title: Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ze dne 22. prosince 2011 o makroobezřetnostním mandátu vnitrostátních orgánů (ESRB/2011/3)

text:
               14.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 41/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
   ze dne 22. prosince 2011
   o makroobezřetnostním mandátu vnitrostátních orgánů
   (ESRB/2011/3)
   2012/C 41/01
   GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 písm. a) této smlouvy a Protokol (č. 25) o výkonu sdílených pravomocí,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 písm. b), d) a f) a články 16 až 18 tohoto nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/1 ze dne 20. ledna 2011, kterým se přijímá jednací řád Evropské rady pro systémová rizika (2), a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. e) a články 18 až 20 tohoto rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nezbytnou podmínkou účinnosti makroobezřetnostní politiky je správné vymezení jejího rámce. Se zřízením Evropské rady pro systémová rizika (ESRB) jakožto součásti Evropského systému finančního dohledu byl zaveden rámec makroobezřetnostní politiky na úrovni Evropské unie. Tato politika se má uskutečňovat prostřednictvím varování a doporučení, která je nutné provést.

               (2)

               Účinnost makroobezřetnostní politiky v Unii závisí rovněž na vnitrostátních rámcích makroobezřetnostní politiky členských států, neboť odpovědnost za přijímání opatření nezbytných k udržení finanční stability leží na prvním místě na vnitrostátních orgánech.

               (3)

               V současné době probíhá v některých členských státech diskuse o legislativních iniciativách, které se týkají makroobezřetnostního rámce.

               (4)

               Je zapotřebí stanovit základní zásady platné pro hlavní prvky vnitrostátních makroobezřetnostních mandátů, přičemž je třeba nalézt rovnováhu mezi nutností vzájemné konzistentnosti vnitrostátních rámců a možností zohlednit vnitrostátní specifika.

               (5)

               Výslovné stanovení jasného cíle by vnitrostátním makroobezřetnostním orgánům pomohlo překonat tendenci k nečinnosti. Makroobezřetnostní opatření mohou být na vnitrostátní úrovni přijímána buď z podnětu vnitrostátních makroobezřetnostních orgánů anebo v reakci na doporučení či varování ESRB.

               (6)

               V závislosti na vnitrostátním institucionálním rámci může obecně makroobezřetnostní politiku provádět buď jediná instituce anebo rada složená z několika institucí. V každém případě je však třeba, aby byl pověřený orgán určen jednoznačně a transparentně.

               (7)

               Ve 24. bodě odůvodnění nařízení (EU) č. 1092/2010 se uvádí, že: „národní centrální banky by měly mít vedoucí úlohu v makroobezřetnostním dohledu z důvodu svých odborných znalostí a stávající odpovědnosti v oblasti finanční stability.“ Tento závěr je dále posílen v případech, kdy jsou centrální banky pověřeny rovněž mikroobezřetnostním dohledem.

               (8)

               V závislosti na vnitrostátním institucionálním rámci může mít spolupráce mezi orgány, které mají pravomoci ovlivňující finanční stabilitu, různou formu, od koordinace až k výměně údajů a informací.

               (9)

               ESRB se bude zabývat možnými přeshraničními účinky makroobezřetnostních opatření, která hodlají přijmout příslušné vnitrostátní orgány, tak aby byla zajištěna minimální míra koordinace a byly omezeny případné negativní účinky přelévání. Z tohoto důvodu je zapotřebí, aby byl sekretariát ESRB předem informován o významných makroobezřetnostních opatřeních navrhovaných vnitrostátními orgány, tak aby je mohl prodiskutovat řídící výbor ESRB. Bude-li to řídící výbor považovat za nutné, může na navrhovaná makroobezřetnostní opatření upozornit generální radu.

               (10)

               Úkoly a pravomoc makroobezřetnostních orgánů by měly být jasně vymezeny. S ohledem na dopad, jaký může mít probíhající reforma EU v oblasti kapitálových požadavků na úvěrové instituce (3), by postupy, na základě kterých se makroobezřetnostnímu orgánu svěřují nástroje, měly umožňovat – při zachování zásad příslušného legislativního rámce – včasné přizpůsobení souboru opatření v reakci na inovaci a změnu ve finančním systému a na měnící se povahu rizik ohrožujících finanční stabilitu. Makroobezřetnostní orgán by měl předem zdůvodnit, proč potřebuje určité nástroje, a měl by mít právo z vlastního podnětu o jejich svěření požádat. Jeho nástroje by měly zahrnovat jak nástroje, které mohou ovlivňovat cyklická rizika, jakými jsou například neudržitelná úroveň pákového efektu, nesouladu splatností a růstu úvěrů, tak i nástroje, kterými lze ovlivňovat tržní struktury. Mohlo by se upravit institucionální oddělení právně závazných a nezávazných nástrojů.

               (11)

               Transparentnost přispívá k lepšímu chápání makroobezřetnostních opatření ze strany finančního sektoru i veřejnosti obecně a představuje nutný požadavek z pohledu odpovědnosti (makroobezřetnostního orgánu) vůči zákonodárci jakožto zástupci širší populace. Jelikož je velmi těžké kvantifikovat konečný cíl makroobezřetnostní politiky, lze tuto odpovědnost vyjádřit ve smyslu dosahování průběžných cílů či veřejným vysvětlováním důvodů pro použití makroobezřetnostních nástrojů.

               (12)

               Na tvůrce makroobezřetnostní politiky může být vyvíjen tlak, aby opatření nezpřísňovali v období růstu a neuvolňovali v obdobích poklesu. V zájmu zajištění důvěryhodnosti těchto opatření by makroobezřetnostní orgány měla před vnějšími tlaky chránit jejich nezávislost. Centrální banky, kterým je svěřen makroobezřetnostní mandát, by měly být nezávislé ve smyslu článku 130 Smlouvy.

               (13)

               Tímto doporučením není dotčen mandát centrálních bank v Unii k provádění měnové politiky ani úkoly svěřené ESRB.

               (14)

               Doporučení ESRB se zveřejňují poté, co generální rada informovala Radu Evropské unie o svém záměru je zveřejnit a dala jí příležitost reagovat,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   ODDÍL 1

      DOPORUČENÍ

      Doporučení A –   Cíl

   Doporučuje se, aby členské státy:

               1)

               stanovily, že konečným cílem makroobezřetnostní politiky je přispět k zajištění stability finančního systému jako celku, a to i posilováním odolnosti finančního systému a omezováním nárůstu systémových rizik tak, aby byl zajištěn udržitelný příspěvek finančního sektoru k hospodářskému růstu;

               2)

               zajistily, aby makroobezřetnostní politika mohla být na vnitrostátní úrovni prováděna z podnětu vnitrostátního makroobezřetnostního orgánu anebo v reakci na doporučení či varování ESRB.

      Doporučení B –   Institucionální opatření

   Doporučuje se, aby členské státy:

               1)

               určily ve vnitrostátních právních předpisech orgán, kterému se svěřuje provádění makroobezřetnostní politiky, obecně buď jako jedinou instituci anebo jako radu složenou z orgánů, jejichž činnost má zásadní vliv na finanční stabilitu. Vnitrostátní právní předpisy by měly upravit rozhodovací postup platný pro jeho řídící orgán;

               2)

               v případech, kdy je makroobezřetnostním orgánem jediná instituce, zavedly mechanismy spolupráce mezi všemi orgány, jejichž činnost má zásadní vliv na finanční stabilitu, aniž by tím byl dotčen jejich příslušný mandát;

               3)

               zajistily, že centrální banka bude mít vedoucí úlohu v makroobezřetnostní politice a že makroobezřetnostní politika nebude narušovat její nezávislost podle článku 130 Smlouvy;

               4)

               pověřily makroobezřetnostní orgán rovněž přeshraniční spoluprací a výměnou informací, zejména aby informoval ESRB o krocích, které přijal k řešení systémových rizik na vnitrostátní úrovni.

      Doporučení C –   Úkoly, pravomoc, nástroje

   Doporučuje se, aby členské státy:

               1)

               svěřily makroobezřetnostnímu orgánu přinejmenším úkol identifikovat, sledovat a hodnotit rizika pro finanční stabilitu a úkol provádět opatření směřující k dosahování jeho cílů prostřednictvím předcházení těmto rizikům či jejich zmírňování;

               2)

               zajistily, že makroobezřetnostní orgán bude mít pravomoc vyžadovat a včas získávat veškeré vnitrostátní údaje a informace, které mají význam pro plnění jeho úkolů, včetně informací od orgánů mikroobezřetnostního dohledu a dohledu nad trhem s cennými papíry a informací ze zdrojů mimo regulační oblast, jakož i informace, které se týkají konkrétních institucí, a to na základě odůvodněné žádosti a při zajištění odpovídajících záruk důvěrnosti. Na základě stejných zásad by měl makroobezřetnostní orgán sdílet s orgány mikroobezřetnostního dohledu údaje a informace, které mají význam pro plnění jejich úkolů;

               3)

               svěřily makroobezřetnostnímu orgánu pravomoc navrhnout nebo vyvinout dohledové postupy, na základě kterých bude ve spolupráci s orgány mikroobezřetnostního dohledu a orgány dohledu nad trhem s cennými papíry anebo společně s nimi identifikovat finanční instituce a struktury, které mají pro daný členský stát systémový význam, a pravomoc činit rozhodnutí či doporučení, pokud jde o rozsah vnitrostátní regulace;

               4)

               zajistily, že makroobezřetnostní orgán bude disponovat vhodnými nástroji k dosahování svých cílů. V případě nutnosti by měly být zavedeny jasné a efektivní postupy pro svěřování nástrojů makroobezřetnostnímu orgánu.

      Doporučení D –   Transparentnost a odpovědnost

   Doporučuje se, aby členské státy:

               1)

               zajistily, že rozhodnutí přijatá v rámci makroobezřetnostní politiky i jejich odůvodnění budou včas zveřejňovány, pokud takové zveřejnění nemůže ohrozit finanční stabilitu, a že makroobezřetnostní orgán stanoví a uveřejní strategie makroobezřetnostní politiky;

               2)

               svěřily makroobezřetnostnímu orgánu pravomoc činit veřejná i soukromá prohlášení ohledně systémových rizik;

               3)

               zakotvily konečnou odpovědnost makroobezřetnostního orgánu vůči vnitrostátnímu parlamentu;

               4)

               zajistily právní ochranu makroobezřetnostního orgánu a jeho zaměstnanců, pokud jednají v dobré víře.

      Doporučení E –   Nezávislost

   Doporučuje se, aby členské státy zajistily, že:

               1)

               makroobezřetnostní orgán bude při plnění svých cílů přinejmenším provozně nezávislý, a to zejména na politických orgánech a finančním odvětví;

               2)

               organizační a finanční uspořádání nebude ohrožovat provádění makroobezřetnostní politiky.

         ODDÍL 2

      PROVÁDĚNÍ DOPORUČENÍ

   1.   Výklad pojmů

   Pojmy použité v tomto doporučení mají následující význam:

               „finančními institucemi“ se rozumí finanční instituce ve smyslu nařízení (EU) č. 1092/2010;

               „finančním systémem“ se rozumí finanční systém ve smyslu nařízení (EU) č. 1092/2010.

