title: Doporučení Komise (EU) 2020/1743 ze dne 18. listopadu 2020 o použití rychlých testů na antigen při diagnostikování infekce SARS-CoV-2

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 392/63

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2020/1743
      ze dne 18. listopadu 2020
      o použití rychlých testů na antigen při diagnostikování infekce SARS-CoV-2
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  V souladu s čl. 168 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie (1) zůstává stanovení zdravotní politiky, jakož i organizace a provádění zdravotních opatření v kompetenci členských států. Členské státy EU jsou tedy odpovědné za rozhodování o vývoji a provádění strategií testování na COVID-19, včetně použití rychlých testů na antigen, s přihlédnutím k epidemiologické a sociální situaci v jednotlivých zemích i k cílové populaci pro testování.

                  (2)

                  Počet infekcí virem SARS-CoV-2 nadále roste a vytváří tlak na zdravotnické pracovníky zapojené do odběru vzorků i na laboratoře provádějící testy na COVID-19, což vede k prodloužení doby mezi žádostí o test a výsledkem. Lepší přístup k testovacím místům na COVID-19 a příslušným službám oproti dřívějšímu období roku 2020, kdy byla Evropa zasažena první vlnou pandemie, navíc vede k velmi vysoké poptávce po testech, jež často překračuje dostupné testovací kapacity.

                  (3)

                  Vědecký a technický vývoj nadále pokračuje a nabízí nové poznatky o vlastnostech viru a o možnostech využití různých metodik a způsobů diagnostiky onemocnění COVID-19. V současné době je „zlatým standardem“ pro diagnostiku onemocnění COVID-19 test RT-PCR, který za nejspolehlivější metodiku testování případů a kontaktů považuje Světová zdravotnická organizace (WHO) i Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (2).

                  (4)

                  Na evropském trhu je ve stále větší míře dostupná nová generace rychlejších a levnějších testů: tzv. rychlých testů na antigen, jež detekují přítomnost virových proteinů (antigenů) a mohou být použity ke zjištění probíhající infekce. Do databáze Evropské komise týkající se diagnostických přístrojů a metod testování in vitro na COVID-19 je zahrnuto 72 rychlých testů na antigen s označením CE (3).

                  (5)

                  V současné době je použitelným právním rámcem pro uvádění rychlých testů na antigen na trh směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES (4). Podle uvedené směrnice musí výrobce pro rychlé testy na antigen SARS-CoV-2 vypracovat technickou dokumentaci, která výslovně prokazuje, že test je bezpečný a funguje tak, jak zamýšlel výrobce, a to tím, že prokáže splnění požadavků stanovených v příloze I směrnice. Poté může výrobce vydat EU prohlášení o shodě a ke svému prostředku připojit označení CE. Ode dne 26. května 2022 bude směrnice nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/746 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro (5). Podle nařízení budou rychlé testy na antigen podléhat přísnějším požadavkům na funkční způsobilost prostředků a důkladnému posouzení oznámeným subjektem.

                  (6)

                  V souladu s pokyny Komise k diagnostickým testům in vitro na COVID-19 (6) probíhají práce v Koordinační skupině pro zdravotnické prostředky příslušných orgánů členských států s cílem usnadnit soudržné uplatňování právního rámce pro uvádění testů na trh, včetně pokynů pro výrobce podle směrnice 98/79/ES. Kromě toho má Komise s přispěním Koordinační skupiny pro zdravotnické prostředky v úmyslu vypracovat a přijmout společné specifikace podle nařízení (EU) 2017/746 pro testy na COVID-19 včetně rychlých testů na antigen (7).

                  (7)

                  Dne 15. dubna 2020 přijala Komise Pokyny k diagnostickým testům in vitro na COVID-19 a jejich funkční způsobilosti (8), které poskytují přehled testů na COVID-19 a úvahy o jejich funkční způsobilosti. Zdůrazňuje, že v souladu se směrnicí 98/79/ES musí výrobce uvést určený účel prostředku a že prostředek musí být navržen a vyroben tak, aby byl vhodný pro tento určený účel, včetně určeného uživatele a klinických hledisek, jako je cílová populace. Výrobce musí rovněž uvést úrovně analytické funkce prostředku, které musí odpovídat určenému účelu. Informace přiložené k prostředku musí brát v úvahu odbornou přípravu a znalosti potenciálních uživatelů.

                  (8)

                  Dne 11. září 2020 zveřejnila WHO prozatímní pokyny k používání rychlých testů na antigen pro detekci onemocnění COVID-19 (9), které zemím poskytují poradenství ohledně potenciální úlohy těchto testů a potřeby pečlivého výběru testů. Jak zdůraznila WHO, i když rychlé testy na antigen mohou nabídnout užitečná řešení pro diagnostiku infekce SARS-CoV-2 v mnoha různých prostředích a při mnoha různých scénářích, jejich klinická funkce zatím není optimální a je třeba postupovat obezřetně.

                  (9)

                  Mezi stávajícími modely doporučuje WHO používat ty rychlé testy na antigen, které splňují minimální požadavky na funkci, tj. ≥ 80 % citlivost a ≥ 97 % specificitu, a tyto testy by se měly používat zejména v případech, kdy je dočasně omezena dostupnost testů RT-PCR nebo kdy delší prodlevy brání jejich klinickému využití. Použití rychlých testů na antigen skýtá potenciál pro rychlou identifikaci osob, u nichž existuje největší riziko šíření infekce, zejména v situaci intenzivního komunitního přenosu.

                  (10)

                  ECDC poskytlo pokyny ohledně vhodných strategií testování na SARS-CoV-2 za účelem dosažení specifických cílů v oblasti veřejného zdraví v různých epidemiologických situacích (10). Tyto pokyny poskytují rámec, v němž testování na SARS-CoV-2 kriticky přispívá k vytváření spolehlivých údajů týkajících se dohledu, dosažení kontroly komunitního přenosu, zabránění přenosu ve vysoce rizikovém prostředí a omezení opětovného zavlečení viru do komunit, které dosáhly trvalé kontroly přenosu.

                  (11)

                  Většina v současnosti dostupných rychlých testů na antigen vykazuje ve srovnání s testy RT-PCR nižší citlivost. Pokyny (11) ECDC k používání rychlých testů na antigen definují vhodnost různých strategií testování v různých epidemiologických situacích a prostředích a očekávané klinické funkce na základě důkazů, jež jsou v současné době k dispozici. Studie zaměřené na klinické hodnocení rychlých testů na antigen dosud vykazují 29 % až 93,9 % citlivost a 80,2 % až 100 % specifičnost testu ve srovnání se zlatým standardem RT-PCR testem. Citlivost rychlých testů na antigen se zvyšuje, pokud jsou aplikovány na populace do 5 dnů po nástupu příznaků a testovány na vzorcích s vysokou virovou zátěží.

                  (12)

                  Rychlé testy na antigen však mohou oproti testům RT-PCR nabídnout významnou výhodu, pokud jde o jednoduchost potřebného vybavení, nižší poptávku po vysoce kvalifikovaných pracovnících, cenu a včasnost výsledků tím, že zdravotnickým službám poskytují snadno použitelné a rychlé výsledky, což rovněž pomůže zmírnit tlak na systémy zdravotní péče. Například při použití v cílených koncepcích testování zahrnujících celou populaci je riziko nezjištění všech případů nebo riziko falešně negativních výsledků vyváženo včasností výsledků a možností opakovaného testování původně negativních jedinců. Prediktivní hodnota pozitivního nebo negativního výsledku testu závisí na funkční způsobilosti testu a prevalenci infekce v testované populaci. Při interpretaci výsledků rychlých testů na antigen by proto tyto prvky měly být náležitě zohledněny.

                  (13)

                  Pokud jde o možnost použití testů na antigen u osob bez příznaků, je třeba poznamenat, že dosud jsou k dispozici velmi omezené údaje o funkční způsobilosti rychlých testů na antigen v této souvislosti. Kromě toho v případě momentálně dostupných rychlých testů na antigen pokyny výrobců nezmiňují osoby bez příznaků jako cílovou populaci.

                  (14)

                  Možnost použití rychlých testů na antigen pro cestující by mohla být dále zvážena s ohledem na nejnovější vědecký a technologický vývoj, pokud jde o epidemiologickou situaci. Například, jak bylo oznámeno v doporučení Komise týkajícím se strategií testování na COVID-19 ze dne 28. října 2020, ECDC a Agentura Evropské unie pro bezpečnost letectví (EASA) společně vypracovávají protokol pro bezpečnější leteckou dopravu, včetně společného přístupu k testování na letištích.

