title: Doporučení Rady ze dne 11. července 2017 k národnímu programu reforem Itálie na rok 2017 a stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2017

text:
               9.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/46

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 11. července 2017
   k národnímu programu reforem Itálie na rok 2017 a stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2017
   (2017/C 261/11)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2017. Priority této roční analýzy potvrdila ve dnech 9. a 10. března 2017 Evropská rada. Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 zprávu mechanismu varování, ve které je Itálie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne přijala Komise rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které bylo potvrzeno na zasedání Evropské rady ve dnech 9. a 10. března 2017. Rada přijala dne 21. března 2017 doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny („doporučení pro eurozónu“) (3).

               (2)

               Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Itálie jakožto členský stát, jehož měnou je euro, měla zajistit, aby doporučení pro eurozónu, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 4, bylo plně a včas provedeno.

               (3)

               Dne 22. února 2017 byla zveřejněna zpráva o Itálii pro rok 2017. V této zprávě byl posouzen pokrok, jehož Itálie dosáhla v plnění jí určených doporučení přijatých Radou dne 12. července 2016, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění svých národních cílů v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly taktéž zveřejněny dne 22. února 2017. Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že Itálie se potýká s nadměrnými makroekonomickými nerovnováhami. Vysoký veřejný dluh a dlouhodobě slabá dynamika produktivity v kombinaci s nezaměstnaností a značným objemem úvěrů v selhání s sebou nesou přeshraničně významná rizika. Mimořádně důležité je přijetí opatření, jež by snížila riziko nepříznivých účinků na italské hospodářství, potažmo na hospodářskou a měnovou unii, vezme-li se v úvahu jeho velikost a přeshraniční význam.

               (4)

               Dne 27. dubna 2017 předložila Itálie svůj národní program reforem na rok 2017 a svůj program stability z roku 2017. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně. Italský národní program reforem na rok 2017 obsahuje závazky v krátkodobém i střednědobém horizontu. V krátkodobém výhledu se plánuje konečné přijetí chystaných právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže, jakož i reformy trestního řízení a institutu promlčení a počítá se také s provedením předpisu zaměřeného na boj proti chudobě a s realizací opatření v souvislosti s vyjednáváním na úrovni podniků, přesunem daňové zátěže a privatizací. Ve střednědobém výhledu jsou pak plánována opatření, která se týkají veřejných financí, zdanění, trhu práce, bankovního a úvěrového systému, hospodářské soutěže, veřejné správy, justice a investic. Národní program reforem na rok 2017 se rovněž věnuje výzvám, které byly zjištěny ve zprávě o Kypru pro rok 2017 a v doporučení pro eurozónu, k nimž patří potřeba obnovit investice a zajistit udržitelnost veřejných financí. Budou-li tato opatření plně provedena podle uvedeného časového harmonogramu, pomohou Itálii řešit její makroekonomické nerovnováhy a plnit doporučení, která byla zemi určena. Na základě vyhodnocení politických závazků Itálie Komise potvrzuje svůj předchozí závěr, že v této fázi nejsou v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze stanoveného v nařízeních Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 a (EU) č. 1174/2011 (4) opodstatněné žádné další kroky. Provádění programu politických reforem bude pozorně sledováno prostřednictvím zvláštního monitorování.

               (5)

               Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

               (6)

               Na Itálii se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo týkající se zadlužení. V programu stability z roku 2017 plánuje vláda snížení celkového schodku vládního sektoru z 2,4 % HDP v roce 2016 na 2,1 % v roce 2017 a na 1,2 % v roce 2018 a do roku 2019 počítá s víceméně vyváženou rozpočtovou pozicí. Střednědobého rozpočtového cíle, který je stanoven jako vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření, plánuje dosáhnout do roku 2019 a dále jej plnit i v roce 2020, třebaže přepočtené (6) strukturální saldo naznačuje v obou letech nízký strukturální schodek (0,3 % HDP). Veřejné zadlužení, které se v roce 2016 dále zvýšilo (na 132,6 % HDP ze 132,1 % HDP v roce 2015), by se mělo podle letošního programu stability v roce 2017 víceméně stabilizovat a od roku 2018 pak klesat až na 125,7 % v roce 2020. Avšak nejistota ohledně složení a provedení střednědobé rozpočtové strategie, která je nastíněna v programu stability z roku 2017, s sebou nese rizika vychýlená směrem dolů, pokud jde o projekce růstu i o dosažení rozpočtových cílů. Komise ve své prognóze z jara 2017 očekává pro rok 2018 téměř stejný růst reálného HDP jako Itálie ve svém letošním programu stability (navzdory výrazně většímu schodku). Prognóza Komise nepočítá se zvýšením DPH (0,9 % HDP), které bylo uzákoněno jakožto určitá záruka k dosažení rozpočtových cílů v roce 2018, a to mimo jiné proto, že Itálie v programu stability z roku 2017 potvrzuje, že toto zvýšení nehodlá aktivovat, aniž by podrobněji informovala o alternativních kompenzačních opatřeních. Země ve svém letošním programu stability navíc uvádí, že zamýšlí vytvořit dodatečný prostor pro snížení daňové zátěže.

               (7)

               V programu stability z roku 2017 se uvádí, že na rozpočet mají celkově výrazný dopad výdaje spojené s mimořádným přílivem uprchlíků a s bezpečnostními opatřeními v letech 2016 a 2017, přičemž dokument obsahuje i odpovídající fakta o rozsahu a povaze těchto dodatečných rozpočtových nákladů. Podle Komise dosáhly v roce 2016 způsobilé dodatečné výdaje 0,06 % HDP v souvislosti s mimořádným přílivem uprchlíků a 0,06 % HDP v souvislosti s bezpečnostními opatřeními. Pro rok 2017 se způsobilé výdaje spojené s mimořádným přílivem uprchlíků předběžně odhadují na 0,16 % HDP (7). Italské orgány také v roce 2017 uplatnily doložku o neobvyklých událostech kvůli mimořádné seismické aktivitě. Způsobilé výdaje spojené s touto mimořádnou seismickou aktivitou jsou pro rok 2017 předběžně odhadovány na 0,18 % HDP (8). Tyto dodatečné výdaje jsou ošetřeny ustanoveními čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 v tom smyslu, že příliv uprchlíků, závažnost ohrožení teroristickými útoky i mimořádná seismická aktivita představují neobvyklé události, jejich dopad na italské veřejné finance je výrazný a dočasná odchylka z cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle by neohrozila udržitelnost veřejných financí. Korekce požadovaná pro rok 2016 k dosažení střednědobého rozpočtového cíle byla proto snížena o 0,12 % HDP tak, aby byly výše uvedené dodatečné náklady na příliv uprchlíků a bezpečností opatření vzaty v potaz. Pokud jde o rok 2017, konečné posouzení (včetně způsobilých částek) bude provedeno na jaře roku 2018 na základě zaznamenaných údajů poskytnutých italskými orgány.

               (8)

               V roce 2016 byla Itálii schválena dočasná odchylka od požadované cesty k dosažení střednědobého rozpočtového cíle odpovídající 0,5 % HDP, aby byly zohledněny významné strukturální reformy s kladným vlivem na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí, a také další odchylka ve výši 0,25 % HDP, aby byly vzaty v úvahu vnitrostátní investice do projektů spolufinancovaných ze strany Unie. Co se týče investiční doložky, jedním z kritérií způsobilosti je navýšení veřejných investic. Z výsledných údajů za rok 2016 vyplynulo, že veřejné investice byly v roce 2016 nižší než v roce 2015 (o 1,6 miliardy EUR). Rada však uznává, že loňský útlum veřejných investic byl dán specifickými faktory. Jedním z nich byla nejistota spojená s přechodem na nový zákon o veřejných zakázkách a koncesích, který byl revidován v souladu s doporučeními, jež byla Itálii adresována v roce 2016. Dalším a ještě důležitějším faktorem pak byl loňský prudký propad v investicích financovaných z fondů Unie, jelikož začalo nové programové období, ale vnitrostátně financované investice se lehce zvýšily (o 1,1 miliardy EUR). Jelikož tedy vnitrostátně financované investice v roce 2016 vzrostly a nenahradily je výdaje spojené s investiční doložkou, lze Itálii v souvislosti s investiční doložkou schválit dočasnou odchylku ve výši 0,21 % HDP, což odpovídá vnitrostátním výdajům způsobilým pro spolufinancování, tak jak byly vykázány v programu stability z roku 2017. Zohlední-li se celková dodatečná flexibilita ve výši 0,83 % HDP v rámci doložky o neobvyklých událostech, doložky o strukturálních reformách a investiční doložky, vyplývá z letošní jarní prognózy Komise, že v roce 2016 došlo k určité odchylce od doporučené cesty k dosažení střednědobého cíle.

               (9)

               Dne 12. července 2016 doporučila Rada Itálii, aby na cestě k střednědobému rozpočtovému cíli dosáhla v roce 2017 roční fiskální korekce ve výši nejméně 0,6 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2017 existuje pro rok 2017 i pro celé období let 2016 a 2017 riziko závažného odchýlení od doporučené cesty k dosažení střednědobého cíle. Pokud by se však od požadavku pro rok 2017 odečetla dočasná tolerance vyplývající z doložky o neobvyklých událostech v souvislosti s mimořádným přílivem uprchlíků a s plánem preventivních investic na ochranu území před seismickými riziky (předběžně odhadovaná na celkových 0,34 % HDP), tento závěr by bylo možné změnit tak, že existuje pouze riziko určitého odchýlení.

