Důležité právní upozornění

|

52009PC0572

Doporučení pro rozhodnutí Rady o stanovisku, které má Evropské společenství zaujmout k novému sjednání měnové dohody s Republikou San Marino  /* KOM/2009/0572 konecném znení - CNB 2009/0159 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 16.10.2009KOM(2009) 572 v konečném znění2009/0159 (CNB)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo stanovisku, které má Evropské společenství zaujmout k novému sjednání měnové dohody s Republikou San MarinoDŮVODOVÁ ZPRÁVAMezi Evropským společenstvím a Monakem, San Marinem a Vatikánem byly uzavřeny měnové dohody, a to v zájmu právní kontinuity s ujednáními, jež existovala mezi těmito zeměmi na straně jedné a Francií a Itálií na straně druhé před zavedením eura.Deset let poté, co zákonné měny Itálie a Francie užívané Monakem, San Marinem a Vatikánem nahradilo euro, vyzvala Rada Komisi k revizi platných měnových dohod[1]. Výsledky posouzení byly přijaty ve sdělení Komise o platných měnových dohodách s Monakem, San Marinem a Vatikánem[2]. Komise dospěla k závěru, že měnové dohody v jejich stávající formě je třeba pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup ve vztazích mezi Společenstvím a zeměmi, jež dohody podepsaly. Touto předlohou doporučení pro rozhodnutí Rady se vymezuje pozice, kterou má zaujmout Společenství při novém sjednání dohody s Republikou San Marino.Komise navrhuje znovu sjednat a pozměnit tato ustanovení:-  Transpozice relevantních právních předpisů ESZávazky Monaka, San Marina a Vatikánu vyplývající z odpovídajících měnových dohod se Společenstvím jsou velice nestejné.Měnová dohoda s Monackým knížectvím zahrnuje největší počet závazků. Oproti dohodě s Monakem neobnášejí dohody se San Marinem a Vatikánem žádný zvláštní závazek transponovat právní předpisy EU v oblasti ochrany hotovosti v eurech proti padělatelství a způsoby spolupráce v rámci Společenství v této oblasti. Aby se vytvořily rovné rámcové podmínky a zajistila přiměřená ochrana eurobankovek a euromincí proti padělání, musí San Marino i Vatikán uplatňovat relevantní právní předpisy Společenství.Finanční instituce vykonávající svou činnost v zemích, jež podepsaly měnové dohody, mohou mít přístup k mezibankovnímu vypořádání a platbám a systému vypořádání cenných papírů v Evropské unii. Monacké knížectví tuto možnost fakticky využívá a musí za tímto účelem uplatňovat relevantní finanční a bankovní právní předpisy Společenství. Vzhledem k dimenzím bankovního odvětví v San Marinu a jeho těsné interakci s bankami působícími v eurozóně (tj. finanční instituce San Marina mají přístup k platebním systémům přes italské banky) by také Republika San Marino měla sladit své právní předpisy pro bankovní a finanční odvětví s odpovídajícími předpisy použitelnými ve Společenství . Vzhledem k objemu právních předpisů Společenství a omezeným administrativním kapacitám San Marina by se mělo San Marinu poskytnout přechodné období 5 let.-  Vyhodnocovací mechanismyV kontrastu s postupem stanoveným v dohodě s Monakem nebylo přijato v dohodách se San Marinem a Vatikánem žádné ustanovení pro vyhodnocovací postup. Při neexistenci řádně upraveného vyhodnocovacího postupu nepodávají San Marino a Vatikán pravidelné zprávy o provádění dohod a nejsou řádně informovány o legislativním vývoji v oblastech spadajících do působnosti dohod. Komise tudíž navrhuje vytvořit dva nové společné výbory – podobné stávajícímu společnému výboru s Monackým knížectvím – s Republikou San Marino a Vatikánským městským státem.Společný výbor s Republikou San Marino by byl složen ze zástupců San Marina, Itálie, Evropské komise a Evropské centrální banky. Výbor by měl na starosti usnadňovat provádění dohody a projednávat možné změny v seznamu právních předpisů Společenství, které má používat San Marino. Měl by také mít rozhodovací pravomoc ohledně omezeného počtu otázek, kterou mu svěří měnová dohoda (např. schvalovat změnu mincovny razící a dodávající sanmarinské euromince).-  Strop pro emisi euromincíZ historických důvodů byly stropy pro maximální roční emise Monaka, San Marina a Vatikánu stanoveny dvěma odlišnými způsoby (Monako smí v současnosti vydat maximálně 1/500 množství mincí vyražených ve Francii, zatímco San Marino a Vatikán mají pevné kvóty), což vede k velmi odlišným výsledkům.Aby se zajistilo spravedlivé zacházení se všemi zeměmi v souvislosti s měnovými dohodami, navrhuje Komise zavést novou jednotnou metodu pro výpočet stropů pro emisi euromincí (tj. metodu, která by se měla používat také v budoucích dohodách).Nové stropy by byly složeny z pevné a proměnlivé části:1.  Pevná část by měla pokrývat poptávku sběratelů mincí. Podle obecných odhadů by k pokrytí poptávky na spotřebitelském trhu měla být dostatečná částka přibližně 2 100 000 EUR.[3]2.  Proměnlivá část by v případě San Marina vycházela z průměrné emise na hlavu v Itálii. Průměrný počet mincí na hlavu vydaný v Itálii v roce (n-1) by se vynásobil počtem obyvatel San Marina.3.  Pravidla pro ražbu euromincíStávající měnové dohody vyhrazují právo razit a dodávat sanmarinské a vatikánské euromince státní mincovně Itálie. Toto pravidlo bylo zavedeno z historických důvodů v době, kdy hotovost v eurech ještě nebyla v oběhu a téměř všechny země eurozóny razily euromince pouze pro svou vlastní potřebu. Situace se nyní změnila tak, že mnoho zemí eurozóny si dnes své euromince nechává razit v jiné zemi eurozóny.Komise tudíž navrhuje otevřít pro San Marino a Vatikán možnost objednávat si své euromince v jiné mincovně EU, jež má zkušenosti s ražbou a dodáváním euromincí . Změnu mincovny však musí schválit společný výbor.-  Volba příslušného souduStávající měnové dohody neposkytuje Společenství žádný vliv v případě, že země, které měnové dohody podepsaly, neplní své závazky (např. včas netransponují relevantní právní předpisy Společenství), kromě nejzazší – a tudíž nepravděpodobné – možnosti jednostranně odstoupit od dohody. Komise tudíž navrhuje zvolit si Evropský soudní dvůr jako soud příslušný pro řešení sporů v souvislosti s měnovými dohodami.2009/0159 (CNB)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo stanovisku, které má Evropské společenství zaujmout k novému sjednání měnové dohody s Republikou San MarinoRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 111 odst. 3 uvedené smlouvy,s ohledem na doporučení Komise[4],s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[5],vzhledem k těmto důvodům:4.  Od zavedení eura je Společenství příslušné pro měnové záležitosti a pro otázky směnného kurzu.5.  Rada rozhoduje o režimech pro sjednávání a uzavírání dohod o měnových záležitostech a otázkách směnného kurzu.6.  Italská republika uzavřela dne 29. listopadu 2000 jménem Společenství měnovou dohodu s Republikou San Marino.7.  Rada dospěla dne 10. února 2009 k závěru, že Komise by měla prověřit, zda stávající dohody fungují, a uvážit, zda by se neměly zvýšit stropy při emisi mincí.8.  Ve sdělení o tom, jak fungují měnové dohody s Monakem, San Marinem a Vatikánem[6], dospěla Komise k závěru, že měnovou dohodu s Republikou San Marino v platném znění je třeba změnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup ke vztahům mezi Společenstvím a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.9.  Měnovou dohodu se San Marinem je tudíž třeba co možná nejdříve sjednat znovu tak, aby nový režim vstoupil v platnost dnem 1. ledna 2010, spolu s novými pravidly o podmínkách zavádění euromincí, jež byly stanoveny v doporučení Komise ze dne 19. prosince 2008 o společných obecných zásadách pro národní strany a o emisi euromincí určených do oběhu, které schválila Rada ve svých závěrech dne 10. února 2009,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Italská republika oznámí Republice San Marino, že je třeba co možná nejdříve změnit stávající měnovou dohodu mezi Italskou republikou, jménem Evropského společenství, a Republikou San Marino a navrhne jí jednání o relevantních ustanoveních dohody.Článek 2Při sjednávání dohody s Republikou San Marino usiluje Společenství o dosažení těchto změn:10.  Dohoda se uzavírá mezi Společenstvím a Republikou San Marino. Zněním této dohody je kodifikovaný text stávající dohody včetně změn.11.  Republika San Marino se zaváže přijmout veškerá vhodná opatření formou přímých transpozic nebo případných rovnocenných opatření:12.  pro uplatňování veškerých relevantních bankovních a finančních právních předpisů Společenství, zejména právních předpisů týkajících se činnosti dotyčných institucí a dohledu nad nimi;13.  pro uplatňování veškerých relevantních právních předpisů Společenství o předcházení praní peněz, o předcházení podvodům a padělání peněz i bezhotovostních platebních prostředků, o medailích a žetonech a o požadavcích na statistické výkazy.Republika San Marino zajistí, aby byly veškeré relevantní bankovní a finanční právní předpisy Společenství provedeny na jejím území přede dnem 1. ledna 2015. Dohoda uvede v příloze lhůty pro přijetí výše zmíněných opatření.14.  Je třeba zrevidovat metodu určování stropu u emise sanmarinských euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a tak zamezit nadměrným numismatickým spekulacím s mincemi ze San Marina, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu v Itálii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel San Marina.15.  K monitorování pokroku v provádění dohody se zřizuje společný výbor. Ten je složen ze zástupců Republiky San Marino, Italské republiky, Komise a ECB. Společný výbor může každoročně zrevidovat pevnou část s přihlédnutím k inflaci a výboji na sběratelském trhu. Usnáší se jednomyslně. Společný výbor přijme svůj jednací řád.16.  Euromince Republiky San Marino razí Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Republika San Marino však se souhlasem společného výboru může pověřit ražbou mincí jiného dodavatele z mincoven pro euromince v EU. Pro účely schválení celkového objemu emise ze strany ECB se objem mincí vydaných Republikou San Marino připočte k objemu mincí vydaných domovskou zemí mincovny razící euromince.17.  Pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je příslušný Soudní dvůr Evropských společenství.Pokud se Společenství nebo San Marino domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z měnové dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Společenství nebo San Marino nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strany dohodu okamžitě ukončit.Článek 3Jednání s Republikou San Marino vedou Italská republika a Komise jménem Společenství. Evropská centrální banka se na jednáních plně účastní v oblasti své pravomoci. Italská republika a Komise předloží předlohu dohody Hospodářskému a finančnímu výboru, aby tento zaujal stanovisko.Článek 4Dohodu uzavře Rada.Toto rozhodnutí je určeno Italské republice a Komisi.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Závěry Rady o společných obecných zásadách pro národní strany a pro emise euromincí určených k oběhu, 2922. zasedání Rady ECOFIN ze dne 10. února 2009.[2] KOM (2009) 359, 14.7.2009[3] San Marino se například s určitým úspěchem soustředilo na ražení euromincí s vybranou denominací: tyto mince se nyní používají k transakcím v nominální hodnotě.[4] Úř. věst. C […], […], s. […].[5] Úř. věst. C […], […], s. […].[6] KOM(2009) 359.