                  (15)

                  Klíčovým orgánem koordinace během krizí v oblasti veřejného zdraví s významem pro Unii je Výbor pro zdravotní bezpečnost (HSC). Jeho úkolem je zlepšit koordinaci a sdílení osvědčených postupů a informací o plánování připravenosti a reakce na vnitrostátní úrovni. O použití rychlých testů na antigen se diskutuje od začátku září 2020. Několik členských států již začalo používat rychlé testy na antigen v praxi a zahrnulo jejich používání do svých vnitrostátních strategií testování na COVID-19. Kromě toho většina členských států v současné době provádí validační studie nebo pilotní projekty, jež mají posoudit klinickou funkci rychlých testů na antigen ve specifických prostředích a při diagnostikování infekce SARS-CoV-2 u určitých cílových skupin.

                  (16)

                  Doporučení Komise týkající se strategií testování na COVID-19, včetně použití rychlých testů na antigen, (12) ze dne 28. října 2020 stanoví pokyny pro jednotlivé země, pokud jde o zásadní prvky, které je třeba vzít v úvahu při vytváření celostátních, regionálních nebo místních strategií testování. Stanoví doporučení zaměřená na rozsah strategií testování na COVID-19, skupiny, které mají být upřednostněny, a na konkrétní situace, které je třeba zvážit, a zabývá se zásadními body souvisejícími s kapacitami a zdroji pro testování.

                  (17)

                  Rovněž doporučuje, aby se členské státy dohodly na kritériích, která se použijí pro výběr rychlých testů na antigen, zejména těch kritériích, která se týkají jejich klinické funkce, jako je citlivost a specificita, a aby dosáhly dohody ohledně scénářů a prostředí, pro něž jsou rychlé testy na antigen vhodné, například v situaci intenzivního komunitního přenosu.

                  (18)

                  Doporučení rovněž zahrnuje závazek Komise spolupracovat s členskými státy na vytvoření rámce pro hodnocení, schvalování a vzájemné uznávání rychlých testů, jakož i pro vzájemné uznávání výsledků testů, k čemuž toho doporučení přispívá.

                  (19)

                  Hospodářské subjekty musí splňovat požadavky stanovené v platných právních předpisech EU. Splněním těchto požadavků a připojením označení CE k výrobku výrobce prohlašuje, že výrobek splňuje všechny právní požadavky pro označení CE a jeho výrobek může být prodáván v celém EHP. Členské státy mají možnost omezit dostupnost určitých prostředků, pokud se domnívají, že je to v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti nebo v zájmu veřejného zdraví (13). Výběr testů na vnitrostátní úrovni závisí na dostupnosti testů a zavedených vnitrostátních strategiích testování, včetně například na tom, pro jaké účely mají být testy použity, v jakých kombinacích, a na přijatelných úrovních funkční způsobilosti s přihlédnutím k epidemiologické a klinické situaci dotčeného členského státu, regionu, konkrétní zdravotnické instituce nebo skupiny pacientů. Spolupráce na úrovni EU při posuzování důkazů získaných na základě používání těchto testů v klinické praxi, mimo jiné prostřednictvím společné akce EUnetHTA, může být významným přínosem pro vnitrostátní strategie.

                  (20)

                  Účinné testování hraje klíčovou úlohu při hladkém fungování vnitřního trhu, neboť umožňuje cílená izolační nebo karanténní opatření. Vzájemné uznávání rychlých testů na antigen by umožnilo redukovat omezení volného pohybu v souladu s doporučením Rady (EU) 2020/1475 (14) Rady o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19.

                  (21)

                  Zdravotnické služby členských států by měly vzájemně uznávat výsledky rychlých testů na antigen podle pokynů stanovených v tomto doporučení. Na podporu vzájemného uznávání by měly pokračovat společné diskuse o vnitrostátních strategiích testování mezi členskými státy, zejména ve Výboru pro zdravotní bezpečnost a s přihlédnutím k příspěvkům ECDC a dalším relevantním snahám v oblasti spolupráce, jako je společná akce EUnetHTA.

                  (22)

                  Spolupráce EU v oblasti hodnocení zdravotnických technologií se ukázala být pro vnitrostátní orgány pro hodnocení zdravotnických technologií užitečná při poskytování pokynů týkajících se SARS-CoV-2, včetně použití testů na antigen. Komise navrhla spolupráci na úrovni EU v oblasti hodnocení zdravotnických technologií ještě více posílit (15). Provádění rámce EU pro hodnocení zdravotnických technologií by poskytlo důležitý nástroj pro spolupráci, sdílení zdrojů, sdílení odborných znalostí a poskytování důkazů nezbytných pro informovaná rozhodnutí, včetně rozhodnutí o použití testů na antigen.

                  (23)

                  Aby Komise poskytla dodatečnou podporu členským státům, které zavádějí rychlé testy na antigen, stanovila 100 milionů EUR z nástroje pro mimořádnou podporu na nákup a distribuci rychlých testů na antigen pro členské státy. Kromě toho Komise zahájila společné zadávání veřejných zakázek s členskými státy s cílem usnadnit spravedlivý a rovný přístup k rychlým testům na antigen.

                  (24)

                  Toto doporučení vychází z nejnovějších pokynů ECDC a WHO. Může být aktualizováno na základě nových vědeckých poznatků, nejnovějšího technologického vývoje a vyvíjející se epidemiologické situace,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      1.   ÚČEL DOPORUČENÍ

                  1)

                  Toto doporučení stanoví pokyny pro členské státy týkající se použití rychlých testů na antigen ke zjištění infekce SARS-CoV-2, přičemž vychází z doporučení ze dne 28. října o strategiích testování na COVID-19.

                  2)

                  Doporučuje členským státům, aby kromě testů RT-PCR prováděly rychlé testy na antigen v jasně definovaných prostředích, kde je vhodné provést testy na antigen, a s cílem zabránit šíření koronaviru, odhalit infekci SARS-CoV-2 a omezit izolační a karanténní opatření.

                  3)

                  Toto doporučení rovněž přispívá k zajištění volného pohybu osob a k hladkému fungování vnitřního trhu v době omezených testovacích kapacit.

                  4)

                  Toto doporučení se zaměřuje zejména na kritéria, která se použijí pro výběr rychlých testů na antigen, prostředí, pro něž jsou rychlé testy na antigen vhodné, pracovníky provádějící testy a validaci a vzájemné uznávání rychlých testů na antigen a jejich výsledků.

            2.   KRITÉRIA VÝBĚRU RYCHLÝCH TESTŮ NA ANTIGEN

                  5)

                  Členské státy by měly usilovat o používání rychlých testů na antigen s přijatelnou funkční způsobilostí, tj. citlivostí ≥ 80 % a specificitou ≥ 97 %, aby se v co největší míře zabránilo falešně negativním a falešně pozitivním výsledkům testů.

                  6)

                  Rychlé testy na antigen by měli provádět vyškolení zdravotničtí pracovníci nebo případně vyškolený personál podle pokynů výrobce. Kritický bod, který je často zanedbáván, představuje odběr vzorku. Rovněž by měly být k dispozici protokoly pro účinné získávání vzorků a nakládání s nimi.

                  7)

                  Rychlé testy na antigen by měly být použity do pěti dnů po nástupu příznaků nebo do sedmi dnů po expozici potvrzenému případu onemocnění COVID-19.

                  8)

                  Předtím, než budou testy na antigen schváleny pro použití, by členské státy měly zajistit, aby tyto testy nesly označení CE (16), a před jejich zavedením do klinické praxe by měly zajistit, že tyto testy byly ověřeny, jak je uvedeno v tomto doporučení, na základě standardních testů RT-PCR a v cílové populaci a prostředí určeném k použití.

            3.   DOPORUČENÁ PROSTŘEDÍ PRO POUŽITÍ TESTŮ NA ANTIGEN

                  9)

                  Je-li dostupnost testů RT-PCR dočasně omezena, lze zvážit použití rychlých testů na antigen u jednotlivců vykazujících příznaky odpovídající onemocnění COVID-19 v oblastech, kde je podíl pozitivity testů vysoký nebo velmi vysoký, např. ≥ 10 %.

                  10)

                  Použití rychlých testů na antigen lze doporučit k testování jednotlivců bez ohledu na příznaky v prostředích, kde se očekává, že podíl pozitivity bude ≥ 10 %, např. v souvislosti s trasováním kontaktů a vyšetřováním ohnisek nákazy.