               (10)

               Pro rok 2018 se od Itálie vzhledem k její fiskální situaci, a zejména k jejímu zadlužení očekává, že dosáhne další korekce na cestě ke svému střednědobému cíli, kterým je vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření. To podle společně dohodnuté korekční matice v rámci Paktu o stabilitě a růstu znamená, že je nutné nominální snížení čistých primárních veřejných výdajů o nejméně 0,2 % v roce 2018. To by odpovídalo roční strukturální korekci ve výši alespoň 0,6 % HDP. Nedojde-li ke změně politik, hrozí závažné odchýlení od požadavku pro rok 2018. Očekává se, že Itálie v letech 2017 a 2018 patrně nedodrží pravidlo o zadlužení. Celkově zastává Rada stanovisko, že Itálie musí být připravena přijímat další opatření, aby zajistila soulad s požadavky v roce 2017, a že pro rok 2018 budou zapotřebí další kroky tak, aby byla dodržena ustanovení Paktu o stabilitě a růstu. Nařízení (ES) č. 1466/97 nicméně stanoví, že při posuzování rozpočtových plánů a výsledků by se mělo zohledňovat rozpočtové saldo členských států ve světle cyklických podmínek. Jak připomíná sdělení Komise týkající se evropského semestru 2017, které doprovází tato doporučení pro jednotlivé země, bude třeba, aby posouzení návrhu rozpočtového plánu na rok 2018 a následné posouzení rozpočtových výsledků za rok 2018 řádně zohledňovalo cíl dosažení orientace fiskální politiky, která přispěje jak k posílení probíhajícího oživení, tak k zajištění udržitelnosti veřejných financí Itálie. V této souvislosti Rada konstatuje, že Komise má zejména s ohledem na cyklickou situaci v Itálii v úmyslu provést celkové posouzení v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97.

               (11)

               Jelikož Itálie v roce 2015 zjevně nedodržela pravidlo pro zadlužení, vydala Komise 22. února 2017 zprávu podle čl. 126 odst. 3 SFEU, ve které dospěla k závěru, že „pokud nebudou dodatečná strukturální opatření v objemu alespoň 0,2 % HDP, jež se vláda zavázala přijmout do dubna 2017, v uvedeném termínu věrohodně provedena s cílem přiblížit se v roce 2017 (a tedy i 2016) obecnému souladu s preventivní složkou paktu, mělo by být dluhové kritérium definované ve Smlouvě a v nařízení (ES) č. 1467/97 v současnosti považováno za nesplněné. Rozhodnutí o tom, zda doporučit zahájení postupu při nadměrném schodku, bude nicméně přijato teprve na základě prognózy Komise z jara 2017 se zohledněním údajů o plnění rozpočtu v roce 2016 a toho, jak budou provedeny fiskální závazky přijaté italskými orgány v únoru 2017.“ V dubnu 2017 přijala italská vláda požadovaná dodatečná konsolidační opatření. V této fázi se proto má za to, že pro dodržení dluhového kritéria v roce 2015 nejsou zapotřebí další kroky. Komise znovu posoudí dodržování dluhového kritéria ze strany Itálie na podzim roku 2017, a to na základě údajů oznámených za rok 2016 a své podzimní prognózy, do které budou zapracovány nové informace o plnění rozpočtu v roce 2017 a aktuální rozpočtové plány pro rok 2018.

               (12)

               Vysoká míra veřejného zadlužení by se v Itálii podle očekávání měla stabilizovat, nikoliv však klesnout – důvodem jsou zhoršující se primární strukturální saldo a stávající makroekonomické podmínky. Míra převyšující 130 % HDP znamená, že významná část prostředků je vyhrazována na krytí nákladů dluhové služby, což jde na úkor položek, které více podporují růst, včetně vzdělávání, inovací a infrastruktury.

               (13)

               Italský daňový systém z několika důvodů nepodporuje hospodářský růst ani efektivnost. Daňové zatížení výrobních faktorů patří navzdory nedávnému mírnému snížení i nadále k nejvyšším v Unii. Existuje prostor pro další, rozpočtově neutrální posun směrem k daním, jež budou méně škodit růstu. V roce 2015 byla zrušena daň z první rezidenční nemovitosti, což v procesu dosahování efektivnější daňové struktury znamenalo krok zpět. Dlouho očekávaná revize daňových výdajů, zejména ve vztahu ke sníženým sazbám DPH, byla dále odložena, třebaže ji italské právní předpisy vyžadují každým rokem. Dosud neproběhla reforma, jež by sladila zastaralé katastrální hodnoty se stávajícími hodnotami tržními. Slabá daňová morálka a složitý daňový zákoník zvyšují zátěž podniků a domácností, které své povinnosti plní. Poslední opatření, například povinná elektronická fakturace a „oddělené platby“ za nákupy vládních subjektů, se ubírají správným směrem. Elektronická fakturace však není povinná u transakcí soukromého sektoru a v nedávné době došlo k navýšení limitů pro používání hotovosti, takže využívání elektronických plateb zůstává výrazně pod průměrem Unie (na úkor dodržování daňových předpisů).

               (14)

               Pokud jde o rozpočtový proces, byla v roce 2016 schválena komplexní reforma. Provádění této reformy, jež by do rozpočtového procesu pevněji začlenila přezkum výdajů, bude Komise dále sledovat.

               (15)

               Rámcové podmínky, veřejná správa a podnikatelské prostředí jsou v Itálii stále negativně ovlivňovány strukturální neefektivitou v řadě oblastí. Tato neefektivita i nadále zpomaluje provádění reforem, odrazuje investory, vyvolává nejistotu a otevírá možnosti pro ovlivňování veřejné politiky za účelem zvyšování zisku. Reformy civilního soudnictví, které byly přijaty v posledních letech s cílem zefektivnit soudní systém, zlepšit zpracovávání případů a zajistit procesní disciplínu, začínají přinášet výsledky jen pomalu. Velkým problémem zůstává délka občanskoprávních řízení. Dispoziční čas a nahromaděné žaloby v občanských a obchodních věcech se sice na nižších úrovních mírně lepší, ale jejich délka a množství stále patří k největším v Unii, a to na všech úrovních. Budoucí reforma občanskoprávních řízení dále zpřísňuje kritéria přípustnosti opravných prostředků, racionalizuje civilní procesy na všech úrovních a odrazuje od kverulantských žalob.

               (16)

               Několik ukazatelů potvrzuje, že velkým problémem zůstává v Itálii korupce, navzdory dosud přijatým reformám. Boj proti korupci měla již před dlouhou dobou zintenzivnit reforma institutu promlčení, ta se však od roku 2014 nijak nevyvíjí. Stávající úprava tohoto institutu vede k tomu, že velká část případů zůstává po vydání odsuzujícího rozsudku v prvním stupni promlčena. Italský protikorupční orgán má navíc omezené finanční i lidské zdroje pro výkon jeho pravomocí a rámec pro prevenci zůstává roztříštěný.

               (17)

               V roce 2015 byl přijat ucelený zmocňovací zákon reformující veřejnou správu. Jedná se o předpis, který má potenciál zvýšit ve veřejné správě efektivitu a účinnost. Poté, co ústavní soud v listopadu 2016 ve svém rozsudku prohlásil postup pro přijímání některých prováděcích legislativních dekretů za neústavní, se však realizace klíčových částí této reformy dále nevyvíjela. Rozsudek se konkrétně dotýká tří zásadních oblastí reformy: místních veřejných služeb, zaměstnání ve veřejné službě a podniků ve veřejném vlastnictví. K reformě místních veřejných služeb a k reformě obsazování řídicích pozic ve veřejné službě jsou zapotřebí nové iniciativy, jelikož lhůta příslušných dekretů v listopadu 2016 vypršela. Pokud jde o podniky ve veřejném vlastnictví, dekret přijatý před vydáním rozsudku je nutné změnit. Reforma se snaží zredukovat počet podniků ve veřejném vlastnictví, zefektivnit jejich fungování a zajistit, aby svoji činnost vykonávaly za stejných pravidel jako podniky ve vlastnictví soukromém. K racionalizaci podniků ve veřejném vlastnictví by přispělo i provedení plánovaných privatizací.

               (18)

               Také rámcové podmínky pro hospodářskou soutěž zůstávají nepříznivé. Zejména dosud nedošlo k přijetí ročního zákona o hospodářské soutěži z roku 2015. V některých odvětvích naráží hospodářská soutěž stále na významné překážky – jedná se například o regulovaná povolání, koncese, zadávání veřejných zakázek, systém povolování činnosti nebo místní veřejné služby včetně dopravy. Pokrok v podpoře efektivního, transparentního a soutěžního fungování trhu veřejné dopravy, především v případě železniční dopravy zajišťované v rámci vládních koncesí, zůstává velmi omezený. Podle nového ukazatele vypracovaného Komisí existuje v Itálii u většiny analyzovaných povolání vyšší míra omezování, než jaký je vážený průměr Unie. Konkrétní vodítka k řešení tohoto problému, zaměřená na jednotlivé profese, byla navržena v rámci souboru opatření proti překážkám na trzích služeb, jmenovitě pak ve sdělení Komise o doporučeních k reformám v oblasti regulace odborných služeb v lednu 2017.

               (19)

               V bankovním sektoru působí i nadále potíže velký objem úvěrů v selhání, neboť nepříznivě ovlivňuje ziskovost bank a jejich schopnost vytvářet vnitřně kapitál. To se negativně promítá do nabídky úvěrů, zejména pro malé podniky. Dosud podniknuté politické iniciativy prozatím množství úvěrů v selhání nijak významně nesnížily. Doporučení v rámci dohledu zabývající se správou úvěrů v selhání na vnitrostátní úrovni jsou i nadále nedostačující. Středně velké a malé banky zůstávají zranitelnější než velké úvěrové instituce. Komise bude proto sledovat provádění reformy korporátního řízení největších lidových bank (banche popolari) a malých družstevních bank, neboť ta je pro konsolidaci bankovního systému klíčová. Přestože byla v nedávné době přijata reformní opatření, rámec pro platební neschopnost a pro vymáhání kolaterálu málo napomáhá rychlému řešení úvěrů v selhání a restrukturalizaci, zejména pokud jde o malé podniky a mikropodniky. Návrh zmocňovacího zákona, který usiluje o přepracování a racionalizaci nástrojů pro platební neschopnost a vymáhání a který je v současné době projednáván v parlamentu, by mohl pomoci odstranit stávající neefektivitu a přispět k tomu, aby se v Itálii rozvinul sekundární trh s problémovými dluhy.