				|

		52013DC0351

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Belgie na rok 2013 a stanovisko Rady k programu stability Belgie na období 2012–2016 /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Belgie na rok
2013
a stanovisko Rady k programu stability Belgie na období 2012–2016

RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této
smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy
rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace
hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. prosince 2011 o prevenci a
nápravě makroekonomické nerovnováhy[2],
a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[3],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[4],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a
zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu
pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních
směrech hospodářských politik členských států a Unie (na
období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních
směrech politik zaměstnanosti členských států[5], které společně
tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány,
aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 29. června 2012
přijaly hlavy států nebo předsedové vlád rozhodnutí o Paktu pro
růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec
opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá
veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které
mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili
zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit
doporučení určená jednotlivým zemím.
(4)       Dne 6. července 2012
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Belgie na rok
2012 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Belgie na období
2011–2015.
(5)       Dne 28. listopadu 2012
přijala Komise roční analýzu růstu[6], která zahájila evropský
semestr pro koordinaci hospodářských politik pro rok 2013. Téhož dne
Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu
mechanismu varování[7],
ve které je Belgie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden
hloubkový přezkum.
(6)       Dne 14. března 2013
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability,
fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila
potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst,
návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice,
podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti
a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(7)       Dne 10. dubna 2013
zveřejnila Komise výsledky hloubkového přezkumu[8] týkajícího se Belgie, který
vypracovala podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011 o prevenci
a nápravě makroekonomické nerovnováhy. Analýza Komise vede
k závěru, že Belgie se potýká s makroekonomickými
nerovnováhami, jež si vyžadují sledování a politické kroky. I nadále si
vyžaduje pozornost především makroekonomický vývoj v oblasti vnější
konkurenceschopnosti zboží a zadluženosti, zejména pokud jde o dopady vysoké
úrovně veřejného dluhu na reálnou ekonomiku.
(8)       Dne 29. dubna 2013
předložila Belgie svůj letošní program stability na období 2012–2016
a národní program reforem na rok 2013. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly
oba programy posuzovány současně.
(9)       Na základě posouzení
letošního programu stability podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97
se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny
rozpočtové projekce programu, je realistický. Ve srovnání
s letošní jarní prognózou Komise, která předpokládá,
že růst HDP bude v roce 2013 stagnovat a v roce 2014
bude činit 1,2 %, je mírně optimističtější (v
uvedených letech počítá s růstem o 0,2 %
a 1,5 %). Od roku 2010, zejména pak v roce 2012,
uskutečnila Belgie konsolidační opatření a v témže
roce zavedla strukturální reformy v oblasti důchodového systému,
systému dávek v nezaměstnanosti a výrobkových trhů.
Fiskální úsilí však nebylo dostačující k naplnění doporučení
Rady ze dne 2. prosince 2009 pro odstranění nadměrného schodku. Mimo
jiné vzhledem k rekapitalizaci bankovní skupiny Dexia, která se na schodku
negativně projevila 0,8 procenty HDP, a k hospodářskému
vývoji v druhé polovině roku 2012, který byl horší, než
s očekávalo, nebyla lhůta pro nápravu nadměrného schodku
dodržena. Jelikož se nadměrný schodek do roku 2012 odstranit
nepodařilo, předpokládá se nyní, že bude pod hranici
3 % HDP snížen počínaje rokem 2013. Cílem rozpočtové strategie
popsané v programu je dosáhnout do roku 2015 vyrovnaného
rozpočtu ve strukturálním vyjádření a v následujícím
roce pak dosáhnout střednědobého cíle. V programu se
střednědobý rozpočtový cíl změnil z přebytku
ve výši 0,5 % na 0,75 % HDP. Tento nový
střednědobý cíl je v souladu s požadavky Paktu o
stabilitě a růstu. Program je v souladu s novou lhůtou
pro odstranění nadměrného schodku, která je stanovena na rok 2013,
ovšem podle jarní prognózy se schodek, který bude podle projekcí v roce
2013 činit 2,9 % HDP, těsně blíží referenční
hodnotě stanovené ve Smlouvě. Plánovaný roční pokrok
při plnění střednědobého cíle, kterého má být dosaženo
do roku 2016, je vyšší než 0,5 % HDP (ve strukturálním
vyjádření). Pro období po roce 2013 nebyla uvedena žádná konsolidační
opatření. Podle informací poskytnutých v programu by míra růstu
veřejných výdajů po odečtení diskrečních opatření
na straně příjmů měla v letech 2014–2016
přispět k roční strukturální korekci směrem
k dosažení střednědobého cíle ve výši 0,5 % HDP. Podle
programu dosáhne míra zadlužení v roce 2013 vrcholu
při hodnotě 100,0 % HDP a do roku 2016 bude
postupně klesat na 93,0 % HDP. Očekává se, že od roku
2014 do roku 2016 bude Belgie v přechodném období, pokud jde
o soulad s kritériem dluhu. Podle plánů bude kritérium dluhu
na konci přechodného období splněno. Podle letošní jarní
prognózy Komise, která pro rok 2013 předpokládá poměr zadlužení ve
výši 101,4 % HDP a pro rok 2014 pak počítá s jeho dalším
zvýšením na 102,1 % HDP, pokud nedojde ke změně politiky, nebude
v roce 2014 možné přejít ke snižování dluhu; z toho vyplývá, že
pokrok při plnění střednědobého cíle není dostatečný.
V programu není vysvětleno, jak bude plánovaná korekce rozložena mezi
jednotlivé úrovně správy, což je otázka, na kterou poukazovalo již
loňské doporučení určené Belgii. Kromě víceletého rámce pro
sektor vládních institucí založeného na pravidlech je nutné navrhnout
a dohodnout jasné koordinační mechanismy pro zabezpečení
a prosazování pevnějších, automatických závazků regionů,
společenství a místních orgánů, které povedou
ke splnění rozpočtových cílů.
(10)     Belgie se bude podle projekcí