                  11)

                  Za účelem zmírnění dopadu onemocnění COVID-19 na zařízení zdravotní a sociální péče by použití rychlých testů na antigen mělo být zváženo při přijetí do zdravotnických zařízení, jakož i při třídění pacientů nebo rezidentů s příznaky (do 5 dnů po nástupu příznaků), včetně zařazení pacientů do izolačních zařízení.

                  12)

                  Použití rychlých testů na antigen by mělo být rovněž zváženo pro cílenou koncepci testování zahrnující celou populaci, např. v místní komunitě i v jiných situacích s vysokou prevalencí, a v souvislosti s omezujícími opatřeními k odhalení jednotlivců s vysokým potenciálem přenosu v komunitě a ke snížení tlaku na zařízení zdravotní péče. V takových situacích je riziko nezjištění všech případů nebo riziko falešně negativních výsledků vyváženo včasností výsledků a možností opakovaného testování původně negativních jedinců. Dále informovat o diagnóze umožní potvrzující test, jak je uvedeno v tomto doporučení.

                  13)

                  V situacích s vysokou prevalencí a/nebo s omezenou kapacitou testování RT-PCR za účelem odhalení jednotlivců s vysokým potenciálem přenosu by se mělo zvážit použití rychlých testů na antigen pro opakované testování (např. každé 2–3 dny) pracovníků v oblasti zdravotní péče, domácí a sociální péče, jiných zařízení dlouhodobé péče, uzavřených zařízení (např. věznic nebo zajišťovacích zařízení či jiných infrastruktur pro přijímání žadatelů o azyl a migrantů), dalších příslušných pracovníků v první linii v příslušných odvětvích (podniky na zpracování masa, jatka atd.) a dalších podobných zařízení.

                  14)

                  V situacích s nízkou prevalencí by se použití rychlých testů na antigen mělo zaměřit na prostředí a situace, kdy rychlá identifikace nakažených jedinců podporuje zvládání ohnisek nákazy a pravidelné sledování (vysoce) rizikových skupin, jako je zdravotnický personál nebo jiná zařízení dlouhodobé péče. V takových situacích je třeba posoudit riziko související s neodhalením pozitivních případů a riziko související s prováděním izolačních a karanténních opatření v důsledku falešně identifikovaných pozitivních případů. To by mohlo být řešeno potvrzujícím testem.

                  15)

                  Pokud se rychlý test na antigen používá u populace s vysokou prevalencí infekce, měly by být negativní výsledky potvrzeny buď testem RT-PCR, nebo opakovaným rychlým testem na antigen. Pokud se rychlý test na antigen používá u populace s nízkou prevalencí infekce, měly by být pozitivní výsledky potvrzeny buď testem RT-PCR, nebo opakovaným rychlým testem na antigen. V obou situacích závisí použití a volba potvrzujícího testu na přijatelnosti rizika spojeného s neodhalením pozitivních případů nebo se zjištěním falešně pozitivních případů.

            4.   KAPACITY A ZDROJE PRO TESTOVÁNÍ

                  16)

                  Kromě výše uvedených úvah závisí volba daného diagnostického testu na stávajících testovacích kapacitách. V případě nedostatku testů RT-PCR nebo je-li doba mezi žádostí o tyto testy a výsledkem delší než 24 hodin, lze volbu rychlých testů na antigen odůvodnit v závislosti na určeném použití a přijatelnosti rizika spojeného s jeho omezeními v oblasti funkční způsobilosti.

                  17)

                  K provádění odběru vzorků, testování, analýzy testů a hlášení výsledků testů nemocničnímu personálu a orgánům veřejného zdraví na místní, regionální, celostátní a mezinárodní úrovni je zapotřebí vyškolený zdravotnický a laboratorní personál. Je třeba důsledně dodržovat pokyny výrobce pro odběr vzorků, bezpečné zacházení, použití a nakládání s nimi, včetně typu vzorku a určeného použití. Při odběru vzorků, manipulaci s nimi a jejich zpracování musí být zavedena vhodná opatření biologické bezpečnosti. Členské státy musí zajistit dostatečné kapacity a zdroje pro odběr vzorků, testování a hlášení. K zajištění těchto kapacit může být nezbytné vyškolit další pracovníky provádějící testy jiné než zdravotničtí pracovníci.

                  18)

                  Zdravotnické laboratoře, zejména laboratoře, které jsou součástí sítě EU akreditované vnitrostátními orgány členských států na základě harmonizované normy EN ISO 15189 „Zdravotnické laboratoře – Požadavky na kvalitu a způsobilost“ a případně dalších norem a požadavků, splňují vysoké požadavky na kvalitu a mohly by hrát aktivní úlohu při testování rychlými testy na antigen. Akreditace rovněž zajišťuje, aby tyto laboratoře byly pravidelně kontrolovány a aby splňovaly nezbytné požadavky na kvalitu a odbornou způsobilost.

                  19)

                  Při případném použití rychlých testů na antigen je třeba zajistit kapacitu pro potvrzující testy RT-PCR.

            5.   VALIDACE A VZÁJEMNÉ UZNÁVÁNÍ

                  20)

                  Členské státy by měly používat technické pokyny vypracované střediskem ECDC (17) pro použití rychlých testů na antigen na COVID-19, zejména pokud jde o klinickou validaci těchto testů, aby se zajistila spolehlivost a srovnatelnost výsledků při provádění nezávislých validací rychlých testů na antigen.

                  21)

                  Úvahy o validaci rychlých testů na antigen, jak je popsáno v technických pokynech ECDC, budou zahrnovat prvky týkající se validace testů v podobných prostředích, jako je jejich určené použití, dodržování pokynů výrobce, srovnání se zlatým standardem RT-PCR, prvky týkající se retrospektivních přístupů a kategorizace vzorků.

                  22)

                  Členské státy by měly sdílet se střediskem ECDC a s Komisí své výsledky validace, jakmile budou dostupné, a odpovídající strategie testování podle určeného použití s cílem uvést je co nejvíce do souladu s ostatními členskými státy a sdílet veškeré další informace o výsledcích validačních studií provedených u rychlých testů na antigen nezávisle na studiích provedených společnostmi vyvíjejícími a vyrábějícími testy. Strategie testování by měly průběžně zohledňovat nové informace pocházející z těchto validačních studií a v případě potřeby by měly být odpovídajícím způsobem upraveny.

                  23)

                  Komise rozšíří stávající databázi diagnostických testů na COVID-19 („Databázi diagnostických přístrojů a metod testování in vitro na COVID-19“) o informace o rychlých testech na antigen a výsledcích validačních studií a bude databázi aktualizovat s ohledem na nejnovější informace.

                  24)

                  ECDC bude ve spolupráci s útvary Komise a členskými státy upřednostňovat a koordinovat validaci stávajících a nadcházejících typů rychlých testů (např. s různými metodami měření nebo vzorkem, jako jsou sliny) s cílem usnadnit účinné uvedení nových testů, které splňují požadovaná kritéria funkční způsobilosti, do praxe a zmírnit tlak na systémy testování a zdravotní péče.

                  25)

                  Komise usnadní společnou práci a výměnu informací o vnitrostátních hodnoceních zdravotnických technologií týkajících se rychlých testů na antigen mezi členskými státy.

                  26)

                  Vzájemné uznávání výsledků testů, jak je stanoveno v bodě 18 doporučení (EU) 2020/1475, má zásadní význam pro usnadnění přeshraničního pohybu, přeshraniční vysledování kontaktů a léčbu. Výsledky testů, které byly validovány na vnitrostátní úrovni jedním členským státem a které splňují kritéria citlivosti a specificity tohoto doporučení, by měly být uznány ostatními členskými státy.

         V Bruselu dne 18. listopadu 2020.

               Za Komisi

            Stella KYRIAKIDES

               členka Komise

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012E/TXT&from=EN

         (2)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/TestingStrategy_Objective-Sept-2020.pdf

         (3)  Údaj ke dni 12. listopadu 2020, https://covid-19-diagnostics.jrc.ec.europa.eu/devices?marking=Yes&principle=ImmunoAssay-Antigen&format=Rapid+diagnostic+test&manufacturer=&text_name=#form_content

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro (Úř. věst. L 331, 7.12.1998, s. 1).