               (20)

               Situace na trhu práce se sice postupně zlepšuje, čemuž napomáhají reformy, avšak dlouhodobá nezaměstnanost a nezaměstnanost mladých lidí zůstává vysoká (v roce 2016 dosahovala dlouhodobá nezaměstnanost 6,7 % a nezaměstnanost mladých lidí 38 %), přičemž více než 1,2 milionu mladých lidí není zaměstnáno ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy. Zavádění systému záruk pro mladé lidi (9) hodně pokročilo, ale stále přetrvávají určité problémy, pokud jde o větší efektivnost tohoto procesu a o zavedení systému v plném rozsahu. Podíl příjemců záruk pro mladé lidi, kteří jsou zaměstnaní nebo se účastní vzdělávání, učňovské přípravy nebo odborné přípravy po šesti měsících od opuštění programu, je nad unijním průměrem. Účast cílové populace v programu je však stále nízká a mezi výsledky v jednotlivých regionech přetrvávají značné rozdíly. Reforma aktivních politik na trhu práce, včetně jejich systému řízení, zůstává v rané fázi a služby zaměstnanosti jsou i nadále nedostatečné a spojené s velkými regionálními rozdíly. Vzdělávání dospělých není dostatečně rozvinuté, což může negativně ovlivňovat výsledky, kterých na trhu práce dosahují osoby s nízkou úrovní dovedností.

               (21)

               Účast žen na trhu práce by mohla být větší, jelikož potenciál ženské pracovní síly zůstává do značné míry nevyužit. Míra zaměstnanosti žen patří k nejnižším v Unii. Některé prvky systému daňových výhod ubírají motivaci druhým výdělečně činným osobám zapojovat se mezi pracovní sílu a také přístup k cenově dostupným službám péče (péče o děti a péče a seniory) zůstává omezený a spojený s výraznými regionálními rozdíly. Otcovská dovolená je jedna z nejkratších v Unii.

               (22)

               Vyjednávání na nižší úrovni se víceméně nepoužívá. To brání efektivní alokaci zdrojů a omezuje reakci mezd na místní hospodářské podmínky. Tato situace je rovněž dána stávajícími rámcovými pravidly a postupy pro kolektivní vyjednávání, které ponechávají pro vyjednávání na místní úrovni jen omezený prostor. Dohody podepsané sociálními partnery od ledna 2014, které stanoví postupy a kritéria pro měření reprezentativnosti odborových svazů, což by snížilo nejistotu v pracovněprávních vztazích, dosud nebyly provedeny. K výrazně většímu využívání vyjednávání na nižší úrovni měly přispět daňové přeplatky vracené za zvyšování platů v souvislosti s produktivitou, avšak toto opatření se neukazuje jako účinné.

               (23)

               Podíl obyvatelstva ohrožený chudobou nebo sociálním vyloučením výrazně převyšuje unijní průměr, zejména pokud jde o děti a osoby přistěhovaleckého původu. Existují také značné rozdíly napříč regiony. Určitého pokroku se dosáhlo v souvislosti s vnitrostátní strategií boje proti chudobě. Nedávno přijatý systém příjmů orientovaný na začlenění je správným krokem k zavedení jediného uceleného systému boje proti chudobě. Účinnost tohoto systému se bude odvíjet od jeho řádné realizace – od mobilizace odpovídajících zdrojů (mimo jiné prostřednictvím racionalizace různých sociálních příspěvků), patřičného zacílení na základě průzkumu majetkových poměrů, prioritního přidělování prostředků rodinám s dětmi a efektivních postupů v praxi, a to jak v případě poskytování příjmové podpory, tak v případě zajišťování náležitě integrovaných služeb. V této fázi není jasné, zda budou dané finanční prostředky k řešení chudoby v Itálii stačit. Hlavní výzvou zůstává zajištění dodatečných prostředků při současném dodržení rozpočtových cílů, snížení fragmentace systému sociální pomoci, racionalizace sociálních výdajů a řešení jejich aktuální orientace na důchody.

               (24)

               V kontextu evropského semestru 2017 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Itálie, kterou zveřejnila ve své zprávě o Itálii pro rok 2017. Posoudila také program stability z roku 2017 a národní program reforem na rok 2017, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Itálii adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen význam těchto opatření pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Itálii, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (25)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2017, přičemž její stanovisko (10) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (26)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení projednala Rada národní program reforem na rok 2017 a program stability z roku 2017. Její doporučení přijatá podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4,

         DOPORUČUJE Itálii v období 2017–2018:

               1.

               Vyvinout v roce 2018 významné fiskální úsilí v souladu s požadavky preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu, s přihlédnutím k nutnosti posílit probíhající oživení a zajistit udržitelnost veřejných financí Itálie. Zajistit včasné provádění programu privatizace a využít neočekávaných příjmů k rychlejšímu snižování poměru veřejného dluhu k HDP. Rozpočtově neutrálním způsobem přesunout daňovou zátěž z výrobních faktorů na daně, jež budou méně škodit růstu, a to pomocí rozhodných kroků, které sníží množství a rozsah daňových výdajů, reformou zastaralého katastrálního systému a znovuzavedením daně z první rezidenční nemovitosti pro domácnosti s vysokými příjmy. Rozšířit povinné používání elektronické fakturace a elektronických plateb.

               2.

               Zkrátit délku občanskoprávních řízení prostřednictvím efektivního zpracovávání případů a pravidel zajišťujících procesní disciplínu. Zintenzivnit boj proti korupci, zejména revizí ustanovení o promlčení. Dokončit reformy zaměstnání ve veřejné službě a zvýšit efektivnost podniků ve veřejném vlastnictví. Urychleně schválit a provést dosud nepřijatý zákon o hospodářské soutěži a řešit zbývající omezení hospodářské soutěže.

               3.

               Urychlit snižování objemu úvěrů v selhání a zvýšit pobídky pro čištění rozvahy a restrukturalizaci, především pak v segmentu bank pod vnitrostátním dohledem. Přijmout komplexní reformu rámce, jenž reguluje platební neschopnost a vymáhání kolaterálu.

               4.

               Se zapojením sociálních partnerů posílit rámec pro kolektivní vyjednávání, tak aby kolektivní dohody mohly lépe zohledňovat místní podmínky. Zajistit účinné aktivní politiky na trhu práce. Usnadnit druhým výdělečně činným osobám uplatnění na trhu práce. Racionalizovat sociální výdaje a zlepšit jejich skladbu.

      V Bruselu dne 11. července 2017.

            Za Radu

            předseda

         T. TÕNISTE

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Úř. věst. C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1174/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o donucovacích opatřeních k nápravě nadměrné makroekonomické nerovnováhy v eurozóně (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 8).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (6)  Cyklicky očištěné saldo bez vlivu jednorázových a dočasných opatření přepočtené Komisí podle společně dohodnuté metodiky.

      (7)  Tato částka vychází z celkových rozpočtových nákladů ve výši 0,25 % HDP, které jsou odhadovány v programu stability z roku 2017 a od kterých byly odečteny dočasné odchylky schválené v předchozích letech: 0,03 % HDP v roce 2015 a 0,06 % v roce 2016. Ve svém stanovisku k návrhu rozpočtového plánu Itálie pro rok 2017 Komise oznámila, že bude v případě Itálie ochotna zohlednit další odchylku kvůli pokračujícímu mimořádnému přílivu uprchlíků, a to i vzhledem k zasedání Evropské rady z října 2016, která uznala „významné přispění, mimo jiné i finanční, ze strany členských států v první linii v uplynulých letech“.

      (8)  Ve svém stanovisku k návrhu rozpočtového plánu Itálie pro rok 2017 také Komise uvedla, že výdaje vyhrazené na zvládání mimořádných událostí a na plán preventivních investic na ochranu území před seismickými riziky lze považovat za vzájemně propojené. V následujících letech bude pro další možné dočasné odchylky uznáno pouze progresivní navyšování prostředků vyhrazených pro tento účel.

      (9)  Doporučení Rady ze dne 22. dubna 2013 o zavedení záruk pro mladé lidi (Úř. věst. C 120, 26.4.2013, s. 1).

      (10)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2013 k národnímu programu reforem České republiky na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu České republiky na období 2012–2016

text:
               30.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/14

      DOPORUČENÍ RADY

   ze dne 9. července 2013
   k národnímu programu reforem České republiky na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu České republiky na období 2012–2016
   2013/C 217/04
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 přijali hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodnutí o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec opatření na úrovni členských států, Unie a eurozóny využívajících všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým zemím.

               (4)

               Dne 10. července 2012 přijala Rada doporučení (3) k národnímu programu reforem České republiky na rok 2012 a stanovisko ke konvergenčnímu programu České republiky na období 2012–2015 ( dále jen „doporučení z roku 2012“).

               (5)

               Dne 28. listopadu 2012 přijala Komise roční analýzu růstu, která zahájila evropský semestr koordinace hospodářské politiky pro rok 2013. Téhož dne Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (4) přijala druhou zprávu mechanismu varování, ve které není Česká republika uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 7. února 2013 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2013 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu na rok 2013.