již v období 2010–2020 potýkat s velmi vysokým nárůstem výdajů
spojených se stárnutím obyvatelstva (+2,0 p. b. HDP), zejména
v oblasti důchodů a dlouhodobé péče. Započatá
reforma systému důchodového zabezpečení by měla mít pozitivní
dopad na zaměstnanost starších lidí. Nicméně z předpovědí
vyplývá, že Belgie nesplní cíl, který si pro rok 2020 v této oblasti
vytyčila. Vzhledem k rozsahu problému bude nezbytné vyvinout další
úsilí, aby se snížil rozdíl mezi skutečným a zákonem stanoveným
věkem odchodu do důchodu. Dlouhodobou udržitelnost
důchodového systému je možné zajistit navázáním zákonem stanoveného
věku odchodu do důchodu na vývoj naděje dožití.
Potřebu dosáhnout finanční udržitelnosti bude nutné uvést do
rovnováhy s nutností zachovat přiměřenost systémů
důchodového zabezpečení. V oblasti dlouhodobé péče by
s ohledem na poměrně vysokou nákladnost ústavní péče
v Belgii měly být zváženy tyto kroky: zlepšení nákladové efektivnosti
veřejných výdajů na služby dlouhodobé péče a úsporná
opatření v podobě zdravotní prevence a rehabilitace
a vytvoření lepších podmínek pro nezávislý život.
(11)     Dlouhodobá ztráta
konkurenceschopnosti země je způsobena několika faktory, mimo
jiné systémem stanovování mezd, špatným fungováním trhů vstupů
a nenákladovými faktory souvisejícími s inovační schopností
ekonomiky. Zákon o mzdách z roku 1996, který měl zachovat
konkurenceschopnost vůči hlavním obchodním partnerům, ne vždy
plnil svou úlohu. Okamžitá opatření, která byla dosud přijata, aby
vývoj mezd více odpovídal míře produktivity, jsou kroky správným
směrem, ovšem nejsou dostačující pro zajištění dlouhodobého
souladu mezi vývojem mezd a produktivity. Je ještě nezbytné provést
strukturální zlepšení rámce pro mzdová vyjednávání; patří k nim
automatické korekce v případě nedodržení zákona o mzdách nebo
v případě, že se u hlavních obchodních partnerů tzv.
index zdraví (indice santé / gezondheidsindex) zvýší více než mzdy.
Systém mzdového vyjednávání by měl zajistit, aby vývoj mezd odpovídal
dynamice produktivity na místní úrovni. Belgie se specializuje
na meziprodukty, u nichž panuje silná mezinárodní konkurence, takže je
obtížné do konečné ceny promítnout výkyvy cen na vstupu. Díky silným
stránkám belgického systému výzkumu a inovací se sice daří
zmírňovat problém nákladové konkurenceschopnosti, výzkum a vývoj
v podnikové sféře je však stále velmi koncentrovaný a jeho širší
uplatňování v podnicích zaostává. Měly by být posíleny rámcové
podmínky pro urychlení přechodu směrem k znalostně
náročnější ekonomice se zaměřením na podnikání,
podporu podnikové dynamiky a vytváření lidského kapitálu.
(12)     Ceny elektřiny, plynu
a mnoha dalšího zboží a služeb jsou v Belgii vyšší než
v jiných členských státech, což je projevem malé konkurence
a strukturálních překážek. Ceny v maloobchodu jsou i nadále
nad průměrem eurozóny a omezení týkající se odborných služeb brání
rozvoji inovačních obchodních modelů a investicím. Belgie
dosáhla pouze omezeného pokroku v oblasti zvyšování konkurence
v síťových odvětvích a stále nebyly plně
vytvořeny silné a nezávislé regulační orgány. Belgie má druhou
nejnižší míru rozšíření mobilního širokopásmového připojení
v EU, a to z velké části kvůli regulačním
a koordinačním problémům, pokud jde o dostupnost spektra.
Díky tomu, že spotřebitelé ve větší míře měnili dodavatele,
se sice snížilo dominantní postavení tradičního dodavatele energie, ovšem
konkurence na maloobchodní úrovni u elektřiny a plynu
a na velkoobchodní úrovni u elektřiny nadále zůstává
problematická, neboť vysoké náklady na distribuci se v porovnání se
sousedními zeměmi neúměrně promítají do výše čistých
cen pro průmyslové odběratele. Země se rozhodla regulovat
maloobchodní ceny elektřiny a plynu pro koncové spotřebitele;
toto rozhodnutí však může být překážkou pro investice do kapacity a
pro vstup nových subjektů na trh. Podmínky pro udělování licencí
v odvětví poštovních služeb stále vzbuzují obavy. Vnitrostátní osobní
železniční doprava není otevřena konkurenci
a pracovněprávní předpisy upravující práci v přístavech
nebyly modernizovány. Vzhledem k významu všech výše uvedených odvětví
pro konkurenceschopnost je naléhavě nutné přijmout příslušná
opatření.
(13)     Belgický daňový systém
klade nepoměrně velký důraz na přímé daně
a obsahuje mezery, jež snižují jeho spravedlivost. Belgie sice podnikla
určité kroky ke snížení celkového daňového zatížení práce, ovšem
implicitní daňová sazba je pro většinu kategorií pracovníků
stále jedna z nejvyšších v EU. Belgie nadále patří mezi země
s nejnižším podílem ekologických daní na celkových daňových
příjmech. Existuje prostor pro zjednodušení daňového systému
a zlepšení jeho efektivity, mimo jiné omezením a zefektivněním
daňových výdajů a odstraněním neodůvodněných nebo
neúčelných snížených sazeb DPH.
(14)     Belgie se potýká s
podprůměrnou a stagnující účastí na trhu práce a velkými rozdíly
v zaměstnanosti a nezaměstnanosti mezi regiony
a podskupinami populace. Mezi skupiny obyvatelstva s nejnižší
účastí na trhu práce patří osoby
z přistěhovaleckého prostředí, starší osoby a mladí lidé
s nízkou kvalifikací ve všech regionech. Tyto skupiny jsou
rovněž vystaveny vyššímu riziku chudoby a sociálního vyloučení.
Reforma systému dávek v nezaměstnanosti je krok správným směrem,
ale sama o sobě není zárukou efektivnějšího sladění nabídky
a poptávky na trhu práce, pokud nebude doplněna o účinnou
pomoc při hledání zaměstnání a možnosti odborné přípravy.
Vzájemné vztahy mezi cíleným snížením na federální úrovni a programy
na podporu zaměstnanosti realizované v regionech vytváří velmi
složitý systém. Ačkoli opatření zaměřená na mladé lidi
s nízkou kvalifikací půjdou pravděpodobně také ve
prospěch osob z přistěhovaleckého prostředí, je nutná
komplexní strategie zaměřená konkrétně na tuto cílovou
skupinu. Odstranění nerovnováhy mezi nabídkou a poptávkou na trhu
práce bude navíc obtížné, pokud se nepodaří výrazně zvýšit mobilitu
pracovních sil mezi regiony. Je třeba důkladněji posoudit, jak
by bylo možné vzdělávání a odbornou přípravu poskytovat
transparentněji a účinněji a jak posílit synergie mezi
jednotlivými poskytovateli odborné přípravy.
(15)     Projekce emisí skleníkových
plynů do roku 2020 naznačují, že Belgie nesplní svůj
cíl snížit emise o 15 %. Zůstává nejasné, jak jednotlivé izolované
iniciativy podniknuté různými orgány zajistí, aby bylo tohoto cíle
dosaženo, nebo jak bude zátěž rozdělena mezi regiony. Nejasný
zůstává také dopad kombinace opatření na snižování emisí,
zejména v odvětví dopravy a budov. Belgická ekonomika velmi trpí
přetížením dopravy, které ji podle odhadu stojí až 2 % HDP a je jedno
z nejvyšších v Evropě, ovšem zavedení nového systému