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/746 ze dne 5. dubna 2017 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro a o zrušení směrnice 98/79/ES a rozhodnutí Komise 2010/227/EU (Úř. věst. L 117, 5.5.2017, s. 176). Nařízení stanoví přechodné období začínající dnem jeho vstupu v platnost (v květnu 2017), během kterého je možné posuzovat shodu diagnostických zdravotnických prostředků in vitro buď podle nařízení, nebo podle směrnice 98/79/ES.

         (6)  Sdělení Komise Pokyny k diagnostickým testům in vitro na COVID-19 a jejich funkční způsobilosti (2020/C 122 I/01) (Úř. věst. C 122 I, 15.4.2020, s. 1).

         (7)  Tyto společné specifikace mohou být uplatňovány dobrovolně před datem použitelnosti nařízení (EU) 2017/746, kterým je 26. květen 2022.

         (8)  Sdělení Komise Pokyny k diagnostickým testům in vitro na COVID-19 a jejich funkční způsobilosti (2020/C 122 I/01) (Úř. věst. C 122 I, 15.4.2020, s. 1).

         (9)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/334253/WHO-2019-nCoV-Antigen_Detection-2020.1-eng.pdf?sequence=1&isAllowed=y

         (10)  Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC). COVID-19 testing strategies and objectives (Strategie a cíle testování na COVID-19). Zveřejněno dne 17. září 2020. K dispozici na adrese: https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/covid-19-testing-strategies-and-objectives

         (11)  Pokyny ke společnému validačnímu protokolu pro rychlé testy na antigen od ECDC, které mají být zveřejněny dne 18. listopadu 2020.

         (12)  C(2020) 7502.

         (13)  Články 8 a 13 směrnice 98/79/ES.

         (14)  Doporučení Rady (EU) 2020/1475 ze dne 13. října 2020 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Úř. věst. L 337, 14.10.2020, s. 3).

         (15)  Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o hodnocení zdravotnických technologií a o změně směrnice 2011/24/EU (COM(2018) 51 final).

         (16)  Všechny rychlé testy na antigen používané členskými státy by měly nést označení CE s výjimkou prostředků uvedených v čl. 1 odst. 5 směrnice 98/79/ES.

         (17)  Technické pokyny ECDC, „Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19“ (Možnosti použití rychlých testů na antigen na COVID-19), zveřejněno dne 18. listopadu 2020.


title: Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ze dne 24. září 2020 o identifikaci právnických osob (ESRB/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               26.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 403/1

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
      ze dne 24. září 2020
      o identifikaci právnických osob
      (ESRB/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
      s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 písm. a), b), d) a f) a články 16 až 18 uvedeného nařízení,
      s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/1 ze dne 20. ledna 2011, kterým se přijímá jednací řád Evropské rady pro systémová rizika (2), a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. e) a články 18 až 20 uvedeného rozhodnutí,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Globální ekonomika je založena na spletité, úzce provázané a mimořádně složité síti finančních transakcí, které vznikají na základě velkého počtu přeshraničních smluv s celosvětovým dosahem. Tato síť zahrnuje nejen finanční instituce, ale i všechny subjekty, které mají vztahy mezi sebou a vztahy s finančními trhy. Přerušení kteréhokoli stěžejního uzlu v této síti může vést k rozpadu velkých částí celé sítě s významnými globálními důsledky. Jednoznačná identifikace jednotlivých subjektů a vazeb mezi nimi je klíčovým předpokladem pro získání spolehlivého přehledu o globální hospodářské a finanční situaci, který je nezbytný k omezení šíření nákazy.

                  (2)

                  K šíření finanční nákazy dochází proto, že finanční a nefinanční subjekty jsou propojeny finančními transakcemi a finančními aktivy a závazky. Kanály šíření nákazy vznikají přímou expozicí prostřednictvím vazeb mezi finančním a nefinančním sektorem, jakož i nepřímou expozicí v případech, kdy subjekty patří do stejné skupiny. Nákaza mezi finančními a nefinančními subjekty se může šířit oběma směry a výrazněji se projevuje během krizí. Finanční krize se tak může rozšířit z finančního sektoru do nefinančního sektoru, jak dokládá selhání investiční banky Lehman Brothers v roce 2008; hospodářská krize se může rozšířit z nefinančního sektoru do finančního sektoru, například v důsledku nadměrného zadlužení nefinančních subjektů nebo vážné krize nabídky nebo poptávky. Hospodářské a finanční dopady krize způsobené pandemií COVID-19 jsou příkladem úzké provázanosti mezi nefinančním a finančním sektorem. Pro zajištění finanční stability je proto řádná identifikace nefinančních subjektů stejně důležitá jako řádná identifikace finančních subjektů.

                  (3)

                  Velké finanční skupiny, jako jsou globální systémově významné instituce (G-SVI), mají velmi složitou právní strukturu s velkým množstvím mnohdy vysokých závazků. G-SVI mají často značný počet dceřiných společností a/nebo mezinárodních poboček a mají vzájemné vztahy s řadou významných protistran. Selhání jedné nebo více takových G-SVI by mělo negativní dopad na finanční systém v mnoha zemích a v širším měřítku na globální ekonomiku. Byla zavedena opatření na snížení pravděpodobnosti selhání G-SVI, jakož i následků takového selhání. Posledně jmenovaného cíle by mohlo být dosaženo zlepšením globálních opatření pro ozdravení a řešení krize. Čím složitější je struktura skupiny, tím nákladnější a časově náročnější je její ozdravení a řešení krize. Identifikace těchto skupin, jakož i právnických osob, které jsou jejich součástí, a celkové struktury, má proto zásadní význam pro zajištění finanční stability.

                  (4)

                  V roce 2012 schválila skupina G20 doporučení Rady pro finanční stabilitu týkající se rámce pro rozvoj systému celosvětových identifikačních kódů právnických osob (legal entity identifier - LEI) pro strany finančních transakcí a vyzvala k celosvětovému přijetí LEI s cílem podpořit orgány a účastníky trhu při identifikaci a řízení finančních rizik (3). Od zavedení LEI jej přijalo více než milion subjektů ve více než 200 zemích. Díky používání jedinečného, výlučného a univerzálního identifikačního kódu právnické osoby jsou příslušné orgány lépe schopny hodnotit systémová a vznikající rizika a přijímat nápravná opatření. Jednoznačná identifikace smluvních stran v síti globálních finančních smluv, které jsou zpracovávány elektronicky velmi vysokou rychlostí, zejména umožňuje orgánům využívat stávající technologie k analýze vzájemné propojenosti, identifikaci potenciálních řetězců šíření nákazy a ke sledování zneužívání trhu pro účely finanční stability. LEI se stal klíčovým i pro propojení stávajících souborů podrobných informací o subjektech z různých zdrojů.

                  (5)

                  V roce 2017 vedoucí představitelé skupiny G20 uvítali doporučení k podpoře používání společných identifikačních kódů, zejména LEI pro subjekty (4). V rámci tematického přezkumu implementace LEI však Rada pro finanční stabilitu v roce 2019 uvedla seznam problémů, které je v souvislosti se systémem LEI ještě třeba vyřešit (5). Mezi ně patří nízká míra přijetí LEI subjekty mimo trhy s cennými papíry a mimoburzovními deriváty; jednorázový nárůst vydaných LEI po přijetí nařízení Unie, jako je nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 (6) (obecně označované jako „EMIR“) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014 (7) (obvykle označované jako „MiFIR“), bez trvalého růstu v průběhu času; nedostatečná míra dobrovolného přijetí LEI a omezené přijetí LEI nefinančními subjekty. Navíc zatímco většina mateřských společností skupin G-SVI má LEI, totéž obecně neplatí pro všechny mezinárodní dceřiné společnosti a pobočky ani pro všechny protistrany.

                  (6)

                  Evropská rada pro systémová rizika (ESRB) odpovídá za makroobezřetnostní dohled nad finančním systémem v Unii. Při plnění svých úkolů by ESRB měla přispívat k zajišťování finanční stability a zmírňování negativních dopadů na vnitřní trh a reálnou ekonomiku. Pro tyto účely má zásadní význam dostupnost a široké přijetí celosvětového jedinečného identifikačního kódu, který umožňuje jednoznačnou identifikaci subjektů účastnících se finančních transakcí. Již zmíněná nízká míra přijetí LEI představuje faktor, který může narušit spolehlivost analýzy finanční stability a ztížit přesné hodnocení a porovnávání rizik na vnitrostátních trzích. Stávající nedostatky v přijímání LEI je proto třeba řešit.