               (7)

               Dne 14. března 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 17. dubna 2013 předložila Česká republika svůj národní program reforem na rok 2013 a dne 26. dubna 2013 svůj konvergenční program na období 2012–2016. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (9)

               Na základě posouzení konvergenčního programu podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že Česká republika snížila v letech 2009 až 2012 celkový schodek o 1,4 % (5) HDP díky podstatnému konsolidačnímu úsilí a že na základě současných očekávání je na dobré cestě svůj nadměrný schodek odstranit. Makroekonomický scénář, z něhož vycházejí rozpočtové projekce konvergenčního programu, je realistický. Podle konvergenčního programu se očekává, že růst reálného HDP dosáhne v roce 2013 0 % a v roce 2014 1,2 %, zatímco prognóza útvarů Komise z jara 2013 počítala s hodnotami –0,4 % v roce 2013 a 1,6 % v roce 2014. Cílem rozpočtové strategie nastíněné v konvergenčním programu je udržet celkový schodek veřejných financí pod referenční hodnotou 3 % HDP stanovenou Smlouvou. Cíl v podobě celkového schodku veřejných financí ve výši 2,8 % HDP v roce 2013 je v souladu se lhůtou pro odstranění nadměrného schodku stanovenou v doporučení Rady ze dne 2. prosince 2009. V prognóze útvarů Komise z jara roku 2013 se předpokládá, že schodek veřejných financí dosáhne 2,9 % HDP v roce 2013 a 3 % HDP v roce 2014. Existuje riziko horšího než očekávaného rozpočtového výsledku v roce 2013, jež plyne z dodatečných finančních oprav plateb finančních prostředků EU. Na druhé straně jednorázové příjmy spojené s plánovanou dražbou nových telekomunikačních kmitočtových pásem by mohly mít za následek lepší výsledek rozpočtu v roce 2013, než se předpokládá.
               Konvergenční program potvrzuje dříve stanovený střednědobý rozpočtový cíl, kterým je schodek ve výši 1 % HDP, což přiměřeně odráží požadavky Paktu o stabilitě a růstu. Nově vypočítaný strukturální schodek veřejných financí podle projekcí vzroste o 0,3 % HDP v roce 2014, 0,2 % HDP v roce 2015 a 0,5 % HDP v roce 2016, program tedy nepředpokládá postupné dosažení střednědobého cíle, což není v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Tempo růstu veřejných výdajů je v roce 2014 v souladu s doporučenou hodnotou pro výdaje Paktu o stabilitě a růstu, ale v roce 2015 se od ní odchyluje o 0,3 % a v roce 2016 o 0,5 % HDP za předpokladu zlepšování pro dosažení střednědobého rozpočtového cíle o 0,5 % HDP, které Komise považuje za vhodné. Poměr dluhu k HDP se podle konvergenčního programu má v průběhu programového období nadále zvyšovat, i když klesajícím tempem, a v roce 2016 má dosáhnout 51,9 % HDP.

               (10)

               Rychlému a trvalému oživení hospodářství brání v České republice opakované škrty ve veřejných investičních výdajích. Zachování výdajů na podporu růstu s vysokým multiplikačním účinkem, včetně projektů spolufinancovaných z fondů EU, by nejen podpořilo oživení, ale mohlo by rovněž přispět k řešení dlouhodobých výzev. Růst by mohl být výrazně ovlivněn, pokud se upřednostní výdaje na opatření zaměřená na zvýšení zaměstnanosti, na výzkum a inovace, vzdělávání, zařízení péče o děti a projekty infrastruktury. Zároveň je klíčové zajistit, aby tyto výdaje byly efektivní a v souladu s právními předpisy.

               (11)

               V daňové reformě bylo v roce 2012 dosaženo omezeného pokroku. Ačkoli daň z převodu nemovitosti byla zvýšena, nebyly učiněny žádné kroky ke zvýšení velmi nízké úrovně pravidelně odváděné daně z nemovitostí. Plány na zavedení daně z emisí CO2 a na zrušení osvobození od spotřební daně u zemního plynu pro vytápění byly opuštěny. Implicitní míra zdanění energie se nachází pod průměrem EU a zdanění silniční motorové dopravy je nadále velmi nízké. Strukturální problémy přetrvávají rovněž u zdanění práce a dotýkají se zejména pracovníků s nízkými příjmy a pracovníků na částečný úvazek. Ke zmenšení rozdílů v daňovém zacházení se zaměstnanci a osobami samostatně výdělečně činnými byly podniknuty jen minimální kroky. V České republice též existuje prostor pro další zlepšení účinnosti daňové správy. Co se týče daní z příjmu fyzických a právnických osob, vláda plánuje v roce 2015 vytvořit Jedno inkasní místo, které by účinně zjednodušilo daňovou správu a pomohlo by zmenšit složitost současného systému. Nevýhodou reformy však je, že základy daně z příjmů fyzických osob a příspěvků na zdravotní a sociální pojištění nebudou harmonizovány, a velká část potenciálních přínosů reformy tak zůstane nevyužita.

               (12)

               Česká republika má mezeru v udržitelnosti veřejných financí ve výši 5,0 % HDP, což je více než průměr v Unii. Tato mezera odráží odhadované dlouhodobé náklady stárnutí populace, které jsou výsledkem očekávaného nárůstu výdajů na důchody, na zdravotní péči a dlouhodobou péči. Zákonem stanovený věk odchodu do důchodu se zvyšuje pomalu, zejména u mužů. Udržitelnost systému by se výrazně posílila, pokud by se zvýšil i skutečný věk odchodu do důchodu tím, že by se věk odchodu do důchodu a výše důchodu odvíjely od střední délky života. Doplnění těchto změn přezkumem vzorce pro valorizaci důchodů ve smyslu přechodu k cenové valorizaci by mohlo být z dlouhodobého hlediska zdrojem úspor.

               (13)

               V rozporu s doporučením z roku 2012 vláda v roce 2013 zavedla nový systém předdůchodu, jenž dává možnost čerpat důchod po dobu až pěti let před dosažením zákonem stanovené věkové hranice odchodu do důchodu. Předdůchody budou placeny z pilíře důchodového spoření (třetí pilíř). Tento pilíř však dostává značné státní dotace prostřednictvím přímého spolufinancování a možnosti daňového odpočtu příspěvků. Bez ohledu na to, zda kritéria způsobilosti pro přístup do systému skutečně splní pouze omezený počet osob, jak vláda očekává, toto opatření příjemcům umožňuje využívat dříve nahromaděnou veřejnou dotaci k účelu, který odporuje politice podporující delší pracovní život.

               (14)

               Významný příspěvek k nákladům na stárnutí obyvatelstva a k mezeře v udržitelnosti veřejných financí rovněž plyne z očekávaného nárůstu výdajů na zdravotní a dlouhodobou péči. V uplynulých letech byly v České republice provedeny reformy, jejichž cílem je zlepšit efektivitu zdravotnictví omezením nákladů a využitím více tržně orientovaných řešení. Nicméně problémy přetrvávají. V porovnání s ostatními členskými státy se český systém zdravotní péče obecně příliš soustředí na nemocniční péči, což vede k neefektivitě. Poskytování péče by bylo možné zlepšit klinicky nejvhodnějším a nákladově efektivním způsobem, například přechodem k ambulantním zákrokům či snížením nepřiměřené délky pobytu v nemocnicích s akutní péčí.

               (15)

               Nedávné prognózy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) ukazují, že pokud by se míra zaměstnanosti žen zcela vyrovnala zaměstnanosti mužů, zastavilo by se předpokládané snižování celkového počtu pracovních sil a do roku 2030 by se HDP na obyvatele zvýšil až o 16,5 %. Vláda předložila dne 22. května 2013 návrh zákona umožňující zřizování „dětských skupin“ pod vedením profesionálních chův, na něž by byla poskytovatelům péče a zúčastněným rodinám poskytována podpora ve formě daňových úlev. Jedná se o krok správným směrem, ale problém se tím řeší jen částečně. Z důvodu přetrvávajícího nedostatku zařízení pro péči o děti, zejména pro děti mladší tří let, je zapotřebí zvýšit v rozpočtu podporu veřejných zařízení péče o děti předškolního věku. Zaměstnatelnost znevýhodněných osob a jejich účast na trhu práce je i nadále nedostatečná; efektivita a účinnost veřejných služeb zaměstnanosti by se v tomto ohledu mohla zlepšit.

               (16)

               Doporučení z roku 2012 týkající se veřejné správy výslovně zmínilo potřebu zlepšit výkonnost veřejné správy a posílit boj proti korupci. Avšak pokrok v přijímání prioritních právních aktů v rámci Strategie České republiky v boji proti korupci na období 2011–2012 byl velmi omezený. Je třeba, aby nová protikorupční strategie na období 2013–2014, kterou vláda schválila v lednu 2013, byla následována bezprostředním přijetím zbývajících prioritních právních předpisů, jako například služebního zákona. Tento nový právní předpis bude muset dostatečně oddělit politicky obsazované funkce od nepolitických zaměstnanců, zaručit nezávislost státních úředníků a vytvořit dobře fungující systém služebního postupu, který by omezil častou obměnu zaměstnanců. Česká republika významně pokročila při provádění zákona o zadávání veřejných zakázek, který vstoupil v platnost v dubnu 2012. Místní orgány však informují o obtížích při jeho uplatňování. Co se týče využívání prostředků z fondů EU, většina opatření z akčního plánu na posílení systému řízení a kontroly byla provedena do konce roku 2012. České orgány však budou muset zajistit průběžné sledování tohoto akčního plánu.

               (17)

               Na úrovni povinné školní docházky dosahují čeští žáci v mezinárodním srovnávání zhruba průměrných výsledků. V matematice a přírodních vědách se však výsledky v průběhu času rychle zhoršují. České orgány na to reagovaly souborem opatření, k nimž patří stanovení minimálních standardů vzdělávání, které budou využity pro celostátní testování žáků. Měl by však být vytvořen integrovanější systém, který by zajistil, aby se žákům, učitelům a školám s podprůměrnými výsledky z testů dostávalo systematické podpory, a tím dále zvýšit ambice této reformy. Hlavním úkolem českého systému vysokoškolského vzdělávání je zajistit, aby narůstající počet studentů byl vybaven dovednostmi potřebnými k úspěchu na trhu práce. Projednává se novela zákona o vysokých školách, která by měla zavést diferencované financování a zlepšit systém akreditace. Jedná se o relevantní a ambiciózní návrhy, avšak jejich skutečný dopad bude záviset na konečném návrhu reformy. České orgány rovněž plánují přijmout revidované normy hodnocení pro účely financování výzkumných institucí. Zvýšení podílu ukazatelů kvality, včetně posílené spolupráce s podnikatelským sektorem, by pomohlo českému výzkumnému a inovačnímu systému dosáhnout vyšší excelence.