         2.   Prováděcí kritéria

               1)

               Při provádění tohoto doporučení se uplatňují následující kritéria:

                           a)

                           doporučovaná opatření je třeba upravit vnitrostátním právním předpisem;

                           b)

                           je třeba zabránit regulatorní arbitráži;

                           c)

                           s ohledem na rozdílný systémový význam finančních institucí a rozdílné institucionální systémy je při provádění doporučení třeba věnovat náležitou pozornost zásadě přiměřenosti při současném zohlednění cíle a obsahu každého doporučení;

                           d)

                           pro účely doporučení A:

                                       i)

                                       mohou být průběžné cíle stanoveny jako provozní specifikace konečného cíle;

                                       ii)

                                       je třeba, aby bylo v rámci makroobezřetnostní politiky možné jednat rovněž ve vztahu k opatřením, která mají makroobezřetnostní význam.

               2)

               Adresáti se vyzývají, aby ESRB a Radu informovali o opatřeních, která přijali v reakci na toto doporučení, nebo aby v případě nečinnosti poskytli náležité zdůvodnění. Jejich zprávy by měly zahrnovat přinejmenším:

                           a)

                           informace o podstatě a časovém rámci přijímaných opatření;

                           b)

                           hodnocení účinnosti přijatých opatření z hlediska cílů sledovaných tímto doporučením;

                           c)

                           podrobné zdůvodnění nečinnosti či jakéhokoli odchýlení od tohoto doporučení, a to včetně zdůvodnění případného prodlení.

         3.   Časový rámec pro návazné kroky

               1)

               Adresáti se vyzývají, aby v souladu s následujícími odstavci informovali ESRB a Radu o opatřeních, která přijali v reakci na toto doporučení, nebo aby v případě nečinnosti poskytli náležité zdůvodnění.

               2)

               Do 30. června 2012 předloží adresáti ESRB mezitímní zprávu, která bude obsahovat přinejmenším: a) prohlášení, zda byl na vnitrostátní úrovni upraven makroobezřetnostní mandát anebo zda se jeho úprava plánuje; b) přezkoumání právního základu pro provedení tohoto doporučení; c) informace o zamýšlené institucionální podobě makroobezřetnostního orgánu a o navrhovaných institucionálních změnách; d) posouzení, zda jednotlivá uvedená doporučení jsou anebo budou promítnuta ve vnitrostátních opatřeních týkajících se makroobezřetnostního mandátu, a pokud ne, náležité zdůvodnění. ESRB může adresáty informovat o svém stanovisku k jejich mezitímní zprávě.

               3)

               Do 30. června 2013 předloží adresáti ESRB a Radě konečnou zprávu. Doporučovaná opatření by měla vstoupit v platnost nejpozději 1. července 2013.

               4)

               Je-li pro splnění jednoho nebo více doporučení nutné iniciovat přijetí právních předpisů, může generální rada lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 prodloužit.

         4.   Sledování a hodnocení

               1)

               Sekretariát ESRB:

                           a)

                           napomáhá adresátům mimo jiné tím, že usnadňuje koordinované podávání zpráv, poskytuje jim příslušné vzory a v případě nutnosti upřesňuje formy a časový rámec pro návazné kroky;

                           b)

                           ověřuje provádění návazných kroků ze strany adresátů, a to mj. i poskytnutím pomoci na jejich žádost, a informuje o návazných krocích generální radu prostřednictvím řídícího výboru do dvou měsíců od uplynutí lhůt stanovených pro jejich provedení.

               2)

               Generální rada posuzuje opatření přijatá adresáty a jimi poskytnutá zdůvodnění a případně rozhoduje, že tomuto doporučení nebylo vyhověno a adresáti řádně nezdůvodnili svou nečinnost.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. prosince 2011.

            Předseda ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Úř. věst. C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (3)  Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu vypracovaný Komisí (KOM(2011) 453 v konečném znění) a návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky vypracovaný Komisí (KOM(2011) 452 v konečném znění).


title: Doporučení Rady ze dne 8. června 2009 o akci v oblasti vzácných onemocnění

text:
               3.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/7

      DOPORUČENÍ RADY

   ze dne 8. června 2009
   o akci v oblasti vzácných onemocnění
   2009/C 151/02
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Vzácná onemocnění ohrožují zdraví občanů Evropské unie, jde-li jde o velmi složitá onemocnění s nízkou prevalencí, která ohrožují život nebo jsou chronicky invalidizující. Ač jsou jednotlivá onemocnění vzácná, existuje jich mnoho různých typů, takže celkově jsou jimi postiženy miliony lidí.

               (2)

               Zásady a základní hodnoty, jimiž jsou všeobecnost, přístup ke kvalitní péči, rovnost a solidarita, potvrzené v závěrech Rady o společných hodnotách a zásadách ve zdravotních systémech EU ze dne 2. června 2006, mají pro pacienty se vzácnými onemocněními mimořádný význam.

               (3)

               Na období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003 (3) byl přijat akční program Společenství pro vzácná onemocnění, včetně onemocnění genetické povahy. Uvedený program definoval vzácné onemocnění jako onemocnění, které nepostihuje více než 5 z 10 000 osob v Unii, jde o onemocnění vzácné. Podrobnější definice založená na aktualizovaném vědeckém přezkumu, která zohledňuje rozšíření i výskyt těchto onemocnění, bude vypracována s využitím zdrojů druhého programu Společenství v oblasti zdraví (4).

               (4)

               Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (5) se léčivý přípravek stanoví jako „léčivý přípravek pro vzácná onemocnění“, jestliže je určen pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu život ohrožujícího nebo chronicky invalidizujícího onemocnění, které nepostihuje v okamžiku podání žádosti více než 5 z 10 000 osob ve Společenství.

               (5)

               Podle současných odhadů dnes existuje 5 000 až 8 000 různých vzácných onemocnění, která postihují v průběhu života 6 % až 8 % obyvatelstva. Jinými slovy, ačkoli jsou vzácná onemocnění charakterizována svým nízkým rozšířením, celkový počet osob postižených vzácnými onemocněními v Unii se pohybuje mezi 27 a 36 miliony. Většina z nich trpí méně obvyklými onemocněními, která postihují jednu osobu ze 100 000 nebo méně. Zvláště tito pacienti trpí izolací a jsou velmi zranitelní.

               (6)

               Vzhledem k nízkému rozšíření a zvláštnosti vzácných onemocnění i k vysokému počtu postižených osob je třeba zaujmout globální přístup, jenž by byl založen na mimořádném a společném úsilí o předcházení vysoké nemocnosti nebo odvratitelné předčasné úmrtnosti a o zvýšení kvality života postižených osob a jejich společenského a hospodářského uplatnění.

               (7)

               Vzácná onemocnění byla jednou z priorit šestého rámcového programu Společenství pro výzkum a rozvoj (6) a jsou i nadále jednou z akčních priorit sedmého rámcového programu pro výzkum a rozvoj (7), jelikož je nutné, aby se na vývoji nových diagnostických metod a způsobů léčby vzácných onemocnění i na provádění jejich epidemiologického výzkumu podílelo více zemí, a zvýšil se tak počet pacientů pro jednotlivé studie.

               (8)

               V bílé knize „Společně pro zdraví: strategický přístup pro EU na období 2008–2013“ ze dne 23. října 2007, který rozvíjí zdravotní strategii Unie, Komise označila vzácná onemocnění za akční prioritu.

               (9)

               K tomu, aby se zlepšila koordinace a soudržnost celostátních, regionálních a místních iniciativ, které se zabývají vzácnými onemocněními, a spolupráce mezi výzkumnými centry, mohla by být související vnitrostátní opatření v oblasti vzácných onemocnění začleněna do plánů či strategií pro vzácná onemocnění.

               (10)

               Podle databáze Orphanet má pouze 250 z tisíců známých vzácných onemocnění, která lze klinicky identifikovat, přidělen kód ve stávající Mezinárodní klasifikaci nemocí (ICD) (verze č. 10). Je třeba, aby byla všechna vzácná onemocnění vhodně klasifikována a kodifikována, a získala tak potřebnou viditelnost a uznání ve vnitrostátních zdravotních systémech.

               (11)

               Světová zdravotnická organizace (WHO) zahájila v roce 2007 proces revize desáté verze Mezinárodní klasifikace nemocí, aby bylo možné přijmout na Světovém zdravotnickém shromáždění v roce 2014 novou, jedenáctou verzi této klasifikace. WHO jmenovala předsedu pracovního týmu Evropské unie pro vzácná onemocnění předsedou tematické poradní skupiny pro vzácná onemocnění, aby poskytováním návrhů na kodifikaci a klasifikaci vzácných onemocnění přispěl k tomuto reviznímu procesu.

               (12)

               Uplatňování jednotné identifikace vzácných onemocnění ve všech členských státech by výrazně posílilo přínos Unie této tematické poradní skupině a usnadnilo by spolupráci v oblasti vzácných onemocnění na úrovni Společenství.

               (13)

               V červenci roku 2004 byla zřízena skupina Komise na vysoké úrovni pro zdravotnické služby a lékařskou péči, ve které se sešli odborníci ze všech členských států, aby se zabývali praktickými aspekty spolupráce mezi vnitrostátními zdravotními systémy v Unii. Jedna z pracovních skupin této skupiny na vysoké úrovni se soustředí na evropské referenční sítě pro vzácná onemocnění. Byla stanovena určitá kritéria a zásady pro tyto sítě, včetně jejich úlohy při boji s vzácnými onemocněními. Evropské referenční sítě by rovněž mohly sloužit jako výzkumná a znalostní centra, v nichž by byli léčeni pacienti z jiných členských států, a v případě potřeby zajistit, aby byla k dispozici zařízení pro následnou léčbu.

               (14)

               Přidaná hodnota evropských referenčních sítí na úrovni Společenství je obzvláště vysoká u vzácných onemocnění, protože se tato onemocnění vyskytují ojediněle, z čehož vyplývá omezený počet pacientů i nedostatek odborných znalostí v rámci jediné země. Shromažďování odborných znalostí na evropské úrovni má proto prvořadý význam, má-li být pacientům se vzácným onemocněním zajištěn přístup k přesným informacím, vhodné a časné diagnóze a k vysoce kvalitní péči.

               (15)

               V prosinci roku 2006 předložila odborná skupina z pracovního týmu Evropské unie pro vzácná onemocnění skupině na vysoké úrovni pro zdravotnické služby a lékařskou péči zprávu s názvem „Přínos k tvorbě politiky: Za evropskou spolupráci v rámci zdravotnických služeb a lékařské péče v oblasti vzácných onemocnění“. Tato zpráva odborné skupiny mimo jiné zdůrazňuje, jak je důležité určit odborná centra a vymezit jejich úlohy. Rovněž bylo dohodnuto, že by v zásadě a pokud možno pacienti neměli cestovat za odbornými znalostmi, ale že by tomu mělo být naopak. Některá opatření, k jejichž přijetí zpráva vyzývá, jsou zahrnuta do tohoto doporučení.

               (16)

               Ukázalo se, že spolupráce a sdílení poznatků mezi odbornými centry je nejúčinnějším přístupem k boji proti vzácným onemocněním v Evropě.