                  (7)

                  Účelem tohoto doporučení je v souladu s mandátem ESRB přispět k předcházení systémovým rizikům pro finanční stabilitu v Unii a ke zmírňování těchto rizik prostřednictvím zakotvení systematického používání kódu LEI subjekty, které se účastní finančních transakcí. Za účelem dosažení uvedeného cíle toto doporučení usiluje o zavedení právního rámce Unie pro jednoznačnou identifikaci právnických osob, které se účastní finančních transakcí, prostřednictvím LEI a pro systematičtější používání kódů LEI při podávání zpráv v oblasti dohledu a při zveřejňování informací. S ohledem na časový horizont přijetí takového rámce Unie ESRB doporučuje, aby příslušné orgány vyvíjely a systematizovaly úsilí o podporu přijetí a používání LEI a aby za tímto účelem využívaly pravomoci v oblasti regulace nebo dohledu, které jim byly svěřeny vnitrostátním právem nebo právem Unie.

                  (8)

                  Prvním cílem doporučení je zajistit, aby všechny právnické osoby, které jsou usazeny v Unii a které se účastní finančních transakcí, získaly a udržovaly LEI. Přijetí LEI v Unii bylo motivováno zejména regulačními požadavky stanovenými v právních předpisech, jako jsou nařízení (EU) č. 648/2012, nařízení (EU) č. 600/2014, nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2365 (8) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (9). Tyto požadavky se vztahují na subjekty, které se účastní obchodů s OTC deriváty, obchodů s deriváty a jinými finančními nástroji obchodovanými v obchodních systémech a obchodů zajišťujících financování, jakož i na emitenty cenných papírů. Používání LEI vyžadují nebo doporučují také další legislativní a nelegislativní akty jako např. nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (10), které se vztahuje na úvěrové a finanční instituce, doporučení Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) pro používání identifikačního kódu právnické osoby (11) a obecné pokyny Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) pro používání identifikačních kódů právnických osob (12). Na trzích však neexistuje jednotný přístup a LEI se v současné době nepoužívá v nefinančních sektorech, takže pokrytí LEI je roztříštěné a důležité sektory nejsou zahrnuty. Vytvořením právního rámce Unie upravujícího používání LEI v Unii by se dosáhlo jednotné implementace ve všech odvětvích hospodářství, čímž by se maximalizovaly přínosy plynoucí z používání LEI. Do doby, než bude takový rámec přijat, by měly být subjekty, nad nimiž je vykonáván dohled v Unii, vybízeny k tomu, aby získaly LEI, a orgány, které nad nimi vykonávají dohled, by měly v rozsahu povoleném právními předpisy vyžadovat, aby tyto subjekty měly LEI.

                  (9)

                  Měla by být uplatňována zásada proporcionality, aby se zabránilo zátěži spojené s dodatečnými náklady. Právní předpisy Unie by například mohly od povinnosti získat LEI osvobodit menší subjekty, které nejsou součástí širší skupiny, nebo vyžadovat, aby jim byl LEI přidělen bezplatně. Řešení otázky nákladů spojených s LEI prostřednictvím přiměřeného přístupu je velmi důležité vzhledem k tomu, že metody identifikace právnických osob se v jednotlivých jurisdikcích liší. V rámci Unie existují národní a jiné identifikační kódy, které se používají pro specifické účely. Například jedinečný evropský identifikační kód (European Unique Identifier - EUID) se používá v systému propojení obchodních rejstříků s cílem zajistit interoperabilitu mezi obchodními rejstříky členských států. LEI jako globální identifikační kód, jehož cílem je univerzální pokrytí a který lze použít pro různé účely, je však pro potřeby sledování finanční stability vhodnější vzhledem k důležitým propojením, která existují mezi subjekty v Unii a ve třetích zemích. ESRB je toho názoru, že obchodní rejstříky v celé Unii by mohly hrát roli při přidělování LEI spolu s národními identifikačními kódy a EUID.

                  (10)

                  Od doby, kdy je LEI k dispozici, vnitrostátní orgány dohledu a evropské orgány dohledu výrazně podporují LEI a jeho používání v souvislosti s požadavky na vykazování. Stále však v této oblasti existují nedostatky. Druhým cílem doporučení je proto zajistit systematické a jednotné používání LEI k identifikaci subjektů při vykazování finančních informací. Zaprvé, pokud by se od subjektu, na který se vztahuje povinnost vykazování, vyžadovalo, aby měl LEI ke své identifikaci, umožnilo by to orgánům jednoznačně identifikovat subjekty v různých rámcích pro vykazování. Zadruhé, LEI by měl být systematičtěji a šířeji používán k identifikaci dalších subjektů, za něž je vykazující subjekt rovněž povinen vykazovat informace; mezi tyto subjekty patří mimo jiné emitenti finančních nástrojů, protistrany finančních transakcí a přidružené subjekty.

                  (11)

                  Subjekt, za nějž musí být vykázány finanční informace, nemusí mít LEI. Tak tomu bude například v případě, kdy je subjekt usazený v Unii osvobozen od povinnosti mít LEI na základě zásady proporcionality, nebo pokud subjekt usazený ve třetí zemi nezískal LEI. K omezení přístupu subjektů bez LEI na finanční trhy v Unii již byly přijaty různé právní předpisy. Pravidlo upravené v nařízení (EU) č. 600/2014, které je známé jako pravidlo „žádný LEI, žádný obchod“, má zásadní význam pro přijetí LEI v Unii, neboť vyžaduje LEI jako podmínku pro přístup na trhy Unie. (13) V případech, kdy absence kódu LEI není odůvodněná, vyzývá ESRB adresáty tohoto doporučení, aby případně přijali podobný přístup jako pravidlo „žádný LEI, žádný obchod“.

                  (12)

                  Od doby, kdy je LEI k dispozici, národní statistické úřady, vnitrostátní orgány dohledu a evropské orgány dohledu podporují LEI a jeho používání též v souvislosti se zveřejňováním informací. LEI se na dobrovolné nebo povinné bázi používá v některých veřejných rejstřících, při zveřejňování výsledků zátěžových testů nebo v rámci jiného povinného nebo dobrovolného zveřejňování údajů. Zatím však není používán systematicky, jelikož to není podle unijního ani vnitrostátního práva ve všech případech povinné. S cílem přispět k dosažení třetího cíle tohoto doporučení, kterým je podpora informovanosti veřejnosti o LEI a jeho používání a usnadnění přístupu veřejnosti k informacím o společnostech prostřednictvím používání LEI, měly by příslušné orgány dále zlepšit a systematizovat používání LEI při zveřejňování informací o subjektech.

                  (13)

                  Toto doporučení bylo vypracováno s přihlédnutím k probíhajícím mezinárodním a evropským iniciativám v této oblasti včetně například návrhů Rady pro finanční stabilitu uvedených ve výše uvedeném tematickém přezkumu implementace LEI z roku 2019.

                  (14)

                  Tímto doporučením není dotčen mandát centrálních bank v Unii k provádění měnové politiky.

                  (15)

                  Doporučení ESRB se zveřejňují poté, co byli vyrozuměni adresáti, a poté, co generální rada o svém záměru tato doporučení zveřejnit informovala Radu Evropské unie a dala jí příležitost se k tomuto záměru vyjádřit,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      ODDÍL 1

         DOPORUČENÍ

         Doporučení A – Zavedení rámce Unie pro používání identifikačního kódu právnické osoby

                  1.

                  Komisi se doporučuje navrhnout, aby právní předpisy Unie zahrnovaly společný právní rámec Unie, který by upravoval identifikaci právnických osob usazených v Unii, které se účastní finančních transakcí, prostřednictvím identifikačního kódu právnické osoby (LEI), s náležitým ohledem na zásadu proporcionality a s přihlédnutím k potřebě předcházet systémovým rizikům pro finanční stabilitu v Unii nebo tato rizika zmírňovat, a tím dosáhnout cílů vnitřního trhu.

                  2.

                  Komisi se doporučuje navrhnout, aby právní předpisy Unie, které ukládají právnickým osobám povinnost vykazovat finanční informace, při náležitém zohlednění zásady proporcionality, jak je uvedeno v doporučení A 1), zahrnovaly povinnost identifikovat prostřednictvím LEI:

                              a)

                              právnickou osobu, na kterou se vztahuje povinnost vykazování, a

                              b)

                              jakoukoli jinou právnickou osobu, o které musí být vykazovány informace a která má LEI.

                  3.

                  Komisi se doporučuje navrhnout, aby právní předpisy Unie zahrnovaly povinnost orgánů identifikovat prostřednictvím LEI každou právnickou osobu, o níž zveřejňují informace a která má LEI, s náležitým ohledem na zásadu proporcionality, jak je uvedeno v doporučení A 1).