               (18)

               Česká republika se řadí mezi členské státy s největším počtem regulovaných povolání. V roce 2012 proběhla veřejná konzultace o přezkumu předpisového rámce pro povolání a její výsledky mají být předloženy v roce 2013. Jedná se o důležitý krok za účelem snížení nebo odstranění překážek pro povolání, u nichž není prokázána nezbytnost regulace nebo u nichž se regulace považuje za nadměrnou (včetně délky povinných stáží) a u nichž by jednodušší přístup mohl umožnit vznik dalších pracovních míst a růst. Přestože bylo dosaženo jistého zlepšení, Česká republika je stále jednou z nejvíce energeticky náročných ekonomik v Unii a má nízkou energetickou účinnost budov.

               (19)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky České republiky. Posoudila národní program reforem i konvergenční program. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v České republice, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni Unie. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 7.

               (20)

               Na základě tohoto posouzení Rada přezkoumala konvergenční program a její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE, aby Česká republika v období 2013–2014 provedla tato opatření:

               1.

               Provést plánovaný rozpočet na rok 2013 tak, aby byl v roce 2013 udržitelným způsobem odstraněn nadměrný schodek a bylo dosaženo strukturálního přizpůsobení uvedeného v doporučeních Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Na rok 2014 a roky pozdější posílit a striktně provádět rozpočtovou strategii, doprovázenou dostatečně upřesněnými opatřeními, aby se zajistilo fiskální úsilí přiměřené pro dostatečný pokrok k dosažení střednědobého rozpočtového cíle. Upřednostnit výdaje podporující růst a mimo jiné včas zazávazkovat zbývající projekty spolufinancované z fondů EU ve stávajícím finančním rámci.

               2.

               Snížit vysokou úroveň zdanění práce přesunem zdanění do oblastí, které méně omezují růst, například pravidelně odváděné daně z nemovitostí a daně na silniční motorovou dopravu. Dále zmenšit rozdíly v daňovém zacházení se zaměstnanci a osobami samostatně výdělečně činnými. Zvětšit míru dodržování daňových předpisů a snížit náklady na jejich dodržování vytvořením Jednoho inkasního místa a harmonizováním daňových základů pro daň z příjmu fyzických osob a příspěvky na sociální a zdravotní pojištění.

               3.

               Zvýšit skutečný věk odchodu do důchodu přizpůsobením věku odchodu do důchodu nebo důchodových dávek změnám ve střední délce života a přezkoumat systém valorizace důchodů. Zvyšování věku odchodu do důchodu doplnit o opatření podporující zaměstnatelnost starších pracovníků a omezit možnosti předčasného odchodu do důchodu. Zejména zrušit veřejnou dotaci pro režim předdůchodu. Přijmout opatření, která by výrazně zlepšila nákladovou efektivnost výdajů na zdravotní péči, zejména na péči v nemocnicích.

               4.

               Vyvinout další úsilí k posílení efektivnosti a účinnosti veřejných služeb zaměstnanosti. Výrazně zvýšit dostupnost zařízení péče o děti podporujících sociální začlenění se zaměřením na děti do tří let a zvýšit účast romských dětí, a to zejména přijetím a provedením zákona o službách péče o děti a zvýšením kapacity veřejných i soukromých služeb péče o děti.

               5.

               Zajistit provádění protikorupční strategie na období 2013–2014. Přijmout zákon o státních úřednících, který by měl zajistit stabilní, výkonné a profesionální služby státní správy. Zlepšit správu prostředků z fondů EU s ohledem na programové období 2014–2020. Posílit kapacity pro provádění veřejných zakázek na místní a regionální úrovni.

               6.

               Vytvořit ucelený hodnotící rámec vzdělávání na základních školách a podniknout cílené kroky na podporu škol, jež vykazují slabší výsledky. Přijmout opatření ke zlepšení systému akreditace a financování vysokých škol. Zvýšit podíl finančních prostředků přidělovaných výzkumným institucím na základě výkonu.

               7.

               S využitím probíhajícího přezkumu pokračovat v reformě regulovaných povolání snižováním či odstraňováním vstupních překážek a vyhrazených činností, budou-li shledány neopodstatněnými. Přijmout další opatření ke zlepšení energetické náročnosti budov a průmyslových odvětví.

      V Bruselu dne 9. července 2013.

            Za Radu

            předseda

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2013 rozhodnutím Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  Úř. věst. C 219, 24.7.2012, s. 17.

      (4)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Schodek veřejných financí za rok 2012 zahrnuje jednorázové zvýšení schodku v důsledku přijetí zákona o majetkovém vyrovnání s církvemi a náboženskými společnostmi (1,5 % HDP).

      (6)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne  8. května 2006  o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství   (Text s významem pro EHP)

text:
               12.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 125/38

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 8. května 2006
   o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství
   (Text s významem pro EHP)
   (2006/339/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V listopadu 2002 Komise přijala sdělení Evropskému parlamentu a Radě o strategii Evropské unie pro snížení emisí do ovzduší z námořních plavidel (1), které naléhalo na přístavní orgány, aby po lodích v přístavu vyžadovaly využívání elektřiny z pozemních zdrojů, aby je k němu motivovaly a usnadňovaly jim jej.

               (2)

               Evropský parlament ve svém usnesení o této strategii ze dne 4. prosince 2003 (2) zdůraznil, že využívání elektřiny z pozemských zdrojů v přístavu by bylo možné usnadnit vypracováním zprávy uvádějící pozitivní příklady těchto opatření a rovněž jejich náklady a přínos.

               (3)

               Rada ve svých závěrech týkajících se této strategie ze dne 22. prosince 2003 (3) uznala, že ne všechny problémy životního prostředí se na mezinárodní úrovni řeší náležitým způsobem a že zvláště podílem námořních plavidel na koncentraci částic a ozonu a jeho prekurzorů ve vnějším ovzduší je třeba se dále zabývat.

               (4)

               Komise v souvislosti se sdělením Čistý vzduch pro Evropu (program CAFE): K tematické strategii pro kvalitu ovzduší (4) přezkoumala podíl lodní dopravy na koncentraci znečišťujících látek ve vnějším ovzduší a zjistila, že je zvláště v přístavních oblastech významný. V některých přístavních oblastech mohou emise z lodí ohrožovat splnění norem kvality ovzduší.

               (5)

               V rámci programu CAFE se zjistilo, že ve srovnání s dalšími opatřeními v jiných oblastech se hospodárnost snižování emisí z lodí zvyšuje. Většinu znečišťujících emisí z lodí v kotvišti lze snížit pouze prostřednictvím opatření týkajících se motoru a následného zpracování nebo používáním pobřežní elektřiny.

               (6)

               Emise z lodních motorů jsou na mezinárodní úrovni regulovány prostřednictvím Mezinárodní námořní organizace (IMO). Vývoj těchto norem nestačí reagovat na problémy kvality ovzduší v přístavech ve Společenství.

               (7)

               Článek 4b směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (5) vyjímá z požadavku na používání lodního paliva s 0,1 % obsahem síry lodě, které vypínají všechny motory a využívají během kotvení v přístavech pobřežní elektřinu.

               (8)

               Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (6), povoluje členským státům za určitých podmínek uplatnit plné nebo částečné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění na elektřinu,

         DOPORUČUJE:

               1.

               Členské státy by měly zvážit zavedení pobřežní elektřiny tak, aby ji mohly používat lodě v kotvištích přístavů, zvláště v těch přístavech, kde jsou překračovány mezní hodnoty pro kvalitu ovzduší nebo v jejichž souvislosti veřejnost vyjádřila obavy týkající se vysoké hladiny hluku, a zejména v kotvištích nacházejících se v blízkosti obytných oblastí.

               2.

               Členské státy by měly věnovat pozornost odborným stanoviskům, která jsou uvedena v příloze a zabývají se používáním pobřežní elektřiny ke snížení emisí pro různé typy lodí, tras a přístavů a jeho výhodami z ekonomického i praktického hlediska. Přínos pro životní prostředí a hospodárnost by nicméně měly být vyhodnocovány případ od případu.

               3.

               V zájmu vypracování harmonizovaných mezinárodních norem pro pobřežní elektrická připojení a s ohledem na probíhající práce by se činnost členských států měla odvíjet v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) v souvislosti s probíhajícím přezkumem Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (úmluva MARPOL).

               4.

               Členské státy by měly zvážit uplatnění hospodářských pobídek provozovatelů k používání pobřežní elektřiny, která se lodím poskytuje, s využitím možností stanovených v právních předpisech Společenství.

               5.

               Členské státy by měly zvýšit informovanost o pobřežní elektřině u místních orgánů, jež zodpovídají za přístavní oblasti, námořních orgánů, přístavních orgánů, klasifikačních společností a průmyslových sdružení.

               6.

               Členské státy by měly povzbuzovat přístavní orgány a průmysl k výměně osvědčených postupů týkajících se pobřežní elektřiny a sjednocení postupů pro tuto službu.

               7.

               Členské státy by měly Komisi podat zprávu o opatřeních, které hodlají přijmout s cílem snížit emise z lodí v přístavech, zvláště v místech, kde jsou překračovány mezní hodnoty pro kvalitu ovzduší.

      V Bruselu dne 8. května 2006.

            Za Komisi

         Stavros DIMAS

            člen Komise

      (1)  KOM(2002) 595 v konečném znění.

      (2)  Úř. věst C 89 E, 14.4.2004, s. 107.

      (3)  Úř. věst C 8, 13.1.2004, s. 3.

      (4)  KOM(2001) 245.

      (5)  Úř. věst. L 121, 11.5.1999, s. 13. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 59).

      (6)  Úř. věst L 283, 31.10.2003, s. 51. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/75/ES (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 100).

      PŘÍLOHA
      SOUHRN ODBORNÝCH STANOVISEK K POBŘEŽNÍ ELEKTŘINĚ
      Tato příloha uvádí příslušné informace o nákladech a přínosu pobřežní elektřiny. Další podrobnosti jsou obsaženy v nedávné zprávě Komisi – Zakázka na služby týkající se emisí z lodí, jejich přidělování, snižování a tržních mechanismů: Pobřežní elektřina (1). Uvedené číselné údaje o emisích a nákladech se týkají námořních plavidel, ale technika se dá dobře použít i v případě plavidel vnitrozemských.
      1.   Technické požadavky – typické řešení
      Nákres znázorňuje typické požadavky na připojení pobřežní elektřiny. V závislosti na lodi a kotvišti jsou možná i jiná řešení. Mezinárodní elektrotechnická komise a Mezinárodní asociace klasifikačních společností v současné době pracují na průmyslových normách, které bude moci posoudit IMO.

