řadu závazků v rámci Paktu euro plus. Tyto závazky a provádění závazků představených v roce 2011 souvisejí s podporou zaměstnanosti, zvýšením konkurenceschopnosti, posílením udržitelnosti veřejných financí a finanční stability. Komise posoudila provádění závazků v rámci Paktu euro plus. Výsledky posouzení byly zohledněny v níže uvedených doporučeních.

               (21)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Lotyšska. Posoudila konvergenční program i národní program reforem a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Lotyšsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 7.

               (22)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program a její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1,

         DOPORUČUJE, aby Lotyšsko v období 2012–2013 provedlo tato opatření:

               1.

               Zabezpečit naplánovaný pokrok směrem k včasné nápravě nadměrného schodku. Za tímto účelem plnit rozpočet na rok 2012, jak je navržen, a dosáhnout fiskálního úsilí upřesněného v doporučení Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Dále pak provádět rozpočtovou strategii za podpory dostatečně specifikovaných strukturálních opatření v roce 2013 i později, dostatečně postupovat směrem ke střednědobému rozpočtovému cíli a respektovat výdajové kritérium. Využít lepší cyklické příjmy (oproti očekávání) ke snížení dluhu veřejných financí.

               2.

               Zavádět opatření k přesunu zdanění z práce na spotřebu, majetek a využívání přírodních i jiných zdrojů, a přitom zlepšovat strukturální saldo; zajistit přijetí zákona o rozpočtové kázni a vypracovat střednědobě koncipovaný rozpočtový rámcový zákon na podporu dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí; od roku 2013 obnovit příspěvky do povinného fondového soukromého důchodového systému ve výši 6 % hrubé mzdy.

               3.

               Přijmout opatření ke snížení dlouhodobé nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mladých lidí bojem proti předčasnému ukončování školní docházky, podporou efektivnějšího odborného vzdělávání a přípravy a jejich učňovské složky, zlepšováním kvality, rozsahu a efektivity aktivní politiky trhu práce a jejích složek dalšího vzdělávání a efektivnějším systémem podpory mezd.

               4.

               Řešit vysokou míru chudoby a sociálního vyloučení reformováním systému sociální pomoci s cílem jeho zefektivnění, a přitom lépe chránit chudé lidi. Zajistit lepší zacílení a zvýšit pobídky k práci.

               5.

               Dále podněcovat energetickou účinnost prováděním opatření a poskytováním pobídek ke snižování nákladů na energii a k přesunu spotřeby směrem k energeticky účinným výrobkům, včetně vozidel, budov a systémů vytápění. Podporovat konkurenci v hlavních energetických sítích a zlepšit propojení s energetickými sítěmi EU.

               6.

               Činit opatření ke zlepšení řízení a efektivity soudnictví, zejména s cílem snížit zpoždění a délku řízení. Učinit kroky ke zlepšení úpadkového práva a rozhodčího práva.

               7.

               Pokračovat v reformách vysokoškolského vzdělávání, mimo jiné zaváděním nového modelu financování odměňujícího kvalitu, posilujícího vazby s potřebami trhu a s výzkumnými institucemi a varujícího se tříštění rozpočtových zdrojů. Koncipovat a provést efektivní politiku v oblasti výzkumu a inovací, jež bude podněcovat společnosti k inovacím, včetně daňových pobídek, modernizace infrastruktury a racionalizace výzkumných institucí.

      V Bruselu dne 10. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         V. SHIARLY

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Platnost uvedeného rozhodnutí byla rozhodnutím Rady 2012/238/EU ze dne 26. dubna 2012 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 119, 4.5.2012, s. 47) prodloužena i na rok 2012.

      (3)  Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 8.

      (4)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Úř. věst. L 79, 25.3.2009, s. 39.

      (6)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, nově vypočtené útvary Komise na základě informací poskytnutých v programu a za použití společně dohodnuté metodiky.