         Doporučení B - Používání identifikačního kódu právnické osoby až do případného přijetí právních předpisů Unie

      Do přijetí opatření Komise k dosažení souladu s doporučením A a případného přijetí odpovídajících právních předpisů Unie se doporučuje, aby v rozsahu povoleném právními předpisy a v souladu se zásadou proporcionality:

                  1.

                  příslušné orgány vyžadovaly nebo případně nadále vyžadovaly, aby všechny právnické osoby, které se účastní finančních transakcí a které podléhají jejich dohledu, měly LEI;

                  2.

                  orgány při vypracovávání, ukládání nebo změně povinností v oblasti finančního výkaznictví do těchto povinností zahrnuly nebo případně i nadále zahrnovaly povinnost identifikovat prostřednictvím LEI:

                              a)

                              právnickou osobu, na kterou se vztahuje povinnost vykazování, a

                              b)

                              jakoukoli jinou právnickou osobu, o které musí být vykazovány informace a která má LEI;

                  3.

                  orgány identifikovaly nebo případně nadále identifikovaly prostřednictvím LEI každou právnickou osobu, o níž zveřejňují informace a která má kód LEI.

            ODDÍL 2

         PROVÁDĚNÍ

      1.   Definice

      Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:

                  a)

                  „příslušnými orgány“ se rozumějí:

                              i)

                              vnitrostátní příslušné orgány nebo vnitrostátní orgány dohledu vymezené v aktech Unie uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (14), nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (15) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (16);

                              ii)

                              ECB ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (17);

                              iii)

                              pověřené orgány podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (18) nebo čl. 458 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;

                              iv)

                              makroobezřetnostní orgány, jejichž cíle, opatření, úkoly, pravomoci, nástroje, odpovědnost a jiné znaky jsou vymezeny v doporučení ESRB/2011/3; (19)

                              v)

                              orgány příslušné k řešení krize určené členskými státy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (20);

                  b)

                  „orgány“ se rozumějí:

                              i)

                              příslušné orgány;

                              ii)

                              EBA;

                              iii)

                              EIOPA;

                              iv)

                              Evropský orgán pro cenné papíry a trhy;

                              v)

                              Jednotný výbor pro řešení krizí;

                  c)

                  „identifikačním kódem právnické osoby“ (Legal Entity Identifier - LEI) se rozumí 20místný referenční kód k jedinečné identifikaci subjektů s odlišnou právní subjektivitou, které se účastní finančních transakcí, a souvisejících referenčních údajů, založený na normě ISO 17442 vypracované Mezinárodní organizací pro normalizaci;

                  d)

                  „právnickou osobou“ se rozumí subjekt, u nějž přichází v úvahu LEI podle normy ISO17442 a pokynů týkajících se způsobilosti pro přidělení kódu LEI zveřejněnými Výborem pro regulatorní dohled nad celosvětovým systémem identifikačních kódů právnických osob;

                  e)

                  „finanční transakcí“ se v souladu s odst. 1.66 písm. c) přílohy A nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (21) rozumí čisté pořízení finančních aktiv nebo čistý vznik závazků u každého druhu finančních nástrojů.

            2.   Prováděcí kritérium

      Při provádění tohoto doporučení je třeba věnovat náležitou pozornost zásadě proporcionality při současném zohlednění cíle a obsahu každého doporučení.
      3.   Časový rámec pro návazné kroky

      V souladu s čl. 17 odst. 1 nařízení (EU) č. 1092/2010 se adresáti vyzývají, aby informovali o opatřeních přijatých v reakci na toto doporučení, nebo aby náležité odůvodnili případnou nečinnost, a to v souladu s tímto časovým rámcem:

                  1.

                  Doporučení A
                  Komise se vyzývá, aby do 30. června 2023 předložila Evropskému parlamentu, Radě a ESRB zprávu o provádění doporučení A.

                  2.

                  Doporučení B
                  Adresáti doporučení B se vyzývají, aby do 31. prosince 2021 předložili Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a ESRB zprávu o provádění doporučení B.

            4.   Sledování a hodnocení

                  1.

                  Sekretariát ESRB bude:

                              a)

                              napomáhat adresátům tím, že zajistí koordinaci podávání zpráv, poskytne jim příslušné vzory a v případě potřeby upřesní postup a lhůty pro návazné kroky, s cílem omezit zátěž adresátů spojenou s podáváním zpráv;

                              b)

                              ověřovat provádění návazných kroků ze strany adresátů, poskytne jim pomoc na jejich žádost a o návazných krocích bude informovat generální radu prostřednictvím řídícího výboru.

                  2.

                  Generální rada vyhodnotí přijatá opatření a odůvodnění oznámená adresáty a případně může rozhodnout, že tomuto doporučení nebylo vyhověno a že adresát řádně neodůvodnil svou nečinnost.

         Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 24. září 2020.

               Vedoucí sekretariátu ESRB

               jménem generální rady ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  Úř. věst. C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  Viz dokument „G20 Leaders’ Declaration“, k dispozici na internetových stránkách skupiny G20 na adrese https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  Viz „Annex to G20 Leaders’ Declaration: G20 Hamburg Action Plan“, k dispozici na internetových stránkách skupiny G20 na adrese https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan- en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  Viz „Thematic Review on Implementation of the Legal Entity Identifier“, k dispozici na internetových stránkách Výboru pro finanční stabilitu na adrese https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1).

         (7)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014 ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 84).

         (8)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2015/2365 ze dne 25. listopadu 2015 o transparentnosti obchodů zajišťujících financování a opětovného použití a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 337, 23.12.2015, s. 1).

         (9)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 ze dne 23. července 2014 o zlepšení vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii a centrálních depozitářích cenných papírů a o změně směrnic 98/26/ES a 2014/65/EU a nařízení (EU) č. 236/2012 (Úř. věst. L 257, 28.8.2014, s. 1).

         (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (11)  Doporučení orgánu EBA pro používání identifikačního kódu právnické osoby (EBA/REC/2014/01), k dispozici na internetových stránkách EBA na adresehttps://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (12)  Obecné pokyny pro používání identifikačních kódů právnických osob (EIOPA-BoS-14-026), k dispozici na internetových stránkách EIOPA na adrese https://www.eiopa.europa.eu/sites/default/files/publications/eiopa_guidelines/lei_gls_en_ori.pdf

         (13)  Viz čl. 13 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/590 ze dne 28. července 2016, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014, pokud jde o regulační technické normy pro hlášení obchodů příslušným orgánům (Úř. věst. L 87, 31.3.2017, s. 449), jenž stanoví, že „Investiční podnik neposkytne službu vedoucí k povinnosti předložit hlášení o obchodu uzavřeném jménem zákazníka, u nějž přichází v úvahu identifikační kód právnické osoby, předtím, než od tohoto zákazníka získá identifikační kód právnické osoby“.

         (14)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12).

         (15)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 48).

         (16)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 84).

         (17)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (18)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (19)  Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/3 ze dne 22. prosince 2011 o makroobezřetnostním mandátu vnitrostátních orgánů (Úř. věst. C 41, 14.2.2012, s. 1).

         (20)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).

         (21)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Úř. věst. L 174, 26.6.2013, s. 1).