                  (1)

                  Připojení na vnitrostátní distribuční soustavu o napětí 20–100 kV z místní rozvodny, kde je transformováno na 6–20 kV.

                  (2)

                  Kabely přivádějící elektřinu o napětí 6–20 kV z rozvodny do přístavního terminálu.

                  (3)

                  V případě potřeby změna frekvence elektrického proudu. (Ve Společenství se obvykle dodává elektřina o frekvenci 50 Hz. Loď koncipovaná pro elektrický proud o frekvenci 60 Hz by měla být schopna využít elektřinu o frekvenci 50 Hz pro některá zařízení např. pro domácí osvětlení a vytápění, nikoliv však pro zařízení poháněná motorem, jako jsou čerpadla, navijáky a jeřáby. V případě lodě využívající elektřinu o frekvenci 60 Hz by tedy bylo nutné, aby byla elektřina o frekvenci 50 Hz konvertována na 60 Hz.).

                  (4)

                  Kabely, které rozvádějí elektřinu do terminálu. Kabely mohou být umístěny pod zemí ve stávajících nebo nových vedeních.

                  (5)

                  Systém kabelových bubnů, aby se zabránilo manipulaci s kabely vysokého napětí. Lze jej instalovat v kotvišti, sestává z kabelového bubnu, člunového jeřábu a nosné konstrukce. Člunový jeřáb a nosná konstrukce se mohou používat ke zvedání a spouštění kabelů na plavidlo. Kabelový buben a nosnou konstrukci je možné napájet a ovládat elektromechanicky.

                  (6)

                  Zásuvka na palubě plavidla, určená pro spojovací kabel.

                  (7)

                  Transformátor na palubě plavidla, který slouží k transformaci elektrického proudu o vysokém napětí na napětí 400 V.

                  (8)

                  Na palubě lodi je rozvedena elektřina, pomocné motory jsou vypnuty.

            2.   Přínos – snížení emisí
      Za pomoci pobřežní elektřiny lze docílit místních zlepšení kvality ovzduší. Přínos plynoucí z jejího používání do značné míry závisí na celé řadě faktorů. Přínos, kterého lze dosáhnout širším využíváním pobřežní elektřiny v EU, je představen v posouzení dopadu přiloženém k tomuto doporučení. Než se přikročí k zavádění na konkrétních místech, bude nutné provést rozbor nákladů a přínosu odpovídající konkrétním okolnostem.
      Posouzení dopadu popisuje snížení emisí znečišťujících ovzduší v 500 kotvištích v případě používání středně velkých motorů. Důležitým faktorem, který ovlivňuje tento přínos, je obsah síry v palivu. Právní předpisy Společenství stanoví od roku 2010 ve většině případů přísnější mezní hodnoty pro obsah síry v palivu, které se v kotvištích používá. Z tohoto důvodu jsou uvedeny příklady pro palivo s obsahem síry 2,7 % a 0,1 %. Ukazuje se, že využívání pobřežní elektřiny by přineslo celkový peněžně vyjádřený přínos v rozmezí 252 až 708 milionů EUR ročně v případě používání paliva s 2,7 % obsahem síry a v rozmezí 103 až 284 milionů EUR ročně, pokud by se používalo palivo s 0,1 % obsahem síry. V tom se odráží zlepšení lidského zdraví a menší hmotné škody plynoucí ze snížení emisí znečisťujících ovzduší (2).
      Přechod na pobřežní elektřinu povede taktéž k dalším přínosům, které v těchto číselných údajích nejsou zahrnuty. Sníží emise oxidu uhličitého (CO2) o více než 50 %, emise oxidu uhelnatého (CO) o přibližně 99 % a emise oxidu dusného (N2O) o více než 50 %. Odstraní vibrace a hluk z pomocných motorů, jehož naměřené hodnoty v bezprostřední blízkosti činily 90–120 dB, a lodním strojníkům se zlepší podmínky údržby.
      3.   Náklady – kapitálové výdaje a provozní náklady
      Náklady na zavedení a využívání pobřežní elektřiny se dělí mezi přístav a plavidlo a budou se, zejména na straně přístavu, v závislosti na stávající infrastruktuře značně lišit. Posouzení dopadu uvádí orientační propočty celkových ročních systémových nákladů pro průměrné kotviště a pro nová a dodatečně upravená plavidla s různými velikostmi motorů. Výsledky jsou uvedeny v tabulce 1.
      Lze si povšimnout, že celkové náklady jsou mnohem nižší pro plavidla s většími pomocnými motory, v jejichž případě také pravděpodobně dojde k nejvýraznějšímu snížení znečišťujících emisí. Pokud zavedení pobřežní elektřiny mohou využívat nově postavené lodě, jsou oproti lodím dodatečně upraveným náklady taktéž mnohem nižší. V rámci nákladů lodí jsou náklady na palivo a elektřinu velmi významné. Náklady na palivo jsou různé, nicméně palivo s nižším obsahem síry bude dražší než palivo, jež má obsah síry vyšší. Pokud se sníží zdanění elektřiny, která je lodím v kotvištích dodávána, bude pobřežní elektřina atraktivnější.
      Tabulka 1

                  TYP LODĚ
                  Velikost pomocného motoru

                  Celkové roční systémové náklady

                  s daní
                  nízká cena paliva

                  bez daně
                  vysoká cena paliva

                  (EUR/kotviště/rok)

                  (EUR/kotviště/rok)

                  NOVÁ

                  malá

                  164 659

                  82 315

                  střední

                  269 416

                  39 904

                  velká

                  521 630

                  –72 298

                  DODATEČNĚ UPRAVENÁ

                  malá

                  202 783

                  120 439

                  střední

                  324 402

                  94 890

                  velká

                  617 999

                  24 071

            4.   Srovnání přínosu a nákladů
      Roční peněžně vyjádřený přínos snížení čtyř znečišťujících látek v 500 kotvištích se odhaduje v rozmezí 103 a 284 milionů EUR, pokud by se používalo palivo o 0,1 % obsahu síry, a mezi 252 a 708 miliony EUR, pokud se používalo palivo o 2,7 % obsahu síry. Rozmezí hodnot závisí na různých metodologických hlediscích, včetně předpokládané délky statistického života. Další podrobnosti lze nalézt v posouzení dopadu tematické strategie o znečišťování ovzduší (3).
      Celkové roční systémové náklady na kotviště uvedené v tabulce 1 jsou závislé na třech faktorech: velikost motorů lodě, zavádění technologie na novou či starou loď a náklady na elektřinu a lodní paliva. Z posouzení dopadů vyplývá, že při nízkých cenách paliva a u plavidel platících daň z elektřiny v plném rozsahu jsou roční náklady lodí, které využívají pobřežní elektřinu v 500 kotvištích, o 185 milionů EUR vyšší než náklady lodí používajících lodní palivo. Při vyšších cenách paliva a plném osvobození od daně z elektřiny by celkové náklady klesly o 80 % na hodnotu okolo 34 milionů EUR ročně.
      Z těchto číselných údajů vyplývá, že v mnohých případech přínos pobřežní elektřiny převažuje náklady. V mnohých případech pak přínos náklady mnohonásobně převyšuje.
      5.   Závěr
      Přínos a náklady pobřežní elektřiny se výrazně liší v závislosti na stávající infrastruktuře a umístění přístavu, kotviště a lodě. To znamená, že její hospodárnost je třeba zkoumat případ od případu a že v přímém snižování emisí z lodích motorů by se nemělo polevit.
      Z hlediska životního prostředí se využíváním pobřežní elektřiny emise snižují daleko významněji, než když se v kotvištích využívá palivo s 0,1 % obsahem síry (jak od roku 2010 požaduje směrnice 2005/33/ES), a to zejména v případě NOx a PM. Její využívání by se zejména mělo zvážit v místech, kde emise NOx a PM přispívají k problémům s kvalitou ovzduší, např. překročeným mezním hodnotám ozonu a částic.
      Z číselných údajů obecně vyplývá, že pro lodě s většími motory, které pravidelně kotví v týchž přístavech, by se z hlediska životního prostředí i z hlediska hospodářského měla dát přednost přechodu na pobřežní elektřinu před používáním paliva s 0,1 % obsahem síry. Z hospodářského hlediska by pobřežní elektřina měla přinést úspory ve srovnání s palivem o nízkém obsahu síry pro nové lodě pravidelně kotvící v týchž přístavech, zejména – ale nikoli pouze – pokud se uplatňuje snížená úroveň zdanění elektřiny, jak povoluje směrnice 2003/96/ES. Je možné, že členské státy a místní orgány budou chtít zvážit i jiné prostředky, jak přístavy povzbudit k investicím do infrastruktury pro pobřežní elektřinu a k zajištění jejího využívání.

         (1)  Viz: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Viz: http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (strana 4). Uvedené hodnoty představují celostátní průměr (zahrnující městské oblasti i venkov), takže v přístavech v městských centrech může být přínos větší.