               (17)

               Odborná centra by mohla k péči zaujmout mezioborový přístup, aby bylo možné zabývat se složitými a různorodými stavy vyplývajícími ze vzácných onemocnění.

               (18)

               Zvláštní znaky vzácných onemocnění – omezený počet pacientů a nedostatek patřičných poznatků a odborných znalostí – z nich činí jedinečnou oblast s velmi vysokou přidanou hodnotou akce na úrovni Společenství. Této přidané hodnoty lze dosáhnout zejména shromážděním vnitrostátních odborných znalostí o vzácných onemocněních, které jsou jinak rozptýleny v členských státech.

               (19)

               Je nanejvýš důležité zajistit, aby se členské státy aktivně podílely na tvorbě některých společných nástrojů, které jsou uvedeny ve sdělení Komise ze dne 11. listopadu 2008 o vzácných onemocněních: Výzvy pro Evropu, zejména ohledně diagnostických metod, lékařské péče a evropských obecných zásad pro populační screening. Totéž by mohlo platit pro zprávy o posouzení přidané terapeutické hodnoty léčivých přípravků pro vzácná onemocnění, což by mohlo přispět k urychlení vyjednávání o cenách na vnitrostátní úrovni, a tudíž i ke zkrácení prodlev v přístupu pacientů se vzácnými onemocněními k léčivým přípravkům pro vzácná onemocnění.

               (20)

               Světová zdravotnická organizace označila posílení postavení pacientů za „základní předpoklad zdraví“ a podpořila „proaktivní partnerství a strategii péče pacientů o sebe sama s cílem zlepšit výsledky v oblasti zdraví a kvalitu života osob s chronickým onemocněním“ (8). V tomto smyslu má velký význam úloha nezávislých skupin pacientů, a to jak z hlediska přímé podpory osob s onemocněním, tak z hlediska kolektivní práce, kterou tyto skupiny vykonávají, aby zlepšily podmínky pro celou obec pacientů s vzácným onemocněním i pro další generace.

               (21)

               Členské státy by se měly zaměřit na to, aby byli pacienti a jejich zástupci zahrnuti do politického procesu, a měly by usilovat o podporu aktivit skupin pacientů.

               (22)

               K rozvoji výzkumných infrastruktur a infrastruktur zdravotnických služeb v oblasti vzácných onemocnění jsou třeba dlouhodobé projekty, a tudíž i odpovídající finanční úsilí, aby se zaručila jejich dlouhodobá udržitelnost. Toto úsilí by zejména maximalizovalo součinnost s projekty v rámci druhého programu Společenství v oblasti zdraví, sedmého rámcového programu pro výzkum a rozvoj a následných programů,

         DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM, ABY:
   I.   PLÁNY A STRATEGIE V OBLASTI VZÁCNÝCH ONEMOCNĚNÍ

               1.

               vytvořily a prováděly plány nebo strategie pro vzácná onemocnění na vhodné úrovni nebo prozkoumaly vhodná opatření pro vzácná onemocnění v jiných veřejných zdravotních strategiích, s cílem usilovat o to, aby pacienti trpící vzácnými onemocněními měli přístup ke kvalitní péči, včetně diagnóz, léčby, rehabilitace pro ty, kteří nemocí celoživotně trpí, a pokud možno i k účinným léčivým přípravkům pro vzácná onemocnění, a zejména:

                           a)

                           co nejdříve, nejlépe do konce roku 2013, vypracovaly a přijaly plán nebo strategii, které by usměrňovaly všechny příslušné akce v oblasti vzácných onemocnění a formovaly jejich strukturu v rámci svých zdravotních a sociálních systémů;

                           b)

                           přijaly opatření pro komplexní přístup, kterým by současné a budoucí iniciativy na místní, regionální a celostátní úrovni zapojily do svých plánů a strategií;

                           c)

                           v rámci svých plánů nebo strategií určily omezený počet prioritních akcí s cíli a navazujícími mechanismy;

                           d)

                           vzaly na vědomí vypracování obecných zásad a doporučení, na jejichž základě by příslušné orgány na vnitrostátní úrovni v rámci probíhajícího Evropského projektu pro rozvoj národních plánů pro vzácná onemocnění (EUROPLAN), jenž byl zvolen pro financování v období let 2008–2011 v rámci prvního akčního programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (9), připravily vnitrostátní akci v oblasti vzácných onemocnění;

         II.   ADEKVÁTNÍ DEFINICE, KODIFIKACE A SOUPIS VZÁCNÝCH ONEMOCNĚNÍ

               2.

               používaly pro účely politiky na úrovni Společenství jednotnou definici vzácného onemocnění jako onemocnění, které nepostihuje více než 5 z 10 000 osob;

               3.

               snažily se zajistit, aby byla vzácná onemocnění ve všech zdravotních informačních systémech opatřena odpovídajícím kódem a zpětně sledovatelná, a podporovaly tak náležité uznání onemocnění ve vnitrostátních systémech zdravotní péče a systémech úhrad, založených na Mezinárodní klasifikaci nemocí (ICD) a zároveň respektujících vnitrostátní postupy;

               4.

               aktivně přispívaly k rozvoji snadno přístupného a dynamického soupisu vzácných onemocnění v Unii založeném na síti Orphanet a jiných existujících sítích, jak je uvádí Komise ve sdělení o vzácných onemocněních;

               5.

               zvážily na všech příslušných úrovních, včetně úrovně Společenství, podporu sítí obsahujících specifické informace o jednotlivých onemocněních a zároveň registrů a databází pro epidemiologické účely, se zohledněním nezávislosti jejich řízení;

         III.   VÝZKUM VZÁCNÝCH ONEMOCNĚNÍ

               6.

               vymezily probíhající výzkum a výzkumné zdroje ve vnitrostátním rámci i v rámci Společenství, aby bylo možné určit současný stav vývoje, posoudit výzkumné prostředí v oblasti vzácných onemocnění a zlepšit koordinaci vnitrostátních a regionálních programů i programů Společenství pro výzkum vzácných onemocnění;

               7.

               upřesnily potřeby a priority základního, klinického, translačního a sociálního výzkumu v oblasti vzácných onemocnění a způsoby, jak je řešit, a aby podporovaly mezioborové kooperativní přístupy, které by byly doplňkově řešeny prostřednictvím vnitrostátních programů a programů Společenství;

               8.

               podporovaly účast vnitrostátních výzkumných pracovníků ve výzkumných projektech týkajících se vzácných onemocnění, které jsou financovány na všech příslušných úrovních, včetně úrovně Společenství;

               9.

               do svých plánů či strategií zahrnuly ustanovení, která podpoří výzkum v oblasti vzácných onemocnění;

               10.

               spolu s Komisí a obecněji s ohledem na výměnu informací a sdílení odborných znalostí usnadnily rozvoj spolupráce v oblasti výzkumu s třetími zeměmi, které se aktivně podílejí na výzkumu vzácných onemocnění;

         IV.   ODBORNÁ CENTRA A EVROPSKÉ REFERENČNÍ SÍTĚ PRO VZÁCNÁ ONEMOCNĚNÍ

               11.

               do konce roku 2013 identifikovaly vhodná odborná centra na celém svém území a zvážily podporu jejich zřizování;

               12.

               podpořily účast odborných center v evropských referenčních sítích, při respektování pravomocí členských států a pravidel členských států ohledně jejich oprávnění a uznávání;

               13.

               zavedly postupy zdravotní péče o pacienty trpící vzácným onemocněním, a to navázáním spolupráce s příslušnými odborníky a výměnou odborníků a odborných znalostí v dané zemi nebo v případě potřeby ze zahraničí;

               14.

               podpořily používání informačních a komunikačních technologií, jako je telemedicína, tam, kde je nutné zajistit přístup k potřebné specifické zdravotní péči na dálku;

               15.

               do svých plánů a strategií zahrnuly nezbytné podmínky pro šíření a mobilitu odborných znalostí a vědomostí, čímž by se usnadnila léčba pacientů v blízkosti jejich bydliště;

               16.

               podněcovaly odborná centra, aby v případě léčení vzácných onemocnění využívaly mezioborového přístupu k péči;

         V.   SHROMAŽĎOVÁNÍ ODBORNÝCH ZNALOSTÍ O VZÁCNÝCH ONEMOCNĚNÍCH NA EVROPSKÉ ÚROVNI

               17.

               shromažďovaly vnitrostátní odborné znalosti týkající se vzácných onemocnění a podporovaly jejich propojení se znalostmi jejich evropských protějšků, a podpořily tak:

                           a)

                           sdílení osvědčených postupů týkajících se diagnostických metod a lékařské péče, jakož i vzdělávání a sociální péče v oblasti vzácných onemocnění;

                           b)

                           náležité vzdělávání a odbornou přípravu pro všechny zdravotníky, aby byli seznámeni s existencí těchto onemocnění a dostupných prostředků k jejich léčení;

                           c)

                           rozvoj lékařské odborné průpravy v oborech souvisejících s diagnostikou a léčbou vzácných onemocnění, jako jsou genetika, imunologie, neurologie, onkologie nebo pediatrie;

                           d)

                           vypracování evropských pokynů pro diagnostické testy a populační skrínink, při respektování rozhodnutí a pravomocí členských států;

                           e)

                           sdílení zpráv členských států o posouzeních, které se zabývají přidanou terapeutickou nebo klinickou hodnotou léčivých přípravků pro vzácná onemocnění na úrovni Společenství, kde jsou shromažďovány příslušné vědomosti a odborné znalosti, s cílem co nejvíce zkrátit prodlevy v přístupu pacientů se vzácnými onemocněními k léčivým přípravkům pro vzácná onemocnění;

         VI.   POSÍLENÍ ÚLOHY SVÉPOMOCNÝCH ORGANIZACÍ PACIENTŮ

               18.

               konzultovaly pacienty a jejich zástupce ohledně politik v oblasti vzácných onemocnění a usnadnily pacientům přístup k aktualizovaným informacím o vzácných onemocněních;

               19.

               podporovaly činnosti organizací pacientů, například zvyšování informovanosti, budování kapacit a odbornou přípravu, výměnu informací a osvědčených postupů, tvorbu sítí a navazování kontaktů s vysoce izolovanými pacienty;

         VII.   UDRŽITELNOST

               20.

               usilovaly spolu s Komisí o zajištění, prostřednictvím náležitého financování a mechanismů spolupráce, dlouhodobé udržitelnosti infrastruktur, které jsou rozvíjeny v oblasti informací, výzkumu a zdravotní péče pro vzácná onemocnění.

         VYZÝVÁ KOMISI, ABY:

               1.

               do konce roku 2013 vypracovala na základě informací poskytnutých členskými státy a s cílem zařadit návrhy do budoucích možných akčních programů Společenství v oblasti zdraví zprávu o provádění tohoto doporučení určenou Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů, ve které by se mělo zvážit, do jaké míry jsou navrhovaná opatření účinná, či zda je nutné provést další opatření, kterými by se zlepšil život pacientů postižených vzácnými onemocněními i jejich blízkých;

               2.

               pravidelně informovala Radu o opatřeních, která navazují na sdělení Komise o vzácných onemocněních.