               27.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 411/199

      P8_TA(2019)0004
      Komplexní dohoda EU-Kyrgyzstán
      Doporučení Evropského parlamentu ze dne 15. ledna 2019 Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku o komplexní dohodě mezi EU a Kyrgyzskou republikou (2018/2118(INI))
      (2020/C 411/28)

         Evropský parlament,

                  —

                  s ohledem na rozhodnutí Rady (EU) 2017/… ze dne 9. října 2017, kterým se Evropská komise a vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku zmocňují zahájit jednání a jednat jménem Evropské unie o těch ustanoveních komplexní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, jež spadají do pravomoci Unie (11436/1/17 REV 1),

                  —

                  s ohledem na rozhodnutí zástupců vlád členských států zasedajících v Radě dne 9. října 2017, kterým se Evropská komise zmocňuje zahájit jednání a jednat jménem členských států o těch ustanoveních komplexní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, jež spadají do pravomoci členských států (11438/1/17 REV 1),

                  —

                  s ohledem na navrhovaný právní základ nové komplexní dohody, který tvoří článek 37 Smlouvy o Evropské unii a článek 91, čl. 100 odst. 2 a články 207 a 209 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU),

                  —

                  s ohledem na stávající dohodu o partnerství a spolupráci mezi EU a Kyrgyzskou republikou, která je v platnosti od roku 1999,

                  —

                  s ohledem na své usnesení ze dne 15. prosince 2011 o stavu provádění strategie EU pro Střední Asii (1) a na usnesení ze dne 13. dubna 2016 o provádění a přezkumu strategie EU pro Střední Asii (2),

                  —

                  s ohledem na svá předchozí usnesení o Kyrgyzstánu, včetně usnesení ze dne 15. ledna 2015 (3), 8. července 2010 (4) a 6. května 2010 (5),

                  —

                  s ohledem na prohlášení vysoké představitelky/místopředsedkyně Komise o prezidentských volbách v Kyrgyzské republice ze dne 16. října 2017,

                  —

                  s ohledem na závěry Evropského parlamentu, Mezinárodní volební pozorovatelské mise (IEOM) a Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE/ODIHR) ohledně prezidentských voleb,

                  —

                  s ohledem na prohlášení přijaté dne 3. května 2018 na 13. schůzi Výboru pro parlamentní spolupráci EU-Kyrgyzstán,

                  —

                  s ohledem na rozhodnutí Evropské unie ze dne 2. února 2016 poskytnout Kyrgyzské republice status GSP +,

                  —

                  s ohledem na svůj postoj ze dne 22. října 2013 k postoji Rady v prvním čtení k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o poskytnutí makrofinanční pomoci Kyrgyzské republice (6),

                  —

                  s ohledem na článek 113 jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A8-0450/2018),

                  A.

                  vzhledem k tomu, že v prosinci 2017 zahájila EU s Kyrgyzstánem společná jednání o komplexní dohodě, která by nahradila stávající dohodu o partnerství a spolupráci mezi EU a Kyrgyzstánem s cílem posílit a prohloubit spolupráci v oblastech společného zájmu na základě společných hodnot demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných v rámci nového právního rámce;

                  B.

                  vzhledem k tomu, že komplexní dohoda bude vyžadovat souhlas Parlamentu, aby mohla vstoupit v platnost;

                  1.

                  doporučuje Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku následující:

            Obecné zásady

                  a)

                  vést jednání za účelem uzavření ambiciózní, komplexní a vyvážené dohody mezi EU a Kyrgyzstánem, která nahradí dohodu o partnerství a spolupráci z roku 1999 a bude základem pevných a trvalých vztahů mezi oběma stranami a jejich stabilního, bezpečného a udržitelného rozvoje;

                  b)

                  identifikovat v komplexní dohodě strategické krátkodobé a střednědobé perspektivy a stanovit několik řádně formulovaných a strukturovaných cílů pro spolupráci s Kyrgyzstánem; věnovat této otázce větší úsilí a prohloubit vzájemný vztah, aby EU byla v této zemi i v regionu viditelnější a efektivnější;

                  c)

                  podporovat tržní hospodářství poskytováním hmatatelných sociálních a ekonomických přínosů pro občany obou stran; prosazovat pravidla hospodářské soutěže a právní jistotu, a to i prostřednictvím posílení nezávislých a transparentních institucí;

                  d)

                  zajistit pevnou angažovanost na obou stranách za účelem dodržování a prosazování demokratických zásad, lidských práv a právního státu při plném dodržování kritérií vyžadovaných pro status GSP+, který byl Kyrgyzské republice udělen, včetně ratifikace relevantních mezinárodních úmluv a účinného provádění závěrů a doporučení příslušných monitorovacích subjektů, které byly těmito úmluvami zřízeny; usnadnit a vést pravidelný dialog o otázkách lidských práv relevantních pro obě strany se zaměřením na výsledky, který by měl zahrnovat příslušné orgány a občanskou společnost, s cílem posílit institucionální rámec a veřejné politiky; zdůraznit konstruktivní členství Kyrgyzstánu v Radě OSN pro lidská práva v letech 2016–2018 a podpořit jeho další mezinárodní zapojení;

                  e)

                  přispívat k posílení multilateralismu a mezinárodní spolupráce a rozvíjet společné přístupy ke spolupráci s kyrgyzskými partnery za účelem podpory mezinárodní bezpečnosti a účinného řešení globálních problémů, jakými jsou terorismus, změna klimatu, migrace a organizovaná trestná činnost, a přispívat k provádění Agendy pro udržitelný rozvoj 2030 a nové národní strategie pro rozvoj na období 2018–2040; a obecněji přispívat ke stabilizaci a růstu ve Střední Asii;

            Politický dialog a mezinárodní spolupráce

                  f)

                  posílit politický dialog a odvětvovou spolupráci, poskytovat smysluplný a pravidelný dialog ohledně všech relevantních záležitostí, který vychází ze stávající podoby;

                  g)

                  posílit spolupráci při řešení krizí, předcházení konfliktům, boji proti terorismu a organizované trestné činnosti, kyberkriminalitě, předcházení násilné radikalizaci a přeshraniční trestné činnosti a při integrované správě hranic, přičemž je nutné plně dodržovat ochranu lidských práv a základních svobod a změny trestního zákoníku; a zajistit, aby byl národní zákon č. 150 z roku 2005 o boji proti extremistické činnosti plně v souladu s mezinárodními standardy;

                  h)

                  zlepšit ustanovení týkající se obchodních a hospodářských vztahů za účelem zlepšení investičního prostředí a přispění k diverzifikaci kyrgyzského hospodářství, což bude výhodou pro obě strany a posílí to právní jistotu a regulační transparentnost; podpořit řádnou správu věcí veřejných, fungující justici a omezení byrokracie a využít veškeré dostupné prostředky na podporu udržitelného hospodářského rozvoje v zájmu upevnění a rozvoje mnohostranného obchodního systému založeného na pravidlech; přispět k podpoře zakládání a rozvoje malých a středních podniků; dále posílit hospodářské a obchodní vztahy mezi EU a Kyrgyzstánem s ohledem na status GSP+ a vyzvat Kyrgyzstán k provedení mezinárodních závazků, které z tohoto statusu vyplývají, aby se podpořil hospodářský rozvoj této země;

                  i)

                  posílit spolupráci v boji proti korupci, praní peněz a daňovým únikům; zahrnout specifické oddíly obsahující jasné a pevné závazky a opatření k boji s korupcí ve všech jejích podobách a provádění mezinárodní standardů a mnohostranných úmluv zaměřených proti korupci; zahrnout ustanovení o řádné správě věcí veřejných v oblasti daní a standardů transparentnosti, která potvrdí závazek obou stran k uplatňování mezinárodních standardů v boji proti vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům;

                  j)

                  zasadit se o posílení členství Kyrgyzstánu ve Světové obchodní organizaci prostřednictvím vhodných reforem zahraničních investic, celních orgánů a přístupu na mezinárodní trhy;

                  k)

                  zlepšit koordinaci mezi postoji EU a Kyrgyzstánu na mezinárodních fórech;

                  l)

                  posílit meziparlamentní dialog mezi Kyrgyzstánem a Evropským parlamentem;

                  m)

                  zajistit, že bude v dohodě pozornost soustředěna především na změnu klimatu, vodní hospodářství, prevenci rizika katastrof a připravenost na tyto katastrofy v důsledku vysokého rizika přírodních katastrof včetně zemětřesení; poskytovat Kyrgyzstánu podporu při jeho úsilí o ochranu životního prostředí a jeho intenzivním úsilí v oblasti udržitelného rozvoje;

            Institucionální ustanovení

                  n)

                  zajistit předávání směrnic pro jednání Evropskému parlamentu, za dodržení pravidel v souvislosti s ochranou důvěrných informací, s cílem umožnit mu řádný přezkum vyjednávacího procesu a soustavně dodržovat interinstitucionální závazky vyplývající z čl. 218 odst. 10 SFEU, podle kterého musí být Parlament okamžitě a plně informován ve všech fázích postupu;

                  o)

                  sdílet veškeré dokumenty související s jednáními, jako jsou zápisy a návrhy vyjednávaných textů, jakož i pravidelně informovat Parlament;

                  p)

                  zajistit na všech úrovních dodržování dlouhodobé praxe, podle níž se nové dohody prozatímně neuplatňují, dokud je Parlament neschválí;

                  q)

                  posílit a rozšířit stávající spolupráci, která je zakotvena ve stávající dohodě o partnerství a spolupráci a která již zřídila následující orgány pro spolupráci a dialog:

                              —

                              Radu pro spolupráci na ministerské úrovni;