         (3)  SEK(2005) 1133.


				|

		52013DC0365

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Litvy na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Litvy na období 2012–2016 /* COM/2013/0365 final */

Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Litvy na rok
2013
a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Litvy na období 2012–2016
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy
rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace
hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[2],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[3],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a
zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského
potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních
směrech hospodářských politik členských států a Unie (na
období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních
směrech politik zaměstnanosti členských států[4], které společně
tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány,
aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 29. června 2012
přijali hlavy států a předsedové vlád rozhodnutí o Paktu pro
růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec
opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá
veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají
být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména
plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit
doporučení určená jednotlivým zemím.
(4)       Dne 6. července 2012
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Litvy na rok
2012 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Litvy na
období 2011–2015.
(5)       Dne 28. listopadu 2012
přijala Komise roční analýzu růstu[5], která zahájila evropský
semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2013. Téhož dne Komise na
základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu
mechanismu varování[6],
ve které není Litva uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden
hloubkový přezkum.
(6)       Dne 14. března 2013
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability,
fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila
potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst,
návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice,
podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a
sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(7)       Dne 9. dubna 2013
předložila Litva aktualizovaný národní program reforem na rok 2013 a dne
26. dubna 2012 konvergenční program na období 2012–2016. Vzhledem k jejich
vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.
(8)       Na základě posouzení
letošního konvergenčního programu podle nařízení Rady (ES) č.
1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou
založeny rozpočtové projekce programu, je realistický a obecně odpovídá
jarní prognóze Komise. Na základě ambiciózní fiskální konsolidace
započaté v roce 2009 byl schodek veřejných financí v roce
2012 stlačen na 3,2 % HDP, což je považováno za úroveň
dostatečnou ke zrušení rozhodnutí o existenci nadměrného schodku,
s ohledem na náklady systémové důchodové reformy. Snížení schodku
bylo do určité míry založeno i na silném hospodářském růstu a
dočasném zmrazení výdajů. Střednědobý rozpočtový cíl
programu klesl z +0,5 % na -1,0 %, což je i nadále v souladu s cíli
Paktu o stabilitě a růstu. Rozpočtová strategie popsaná
v programu si klade za cíl dosažení střednědobého cíle do roku
2016. Na základě (nově vypočteného) strukturálního
rozpočtového salda je roční strukturální pokrok v zájmu dosažení
střednědobého cíle vyšší než 0,5 % HDP. Referenční hodnota
výdajů v průběhu programového období je dosažena. Korekce je
v mírném předstihu a odvíjí se především od omezování
výdajů, avšak je pouze částečně podpořena konkrétními
opatřeními, včetně jednorázových, která jsou ne vždy specifikována.
Prognóza Komise očekává, že strukturální korekce dosáhne v letech
2013 a 2014 0,3 % a 0,0 % HDP, a zůstane tak pod požadovaným pokrokem o
hodnotě 0,5 % HDP, což rovněž zpochybňuje tempo korekce uvedené
v programu. Je třeba upřesnit další konsolidační
opatření a zvážit strukturální reformy, včetně přesunu
k příjmově založeným opatřením. V roce 2012
zůstal veřejný dluh pod úrovní 60 % HDP (40,7 %) a předpokládá
se, že během programového období mírně klesne. Zatímco
konvergenční program očekává, že dluh se v roce 2013 sníží na
39,7 % a do roku 2016 dále klesne na 34,5 %, prognóza Komise očekává, že
v roce 2013 se sníží na 40,1 % HDP a v roce 2014 na 39,4 %. Rozdíly
plynou především z předpokladu nižších schodků
v konvergenčním programu.
(9)       I když se schodek
postupně snižoval, nedisponuje Litva stále dostatečnými fiskálními
možnostmi jak reagovat na nepříznivé šoky. Existuje však prostor pro
zmírnění pokřivenosti zdanění a další pokrok v dodržování
daňových předpisů. Litva má i nadále nejnižší poměr zdanění
k HDP v EU a konsolidace se zaměřila především na
výdajovou stránku. Stále existuje prostor pro zvážení využití dalších
daňových zdrojů, které nejméně omezují růst, např.
environmentální daně a periodickou daň z nemovitostí. I když
Litva přijala kroky ke zvýšení příjmů z periodické daně
z nemovitostí, zdá se, že zde existuje další prostor. Litevské příjmy
z environmentálních daní mají klesající tendenci a v roce 2011 byly druhé
nejnižší v EU, mj. v důsledku nejnižšího zdanění dopravy
v EU. To neusnadňuje snižování vysoké energetické náročnosti
litevského hospodářství. Současně by při fiskální
konsolidaci měly být upřednostňovány prorůstové výdaje,
například do výzkumu a vzdělávání. Provedení právních
předpisů zpřísňujících fiskální rámec bylo odloženo.
Litevský fiskální rámec nedokázal v letech vysokého růstu zabránit
procyklické fiskální politice a jeho pravidla nejsou dostatečně
závazná. Monitorování, prvky odpovědnosti a provádění
rozpočtového procesu je třeba zlepšovat, stejně jako posilovat
závaznost střednědobého rámce.
(10)     Pro litevskou dlouhodobou
fiskální udržitelnost je problémem demografický vývoj. Proto je důležitá
komplexní důchodová reforma zaměřující se na udržitelnost i
přiměřenost důchodů. Přiměřenost důchodů
je třeba řešit, vzhledem k tomu, že starší obyvatelstvo je
vystaveno vysokému riziku chudoby a vyloučení. Reforma kapitálového
důchodového systému z roku 2012 podporuje druhý důchodový
pilíř prostřednictvím finančních pobídek státu. Rovněž
zavádí po přechodnou dobu možnost vystoupení ze soukromého kapitálového
systému a zapojení se zpět do veřejného systému sociálního
pojištění, jakož i postupné zvyšování věku odchodu do důchodu.
Tato reforma vstoupí v platnost dne 1. ledna 2014. Jedná se o důležité, i
když osamocené kroky správným směrem. Jsou ale nutné větší
změny, především v rámci prvního důchodového pilíře.
Krom toho jsou nutná opatření na podporu zaměstnatelnosti starších
pracovníků a pracovního prostředí přizpůsobeného starším
lidem.
(11)     Řešení
nezaměstnanosti a nízké míry ekonomické aktivity zůstává jednou
z hlavních výzev. Vysokou mírou nezaměstnanosti trpí především
mladí a nekvalifikovaní lidé. Nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi
se projevuje především v krizových dobách a představuje stále
větší problém, naznačující strukturální nedostatky politik
souvisejících se vzděláváním a pracovním trhem. Z toho plynoucí
nedostatek kvalifikovaných pracovních sil je dále zesilován vysokou mírou
emigrace. Proto jsou nutná další opatření pro zlepšení flexibility trhu
práce a vyšší zapojení zejména mladých, nekvalifikovaných a starších lidí do
tohoto trhu. Celkový dopad opatření směřujících k aktivnímu
trhu práce a finanční prostředky poskytnuté pro každé
z těchto opatření jsou nedostatečné a tato opatření
nejsou vhodně cílena na nízko kvalifikované a dlouhodobě
nezaměstnané. Komplexní přezkum pracovního práva se zapojením
sociálních partnerů by mohl identifikovat zbytečná omezení a
administrativní překážky, které brání pružným smluvním dohodám, podmínkám
propouštění a ujednáním o pružné pracovní době. Pro zajištění
lepšího přechodu ze vzdělávacího procesu na trh práce by se
učební obory a stáže mohly zatraktivnit.
(12)     Chudoba a sociální vyloučení
jsou i nadále znepokojivě rozšířené. Problémem je zejména nárůst
dětské chudoby. V roce 2012 byla přijata opatření
související s reformou peněžité sociální pomoci směřující
ke zvýšení pobídek k práci (dávky souběžné s pracovním
poměrem pro dosud dlouhodobě nezaměstnané, postupné snižování
sociálních dávek pro neaktivní osoby v produktivním věku) a ke
snížení chudoby. Pilotní projekt v pěti obcích přinesl velice
kladné výsledky v oblasti úspory výdajů a lepšího cílení
potřebných příjemců. Nyní je nutné zavést systém sledování k
posouzení jeho účinnosti a dopadu na zmírnění chudoby a
vyloučení. Reforma by také měla být spojena s aktivačními
opatřeními, která zlepší zapojení do trhu práce, zejména u dlouhodobých
příjemců sociálních dávek. Opatření přijatá ke snížení
chudoby zahrnují větší pokrytí sociálními dávkami a nový způsob
výpočtu výše dávek. Od 1. ledna 2013 se navíc zvýšila minimální mzda o 18 %,
což by mělo pomoci zmírnit past neaktivity a chudobu pracujících. Tato
opatření se však vzhledem k rozsahu tohoto problému jeví jako
nedostatečná a chybí komplexní strategie nebo akční plán pro boj
s chudobou.
(13)     Od roku 2010 provádí vláda
ambiciózní reformu státních podniků. Tato reforma je smysluplná a
hodnověrná a zahrnuje legislativní i organizační změny. Byly
specifikovány právní aspekty reformy a bylo dosaženo obecného souladu s
požadavky na hlášení. Nyní jde o to, vyhnout se střetu zájmů, pokud
jde o regulační a neregulační funkce, a rozlišovat mezi obchodními a
neobchodními činnostmi státních podniků. Po plném provedení by
reforma mohla napomoci konkurenceschopnosti a růstu. Proto bude
klíčové sledování plnění požadavků reformy.
(14)     Propojení elektrické a plynové sítě se sousedními zeměmi
zůstává nedostatečné. V důsledku toho je konkurence
v energetice velmi omezená a ceny energií vysoké. Problémem je i nadále
energetická účinnost. Pokrok v oblasti renovace budov byl velmi
pomalý, a to i s ohledem na investice v rámci JESSICA holdingového
fondu, a hlavní problémy s renovací soukromých nemovitostí přetrvávají.