silniční daně ve všech třech regionech bylo odloženo až na
rok 2016.
(16)     Koordinační problémy,
které vyplývají z vysoce regionalizované struktury země, vyžadují
efektivní organizaci veřejné správy, neboť existence četných
sítí, vrstev a subjektů může vést k duplikaci struktur a
tedy k oslabení správy a vyšším administrativním nákladům. Tyto
problémy se projevují zejména u daní a rozdělení rozpočtové
zátěže, mimo jiné na vzdělávání a sociální zabezpečení,
které obecně vyžadují větší míru spolupráce a koordinace.
(17)     V kontextu evropského semestru
Komise provedla komplexní analýzu hospodářské politiky Belgie. Posoudila
program stability i národní program reforem a předložila hloubkový
přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální
a sociálně-hospodářskou politiku Belgie, ale také jejich soulad
s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu
ekonomických záležitostí v Evropské unii tím, že pro rozhodování
členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její
doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených
doporučení 1 až 7.
(18)     Rada na základě tohoto
posouzení přezkoumala program stability Belgie a její stanovisko[9] je promítnuto zejména do níže
uvedeného doporučení 1.
(19)     Na základě hloubkového
přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada přezkoumala národní program
reforem a program stability Belgie. Její doporučení podle článku 6
nařízení (EU) č. 1176/2011 o prevenci a nápravě
makroekonomické nerovnováhy jsou promítnuta do doporučení 1, 2, 3, 4
a 5.
(20)     V kontextu evropského semestru
Komise provedla také analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku.
Rada na základě tohoto posouzení vydala specifická doporučení
určená členským státům, jejichž měnou je euro. Belgie by
měla i tato doporučení plně a včas naplnit,
DOPORUČUJE, aby Belgie v období
2013–2014 provedla tato opatření:
1.           Přijmout další kroky
k dosažení strukturální korekce stanovené v rozhodnutí Rady, podle
kterého má být nadměrný schodek odstraněn do roku 2013, a
k posílení udržitelnosti a důvěryhodnosti konsolidace. Pro trvalé odstranění fiskálních nerovnováh je
nezbytné, aby byly přesvědčivým způsobem zavedeny
ambiciózní strukturální reformy, které by zvýšily přizpůsobivost
a podpořily potenciální růst. Po
odstranění nadměrného schodku pokračovat odpovídajícím tempem ve
strukturální korekci, aby byl do roku 2016 naplněn střednědobý
cíl, a zajistit, aby se vysoký poměr zadlužení začal rozhodným
způsobem snižovat. Za tímto účelem předložit do 15. října
2013 prorůstová strukturální opatření na rok 2014, která zajistí
udržitelné odstranění nadměrného schodku a dostatečný pokrok ke
splnění střednědobého cíle. Zajistit, aby korekce byla vyváženým
způsobem rozložena v čase nebo aby bylo větší úsilí
podniknuto již na počátku. Zavést explicitní koordinační mechanismy,
aby se zajistila závaznost rozpočtových cílů v rámci
střednědobého plánování na federální úrovni i na úrovních nižších, a
to mimo jiné urychleným přijetím pravidla o saldu/přebytku
veřejných financí, které bude v souladu s požadavky Smlouvy o stabilitě,
koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, a aby se
zvýšila transparentnost, pokud jde o sdílení zátěže a odpovědnost
jednotlivých úrovní veřejné správy.
2.           Zvýšit úsilí o snížení
rozdílu mezi skutečným a zákonem stanoveným věkem odchodu
do důchodu, mimo jiné rychlým ukončením systémů
umožňujících předčasný odchod do důchodu. Podpořit
reformy systémů důchodového zabezpečení opatřeními na
podporu zaměstnanosti a reformami trhu práce přispívajícími
k aktivnímu stárnutí. Urychlit přijetí rozhodnutí, kterým se zákonem
stanovený věk odchodu do důchodu naváže na naději dožití.
Dále zvyšovat nákladovou efektivnost veřejných výdajů
na dlouhodobou ústavní péči.
3.           Obnovit konkurenceschopnost,
pokračovat v probíhající reformě systému stanovování mezd,
včetně jejich indexace, a to zejména přijetím strukturálních
opatření po konzultaci se sociálními partnery a v souladu s národními
zvyklostmi, aby stanovování mezd bylo provázáno s vývojem produktivity,
odráželo místní rozdíly v produktivitě a v podmínkách
na trhu práce a zajišťovalo automatické korekce
v případě, že by vývoj mezd oslaboval konkurenceschopnost.
4.           Předložit konkrétní
strukturální opatření s jasným harmonogramem ke zvýšení
konkurence v odvětví služeb, a to odstraněním překážek
v maloobchodu a nadměrných omezení v oblasti odborných
služeb, a zlepšit poskytování mobilního širokopásmového připojení.
Dále zlepšovat fungování odvětví energetiky snižováním nákladů
na distribuci a sledováním vývoje nákladů na maloobchodní úrovni
a posílit nezávislost regulačních orgánů v odvětví
energetiky, telekomunikací a dopravy (železnice, letiště,
přístavy, silniční doprava). Odstranit zbývající regulační
překážky v odvětví poštovních služeb.
5.           Vypracovat konkrétní návrhy
s jasným harmonogramem, které přesunou zdanění z práce
na daňové základny, které méně narušují růst; v této
souvislosti by měl být zejména prověřen potenciál ekologických
daní, například z motorové nafty a topných paliv, a zdanění
používání služebních vozidel pro soukromé účely. Zjednodušit daňový
systém následujícími kroky: snížit daňové výdaje
při zdanění příjmů, zvýšit efektivitu systému DPH a
zlepšit dodržování daňových předpisů odstraněním
stávajících mezer.
6.           Účinným prosazováním
požadavků při hledání práce a individualizovanou pomocí při
hledání zaměstnání pro všechny nezaměstnané dále odstraňovat
faktory, které odrazují od zapojení do práce. Přijmout opatření
ke zvýšení mobility pracovních sil mezi regiony. Zlepšit provázanost mezi
pracovními pobídkami, aktivačními opatřeními, slaďováním
poptávky a nabídky na trhu práce a politikou vzdělávání,
celoživotního učení a odborné přípravy seniorů a mladých lidí a
tato opatření zjednodušit. Vypracovat komplexní strategie sociálního
začleňování lidí z přistěhovaleckého prostředí.
7.           Přijmout konkrétní
opatření a dohodnout jasné rozdělení úkolů mezi federálními
a regionálními orgány, aby byl zajištěn pokrok v naplňování
cílů snižování emisí skleníkových plynů z činností, na
které se nevztahuje evropský systém pro obchodování s emisemi, zejména
z dopravy a budov.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 a P7_TA(2013)0053.
[5]               Rozhodnutí Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 113 final.
[9]               Podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č.
1466/97.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 26. dubna 2013 Radě Evropské unie o externím auditorovi Suomen Pankki (ECB/2013/12)