                              —

                              Výbor pro spolupráci na úrovni vyšších úředníků a podvýbory pro obchod a investice a pro rozvojovou spolupráci;

                              —

                              Parlamentní výbor pro spolupráci;

                  r)

                  posílit meziparlamentní kontrolu v rámci zmocnění parlamentního výboru pro spolupráci, které má být vypracováno v nové dohodě, zejména v oblasti demokracie, právního státu a boje proti korupci;

                  s)

                  zajistit zapojení občanské společnosti během jednání i prováděcí fáze dohody;

                  t)

                  zajistit zahrnutí podmínek možného pozastavení spolupráce v případě porušení nedílných součástí dohody jednou ze stran, včetně možnosti konzultace Parlamentu v těchto případech;

                  u)

                  přidělit na úrovni EU i členských států odpovídající zdroje na provádění komplexní dohody s cílem zajistit dosažení všech ambiciózních cílů stanovených v průběhu jednání;

            Společné problémy a zájmy týkající se oblastí spolupráce, o nichž dohoda pojednává

                  v)

                  zohlednit roli Kyrgyzstánu jako jedné z mála mladých demokratických zemí v regionu, což vyžaduje dlouhodobou politickou, diplomatickou, finanční a technickou podporu EU;

                  w)

                  pokračovat v úsilí o upevnění fungující parlamentní demokracie se skutečným pluralitním systémem a ústavními kontrolami a vyrovnávacími mechanismy a zajistit parlamentní dohled nad výkonnou mocí, neboť Kyrgyzstán je jednou z pilotních zemí, na které se zaměřuje podpora demokracie EU; vyjádřit znepokojení Parlamentu ohledně změn ústavy z roku 2016, zejména nad značným posílením pravomocí předsedy vlády, nadřazeností rozhodnutí vnitrostátních soudů nad mezinárodními smlouvami v oblasti lidských práv a ztrátou nezávislosti ústavního senátu Nejvyššího soudu; podpořit zapojení nevládních organizací do vytváření a revize právních předpisů a politik země, zejména s ohledem na jakékoli nástroje a mechanismy, které přímo ovlivňují činnost organizací občanské společnosti;

                  x)

                  opětovně potvrdit, že je důležité pracovat na systematickém šíření demokratických hodnot a dodržování lidských práv, včetně svobody projevu, sdružování a shromažďování a nezávislosti soudnictví;

                  y)

                  zajistit příznivé prostředí pro novináře a nezávislé sdělovací prostředky; zajistit, aby Kyrgyzstán zahraničním novinářům a pracovníkům v oblasti lidských práv se zákazem vstupu do země umožnil vstup do Kyrgyzstánu a dovolil jim pokračovat v jejich činnosti bez zásahů;

                  z)

                  uznat pokrok, jehož bylo dosaženo v souvislosti s poklidným průběhem a zlepšením transparentnosti parlamentních a prezidentských voleb, a naléhat na trvalé provádění doporučení mezinárodních volebních pozorovatelských misí;

                  aa)

                  naléhat na Kyrgyzstán, aby zvrátil veškeré negativní autoritářské trendy, mezi něž se řadí politická manipulace výkonu spravedlnosti, nespravedlivé rozsudky vynesené soudy, nekalá a netransparentní soudní řízení, zasahování do svobody sdělovacích prostředků, beztrestnost příslušníků donucovacích orgánů a údajné špatné zacházení se zadržovanými osobami a mučení těchto osob, jejich vydávání do zemí, kde čelí riziku mučení nebo špatného zacházení, diskriminace menšin a omezování svobody shromažďování a projevu, a dále naléhat na Kyrgyzstán, aby důkladně prošetřil veškerá nařčení z obviňování na základě falešných důkazů, vydírání, mučení a špatného zacházení; vyjádřit znepokojení, že političtí představitelé i potenciální kandidáti na prezidentský úřad byli vězněni na základě obvinění z údajné korupce;

                  ab)

                  vyjádřit v této souvislosti nespokojenost ohledně potvrzení odsouzení k doživotnímu trestu odnětí svobody aktivisty pro lidská práva Azimjona Askarova, který dokumentoval násilí mezi etniky v roce 2010, a požadovat jeho okamžité propuštění, zrušit rozsudek nad ním vynesený, rehabilitovat ho a poskytnout mu odškodnění;

                  ac)

                  připomínat, že korupce narušuje lidská práva, rovnost, obchod a korektní hospodářskou soutěž a odrazuje zahraniční investice, čímž brání hospodářskému růstu a také snižuje důvěru občanů ve státní instituce;

                  ad)

                  podpořit pevné odhodlání v oblasti sociálního pokroku, řádné správy věcí veřejných, demokracie a dobrých vztahů mezi etniky a mezi náboženstvími, vzdělávání a odborné přípravy, a to rovněž jako prostředek k posílení základů stability a bezpečnosti; pokračovat v podpoře opatření na budování míru a bezpečnosti, jakož i zvýšit úsilí o plnou integraci menšin v důsledku etnických střetů v Kyrgyzstánu, ke kterým došlo v roce 2010, za účelem předcházení budoucím konfliktům;

                  ae)

                  pomoci překonat socioekonomické problémy a překážky, o nichž se hovoří v doporučení MOP č. 202; v této souvislosti věnovat zvláštní pozornost mladým lidem prostřednictvím podpory akademických, mládežnických a kulturních výměn; věnovat zvláštní pozornost regionálnímu rozvoji se zvláštním důrazem na nerovnosti mezi severem a jihem;

                  af)

                  dále podporovat, prosazovat a usnadňovat regionální spolupráci ve Střední Asii, která je jedním z nejméně integrovaných regionů na světě, v rámci současného pozitivního vývoje, a tím mimo jiné podpořit stabilitu a rozvoj celého regionu Střední Asie; uznat zapojení země do programů EU zaměřených tímto směrem, jakož i provádění strategie EU pro Střední Asii v oblastech energetiky, vodního hospodářství a ekologických výzev a zapojení Kyrgyzstánu do pravidelných dialogů s EU o politických otázkách a lidských právech;

                  ag)

                  opětovně ujistit Kyrgyzstán, že jeho členství v Euroasijské hospodářské unii (EAHU) nemá vliv na posilování jeho vztahů s EU, což dokládá nedávno ratifikovaná posílená dohoda o partnerství a spolupráci mezi EU a Kazachstánem;

                  ah)

                  zohlednit vývoj kyrgyzských vztahů s Čínou a Ruskem; povzbuzovat Kyrgyzstán k diverzifikaci jeho hospodářství s cílem snížit jeho významnou politickou závislost na těchto dvou externích aktérech; zohlednit vývoj těchto vztahů v souvislosti s prováděním čínské strategie „Jeden pás, jedna cesta“ (One Belt One Road); zajistit, aby byl v zemi významně posílen boj proti propagandě šířené ruskými sdělovacími prostředky;

                  ai)

                  napomáhat v úsilí o uvolňování napětí v souvislosti s nedávnými diplomatickými a hospodářskými spory v regionu, např. mezi Kazachstánem a Kyrgyzstánem;

                  aj)

                  podporovat probíhající zlepšování diplomatických vztahů s Uzbekistánem, jakož i konstruktivní dialog ohledně správy omezených vodních zdrojů v regionu;

                  ak)

                  vzít na vědomí obavy o bezpečnost ze strany Kyrgyzstánu v souvislosti se zhoršující se bezpečností situací v Afghánistánu a v reakci na rostoucí radikalizaci v oblasti Střední Asie; poskytnout pomoc v oblasti navracení islamistických zahraničních bojovníků a jejich rodinných příslušníků ze zahraničí; posílit regionální spolupráci se zeměmi Střední Asie, pokud jde o boj proti hnutím džihádistů a nadnárodní kriminalitě, která se opírá o provádění právních, institucionálních a praktických opatření pro kontrolu hranic v souvislosti s bojem proti terorismu a preventivních opatření proti rostoucí násilné náboženské radikalizaci;

                  2.

                  pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a prezidentovi, vládě a parlamentu Kyrgyzské republiky.

         (1)  Úř. věst. C 168 E, 14.6.2013, s. 91.

         (2)  Úř. věst. C 58, 15.2.2018, s. 119.

         (3)  Úř. věst. C 300, 18.2.2016, s. 10.

         (4)  Úř. věst. C 351 E, 2.12.2011, s. 92.

         (5)  Úř. věst. C 81 E, 15.3.2011, s. 80.

         (6)  Úř. věst. C 208, 10.6.2016, s. 177.