(15)     V kontextu evropského semestru
provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Litvy. Posoudila
konvergenční program i národní program reforem. Vzala v úvahu nejen jejich
význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-hospodářskou politiku
Litvy, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti
posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Evropské unii tím, že
pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU.
Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže
uvedených doporučení 1 až 6.
(16)     Na základě tohoto
posouzení přezkoumala Rada litevský konvergenční program a její
stanovisko[7]
je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1,
DOPORUČUJE, aby Litva v období
2013-2014 provedla tato opatření:
1.           Zajistit prorůstovou
fiskální konsolidaci a provést plánovanou rozpočtovou strategii,
pokračovat v úsilí o strukturální přizpůsobení, které
Litvě umožní dosažení střednědobého cíle.
Upřednostňovat prorůstové výdaje. Posílit fiskální rámec,
zejména zavedením vymahatelných a závazných stropů na výdaje ve
střednědobém rozpočtovém rámci. Přezkoumat a zvážit zvýšení
daní, které nejméně omezují růst, např. periodické daně
z nemovitostí a environmentálních daní, včetně zavedení
zdanění automobilů, a zároveň pokračovat ve zlepšování
dodržování daňových předpisů.
2.           Přijmout a provést
právní předpisy týkající se komplexní reformy důchodového systému.
Při provádění současných reforem navázat zákonnou věkovou
hranici pro odchod do důchodu na střední délku života, zpřísnit
pravidla předčasného důchodu, stanovit jasná pravidla pro
valorizaci důchodů a podporovat využívání doplňkových
spoření. Podpořit důchodovou reformu opatřeními na podporu
zaměstnatelnosti starších pracovníků.
3.           Řešit vysokou
nezaměstnanost nízkokvalifikovaných a dlouhodobě nezaměstnaných
osob soustředěním zdrojů na aktivní politiku na trhu práce
při současném zlepšení jejího rozsahu a účinnosti. Zvýšit
zaměstnatelnost mladých lidí, například prostřednictvím
iniciativy „Záruka pro mladé lidi“, posílit zavádění a efektivitu
učňovských programů a řešit přetrvávající nesoulad
mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi. Cestou konzultace sociálních
partnerů přezkoumat adekvátnost pracovněprávních
předpisů, pokud jde o pružné smluvní dohody, podmínky
propouštění a ujednání o pružné pracovní době.
4.           Provést cílená konkrétní
opatření na snížení chudoby a sociálního vyloučení. Posílit vazbu
mezi reformou peněžité sociální pomoci a aktivačními opatřeními.

5.           Dokončit provedení
reformy státních podniků, zejména k zajištění oddělení
vlastnických a řídících funkcí, a podrobně sledovat plnění
požadavků reformy.
6.           Posílit opatření ke
zlepšení energetické účinnosti budov, včetně odstranění
odrazujících překážek a rychlého ustavení holdingového fondu. Podporovat
konkurenci v energetických sítích zlepšením vzájemného propojení s dalšími
členskými státy u elektřiny i plynu.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013) 0052 a P7_TA(2013) 0053.
[4]               2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Podle čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (ES) č.
1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 10. července 2012 k národnímu programu reforem Švédska na rok 2012 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Švédska na období 2012–2015

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/85

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 10. července 2012
   k národnímu programu reforem Švédska na rok 2012 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Švédska na období 2012–2015
   2012/C 219/25
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. července 2011 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Švédska na rok 2011 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2011–2014.

               (4)

               Dne 23. listopadu 2011 přijala Komise druhou roční analýzu růstu, která zahájila druhý evropský semestr integrované koordinace politik ex ante vycházející ze strategie Evropa 2020. Dne 14. února 2012 Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Švédsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 1. prosince 2011 přijala Rada závěry, které vyzývají Výbor pro sociální ochranu, aby ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a dalšími výbory předložil své názory na opatření doporučená v rámci politického cyklu Evropa 2020. Tyto názory jsou součástí stanoviska Výboru pro zaměstnanost.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 15. února 2012 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2012 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu 2012.

               (7)

               Dne 2. března 2012 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 20. dubna 2012 předložilo Švédsko svůj konvergenční program na období 2012–2015 a národní program reforem na rok 2012. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně. Komise rovněž v hloubkovém přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011 posoudila, zda je Švédsko postiženo makroekonomickou nerovnováhou. Komise ve svém hloubkovém přezkumu dospěla k závěru, že Švédsko se potýká s nerovnováhou, i když nikoliv nadměrnou.

               (9)

               Na základě hodnocení konvergenčního programu podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1466/97 dospěla Rada k závěru, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce v programu, je vesměs realistický pro rok 2012 a optimistický pro období 2013–2015, kdy se očekává průměrný růst HDP o 3,5 %. Podle prognózy útvarů Komise z jara 2012 bude růst HDP v roce 2013 činit 2,1 %. Cílem rozpočtové strategie nastíněné v konvergenčním programu je zajistit dlouhodobou udržitelnost na základě dodržování pravidel švédského fiskálního rámce včetně dosažení přebytku čistých půjček veřejných ve výši 1 % HDP v průběhu cyklu. Cílem strategie je i splnění požadavků Paktu o stabilitě a růstu, zejména dodržení referenční hodnoty 3 % HDP. V konvergenčním programu byl změněn střednědobý rozpočtový cíl z přebytku veřejných financí 1,0 % HDP na schodek 1,0 % HDP. Nový střednědobý cíl náležitě zohledňuje požadavky Paktu o stabilitě a růstu. Vzhledem k této změně a na základě (nově vypočteného) strukturálního rozpočtového salda je pravděpodobné, že střednědobého cíle bude během období konvergenčního programu dosaženo, a to i s přihlédnutím k dalším možným expanzivním diskrečním opatřením v roce 2013 nebo 2014. Jistá rizika horšího vývoje ohrožující rozpočtové projekce na rok 2013 a následující roky souvisejí s optimistickými makroekonomickými odhady. Plánovaná míra růstu veřejných výdajů by při zohlednění diskrečních opatření na straně příjmů měla být v souladu s výdajovým kritériem Paktu o stabilitě a růstu. Míra zadlužení je nižší než 60 % HDP a v konvergenčním programu se během programového období předpokládá její další snižování.

               (10)

               Hloubkový přezkum Komise podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011 potvrdil, že Švédsko vykazuje poměrně vysoké zadlužení domácností. I když se situace na trzích s bydlením a hypotékami v roce 2011 stabilizovala, přetrvávají některé strukturální deformace, které ohrožují stabilitu těchto trhů v dlouhodobém horizontu. Byla přijata příslušná opatření na zvýšení odolnosti finančního sektoru. Některé současné politiky, kterým bylo věnováno méně pozornosti, však mohou vést k větší volatilitě švédského trhu s bydlením a k nárůstu hypotečního zadlužení: velkorysé možnosti daňového odpočtu plateb úroků a nízké daně z nemovitosti, nízká míra amortizace a přísná regulace nájmů. Pokud jde o nabídku bydlení, brání větší flexibilitě monopol v rámci místního plánování, zdlouhavé postupy v územním plánování a absence hospodářské soutěže.

               (11)

               I když se situace na trhu práce v průběhu roku 2011 celkově zlepšila, míra nezaměstnanosti mladých lidí a zranitelných skupin, zejména lidí z rodin migrantů, je nadále vysoká. Ve Švédsku v současné době probíhá několik opatření aktivní politiky trhu práce a reforem v oblasti vzdělávání, jež mají tuto situaci řešit. Většina těchto opatření působí smysluplně a věrohodně, nicméně na hodnocení jejich dopadu je ještě příliš brzy. V každém případě je nejistá relevantnost a účinnost hlavního opatření zaměřeného na nezaměstnanost mladých lidí - nižší DPH na restaurační a stravovací služby, proto je třeba jej přezkoumat. Kromě toho by kladené cíle mohly být vyšší, pokud by se k uvedeným problémům přistupovalo komplexněji a řešily by se rovněž poměrně vysoké mzdy na dolním konci mzdové stupnice a rozdílná pracovněprávní ochrana stálých a dočasných zaměstnanců.

               (12)

               Výdaje Švédska na výzkum a vývoj (vyjádřené jako procentní podíl na HDP) jsou druhé nejvyšší v EU a země podle srovnávacího přehledu výzkumu a inovací Unie stojí v oblasti v inovací na předním místě. Pokud však jde o uvádění inovativních výrobků na trh, Švédsko nedosahuje průměru EU a vykazuje negativní trend. Rovněž se zdá, že Švédsko zaostává v zakládání rychle rostoucích inovativních podniků. Vůbec celkově silná pozice Švédska v oblasti výzkumu a vývoje je ohrožena, a to z důvodu značné závislosti země na několika málo velkých nadnárodních společnostech, jež ve stále větší míře přemísťují své výzkumné a vývojové aktivity ze Švédska jinam. Tyto otázky by měl řešit nový zákon o výzkumu a inovacích, jenž má být předložen na podzim 2012.

               (13)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Švédska. Posoudila konvergenční program i národní program reforem a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Švédsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 4.

               (14)

               Na základě tohoto posouzení Rada přezkoumala konvergenční program a její stanovisko (5) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1.

               (15)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada přezkoumala národní program reforem Švédska a jeho konvergenční program. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta zejména do níže uvedeného doporučení 2,

         DOPORUČUJE, aby Švédsko v období 2012–2013 provedlo tato opatření:

               1.

               Udržovat zdravou fiskální pozici v roce 2012 a následujících letech tím, že bude podle plánu prováděna rozpočtová strategie a že budou zajištěny další kroky k dosažení střednědobého rozpočtového cíle.

               2.

               Přijmout další preventivní opatření, jež ve střednědobém horizontu posílí stabilitu trhů s bydlením a hypotékami, včetně podpory opatrné úvěrové politiky, omezení tendence k zadlužování při financování investic do bydlení a odstranění nedostatků v nabídce bydlení a regulace nájmů.

               3.

               Přijmout další opatření, jež zlepší účast mladých lidí a zranitelných skupin na trhu práce například tím, že se zlepší efektivita opatření aktivní politiky trhu práce, usnadní se přechod ze školy do zaměstnání, budou prosazovány politiky ke zvýšení zájmu o zaměstnávání osob náležejících do zranitelných skupin a zlepší se fungování trhu práce. Přezkoumat účinnost stávající snížené sazby DPH na restaurační a stravovací služby, jež má podpořit tvorbu pracovních míst.

               4.

               V budoucím zákoně o výzkumu a vývoji přijmout další opatření s cílem pokračovat ve zlepšování excelence ve výzkumu a zaměřit pozornost na zdokonalení uvádění inovativních produktů na trh a vývoje nových technologií.

      V Bruselu dne 10. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         V. SHIARLY

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Platnost uvedeného rozhodnutí byla rozhodnutím Rady 2012/238/EU ze dne 26. dubna 2012 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 119, 4.5.2012, s. 47) prodloužena i na rok 2012.

      (4)  Úř. věst. C 217, 23.7.2011, s. 9.

      (5)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.