text:
               3.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 26. dubna 2013
   Radě Evropské unie o externím auditorovi Suomen Pankki
   (ECB/2013/12)
   2013/C 126/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro, ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Mandát stávajícího externího auditora Suomen Pankki skončil po provedení auditu za účetní rok 2012. Je proto nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2013.

               (3)

               Suomen Pankki si jako svého externího auditora pro účetní roky 2013 až 2019 vybrala společnost PricewaterhouseCoopers Oy,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby společnost PricewaterhouseCoopers Oy byla jmenována externím auditorem Suomen Pankki pro účetní roky 2013 až 2019.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 26. dubna 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI


title: 2014/661/EU: Doporučení Komise ze dne 10. září 2014 o monitorování přítomnosti 2- a 3-monochlorpropan-1,2-diolu (2- a 3-MCPD), 2- a 3-MCDP esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin v potravinách  Text s významem pro EHP

text:
               12.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 271/93

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 10. září 2014
   o monitorování přítomnosti 2- a 3-monochlorpropan-1,2-diolu (2- a 3-MCPD), 2- a 3-MCDP esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin v potravinách
   (Text s významem pro EHP)

      (2014/661/EU)

   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Sloučenina 3-monochlorpropan-1,2-diol (3-MCPD) je kontaminující látka vznikající při zpracování potravin klasifikovaná jako možný lidský karcinogen, pro niž byl stanoven tolerovatelný denní příjem (TDI) ve výši 2 μg/kg tělesné hmotnosti (1). Nařízením Komise (ES) č. 1881/2006 (2) byl pro hydrolyzované rostlinné bílkoviny (HVP) a sójovou omáčku stanoven maximální limit ve výši 20 μg/kg u tekutých výrobků obsahujících 40 % sušiny, což odpovídá maximálnímu limitu 50 μg/kg v sušině.

               (2)

               Estery 2- a 3-monochlorpropan-1,2-diolu (MCPD) a glycidylestery jsou významnými kontaminujícími látkami ve zpracovaných jedlých olejích používaných jako potravina nebo složka potravin. Komise Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (CONTAM) souhlasila s odhadem, že do lidského organismu se uvolňuje 100 % 3-MCPD z jeho esterů (3).

               (3)

               Glycidylestery mastných kyselin jsou kontaminující látky vznikající během dezodorizační fáze rafinace jedlých olejů. Toxikologická relevance glycidylesterů mastných kyselin nebyla dosud plně objasněna. Glycidol samotný je kategorizován jako pravděpodobně karcinogenní pro člověka. Nejnovější vědecké studie poukazují na (téměř) kompletní uvolnění glycidolu z esterů s mastnými kyselinami do zažívacího traktu člověka.

               (4)

               Dne 20. září 2013 vydal EFSA vědeckou zprávu o analýze přítomnosti 3-monochlorpropan-1,2-diolu (3-MCPD) v potravinách v Evropě v letech 2009–2011 a předběžné hodnocení expozice (4).

               (5)

               Pro vypracování přesnějšího hodnocení expozice je zapotřebí větší objem dat o přítomnosti MCPD esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin.

               (6)

               Proto je vhodné doporučit monitorování přítomnosti MCPD, MCPD esterů a glycidylesterů v rostlinných olejích a tucích, odvozených potravinách a potravinách obsahujících rostlinné oleje a tuky,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy by s aktivní účastí provozovatelů potravinářských a krmivářských podniků měly monitorovat přítomnost 2- a 3-MCPD, 2- a 3-MCPD esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin v potravinách, a zejména v:

                           a)

                           rostlinných olejích a tucích a odvozených výrobcích, jako je margarin a podobné výrobky;

                           b)

                           potravinách pro zvláštní výživu definovaných směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES (5), jež jsou určeny pro kojence a malé děti, včetně počáteční a pokračovací kojenecké výživy definované směrnicí Komise 2006/141/ES (6) a dietních potravin pro zvláštní léčebné účely definovaných směrnicí Komise 1999/21/ES (7) určených pro kojence;

                           c)

                           jemném pečivu, chlebu a houskách;

                           d)

                           konzervovaném mase (uzeném) a konzervovaných rybách (uzených);

                           e)

                           svačinkách na bázi brambor nebo obilovin, jiných výrobcích na bázi smažených brambor;

                           f)

                           potravinách obsahujících rostlinný olej a potravinách připravených/vyrobených pomocí rostlinných olejů.

                     Uznává se, že analýza 2- a 3-MCPD, 2- a 3-MCPD esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin v potravinách uvedených v bodech b) až f) je velice náročná a že prozatím nejsou k dispozici metody analýzy, jež by byly validovány kolaborativní studií. Při analyzování potravin uvedených v bodech b) až f) je tudíž nutné věnovat zvláštní pozornost tomu, aby získané údaje byly spolehlivé.
               Členské státy, které hodlají analyzovat přítomnost 2- a 3-MCPD, 2- a 3-MCPD esterů mastných kyselin a glycidylesterů mastných kyselin v potravinách uvedených v bodech b) až f), mohou tudíž ve vhodných a nutných případech požádat o technickou pomoc Společného výzkumného střediska Komise, Institutu pro referenční materiály a měření (IRMM), oddělení norem pro potravinářskou biovědu.

               2.

               Pro zajištění reprezentativnosti vzorků testované šarže by se členské státy měly řídit metodami odběru vzorků stanovenými v části B přílohy nařízení Komise (ES) č. 333/2007 (8).

               3.

               Pro stanovení esterově vázaného MCPD a glycidolu se doporučuje použít standardní metody American Oil Chemists' Society. Jde o metody plynové chromatografie/hmotnostní spektrometrie (GC-MS), jež byly pro rostlinné oleje a tuky validovány kolaborativní studií a jež jsou dostupné na stránce www.aocs.org.
               U analýzy MCPD a glycidolu vázaných na estery mastných kyselin v jedlých olejích a tucích by mez kvantifikace neměla být vyšší než 100 μg/kg. Pokud jde o ostatní potraviny s obsahem tuku vyšším než 10 %, mez kvantifikace by pokud možno neměla být vyšší než obsah tuku v potravině, tj. mez kvantifikace u analýzy esterů mastných kyselin s MCPD a glycidolem v potravinách s obsahem tuku 20 % by neměla být vyšší než 20 μg/kg na základě celkové hmotnosti. Pokud jde o potraviny s obsahem tuku nižším než 10 %, mez stanovitelnosti by neměla být vyšší než 10 μg/kg na základě celkové hmotnosti.

               4.

               Laboratoře by měly zavést takové postupy řízení kvality, aby během analýzy nedocházelo k přeměně glycidylesterů na MCPD estery a naopak. Dále je nutné jednoznačně specifikovat měřenou látku a vypracovat samostatné zprávy o přítomnosti volného 2- a 3-MCPD v analyzované matrici z 2- a 3-MCPD esterů mastných kyselin, neboť obě tyto látky jsou měřeny jako 3-MCPD. Samostatné zprávy je třeba vypracovat pro tyto měřené látky:

                           —

                           2-MCPD,

                           —

                           3-MCPD,

                           —

                           2-MCPD estery,

                           —

                           3-MCPD estery,

                           —

                           glycidylestery.

                     Přítomnost volného glycidolu v potravinách uvedených v bodě 1 nebyla zatím prokázána. V případě, že by volný glycidol analyzován byl, měla by být vypracována samostatná zpráva.

               5.

               Členské státy by měly zajistit, aby výsledky analýzy byly pravidelně (každých šest měsíců) předávány Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin v jím stanoveném formátu pro předávání údajů v souladu s požadavky uvedenými v jeho pokynech o standardním popisu vzorku (SSD) u potravin a krmiv (9) a v souladu s dalšími konkrétními požadavky EFSA na podávání zpráv.
               Ve snaze o získání co největšího objemu užitečných monitorovacích údajů bude k dispozici také zjednodušený formát s menším počtem povinně vyplňovaných polí.

               6.

               Budou vypracovány pokyny, které zajistí jednotné uplatňování tohoto doporučení a podávání srovnatelných zpráv o výsledcích.

      V Bruselu dne 10. září 2014.

            Za Komisi

         Tonio BORG

            člen Komise

      (1)  Stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny k 3-monochlorpropan-1,2-diolu (3-MCPD), které aktualizuje stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny z roku 1994 (přijaté dne 30. května 2001), http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (Úř. věst. L 364, 20.12.2006, s. 5).

      (3)  Stanovisko Komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (CONTAM) na žádost Evropské komise týkající se esterů 3-MCPD, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf

      (4)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin, 2013 Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009-2011 and preliminary exposure assessment. EFSA Journal 2013;11(9):3381, 45 s. doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Přístupné online: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES ze dne 6. května 2009 o potravinách určených pro zvláštní výživu (Úř. věst. L 124, 20.5.2009, s. 21).

      (6)  Směrnice Komise 2006/141/ES ze dne 22. prosince 2006 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě a o změně směrnice 1999/21/ES (Úř. věst. L 401, 30.12.2006, s. 1).

      (7)  Směrnice Komise 1999/21/ES ze dne 25. března 1999 o dietních potravinách pro zvláštní léčebné účely (Úř. věst. L 91, 7.4.1999, s. 29).

      (8)  Nařízení Komise (ES) č. 333/2007 ze dne 28. března 2007, kterým se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu obsahu olova, kadmia, rtuti, anorganického cínu, 3-MCPD a polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách (Úř. věst. L 88, 29.3.2007, s. 29).

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Doporučení Rady ze dne 11. července 2017 k národnímu programu reforem Litvy na rok 2017 a stanovisko Rady k programu stability Litvy z roku 2017

text:
               9.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/62

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 11. července 2017
   k národnímu programu reforem Litvy na rok 2017 a stanovisko Rady k programu stability Litvy z roku 2017
   (2017/C 261/14)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr pro koordinaci hospodářských politik pro rok 2017. Priority této roční analýzy potvrdila ve dnech 9. a 10. března 2017 Evropská rada. Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) zprávu mechanismu varování, ve které Litva není uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne přijala Komise rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které bylo potvrzeno na zasedání Evropské rady ve dnech 9. a 10. března 2017. Rada přijala dne 21. března 2017 doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny („doporučení pro eurozónu“) (3).

               (2)

               Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Litva jakožto členský stát, jehož měnou je euro, měla zajistit, aby doporučení pro eurozónu, jak je promítnuto do níže uvedeného doporučení č. 2, bylo plně a včas provedeno.

               (3)

               Dne 22. února 2017 byla zveřejněna zpráva o Litvě pro rok 2017. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Litva učinila v plnění jí určených doporučení přijatých Radou dne 12. července 2016, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020.

               (4)

               Dne 27. dubna 2017 předložila Litva svůj národní program reforem na rok 2017 a dne 28. dubna 2017 svůj program stability z roku 2017. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (5)

               Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (4) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

               (6)

               Na Litvu se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém programu stability z roku 2017 litevská vláda plánuje zlepšení celkového salda ze schodku ve výši 0,4 % HDP v roce 2017 na přebytek ve výši 1,3 % HDP v roce 2020. Plánuje se, že střednědobý rozpočtový cíl – tj. schodek ve výši 1 % HDP ve strukturálním vyjádření – bude v programovém období splněn s rezervou. Povolený postup korekce zahrnuje systémovou důchodovou reformu zahájenou v roce 2016. V roce 2017 odráží další rozsáhlé strukturální reformy trhu práce a důchodového systému. Podle programu stability z roku 2017 by měl poměr veřejného dluhu k HDP klesnout ze 40,2 % HDP v roce 2016 na 33,8 % HDP v roce 2020. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je reálný. Zároveň ale nebyla dostatečně specifikována opatření potřebná k dosažení plánovaných cílových přebytků od roku 2018.

               (7)

               Litva ve svém programu stability z roku 2017 požádala, aby mohla využít dočasnou odchylku ve výši 0,5 % HDP v rámci preventivní složky na základě „Společně dohodnutého postoje k flexibilitě v rámci Paktu o stabilitě a růstu“, který potvrdila Rada ve složení ECOFIN v únoru 2016, a to vzhledem k plánovanému provedení rozsáhlejších strukturálních reforem s pozitivním dopadem na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. To se týká zejména zvýšení udržitelnosti důchodového systému díky posílené valorizaci a postupnému navyšování odpracovaných let započitatelných pro důchod. Reformy se však zarazily u zavedení automatické vazby mezi věkem odchodu do důchodu a nadějí dožití. Kromě toho, reformy modernizují pracovněprávní vztahy zavedením nových typů pracovních smluv, kratší výpovědní lhůty, nižšího odstupného a flexibilnější pracovní doby. Reformy rovněž posilují rozsah a přiměřenost dávek v nezaměstnanosti a dávek sociálního pojištění, rozšiřují oblast působnosti aktivních politik na trhu práce a snižují míru nezákonného zaměstnávání a zaměstnávání bez pojištění. Podle odhadu orgánů mají reformy pozitivní dopad na udržitelnost veřejných financí tím, že v dlouhodobém výhledu přinesou průměrné roční úspory výdajů na důchody ve výši až 3,8 % HDP, zatímco část reformy týkající se trhu práce může zvýšit průměrný roční počet zaměstnaných osob až o 10 %, což se zdá být poměrně realistické. Proto v případě, že tyto reformy budou plně a včas provedeny, budou mít pozitivní dopad na udržitelnost veřejných financí. Na základě výše uvedeného lze v současnosti stanovit, že Litva splňuje podmínky pro udělení požadované dočasné odchylky v roce 2017, za předpokladu, že odpovídajícím způsobem provede dohodnuté reformy, což bude v rámci evropského semestru monitorováno. Avšak vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby se pokračovalo v plnění minimální referenční hodnoty (tj. strukturálního schodku ve výši 1,5 % HDP), a že se musí vzít v úvahu odchýlení dříve povolené na základě zvláštního ustanovení o systémové důchodové reformě (0,1 % HDP), může být nyní Litvě udělena další dočasná odchylka ve výši 0,4 % HDP pro rok 2017, což je o něco méně než požadovaná odchylka ve výši 0,5 % HDP.

               (8)

               Dne 12. července 2016 Rada Litvě doporučila, aby v roce 2017 zajistila, že se odchylka od střednědobého rozpočtového cíle omezí na povolené odchýlení spojené se systémovou důchodovou reformou (5). S ohledem na odchýlení spojené s důchodovou reformou povolené pro rok 2016 a na dočasnou odchylku spojenou s provedením strukturálních reforem poskytnutou pro rok 2017 by mělo být umožněno, aby se v roce 2017 strukturální saldo zhoršilo o 1,3 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2017 by měla Litva tento požadavek v roce 2017 splnit. V roce 2018 by měla Litva splnit svůj střednědobý rozpočtový cíl, a to s ohledem na povolené odchylky pro rok 2016 související s provedením systémové důchodové reformy a pro rok 2017 související s provedením strukturálních reforem, jelikož dočasné odchylky se převádějí do období tří let. Podle prognózy Komise z jara 2017 to je v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních veřejných výdajů (6) ve výši 6,4 % v roce 2018, což odpovídá zhoršení strukturálního salda ve výši -0,6 % HDP. Při nezměněné politice se očekává, že Litva tento požadavek v roce 2018 splní. Celkově se Rada domnívá, že by Litva měla ustanovení Paktu o stabilitě a růstu v letech 2017 a 2018 dodržet.

               (9)

               V návaznosti na poslední zvýšení nezdanitelné minimální mzdy bylo v posledních letech výrazně sníženo daňové zatížení osob s nízkými příjmy a nyní se blíží průměru Unie. Zároveň bylo omezeno kompenzační navyšování daně a následkem toho patří daňové příjmy v poměru k HDP k nejnižším v Unii, což omezuje schopnost Litvy řešit sociální problémy v zemi. Nízké daňové příjmy jsou dány poměrně vysokým podílem stínové ekonomiky a relativně nízkými příjmy z ekologických daní a zdanění kapitálu.

               (10)

               I když Litva dosáhla v minulých letech značného pokroku ve výběru DPH, je její výpadek příjmu z DPH jedním z nejvyšších v Unii. K problému nízkého výběru daní přispívají nedostatky v přiznávání mezd. Zvýšení daňové morálky by navýšilo rozpočtové příjmy a zlepšilo spravedlnost daňového systému a výkonnost ekonomiky.

               (11)

               Růst indexu závislosti starých osob se bude zřejmě zrychlovat, a nezmění-li se stávající předpisy upravující důchody, výdaje na důchody v poměru k HDP do konce roku 2030 vzrostou o přibližně 50 %. Pro snížení náporu, jaký budou představovat výdaje na důchody pro veřejné finance, je zásadní, aby byla zavedena vazba mezi důchodovými dávkami a nadějí dožití.

               (12)

               Litva odložila vstup v platnost nového zákoníku práce a dalších právních předpisů týkajících se nového sociálního modelu. To jí poskytuje příležitost zajistit vhodnou rovnováhu mezi flexibilitou a jistotou v pracovněprávních vztazích. Velkou výzvou pro Litvu i nadále zůstává vysoký počet lidí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením, spolu s rostoucí nerovností v oblasti příjmů. Poměr mezi příjmy nejbohatších 20 % domácností a nejchudších 20 % domácností vzrostl z 5,3 v roce 2012 na 7,5 v roce 2015 a patří k druhému nejvyššímu v Unii. To má negativní dopad na hospodářský růst, makroekonomickou stabilitu a rozvoj společnosti podporující začlenění. Kvůli nízkým výdajům na sociální ochranu není v současné době záchranná sociální síť schopna tento problém účinně řešit. Kromě toho rozdíl v nerovnosti příjmů před zdaněním a po něm a před sociálními transfery a po nich je jedním z nejnižších v Unii. Vláda však učinila z boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení svoji prioritu. Právní předpisy týkající se nového sociálního modelu počítají se zvýšením rozsahu a přiměřenosti dávek v nezaměstnanosti. Rovněž se jedná o zlepšení přiměřenosti sociální pomoci. Tato významná rozhodnutí ještě musí být přijata a poté realizována. Pokud jde o řešení chudoby starších osob, Litva v roce 2016 přidala do předpisů o důchodovém systému mechanismus valorizace, který může být použit ke zlepšení přiměřenosti důchodových dávek.

               (13)

               Je důležité, aby Litva řešila výzvy v oblasti dovedností a zabývala se negativními účinky úbytku populace v produktivním věku. Podíl žáků s nedostatečnými základními dovednostmi je stále vysoký. Navzdory vysoké míře dosaženého terciárního vzdělání je vysokoškolské vzdělávání poznamenáno nedostatečnou kvalitou a finančními pobídkami, které podporují kvantitu a neefektivnost nad výkonností. Je třeba napřít úsilí k zajištění vysoce kvalitní výuky na všech úrovních vzdělávání (včetně reformy kariérního postupu a pracovních podmínek). To má zásadní význam pro řešení slabých výsledků a nedostatků ve vzdělávání a zajištění kvality vysokoškolského vzdělávání (včetně zavedení financování založeného na výkonnosti a konsolidace vysokoškolských institucí). Trvale nízká úroveň účasti dospělých na vzdělávání v Litvě brání účinnosti reforem trhu práce a rozvoji lépe kvalifikované pracovní síly. Litva se zaměřila na zvýšení nabídky a relevantnosti veřejně poskytovaných vzdělávacích příležitostí, ale zatím to nepřineslo hmatatelné výsledky. K dosažení vyšší a udržitelné úrovně účasti dospělých na vzdělávání musí Litva také povzbuzovat jednotlivce, aby se začali vzdělávat, a více motivovat zaměstnavatele, aby svým zaměstnancům poskytovali vzdělávací příležitosti.

               (14)

               Míra nezaměstnanosti mezi málo kvalifikovanými a středně kvalifikovanými jednotlivci je stále nad průměrem Unie. Osoby se zdravotním postižením se potýkají s vysokou mírou chudoby, která je částečně způsobena jejich mizivým začleněním na trhu práce. Aktivní opatření na trhu práce mají v současnosti pouze omezený podíl na pomoci lidem znovu se začlenit na litevský trh práce. Litva má značné možnosti, jak zvýšit integraci na trhu práce, včetně rozšíření podpůrných opatření pro osoby se zdravotním postižením. To například zahrnuje rozšíření podporovaného zaměstnávání a programu profesní rehabilitace a zvýšení dostupnosti finančních prostředků na rehabilitaci. Nedávno přijatý zákon o zaměstnanosti může potenciálně zlepšit ustanovení o aktivních opatřeních na trhu práce.

               (15)

               Litva učinila v minulých letech pokrok ve zlepšování sociálního dialogu. Sociální partneři se aktivně účastnili jednání o novém zákoníku práce a novém sociálním modelu a vláda zavedla akční plán na posílení sociálního dialogu. Jeho cílem je navýšit kapacity sociálních partnerů, podporovat kolektivní vyjednávání a zlepšit sociální dialog na všech úrovních.

               (16)

               Zdravotní stav litevské populace má i nadále výrazně negativní dopad na potenciálně dostupnou pracovní sílu a produktivitu práce. Ačkoli se vyvíjí úsilí přesměrovat pacienty na nákladově efektivnější typy zdravotní péče, výkonnost systému zdravotnictví je i nadále omezena značným využíváním nemocniční péče a nízkými výdaji na prevenci a veřejné zdraví. Finanční spoluúčast je velmi vysoká, zejména u léčiv.

               (17)

               Nepříznivý demografický vývoj znamená, že hospodářský růst bude čím dál tím více záviset na produktivitě práce. V období 2000–2015 měla Litva jeden z nejvyšších růstů produktivity práce mezi členskými státy. Tempo tohoto růstu se však v poslední době zpomalilo. Litevské veřejné investice trpí špatným plánováním a slabou vazbou na strategické cíle země. Intenzita výzkumu a vývoje ve veřejném sektoru se zvýšila na hodnotu, která mírně převyšuje průměr Unie v roce 2015, zatímco míra výzkumu a vývoje v soukromém sektoru stále zaostává. V roce 2016 byly přijaty Pokyny k reformě politiky vědy a inovací Litvy (Lithuanian Science and Innovation Policy Reform Guidelines) s cílem řešit přetrvávající problémy v oblasti výzkumu a inovací. Za tímto účelem vyzývají k reformě financování institucí výzkumu a vývoje, konsolidaci výzkumných a vysokoškolských institucí, vědeckých center a technologických parků a zvýšení koordinace, monitorování a hodnocení politik. V Litvě došlo k určitému pokroku v podpoře alternativních způsobů financování. To pomohlo ke zřízení řady fondů rizikového a předstartovního kapitálu. Parlament také nedávno předložil zákon o skupinovém investování.

               (18)

               V posledních letech pravidelně roste počet případů úplatkářství, které jsou předloženy soudu, což ukazuje, že Litva zintenzivnila úsilí v boji proti korupci. V několika důležitých oblastech, jako je zdravotnictví a veřejné zakázky, se však ustanovení proti drobné korupci a korupci na vysoké úrovni ne vždy uplatňují v praxi. Neduhem zdravotnictví je rozšířená praxe přijímání neoficiálních plateb ze strany lékařů. Oblast veřejných zakázek není dostatečně transparentní, zejména na úrovni obcí. Kromě toho, nedostatečná právní úprava týkající se oznamovatelů odrazuje od upozorňování na potenciální nesrovnalosti ve veřejném a soukromém sektoru. Ve svém protikorupčním programu si vláda potírání korupce ve zdravotnictví stanovila za prioritu. Vláda také za účelem snížení rizika korupce a střetů zájmů u veřejných zakázek s nízkou hodnotou stanovila, že veřejní zadavatelé musí na internetu zveřejňovat informace o vypsaných řízeních, vybraných uchazečích a zakázkách, které byly zadány. Přesto je nutné situaci neustále sledovat, aby se zajistilo provádění těchto politik.

               (19)

               V kontextu evropského semestru 2017 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Litvy, kterou zveřejnila ve své zprávě o Litvě pro rok 2017. Posoudila také program stability z roku 2017 a národní program reforem na rok 2017, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Litvě adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Litvě, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (20)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2017, přičemž její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE Litvě v období 2017–2018:

               1.

               Provádět fiskální politiku v souladu s požadavky preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu, což znamená dodržet svůj střednědobý rozpočtový cíl v roce 2018 s ohledem na dočasně povolené odchylky související s provedením systémové důchodové reformy a strukturálních reforem. Zlepšit dodržování daňových předpisů a rozšířit daňovou základnu na zdroje, které méně omezují růst. Přijmout opatření k řešení problému střednědobé fiskální udržitelnosti související s důchodovými dávkami.

               2.

               Řešit nedostatek kvalifikovaných pracovníků prostřednictvím účinných aktivních opatření na trhu práce a vzdělávání dospělých a zlepšit výsledky vzdělávání cestou odměňování kvality ve výuce a vysokoškolském vzdělávání. Zlepšit výkonnost systému zdravotní péče posílením ambulantní péče, prevence nemocí a finanční dostupnosti. Zlepšit přiměřenost záchranné sociální sítě.

               3.

               Přijmout opatření k posílení produktivity zlepšením efektivity veřejných investic a posílením jejich vazby na strategické cíle země.

      V Bruselu dne 11. července 2017.

            Za Radu

            předseda

         T. TÕNISTE

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Úř. věst. C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Litva se může v letech 2017 a 2018 odchýlit od svého střednědobého rozpočtového cíle o povolenou odchylku pro rok 2016 související s provedením systémové důchodové reformy, jelikož dočasné odchylky se převádějí do období tří let.

      (6)  Čisté veřejné výdaje tvoří celkové vládní výdaje s vyloučením výdajů na úroky, výdaje na programy Unie, které jsou v celé výši pokryté z fondů EU, a nediskreční změny výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Litvou financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona; jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

      (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.