      (7)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2011 k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému konvergenčnímu programu Rumunska na období 2011–2014

text:
               22.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/6

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2011
   k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému konvergenčnímu programu Rumunska na období 2011–2014
   2011/C 216/03
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této Smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 6. května 2009 přijala Rada rozhodnutí 2009/459/ES (2), kterým se Rumunsku poskytuje střednědobá finanční pomoc na období tří let podle ustanovení článku 143 Smlouvy. Průvodní memorandum o porozumění podepsané dne 23. června 2009 a jeho následné dodatky stanoví podmínky hospodářské politiky, na jejichž základě byla finanční pomoc vyplacena. Rozhodnutí 2009/459/ES bylo dne 16. března 2010 pozměněno rozhodnutím 2010/183/EU (3). S ohledem na úspěšné provádění programu Rumunska a na částečnou korekci běžného účtu platební bilance z důvodu přetrvávajících strukturálních nedostatků na rumunském trhu s výrobky a trhu práce, které jsou příčinou citlivosti země na mezinárodní cenové šoky, přijala Rada dne 12. května 2011 rozhodnutí 2011/288/EU (4), kterým se Rumunsku poskytuje preventivní střednědobá finanční pomoc na období tří let podle článku 143 Smlouvy. Průvodní memorandum o porozumění bylo podepsáno dne 29. června 2011.

               (2)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (3)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (5), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (4)

               Dne 12. ledna 2011 přijala Komise první roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru, v němž se provádí integrovaná ex ante koordinace politiky, vycházející ze strategie Evropa 2020.

               (5)

               Dne 25. března 2011 potvrdila Evropská rada priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na další úsilí o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou součástí jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (6)

               Dne 25. března 2011 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu euro plus, aby představily své závazky včas tak, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (7)

               Dne 2. května 2011 předložilo Rumunsko aktualizaci svého konvergenčního programu na období 2011–2014 za rok 2011 a svůj národní program reforem na rok 2011. Oba programy byly posuzovány současně.

               (8)

               Mezi lety 2002 a 2008 rumunská ekonomika výrazně rostla, přičemž růst reálného HDP dosahoval v průměru 6,3 % a byl vyšší než potenciální růst. Hospodářský růst byl poháněn především domácí poptávkou, jelikož rozmach poskytování úvěrů a příznivý vývoj mezd vedly ke zvýšení soukromé spotřeby a investic. K tomuto rozmachu přispěl též příliv zahraničního kapitálu, což vedlo k přehřátí a neudržitelné vnější a fiskální nerovnováze. Schodek běžného účtu v roce 2007 dosáhl 13,4 % HDP a v roce 2008 se pouze mírně snížil na 11,6 % HDP. Podle posledního hodnocení dlouhodobé udržitelnosti Komisí jsou rizika spojená s dlouhodobou udržitelností veřejných financí vysoká. Toto hodnocení však zatím nebere v úvahu opatření komplexní důchodové reformy provedená v roce 2010, která podstatně zlepšila dlouhodobou udržitelnost rumunského důchodového systému. Vysokou míru zahraničních výpůjček poháněla procyklická fiskální politika, kdy došlo ke zvýšení celkového schodku z 1,2 % HDP v roce 2005 na 5,7 % HDP v roce 2008 v důsledku opakovaného zhoršení rozpočtové kázně, především u běžných výdajů. Finanční krize a následný celosvětový hospodářský útlum vedly ke zvýšené nechuti investorů riskovat, což bylo příčinou značného oslabení přílivu kapitálu do Rumunska. Účast na trhu práce se navzdory příznivým hospodářským podmínkám nezvýšila a míra zaměstnanosti se během let rozmachu změnila velmi málo. V důsledku hospodářského útlumu pak míra zaměstnanosti do roku 2010 klesla na 63,3 % a míra nezaměstnanosti stoupla z 5,8 % v roce 2008 na 7,3 % v roce 2010. Nezaměstnanost zůstává obzvláště vysoká mezi zranitelnými skupinami, například romským obyvatelstvem. Na základě těchto skutečností a s ohledem na akutní potřeby soukromého financování požádaly rumunské orgány v květnu 2009 o mezinárodní finanční pomoc a finanční pomoc EU.

               (9)

               V návaznosti na úspěšné provádění programu korekce stanoveného EU a MMF a s cílem upevnit dosavadní pozitivní výsledky byl s rumunskými orgány vyjednán preventivní program EU a MMF na období 2011–2013. Nový program pokračuje ve fiskální konsolidaci, reformách správy fiskálních záležitostí a zachování finanční stability, jež byly zahájeny v rámci programu na období 2009–2011. Program rovněž klade velký důraz na strukturální reformy na trhu výrobků (v odvětví energetiky a dopravy) a trhu práce, jež jsou nezbytné k uvolnění růstového potenciálu Rumunska, k podpoře tvorby pracovních míst a zvýšení schopnosti absorpce finančních prostředků z EU. Rumunsko pokračuje v cestě k dosažení cílového schodku na hotovostní bázi ve výši 4,4 % HDP v roce 2011 (pod 5 % HDP podle metodiky ESA). To by bylo také dostatečným základem pro dosažení cíle pro schodek pod úrovní 3 % HDP v roce 2012, i když podle prognózy útvarů Komise z jara 2011 může být třeba přijmout doplňující opatření. Rumunské orgány také přijaly kroky k dosažení cílů strukturálních reforem podle nového programu a pokračují v udržování finanční stability.

               (10)

               Na základě posouzení aktualizovaného konvergenčního programu podle nařízení (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomické předpoklady, na nichž jsou založeny projekce programu, jsou realistické. Cílem konvergenčního programu je náprava nadměrného schodku ve lhůtě do roku 2012, kterou stanovila Rada ve svém doporučení ze dne 16. února 2010. V programu jsou stanoveny cíle celkového schodku ve výši 2,6 % HDP v roce 2013 a 2,1 % HDP v roce 2014, přičemž předpokládaná konsolidace je založena převážně na výdajích. Podle vývoje strukturálního salda přepočítaného útvary Komise nebude během programového období dosaženo střednědobého cíle. Konsolidační strategie se zdá být orientována na začátek období, neboť strukturální zlepšení je soustředěno do let 2011 a 2012. Naopak v letech 2013 a 2014 se žádné zlepšení strukturálního salda neplánuje. Předpokládaný vývoj schodku je přiměřený v letech 2011 a 2012, nikoli však v letech 2013 a 2014. Mezi hlavní rizika nesplnění rozpočtových cílů patří realizační rizika, nedoplatky státních podniků, které pro rozpočet představují významné podmíněné závazky, a výhrady vyjádřené Komisí (Eurostatem) ohledně rumunských oznámení v rámci postupu při nadměrném schodku (6). Vzhledem k těmto výhradám se Rumunsko zavázalo přednostně zlepšit sestavování statistik veřejných financí v ESA 95 v rámci národního statistického úřadu.

               (11)

               Rumunsko přijalo své závazky v rámci Paktu euro plus v národním programu reforem a konvergenčním programu, které byly předloženy dne 2. května 2011. Většina z nich byla nebo je plněna jako součást programu střednědobé finanční pomoci a je obecně přiměřená plnění stávajících úkolů podle paktu.

               (12)

               Komise posoudila konvergenční program a národní program reforem, jakož i závazky v rámci Paktu euro plus. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-hospodářskou politiku v Rumunsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí EU tím, že budou rozhodnutí členských států zahrnovat vstupy na úrovni EU.

               (13)

               Rada na základě tohoto posouzení a rovněž s ohledem na doporučení Rady podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 16. února 2010 přezkoumala aktualizaci konvergenčního programu Rumunska za rok 2011 a její stanovisko (7) se odráží v níže uvedeném doporučení. S ohledem na závěry Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada přezkoumala národní program reforem Rumunska,

         DOPORUČUJE, aby Rumunsko:
   provedlo opatření stanovená v rozhodnutí 2009/459/ES ve znění rozhodnutí 2010/183/EU, jakož i opatření stanovená v rozhodnutí 2011/288/EU, jež jsou dále upřesněna v memorandu o porozumění ze dne 23. června 2009 a jeho následných dodatcích a v memorandu o porozumění ze dne 29. června 2011 a jeho následných dodatcích.

      V Bruselu dne 12. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 150, 13.6.2009, s. 8.

      (3)  Úř. věst. L 83, 30.3.2010, s. 19.

      (4)  Úř. věst. L 132, 19.5.2011, s. 15.

      (5)  Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 138, 26.5.2011, s. 56) stanoví, že platí i pro rok 2011.

      (6)  Eurostat vyjádřil své výhrady ke kvalitě statistických údajů oznámených Rumunskem v rámci postupu při nadměrném schodku vzhledem k:

               i)

               nejistotě ohledně vlivu některých veřejných korporací na schodek veřejných financí,

               ii)

               vykazování kategorií ESA 95 „ostatní pohledávky a závazky“,

               iii)

               povaze a dopadu některých finančních transakcí a

               iv)

               konsolidaci toků mezi vládními institucemi.

      (7)  Podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97.