      V Lucemburku dne 8. června 2009.

            Za Radu

            předseda

         Petr ŠIMERKA

      (1)  Stanovisko ze dne 23. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko ze dne 25. února 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1295/1999/ES ze dne 29. dubna 1999, kterým se přijímá akční program Společenství pro vzácná onemocnění v rámci opatření v oblasti veřejného zdraví (1999 až 2003) (Úř. věst. L 155, 22.6.1999, s. 1). Rozhodnutí zrušené rozhodnutím č. 1786/2002/ES (Úř. věst. L 271, 9.10.2002, s. 1).

      (4)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1350/2007/ES ze dne 23. října 2007, kterým se zavádí druhý akční program Společenství v oblasti zdraví (2008–2013) (Úř. věst. L 301, 20.11.2007, s. 3).

      (5)  Úř. věst. L 18, 22.1.2000, s. 1.

      (6)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (Úř. věst. L 232, 29.8.2002, s. 1).

      (7)  Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES ze dne 18. prosince 2006 o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) (Úř. věst. L 412, 30.12.2006, s. 1).

      (8)  http://www.euro.who.int/Document/E88086.pdf

      (9)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES ze dne 23. září 2002, kterým se přijímá akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003–2008) (Úř. věst. L 271, 9.10.2002, s. 1).


Důležité právní upozornění

|

52006SC0110

Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2005-2008  /* SEK/2006/0110 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 1.2.2006SEK(2006) 110 v konečném zněníDoporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2005 – 2008(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislostiPakt o stabilitě a růstu, který vstoupil v platnost dne 1. července 1998, je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst napomáhající rozvoji zaměstnanosti. Poprvé byl pakt pozměněn v roce 2005. Tato reforma na jedné straně potvrdila, že pakt je užitečný v upevňování fiskální disciplíny, ale na druhé straně usiluje o posílení jeho účinnosti a hospodářských základů a současně o zajištění dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí.Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], které je součástí paktu, ukládá členským státům, aby předkládaly Radě a Komisi stabilizační nebo konvergenční programy jakož i jejich každoroční aktualizace (členské státy, které již přijaly jednotnou měnu, předkládají (aktualizované) stabilizační programy a členské státy, které jednotnou měnu dosud nepřijaly, předkládají (aktualizované) konvergenční programy). První konvergenční program Lotyšska byl předložen v květnu 2004. V souladu s nařízením vydala Rada na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem dne 5. července 2004 své stanovisko. Stejný postup použije Komise pro hodnocení aktualizovaných stabilizačních a konvergenčních programů, výše uvedený výbor pro jejich kontrolu a Rada pro jejich případné přezkoumání.Členské státy musí v těchto programech upřesnit svůj střednědobý cíl ohledně stavu rozpočtu a stanovit politická opatření vedoucí k jeho dosažení a udržení, včetně hospodářských předpokladů. V návaznosti na reformu paktu je třeba rozlišovat střednědobý cíl jednotlivých členských států s ohledem na hospodářskou a rozpočtovou různorodost v Unii i s ohledem na fiskální riziko udržitelnosti. Reforma rovněž předpokládá symetričtější přístup k fiskální politice v průběhu hospodářského cyklu prostřednictvím přísnější rozpočtové kázně v hospodářsky příznivých obdobích, přičemž v případě dočasné odchylky od střednědobého cíle nebo v případě změny cesty vedoucí k tomuto cíli je zapotřebí zohlednit „významné strukturální reformy“ s ověřitelným dopadem na dlouhodobou udržitelnost.S přihlédnutím k prognóze útvarů Komise z podzimu roku 2005, ke kodexu chování[2], k všeobecně dohodnuté metodice odhadování potenciálního výstupu a cyklicky očištěných sald a k hlavním směrům hospodářské politiky obsaženým v integrovaných pokynech na období 2005–2008, Komise posoudila nedávno předloženou aktualizaci konvergenčního programu Švédska a na základě svého níže uvedeného hodnocení přijala doporučení ke stanovisku Rady k tomuto programu.Hodnocení1.  Třetí aktualizovaný konvergenční program Lotyšska byl Komisi zaslán dne 30. listopadu a zahrnuje období let 2005 až 2008. Program zhruba dodržuje modelovou strukturu pro stabilizační a konvergenční programy uvedené v novém kodexu chování. Program vykazuje nedostatky u nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (chybí zejména údaje ohledně pracovní výkonnosti a odpracovaných hodin).2.  V uplynulém desetiletí se v Lotyšsku reálný roční růst HDP pohyboval v průměru přes 6 % a zaznamenal působivé oživení narušeného hospodářství po přechodném období. Očekává se, že reálný HDP v roce 2005 konečně překročí míru z doby před rokem 1991. Tento růst výkonnosti se vyznačoval silným růstem produktivity a v poslední době i růstem zaměstnanosti. Vzrostly však případy přehřátí způsobeného vývojem vnější nerovnováhy, inflace a expanze úvěrů. Vysoké vnější nerovnováhy způsobily, že je Lotyšsko závislé na přílivu kapitálu a zvýšil se poměr zahraničního dluhu vůči HDP. Aktualizace programu předpokládá, že reálný růst HDP se z 8,4 % v roce 2005 sníží na 7,5 % v roce 2006 a bude následovat další mírné snížení na 7,0 % v roce 2007 i 2008. Očekává se, že soukromá spotřeba a investice budou nadále hlavní hnací silou růstu a výsledek vývoje čistého vývozu bude poměrně příznivý. Celkově se předpokládaný růst HDP jeví v porovnání s podzimní prognózou útvarů Komise (do roku 2007) a s výpočty potenciálního růstu jako přijatelný. Na základě výpočtů provedených podle společně dohodnuté metodiky na základě údajů v aktualizovaném programu by měl potenciální růst HDP zůstat poměrně vysoký, ve střednědobém horizontu však bude mít klesající tendenci a od roku 2007 bude vykazovat negativní mezeru výstupu. Výpočty potenciálního růstu (a tudíž i mezera výstupu) však musí být v případě zemí, které prochází procesem rychlého přiblížení se úrovním EU, vykládány opatrně. Předpoklad uvedený v programu ohledně inflace HISC (která se rychle snižuje z 6,9 % v roce 2005, což je v porovnání s ostatními členskými státy nejvyšší hodnota, na 3.5 % v roce 2008) a schodku běžného účtu (který se sníží z 13,0 % HDP v roce 2004 na 8,0 % v roce 2008) se jeví jako optimistický, a to především v porovnání s podzimní prognózou útvarů Komise. Makroekonomický scénář celkově uvádí nezanedbatelná rizika, jimž by měla být v souvislosti s konvergenčním procesem věnována pozornost.3.  Dne 2. května 2005 lotyšská měna lat přistoupila do ERM II (mechanismu směnných kurzů) a od té doby zůstává podle lotyšských orgánů ve standardním fluktuačním pásmu plus 1 % nebo mínus 1 % vůči centrálnímu kurzu. Rozpětí tříměsíčních kurzů mezi laty a eurem v průběhu roku významně klesla ze 100 bazických bodů na začátku ledna na přibližně 40 bazických bodů ke konci listopadu. Rozpětí finančního trhu se ke konci prosince výrazně zvýšila; pravděpodobně k tomu došlo v důsledku faktorů dočasné likvidity, které souvisely se zvýšením míry rezerv s účinností od 24. prosince 2005 z 6 na 8 %. Rozpětí vlastních dluhopisů vůči limitům eurozóny byla téměř po celý rok 2005 nízká, přibližně 50 bazických bodů.4.  Rada ve svém stanovisku ze dne 8. března 2005 podpořila rozpočtovou strategii předloženou v předcházející aktualizaci konvergenčního programu na období 2004 – 2007. Rada, přestože neformulovala žádné politické výzvy, byla toho názoru, že posouzení příslušné fiskální situace závisí na přispění k poptávkovému tlaku v ekonomice, které bude potřebné pro konsolidaci snižování inflace z její současné maximální hodnoty. Co se týče provádění rozpočtu v roce 2005, uváděla prognóza útvarů Komise z podzimu 2005 celkový schodek veřejných financí ve výši 1,2 % HDP (což vycházelo z růstu HDP ve výši 9,1 %), zatímco cíl stanovený v předchozí aktualizaci konvergenčního programu představoval 1,6 % HDP (za předpokladu růstu HDP ve výši 6,7 %). Stávající údaje o čerpání prostředků z veřejných financí založené na peněžních transakcích dokládá, že výsledek bude dokonce lepší. Výsledný schodek za rok 2005 bude tedy velmi pravděpodobně nižší, než je předpoklad ve stávající aktualizaci, který uvádí celkový schodek veřejných financí za rok 2005 ve výši 1,5 % HDP (což vycházelo z růstu reálného HDP ve výši 8,4 %).5.  Tato aktualizace na základě velmi opatrného dohadu výsledného schodku veřejných financí za rok 2005 směřuje k mírnému snížení schodku v dalším průběhu programového období. Aktualizace předpokládá, že schodek zůstane v roce 2006 na úrovni 1,5 %, v roce 2007 se sníží na 1,4 % a v posledním roce programu, tj. v roce 2008, na 1,3 %. Očekává se, že se míra příjmů i výdajů vůči HDP v průběhu programového období zvýší (o 2 procentní body). Očekává se, že nejvíce vzrostou veřejné investice a samostatně nespecifikované „jiné výdaje“ a nejvíce se sníží sociální transfery, s výjimkou naturálních sociálních transferů. Odhaduje se, že se během stejného období primární saldo sníží o 0,1 procentního bodu. Aktualizace z listopadu 2005 obecně potvrzuje úpravy předpokládané předchozí aktualizací, co se týče jejich skromného rozsahu i načasování, a to i přes podstatně odvážnější makroekonomický scénář uvedený ve stávající aktualizaci.6.  Na základě výpočtů základních ukazatelů programu provedených útvary Komise podle společně dohodnuté metodiky se během období, na které se program vztahuje, předpokládá pouze mírné zlepšení strukturálního salda, tj. cyklicky očištěného rozpočtového salda bez jednorázových a jiných prozatímních opatření (o 0,75 procentního bodu HDP). Plánované fiskální úsilí se koncentruje do závěru období a do let, kdy se předpokládá záporná mezera výstupu. Aktualizovaný program označuje střednědobý cíl stavu rozpočtu ve smyslu Paktu o stabilitě a růstu na úrovni strukturálního salda ve výši „kolem 1% HDP” a jeho dosažení předpokládá v posledním roce programového období. Jelikož je střednědobý cíl programu náročnější než minimální orientační cíl (odhadovaný schodek kolem 2 % HDP), jeho dosažením by měl být splněn cíl v podobě zajištění bezpečné rezervy proti výskytu nadměrného schodku. Střednědobý cíl programu lze považovat za odpovídající, protože přiměřeně odráží dlouhodobou zadluženost a průměrný potenciální růst produkce. Náročnější střednědobé cíle by však s ohledem na výše uvedená rizika hrozící udržitelné hospodářské konvergenci byly vhodnější.7.  Rozpočtový výsledek by mohl být mnohem horší, než předpokládá program. Dosavadní obezřetné plánování rozpočtu na druhou stranu naznačuje, že výsledky by mohly být lepší než plánované (jak tomu bylo v roce 2004 a jak útvary Komise předpokládají i pro rok 2005). Především očekávaný růst i předpokládaná daňová elasticita, na nichž je rozpočet založen, byly doposud nízké. Rozpočtové výdaje nebyly navíc vždy plně vyčerpány, zejména kvůli zpoždění při realizaci projektů spolufinancovaných z finančních prostředků EU. Na druhou stranu se zdá, že daňová elasticita uvedená ve stávající aktualizaci je vysoká. Program navíc odkazuje na několik (navrhovaných) opatření sociální politiky, která by mohla mít za následek zvýšení výdajů, i když program očekává, že míra těchto výdajů poklesne.8.  Vzhledem k tomuto hodnocení rizik se zdá, že rozpočtová strategie uvedená v programu je dostačující pro dosažení ze strukturálního hlediska téměř vyrovnaného stavu rozpočtu, které lze podle paktu považovat do konce programového období za přiměřené. Výsledek za rok 2005 bude rovněž na základě tohoto hodnocení podstatně lepší, než předpokládal program, a pravděpodobně se přiblíží střednědobým cílům; rozpočtový cíl pro rok 2006 by tedy mohl vycházet ze střednědobých cílů a předpokládat zvýšení HDP v roce 2006 i v roce 2007 o 0,5 %. Pokud se navíc potvrdí lepší výsledek za rok 2005 a cíl pro rok 2006 zůstane zachován, mohou nastat obavy, že přístup k rozpočtu by pak v roce 2006 byl expanzivní a nevyhovující, a to i za předpokladu, že období 2005 – 2006 by bylo možné označit za „hospodářsky příznivé“. Pokud jde o eurozónu a členské státy ERM II, Pakt o stabilitě a růstu vyžaduje roční zlepšení strukturálního salda minimálně o 0,5 % HDP (jako orientační cíl), které se v hospodářsky příznivém období upravuje směrem nahoru. Zdá se, že by byly vhodné zásadnější strukturální změny oproti plánu, které by zajistily proces stabilní makroekonomické konvergence.9.  Podle Paktu o stabilitě a růstu by se při definování úprav střednědobých cílů programu nebo při umožnění dočasné odchylky od těchto cílů měly zohlednit „významné strukturální reformy“ s ověřitelným dopadem na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Program uvádí, že probíhající důchodová reforma a především zavádění druhého pilíře v porovnání s úrovní v roce 2004 postupně sníží příspěvky na sociální zabezpečení v rámci celkového salda veřejných financí. Program odhaduje čisté náklady na důchodovou reformu v roce 2005 ve výši 0,25 % HDP, které se postupně zvýší až na 1,25 % HDP v roce 2008. To by mohlo umožnit dočasnou odchylku od roční nápravy schodku veřejných financí ve výši 0,5 % HDP uvedenou v rámci střednědobých cílů programu, protože strukturální reforma, z níž tato odchylka vychází, je v programu detailně popsána a má významný přínos pro dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Navíc se zdá, že je soulad s rozpočtovými požadavky Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu zajištěn, pokud jde o stanovení bezpečného rozpětí pro překročení referenční hodnoty schodku ve výši 3% HDP v průběhu všech let programu. Výše uvedený návrh ohledně vyššího tempa úprav střednědobých cílů programu oproti těm, které jsou v něm uvedeny, se však zdá být proveditelný za předpokladu, že odhadované náklady na důchodovou reformu jsou v prvních letech programového období skromné.10.  Míra zadlužení se odhaduje v roce 2005 na 14,9% HDP, což je značně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou Smlouvou. Předpokládá se, že se během programového období míra zadlužení mírně sníží na 14,7 % HDP v roce 2008, přičemž účinky schodku značně ztlumí vysoký nominální růst HDP.11.  Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, zdá se, že Lotyšsku hrozí jen malé riziko vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnutí obyvatelstva. Odhaduje se, že stávající velmi nízká úroveň hrubé zadluženosti bude nadále pod 60 % referenční hodnotou a že tak zůstane po celé programové období 2005 – 2050. Lotyšská důchodová reforma zahájená v roce 1996 významně připívá k omezení důsledků stárnutí populace na rozpočet.12.  Plánovaná opatření v oblasti veřejných financí jsou ve velké míře v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005 – 2008. Konvergenční program uvádí zejména opatření, která mají podpořit tvorbu pracovních míst a růst prostřednictvím změn ve struktuře příjmů a výdajů (zejména přenesením daňové zátěže z přímých do nepřímých daní a snížením transferů) a dále označením veřejných investic za prioritní položku výdajů. Zatím však nebyla dostatečně zvážena potenciální úloha přístupu k rozpočtu při dosahování klíčových cílů, zejména při snižování inflace a boji proti vnější nerovnováze.13.  Vnitrostátní program reforem Lotyšska předložený dne 21. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost jako hlavní úkol uvádí zajištění makroekonomické stability, což bude mít na veřejné finance, a v tomto směru přisuzuje hlavní úlohu posílení fiskální disciplíny a procesu plánování rozpočtu. Dopady v programu reforem uvedeného omezeného počtu konkrétních reformních opatření na rozpočet se promítají do rozpočtových prognóz konvergenčního programu. Opatření v oblasti veřejných financí, která předpokládá konvergenční program, jsou v souladu s kroky plánovanými v rámci vnitrostátního programu reforem. Jak bylo výše uvedeno, konvergenční program stanoví opatření, která směřují k podpoře růstu a zaměstnanosti prostřednictvím změn ve struktuře příjmů a výdajů (zejména přenesením daňové zátěže z přímých do nepřímých daní a snížením transferů) a prostřednictvím označení veřejných investic za prioritní položku výdajů.S ohledem na toto hodnocení a s ohledem na potřebu zajistit udržitelnou konvergenci, včetně snížení vnější nerovnováhy a boje proti inflaci, by bylo žádoucí, aby Lotyšsko zvážilo dosažení stavu rozpočtu, který je v porovnání se současným plánem ambicióznější; jedná se zejména o dosažení střednědobých cílů stanovených v programu, jejich plnění během programového období a vyvarování se procyklické fiskální politiky v „hospodářsky příznivém období“.Doporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Lotyšska na období 2005 – 2008RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[3], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na doporučení Komise,po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,VYDALA TOTO STANOVISKO:14.  [Dne 14. února 2006] Rada přezkoumala aktualizovaný konvergenční program Lotyšska, který zahrnuje období 2005 až 2008.15.  V posledním desetiletí Lotyšsko vykazovalo roční reálný růst HDP v průměru 6 %. Tento růst výkonnosti se vyznačoval silným růstem produktivity a v poslední době i růstem zaměstnanosti. Vysoké vnější nerovnováhy však způsobily, že je Lotyšsko závislé na přílivu kapitálu a zvýšil se poměr zahraničního dluhu vůči HDP. Inflace se od poloviny roku 2003 zvýšila a od té doby zůstává nad 6 %, což oslabuje vnější konkurenceschopnost hospodářství a představuje hrozbu pro růst. Makroekonomický scénář, z něhož tento program vychází, předpokládá, že reálný růst HDP klesne z úrovně 8,4% v roce 2005 na průměrně 7,2% do konce programového období. Na základě posouzení údajů, které jsou v současné době k dispozici, se scénář zdá být založen na přijatelných předpokladech růstu. V programu odhadovaná inflace a schodek běžného účtu se jeví jako poměrně nízké.16.  Program do značné míry dodržuje modelovou strukturu pro stabilizační a konvergenční programy uvedenou v novém kodexu chování[4].17.  Tato aktualizace odhaduje, že celkový schodek veřejných financí v roce 2005 dosáhne 1,5 % HDP, za předpokladu růstu HDP ve výši 8,4 %. Představuje to jen o něco nižší schodek a podstatně lepší růst výkonnosti, než předpokládal předcházející program (schodek ve výši 1,6 % HDP a růst ve výši 6,7 %). Podzimní prognóza útvarů Komise předpokládala schodek ve výši 1,2 % HDP při růstu HDP ve výši 9,1 %. Stávající údaje ohledně čerpání rozpočtu na základě peněžních transakcí dokládají, že bude výsledek dokonce lepší, než uváděla aktualizace a podzimní prognóza útvarů Komise.18.  Stanovisko Rady týkající se předchozí aktualizace přijaté dne 8. března 2005 neobsahovalo žádné politické výzvy. Uvádělo však, že hodnocení konsolidace a přiměřenosti stavu veřejných financí je podmíněno příznivým vývojem vnějšího salda, poptávkovým tlakem v ekonomice a snižováním inflace z její současné maximální hodnoty.19.  Aktualizace programu směřuje ke skromnému snížení celkového schodku veřejných financí. Aktualizace předpokládá celkový schodek veřejných financí v roce 2005 a 2006 ve výši 1,5 %, v roce 2007 ve výši 1,4 % a v roce 2008, tj. v posledním roce programového období, ve výši 1,3%. Primární saldo se během stejného období pravděpodobně sníží o 0,1 procentního bodu. Očekává se, že se míra příjmů i výdajů vůči HDP v průběhu programového období zvýší (o 2,1 procentního bodu u příjmů a o 1,9 procentního bodu u výdajů). Nejvíce vzrostou veřejné investice a samostatně nespecifikované „jiné výdaje“ (z 2,3 % HDP v roce 2005 na 3,3 % HDP v roce 2008 v případě veřejných investice a z 12,3 % HDP na 13,8 % HDP v roce 2008 u jiných výdajů) a nejvíce se sníží sociální transfery, s výjimkou naturálních sociálních transferů (z 9,3 % HDP v roce 2005 na 8,9 % HDP v roce 2008). Ve srovnání s předchozí aktualizací potvrzuje aktualizace z listopadu 2005 zhruba plánované změny, třebaže předpoklad růstu je mnohem odvážnější.20.  Na základě výpočtů základních ukazatelů programu provedených útvary Komise podle společně dohodnuté metodiky se během období, na které se program vztahuje, předpokládá pouze mírné zlepšení strukturálního salda, tj. cyklicky očištěného rozpočtového salda bez jednorázových a jiných prozatímních opatření (o 0,75 procentního bodu HDP). Plánované fiskální úsilí se koncentruje do závěru období a do let, kdy se předpokládá záporná mezera výstupu. Aktualizovaný program označuje střednědobý cíl stavu rozpočtu ve smyslu Paktu o stabilitě a růstu na úrovni strukturálního salda ve výši „kolem 1% HDP” a jeho dosažení předpokládá v posledním roce programového období. Jelikož je střednědobý cíl programu náročnější než minimální orientační cíl (odhadovaný schodek kolem 2% HDP), jeho dosažením by měl být splněn cíl v podobě zajištění bezpečné rezervy proti výskytu nadměrného schodku. Střednědobý cíl programu by mohl být považován za odpovídající, protože přiměřeně odráží dlouhodobou zadluženost a průměrný potenciální růst produkce. Náročnější střednědobé cíle by však s ohledem na výše uvedená rizika hrozící udržitelné hospodářské konvergenci byly vhodnější.21.  Rozpočtový výsledek by mohl být horší, než předpokládá program. Ačkoli se předpoklady růstu a očekávaná daňová elasticita vyplývající z předchozích rozpočtů většinou ukázaly jako opatrné, není to již případ daňové elasticity v rámci tohoto programu, protože ta se jeví jako příznivá. Program navíc uvádí několik (navrhovaných) opatření v oblasti sociální politiky, která by v souladu s předpoklady tyto výdaje zvýšila, nikoli snížila.22.  Vzhledem k tomuto hodnocení rizik se zdá, že přístup k rozpočtu uvedený v programu je dostačující pro dosažení ze strukturálního hlediska téměř vyrovnaného stavu rozpočtu, které lze podle paktu považovat do konce programového období za přiměřené. Jak bylo uvedeno výše, byla by rovněž žádoucí strategie, která je oproti programu ambicióznější. Způsob nápravy, pokud jde o střednědobý cíl stanovený programem, neodpovídá Paktu o stabilitě a růstu, který stanoví limit ročního zlepšení strukturálního salda v eurozóně a v členských státech ERM II (mechanismus směnných kursů) na 0,5 % HDP a zároveň stanoví, že by náprava měla být větší v hospodářsky příznivém období. Možné zhoršení strukturálního salda v roce 2006, které by vyplynulo z plnění cíle stanoveného pro rok 2006 v případě, že výsledek roku 2005 je výrazně lepší, než se očekávalo, by především odpovídalo značnému fiskálnímu uvolňování v souvislosti v pokračujícím vysokým poptávkovým tlakem a příslušnými riziky stability.23.  Podle Paktu o stabilitě a růstu by se při definování úprav střednědobých cílů programu nebo při umožnění dočasné odchylky od těchto cílů měly zohlednit „významné strukturální reformy“ s ověřitelným dopadem na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Program uvádí, že probíhající důchodová reforma a především zavádění druhého pilíře v porovnání s úrovní v roce 2004 postupně sníží příspěvky na sociální zabezpečení v rámci celkového salda veřejných financí. Program odhaduje čisté náklady na důchodovou reformu v roce 2005 ve výši 0,25 % HDP, které se postupně zvýší až na 1,25 % HDP v roce 2008. To by mohlo umožnit dočasnou odchylku od roční nápravy schodku veřejných financí ve výši 0,5 % HDP uvedenou v rámci střednědobých cílů programu, protože strukturální reforma, z níž tato odchylka vychází, je v programu detailně popsána a má významný přínos pro dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Navíc se zdá, že je soulad s rozpočtovými požadavky Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu zajištěn, pokud jde o stanovení bezpečného rozpětí pro překročení referenční hodnoty schodku ve výši 3% HDP v průběhu všech let programu. Výše uvedený návrh ohledně vyššího tempa úprav střednědobých cílů programu oproti těm, které jsou v něm uvedeny, se však zdá být proveditelný za předpokladu, že odhadované náklady na důchodovou reformu jsou prvních letech programového období skromné.24.  Míra zadlužení se odhaduje v roce 2005 na 14,9% HDP, což je značně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou Smlouvou. Předpokládá se, že se během programového období míra zadlužení mírně sníží na 14,7 % HDP v roce 2008, přičemž účinky přetrvávajícího schodku značně ztlumí vysoký nominální růst HDP.25.  Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, zdá se, že Lotyšsku hrozí jen malé riziko vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnutí obyvatelstva[5]. Odhaduje se, že stávající velmi nízká úroveň hrubé zadluženosti bude nadále pod 60 % referenční hodnotou a že tak zůstane po celé programové období 2005 – 2050. Lotyšsko provádí důchodovou reformu zahájenou v roce 1996, která významně připívá k omezení důsledků stárnutí populace na rozpočet.26.  Plánovaná opatření v oblasti veřejných financí jsou ve velké míře v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005 – 2008. Konvergenční program uvádí zejména opatření, která mají podpořit tvorbu pracovních míst a růst prostřednictvím změn ve struktuře příjmů a výdajů (zejména přenesením daňové zátěže z přímých do nepřímých daní a snížením transferů) a dále označením veřejných investic za prioritní položku výdajů. Je však třeba soustředit větší pozornost na plnění klíčových cílů, jako například snižování inflace, boj proti vnější nerovnováze a zvyšování míry činnosti podporováním přístupného pracovního trhu.27.  Vnitrostátní program reforem Lotyšska předložený dne 21. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost jako hlavní úkol uvádí zajištění makroekonomické stability, což bude mít dopad na veřejné finance, a v tomto směru přisuzuje hlavní úlohu posílení fiskální disciplíny a procesu plánování rozpočtu. Dopady v programu reforem uvedeného omezeného počtu konkrétních reformních opatření na rozpočet se promítají do rozpočtových prognóz konvergenčního programu. Opatření v oblasti veřejných financí, která předpokládá konvergenční program, jsou v souladu s kroky plánovanými v rámci vnitrostátního programu reforem. Jak bylo výše uvedeno, konvergenční program stanoví opatření, která směřují k podpoře růstu a zaměstnanosti prostřednictvím změn ve struktuře příjmů a výdajů (zejména přenesením daňové zátěže z přímých do nepřímých daní a snížením transferů) a prostřednictvím označení veřejných investic za prioritní položku výdajů.S ohledem na toto hodnocení a s ohledem na potřebu zajistit udržitelnou konvergenci, včetně snížení vnější nerovnováhy a boje proti inflaci, dospěla Rada k závěru, že by bylo žádoucí, aby Lotyšsko zvážilo dosažení stavu rozpočtu, který je v porovnání se současným plánem ambicióznější; jedná se zejména o dosažení střednědobých cílů stanovených v programu, jejich plnění během programového období a vyvarování se procyklické fiskální politiky v „hospodářsky příznivém období“.Srovnání základních makroekonomických a rozpočtových předpovědí2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reálný HDP (změna v %) | KP list. 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |KOM list. 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | neuv. |KP pros. 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | neuv. |Inflace HISC (%) | KP list. 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |KOM list. 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | neuv. |KP pros. 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | neuv. |Mezera výstupu (% potenciálního HDP) | KP list. 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |KOM list. 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | neuv. |KP pros. 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | neuv. |Celkové saldo veřejných financí1 (v % HDP) | KP list. 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |KOM list. 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | neuv. |KP pros. 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | neuv. |Primární saldo (v % HDP) | KP list. 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |KOM list. 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | neuv. |KP pros. 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | neuv. |Cyklicky očištěné saldo = strukturální saldo2 (v % HDP) | KP list. 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |KOM list. 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | neuv. |KP pros. 2004 | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. |Hrubý státní dluh (v % HDP) | KP list. 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |KOM list. 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | neuv. |KP pros. 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | neuv. |Pozn.: 1 Ve schodku jsou zahrnuty čisté náklady na probíhající důchodovou reformu (zavedení druhého pilíře). Odhadované náklady představují 0,27% HDP v roce 2005, 0,37% HDP v roce 2006, 0,62% HDP v roce 2007 a 1.32% HDP v roce 2008. 2 Cyklicky očištěné saldo (stejně jako v předchozích řádcích) bez jednorázových a jiných prozatímních opatření. Každoroční zlepšování cyklicky očištěného salda předpokládané v programu, které by napravovalo dopad postupného provádění důchodové reformy, by v roce 2006 představovalo 0,2 %, v roce 2007 0,6 % a v roce 2008 1,0 %, což je v průměru 0,6 % v období 2006 – 2008. Vzhledem k tomu, že v programu nejsou uvedena jiná jednorázová a prozatímní opatření, jsou cyklicky očištěné saldo a strukturální saldo totožné. 3 Výpočty útvarů Komise vycházející z informací obsažených v programu. 4 Prognóza útvarů Komise neuvádí žádná jednorázová a jiná prozatímní opatření. 5 Na základě odhadovaného potenciálního růstu v jednotlivých letech období 2004 – 2007 ve výši 7,9%, 8,3% a 8,3 % a 8,2%. Zdroj: Konvergenční program (KP); hospodářská prognóza útvarů Komise z podzimu 2005 (KOM); výpočty útvarů Komise. |[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty uvedené v tomto textu lze nalézt na této internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Stanovisko Hospodářského a finančního výboru o „Upřesnění provádění Paktu o stabilitě a růstu a pokynů k formě a obsahu stabilizačních a konvergenčních programů“, které podpořila Rada ve složení ECOFIN dne 11. října 2005.[3] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty vztahující se k tomuto textu lze nalézt na této internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Program vykazuje nedostatky u nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (chybí zejména údaje ohledně pracovní výkonnosti a odpracovaných hodin).[5] Podrobnosti o dlouhodobé udržitelnosti se nacházejí v technickém hodnocení programu, jež vypracovaly útvary Komise (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


Důležité právní upozornění

|

52006SC0027

Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2005-2008  /* SEK/2006/0027 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.1.2006SEK(2006) 27 v konečném zněníDoporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2005–2008(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislostiPakt o stabilitě a růstu, který vstoupil v platnost dne 1. července 1998, je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku k posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst. Poprvé byl pakt pozměněn v roce 2005. Tato reforma na jedné straně potvrdila, že pakt je užitečný v upevňování fiskální disciplíny, ale na druhé straně usiluje o posílení jeho účinnosti a hospodářských základů a současně o zajištění dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí.Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], které je součástí paktu, ukládá členským státům, aby předkládaly Radě a Komisi stabilizační nebo konvergenční programy jakož i jejich každoroční aktualizace (členské státy, které již přijaly jednotnou měnu, předkládají (aktualizované) stabilizační programy a členské státy, které jednotnou měnu dosud nepřijaly, předkládají konvergenční programy). První konvergenční program Švédska byl předložen v prosinci 1998. V souladu s nařízením vydala Rada na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem dne 8. února 1999 své stanovisko. Stejný postup použije Komise pro hodnocení aktualizovaných stabilizačních a konvergenčních programů, výše uvedený výbor pro jejich kontrolu a Rada pro jejich případné přezkoumání.Členské státy musí v těchto programech upřesnit svůj střednědobý cíl ohledně stavu rozpočtu a stanovit politická opatření vedoucí k jeho dosažení a udržení, včetně hospodářských předpokladů. V návaznosti na reformu paktu je třeba rozlišovat střednědobý cíl jednotlivých členských států s ohledem na hospodářskou a rozpočtovou různorodost v Unii i s ohledem na fiskální riziko udržitelnosti. Reforma rovněž předpokládá symetričtější přístup k fiskální politice v průběhu ekonomického cyklu prostřednictvím přísnější rozpočtové kázně v hospodářsky příznivých obdobích, přičemž v případě dočasné odchylky od střednědobého cíle nebo v případě změny cesty vedoucí k tomuto cíli je zapotřebí zohlednit „významné strukturální reformy“ s ověřitelným dopadem na dlouhodobou udržitelnost.S přihlédnutím k prognóze útvarů Komise z podzimu roku 2005, ke kodexu chování[2], k všeobecně dohodnuté metodice odhadování potenciálního výstupu a cyklicky očištěných sald a k hlavním směrům hospodářské politiky obsaženým v integrovaných pokynech na období 2005–2008, Komise posoudila nedávno předloženou aktualizaci konvergenčního programu Švédska a na základě svého níže uvedeného hodnocení přijala doporučení ke stanovisku Rady k tomuto programu.Hodnocení1.  Šestý aktualizovaný konvergenční program Švédska byl zaslán Komisi dne 24. listopadu a zahrnuje období 2005 až 2008. Základem programu je návrh zákona o rozpočtu na rok 2006 přijatý parlamentem dne 16. prosince 2005. Program zhruba dodržuje modelovou strukturu pro stabilizační a konvergenční programy uvedou v novém kodexu chování. Vykazuje však nedostatky u povinných a nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (chybí zejména náhrady zaměstnancům). Švédský program výslovně neuvádí střednědobý cíl stavu rozpočtu, jak vyžaduje kodex chování.2.  V posledním desetiletí se reálný roční růst HDP ve Švédsku pohyboval v průměru mírně pod 3 %. Tento růst výkonnosti se vyznačoval silným růstem produktivity a příznivým vývojem čistého vývozu. V několika posledních letech byl však růst zaměstnanosti slabý a míra zaměstnanosti se při narůstající nezaměstnanosti snižovala. Vývoj inflace zůstal na spodní hranici stanovené švédskou centrální bankou (Riksbank), tj. 2 % plus minus jeden procentní bod. Podle předpovědi v aktualizovaném programu by měl reálný růst HDP dosáhnout v roce 2005 2,4 %, v roce 2006 3,1 %, v roce 2007 2,80 % a v roce 2008 2,3 %. V nadcházejících letech se očekává obnovení růstu zaměstnanosti. Makroekonomický scénář, z něhož tato aktualizace vychází, se celkově jeví jako hodnověrný a je víceméně v souladu s hodnocením útvarů Komise, včetně prognózy z podzimu roku 2005. Na základě výpočtů provedených podle společně dohodnuté metodiky na základě údajů v aktualizovaném programu by měl potenciální růst HDP zůstat poměrně vysoký, ve střednědobém horizontu však bude mít klesající tendenci. V roce 2005 má hospodářství k dispozici pouze malé množství volných zdrojů, avšak již v roce 2006 se mezera výstupu uzavře. Očekává se, že inflační tlaky zůstanou utlumeny a po dobu trvání programu se postupně přiblíží 2% cílové úrovni švédské centrální banky (Riksbank). Předpovědi míry inflace uvedené v programu se jeví reálně.3.  Švédská koruna byla vůči euru v letech 2003 a 2004 poměrně stabilní, v poslední době však navzdory švédskému stabilnímu makroekonomickému prostředí, výhledu solidního růstu a přebytkům běžného účtu znehodnocovala, což bylo patrně způsobeno poměrně nízkými reposazbami. Výnosový diferenciál mezi dlouhodobými státními dluhopisy ve Švédsku a v eurozóně, který se na počátku roku 2004 pohyboval na úrovni 50 bazických bodů, klesl téměř na nulu.4.  Ve svém stanovisku ze dne 18. ledna 2005 Rada podpořila rozpočtovou strategii představenou v roce 2004 v aktualizaci konvergenčního programu Švédska. Pokud jde o plnění rozpočtu v roce 2005, vycházelo se v aktualizovaném programu z roku 2004 na rok 2005 z přebytku veřejných financí ve výši 0,6 % HDP, současná aktualizace však i přes snížení růstu v roce 2005 předpokládá přebytek ve výši 1,6 %. Příjmy byly celkově vyšší, než se očekávalo, což je částečně vysvětlováno jednorázovými daněmi z příjmů právnických osob, ale také omezováním výdajů.5.  Rozpočtový rámec je ve Švédsku zaměřen na udržení zdravých veřejných financí při plné zaměstnanosti a udržitelném růstu. Za tímto účelem rozpočtový rámec zahrnuje cíl přebytkového salda veřejných financí v průměru 2 % HDP v průběhu cyklu, víceleté nominální výdajové stropy centrální vlády a požadavek vyrovnaného rozpočtu místních správ. Tato aktualizace předpokládá přebytek veřejných financí ve výši 1,6 % v roce 2005, 0,9 % v roce 2006, 1,2 % v roce 2007 a 1,7 % v závěrečném roce 2008. Míra výdajů a příjmů se bude v průběhu období výhledu postupně snižovat. Předpokládá se, že k poklesu podílu příjmů dojde již na začátku programového období, ke snižování výdajů má však dojít spíše až ke konci tohoto období. Očekává se, že důchodový systém a subsektor místní správy vykáží stabilní přebytky, schodek centrální vlády však povede ke změnám stavu veřejných financí. V současné době až do jara roku 2007 Švédsko využívá přechodného období k provedení rozhodnutí Eurostatu z března roku 2004 o klasifikaci penzijních fondů druhého pilíře. Účinek provádění tohoto rozhodnutí na saldo věřených financí by vedl ke snížení HDP o přibližně 1 % ročně. Ve srovnání s předchozím programem nová aktualizace víceméně potvrzuje plánované úpravy na základě poněkud příznivějšího makroekonomického scénáře.6.  Podle výpočtů útvarů Komise provedených na základě programu a na základě společně dohodnuté metody se odhaduje, že cyklicky očištěné rozpočtové saldo bez jednorázových opatření klesne z 1,75 % HDP v roce 2005 na přibližně na 1 % HDP v roce 2006. Fiskální expanze plánovaná na rok 2006 tak bude probíhat v období, kdy se mezera výstupu bude uzavírat a cyklické podmínky zlepšovat. Cyklicky očištěné rozpočtové saldo se v letech 2007–2008 postupně zlepší na 1,5–2 %.7.  Program předpokládá cíl vnitrostátního přebytkového salda během cyklu v průměru ve výši 2 % jako střednědobou referenční hodnotu aktualizované strategie. Tato hodnota je také základem švédského národního rozpočtového rámce. Z tohoto důvodu lze 2 % HDP považovat za střednědobý cíl programu.8.  Jelikož je střednědobý cíl uvedený v programu náročnější než minimální orientační cíl (schodek se odhaduje přibližně na 0,5 % HDP), měl by být jeho dosažením splněn cíl zajištění bezpečné rezervy proti nadměrnému schodku. Pokud jde o přiměřenost, je střednědobý cíl programu značně náročnější, než předpokládá míra zadlužení a průměrný růst potenciálního produktu. Jeho dosažení však zůstává klíčové pro dlouhodobou udržitelnost.9.  V konečném součtu se zdá, že výkyvy, které by mohly ohrozit rozpočtové výsledky jsou spíše pozitivní. Poslední údaje národních účtů totiž poukazují na skutečnost, že růst v roce 2005 byl vyšší, než program předpokládal. Nejnovější údaje naznačují, že daňové výnosy byly ke konci roku 2005 podstatně vyšší než hodnoty uvedené v aktualizovaném programu. Rozpočtový výsledek by tak mohl být lepší, než program předpokládá.10.  Vzhledem k tomuto posouzení rizika se zdá, že přístup k rozpočtu uvedený v programu je víceméně dostatečný k zajištění střednědobého cíle koncem programového období. Nicméně expanzivní rozpočet pro rok 2006 znamená odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého cíle zhruba o 1 % HDP v roce 2006 a 2007, čímž ohrožuje dosažení střednědobého cíle během programového období. Navíc existují obavy, že silný expanzivní kurz rozpočtu v roce 2006 (se zhoršujícím se cyklicky očištěným rozpočtovým saldem zhoršujícím o téměř 1 procentní bod) nemusí být zcela přiměřený v tom smyslu, aby bylo možné toto období klasifikovat jako „hospodářsky příznivé“. Jak je však uvedeno výše, střednědobý cíl programu je podstatně náročnější než vyžaduje Pakt o stabilitě a růstu. Zejména je v průběhu celého programového období zajištěno dostatečné bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty schodku 3 % HDP při běžných cyklických výkyvech. Toto hodnocení by mělo opodstatnění i při změně klasifikace penzijních fondů z druhého pilíře z roku 2007 mimo účty ústřední vlády, jak požaduje Eurostat. Stav rozpočtu je obecně zdravý a rozpočtová strategie poskytuje příklad souladu fiskální politiky s paktem.11.  Odhaduje se, že podíl hrubého zadlužení HDP bude dále klesat a v roce 2008 dosáhne 46 %. Dluhy pocházejí především ze sektoru centrální vlády – který vykazuje rozpočtové schodky – a přebytek z důchodového systému je investován hlavně do nestátních aktiv, čímž se zpomaluje snižování míry hrubého zadlužení. Míra zadlužení po odečtení finančních aktiv je záporná, což znamená, že sektor centrální vlády vykazuje čistý stav aktiv. Zde se předpokládá zlepšení z -6 % HDP v roce 2004 na téměř -9 % v roce 2008. Tyto předpoklady se jeví jako hodnověrné.12.  Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, zdá se, že Švédsku hrozí vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnoucí obyvatelstvo pouze nízké riziko. Úroveň hrubého zadlužení je nyní hluboko pod 60 % referenční hodnoty a odhaduje se, že zůstane pod referenční hodnotou po většinu programového období. Švédská strategie učinit udržitelnost centrálním bodem rozpočtové politiky a přikládat jí velký význam i při reformě penzijního systému, která zahrnuje omezování výdajů na důchody a akumulaci aktiv, přispívá pozitivně k výhledům pro veřejné finance. Současný příznivý stav rozpočtu pomáhá omezit předpokládaný dopad stárnutí obyvatelstva na rozpočet a plánovaná konsolidace směřující k střednědobému cíli 2 % na konci programového období přispívá ke zlepšení udržitelnosti.13.  Zamýšlená opatření jsou víceméně v souladu s hlavními směry hospodářské politiky pro oblast veřejných financí, včetně integrovaných směrů pro období 2005–2008. I když je střednědobým cílem udržení dostatečně stabilního stavu rozpočtu, může odklonění se od střednědobého cíle v letech 2006–2007 působit procyklicky, a ohrozit tak dosažení střednědobého cíle na konci programového období.14.  Švédský vnitrostátní program reforem předložený dne 21. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost klade velký důraz na udržitelný rozvoj a zdůrazňuje, že dosažení a udržení vysoké účasti na trhu práce a odpracovaných hodin představuje důležité výzvy, které budou mít z dlouhodobého hlediska významný vliv na veřejné finance. Švédský vnitrostátní program reforem zahrnuje rozpočet na rok 2006, z něhož vychází aktualizace programu, což znamená, že oba dokumenty jsou v souladu.15.  Doporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2005–2008RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[3], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na doporučení Komise,po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,VYDALA TOTO STANOVISKO:16.  Dne 24. ledna 2006 Rada přezkoumala aktualizovaný konvergenční program Švédska, který zahrnuje období 2005–2008. Program zhruba dodržuje modelovou strukturu stabilizačních a konvergenčních programů uvedenou v novém kodexu chování. Vykazuje však nedostatky u povinných a nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (chybí zejména náhrady zaměstnancům). Švédský program výslovně neuvádí střednědobý cíl stavu rozpočtu, jak vyžaduje kodex chování.17.  V posledním desetiletí se reálný roční růst HDP ve Švédsku pohyboval v průměru mírně pod 3 %. Tento růst výkonnosti se vyznačoval silným růstem produktivity a příznivým vývojem čistého vývozu. V několika posledních letech byl však růst zaměstnanosti slabý a míra zaměstnanosti se při narůstající nezaměstnanosti snižovala. Makroekonomický scénář, z něhož tento program vychází, předpokládá, že se reálný růst HDP zvýší z 2,4 % v roce 2005 na 3,1 % v roce 2006 a v následujících dvou letech programu dosáhne průměrné hodnoty 2,5 %. V prvních dvou letech programového období předpoklad růstu naznačuje zlepšení cyklických podmínek, u nichž se očekává, že zůstanou víceméně neutrální. Při posouzení podle informací, které jsou v současné době k dispozici, se scénář jeví hodnověrně. Předpovědi míry inflace uvedené v programu se jeví reálně.18.  Ve svém stanovisku ze dne 18. ledna 2005 Rada podpořila rozpočtovou strategii představenou v roce 2004 v aktualizaci konvergenčního programu Švédska. Pokud jde o plnění rozpočtu v roce 2005, v aktualizovaném programu z roku 2004 na rok 2005 se vycházelo z přebytku veřejných financí ve výši 0,6 % HDP, současná aktualizace však i přes snížení růstu v roce 2005 předpokládá přebytek ve výši 1,6 %. Příjmy byly celkově vyšší, než se očekávalo, což je částečně vysvětlováno jednorázovými korporativními daněmi, ale také omezováním výdajů.19.  Rozpočtový rámec je zaměřen na udržení zdravých veřejných financí při plné zaměstnanosti a udržitelném růstu. Za tímto účelem rozpočtový rámec zahrnuje cíl přebytkového salda veřejných financí v průměru 2 % HDP v průběhu cyklu, víceleté nominální výdajové stropy centrální vlády a požadavek vyrovnaného rozpočtu místních správ. Tato aktualizace předpokládá přebytek salda veřejných financí ve výši 1,6 % v roce 2005, 0,9 % v roce 2006, 1,2 % v roce 2007 a 1,7 % v posledním roce 2008. Míra výdajů i příjmů se v průběhu období předpovědi bude postupně snižovat. K poklesu podílu příjmů by mělo díky daňovým škrtům dojít již v roce 2006, avšak s poklesem podílu výdajů se počítá spíše až ke konci programového období, kdy se zároveň předpokládá zlepšení na trhu práce. V porovnání s předchozí aktualizací současná aktualizace obecně potvrzuje podobné plánované daňové úpravy na pozadí příznivějšího makroekonomického scénáře.20.  Program stanoví cíl vnitrostátního přebytkového salda v průměru 2 % během cyklu jako střednědobou referenční hodnotu v aktualizované strategii. Tato hodnota je také základem švédského národního rozpočtového rámce. Proto lze 2 % HDP považovat za střednědobý cíl programu, protože je v souladu se zásadami pro střednědobý cíl uvedený v Paktu o stabilitě a růstu a v kodexu chování. Během programového období se plánuje, že se strukturální saldo vypočítané podle společně dohodnuté metodiky zlepší z 1 % HDP v roce 2006 na přibližně 1,5–2 % HDP v roce 2008.21.  Jelikož je střednědobý cíl uvedený v programu náročnější než minimální orientační cíl (schodek se odhaduje přibližně na 0,5 % HDP), měl by být jeho dosažením splněn cíl zajištění bezpečné rezervy proti nadměrnému schodku. Pokud jde o přiměřenost, je střednědobý cíl programu značně náročnější než předpokládá míra zadlužení a průměrný růst potenciálního produktu. Jeho dosažení však zůstává klíčové pro dlouhodobou udržitelnost.22.  V roce 2005 by mohl být rozpočtový výsledek lepší, než předpokládá program. Zejména poslední údaje o daňových výnosech a čtvrtletní národní účty toto hodnocení podporují.23.  Vzhledem k tomuto posouzení rizik se zdá, že přístup k rozpočtu uvedený v programu je víceméně dostatečný k zajištění střednědobého cíle koncem programového období. Nicméně expanzivní rozpočet pro rok 2006 způsobuje odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého cíle zhruba o 1 % HDP v roce 2006 a 2007, čímž ohrožuje dosažení střednědobého cíle během programového období. Navíc existují obavy, že silný expanzivní přístup k rozpočtu v roce 2006 (s cyklicky očištěným rozpočtovým saldem zhoršujícím se téměř o 1 procentní bod) nemusí být zcela přiměřený, aby bylo možné toto období klasifikovat jako „hospodářsky příznivé“. Jak je však uvedeno výše, střednědobý cíl programu je podstatně náročnější, než vyžaduje Pakt o stabilitě a růstu. V průběhu celého programového období je zajištěno především dostatečné bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty schodku 3 % HDP při běžných cyklických výkyvech. Toto hodnocení by mělo opodstatnění i při změně klasifikace penzijních fondů z druhého pilíře z roku 2007 mimo účty ústřední vlády, jak požaduje Eurostat. Stav rozpočtu je obecně zdravý a rozpočtová strategie poskytuje příklad souladu fiskální politiky s paktem.24.  Odhaduje se, že míra zadlužení dosáhl v roce 2005 hodnoty 51 % HDP, což je výrazně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou ve Smlouvě. Program předpokládá, že se míra zadlužení do roku 2008 sníží na 46 % HDP.25.  Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, zdá se, že Švédsku hrozí vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnoucí obyvatelstvo pouze nízké riziko. Úroveň hrubého zadlužení je nyní hluboko pod 60% referenční hodnotou a odhaduje se, že zůstane pod referenční hodnotou po většinu programového období. Švédská strategie učinit udržitelnost centrálním bodem rozpočtové politiky a přikládat jí velký význam i při reformě penzijního systému, která zahrnuje omezování výdajů na důchody a akumulaci aktiv, přispívá pozitivně k výhledům pro veřejné finance. Současný příznivý stav rozpočtu pomáhá omezit předpokládaný dopad stárnutí obyvatelstva na rozpočet a plánovaná konsolidace směřující k střednědobému cíli 2 % na konci programového období přispívá ke zlepšení udržitelnosti[4].26.  Zamýšlená opatření jsou víceméně v souladu s hlavními směry hospodářské politiky pro oblast veřejných financí, včetně integrovaných směrů pro období 2005–2008. I když je střednědobým cílem udržení dostatečně stabilního stavu rozpočtu, může odklonění se od střednědobého cíle v letech 2006–2007 působit procyklicky, a ohrozit tak dosažení střednědobého cíle na konci programového období.27.  Švédský vnitrostátní program reforem předložený dne 21. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost klade velký důraz na udržitelný rozvoj a zdůrazňuje, že dosažení a udržení vysoké účasti na trhu práce a vysokého počtu odpracovaných hodin představuje důležité výzvy, které budou mít z dlouhodobého hlediska významný vliv na veřejné finance. Švédský vnitrostátní program reformy zahrnuje rozpočet na rok 2006, z něhož vychází aktualizace programu, oba dokumenty jsou tedy v souladu.Srovnání základních makroekonomických a rozpočtových předpovědí 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reálný HDP (změna v %) | KP list. 2005 | 3,6 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 |KOM list. 2005 | 3,6 | 2,5 | 3,0 | 2,8 | neuv. |KP list. 2004 | 3,5 | 3,0 | 2,5 | 2,3 | neuv. |Inflace HISC (%) | KP list. 2005 | 0,9 | 1,5 | 1,5 | 2.0 | 2,0 |KOM list. 2005 | 1,0 | 0,7 | 1,4 | 1.8 | neuv. |KP list. 2004 | 1,3 | 1,5 | neuv. | neuv. | neuv. |Mezera výstupu (% potenciálního HDP) | KP list. 20052 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 |KOM list. 20056 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,0 | neuv. |KP list. 20042 | -0,1 | 0,1 | -0,2 | -0,4 | neuv. |Saldo veřejných financí (v % HDP) | KP list. 2005 | 1,6 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 |KOM list. 2005 | 1,6 | 1,4 | 0,8 | 1,1 | neuv. |KP list. 2004 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,9 | neuv. |Primární saldo (v % HDP) | KP list. 2005 | 3,2 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 |KOM list. 2005 | 3,4 | 3,2 | 2,6 | 2,9 | neuv. |KP list. 2004 | 2,8 | 2,8 | 2,7 | 3,3 | neuv. |Cyklicky očištěné saldo (v % HDP) | KP list. 20052 | 1,7 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM list. 2005 | 1,8 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | neuv. |KP list. 20042 | 0,8 | 0,5 | 0,5 | 1,2 | neuv. |Strukturální saldo3 (v % HDP) | KP list. 20054 | 1,1 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM list. 20055 | 1,2 | 1,4 | 0,9 | 1,1 | neuv. |KP list. 2004 | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. |Hrubý státní dluh (v % HDP) | KP list. 2005 | 51,1 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 |KOM list. 2005 | 51,1 | 50,6 | 49,4 | 47,8 | neuv. |KP list. 2004 | 51,7 | 50,5 | 50,0 | 49,0 | neuv. |Pozn.: 1 Tyto rozpočtové výhledy nepočítají s jednorázovými operacemi a s dopadem rozhodnutí Eurostatu ze dne 2. března 2004 o klasifikaci penzijních fondů, které je třeba zohlednit ve sdělení na jaře 2007. Včetně tohoto dopadu by saldo veřejných financí dosahovalo 0,6 % v roce 2005, -0,1 % v roce 2006, 0,2 % v roce 2007 a 0,7 % v roce 2008, hrubý státní dluh by dosáhl 51,4 % v roce 2005, 49,9 % v roce 2006, 48,3 % v roce 2007 a 46,5 % v roce 2008. 2 Výpočty útvarů Komise vycházející z informací obsažených v programu. 3 Cyklicky očištěné saldo (stejně jako v předchozích řádcích) bez jednorázových a jiných prozatímních opatření. 4 Program neposkytuje žádné informace o jednorázových a jiných prozatímních opatřeních. Švédské ministerstvo financí však poskytlo odhad jednorázových opatření – 0,6 % HDP v roce 2004 a 0,2 % HDP v roce 2005. 5 Jednorázová a jiná prozatímní opatření z prognózy útvarů Komise z podzimu 2005 (0,6 % HDP v roce 2004, 0,2 % v roce 2005; jež snižují schodek). 6 Na základě odhadovaného potenciálního růstu v jednotlivých letech období 2004–2007 ve výši 2,5 %, 2,6 %, 2,8 % a 2,7 %. Zdroj: Konvergenční program (KP); hospodářská prognóza útvarů Komise z podzimu 2005 (KOM); výpočty útvarů Komise. |[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty uvedené v tomto textu lze nalézt na této internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Stanovisko Hospodářského a finančního výboru o „Upřesnění provádění Paktu o stabilitě a růstu a pokynů k formě a obsahu stabilizačních a konvergenčních programů“, které podpořila Rada ve složení ECOFIN dne 11. října 2005.[3] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty vztahující se k tomuto textu lze nalézt na této internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Podrobnosti o dlouhodobé udržitelnosti se nacházejí v technickém hodnocení programu, jež vypracovaly útvary Komise a které bude zveřejněno na internetové stráncehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm