title: Doporučení Rady ze dne 22. května 2018 o klíčových kompetencích pro celoživotní učení (Text s významem pro EHP.)

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/1

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 22. května 2018
   o klíčových kompetencích pro celoživotní učení
   (Text s významem pro EHP)
   (2018/C 189/01)
   RADA EVROPSKÉ UNIE
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 165 a 166 uvedené smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský pilíř sociálních práv (1) stanoví jako svou první zásadu, že každý má právo na kvalitní a inkluzivní všeobecné a odborné vzdělávání a celoživotní učení, aby si udržel a nabyl dovednosti, které mu umožní účastnit se plně života společnosti a úspěšně zvládat přechody na trhu práce. Rovněž stanoví právo všech „na včasnou a individuálně uzpůsobenou pomoc pro zlepšení vyhlídek na zaměstnání nebo na výkon samostatné výdělečné činnosti, na odbornou přípravu a rekvalifikaci, na další vzdělávání a na pomoc při hledání pracovního místa“. Podpora rozvoje kompetencí je jedním z cílů vize evropského prostoru vzdělávání, který by byl schopen „maximálně využít potenciál vzdělávání a kultury jakožto prostředků pro vytvoření pracovních příležitostí, posílení sociální spravedlnosti a aktivního občanství a poznání evropské identity v celé její rozmanitosti“ (2).

               (2)

               Lidé potřebují správnou škálu dovedností a kompetencí, aby se udržela současná životní úroveň, podpořila vysoká míra zaměstnanosti a napomohlo sociální soudržnosti s ohledem na budoucí společnost a svět práce. Podpora lidí v celé Evropě při získávání dovedností a kompetencí potřebných pro osobní naplnění, zdraví, zaměstnatelnost a sociální začlenění pomáhá posílit odolnost Evropy v době rychlých a hlubokých změn.

               (3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie přijaly v roce 2006 doporučení o klíčových schopnostech pro celoživotní učení. V tomto doporučení byly členské státy vyzvány, „aby rozvíjely klíčové schopnosti u všech osob v rámci strategií celoživotního učení, včetně strategií pro dosažení všeobecné gramotnosti, a využívaly dokument „Klíčové schopnosti pro celoživotní učení – evropský referenční rámec“ (3). Od okamžiku přijetí bylo doporučení klíčovým referenčním dokumentem pro rozvoj vzdělávání, odborné přípravy a učení zaměřených na kompetence.

               (4)

               V současné době se požadavky na kompetence změnily, neboť na více pracovních místech se používá automatizace, technologie hrají větší úlohu ve všech oblastech práce a života a podnikatelské, sociální a občanské kompetence se stávají stále důležitější pro zajištění odolnosti a schopnosti přizpůsobit se změnám.

               (5)

               Mezinárodní průzkumy, např. průzkumy Programu Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro mezinárodní hodnocení žáků (PISA) nebo Programu OECD pro mezinárodní hodnocení kompetencí dospělých (PIAAC), současně ukazují trvale vysoký podíl teenagerů a dospělých osob s nedostatečnými základními dovednostmi. V roce 2015 měl každý pátý žák vážné potíže s osvojením dostatečných dovedností ve čtení, matematice nebo přírodních vědách. (4) V některých zemích až jedna třetina dospělých dosahuje, pokud jde o dovednosti ve čtení, psaní a matematice, pouze nejnižší úrovně (5). 44 % populace Unie má malé nebo nemá žádné (19 %) digitální dovednosti (6).

               (6)

               Investování do základních dovedností se tedy stalo důležitější než kdykoli jindy. Vysoce kvalitní vzdělávání, včetně mimoškolních aktivit a širokého přístupu k rozvoji kompetencí, zlepšuje úrovně dosahování výsledků v základních dovednostech. Kromě toho je třeba pro společnost, která je stále více mobilní a digitální, prozkoumat nové způsoby učení. (7) Digitální technologie mají dopad na vzdělávání, odbornou přípravu a učení tím, že rozvíjejí flexibilnější vzdělávací prostředí přizpůsobené potřebám vysoce mobilní společnosti (8).

               (7)

               Ve znalostní ekonomice má zapamatování si faktů a postupů zásadní význam, k zajištění pokroku a úspěchu však nepostačuje. V naší rychle se měnící společnosti jsou více než kdy dříve důležité takové dovednosti, jako je řešení problémů, kritické myšlení, schopnost spolupracovat, kreativita, komputační myšlení a samoregulace. Jedná se o nástroje, které umožňují uplatnit v praxi získané vědomosti, s cílem přicházet s novými podněty, novými teoriemi, novými produkty a novými poznatky.

               (8)

               V nové agendě dovedností pro Evropu (9) byl oznámen přezkum doporučení o klíčových schopnostech pro celoživotní učení z roku 2006, přičemž bylo potvrzeno, že investování do dovedností a kompetencí a do sdíleného a aktualizovaného pojetí klíčových kompetencí je prvním krokem pro podporu vzdělávání, odborné přípravy a neformálního učení v Evropě.

               (9)

               S cílem reagovat na změny ve společnosti a hospodářství a zohlednit jednání o budoucnosti práce a v návaznosti na veřejnou konzultaci o přezkumu doporučení o klíčových schopnostech z roku 2006 je třeba revidovat a aktualizovat jak doporučení, tak i evropský referenční rámec klíčových kompetencí pro celoživotní učení.

               (10)

               Měl by se podpořit rozvoj klíčových kompetencí a jejich uznávání a poskytování vzdělávání, odborné přípravy a učení zaměřených na kompetence tím, že budou vytvořeny osvědčené postupy v zájmu lepší podpory pedagogických pracovníků při plnění jejich úkolů a zlepšení jejich vzdělávání, za účelem aktualizace metod a nástrojů hodnocení a uznávání a za účelem zavedení nových a inovačních forem výuky a učení (10). Toto doporučení, které vychází ze zkušeností získaných v posledním desetiletí, by se proto mělo zabývat výzvami v souvislosti s poskytováním vzdělávání, odborné přípravy a učení zaměřených na kompetence.

               (11)

               Podpora uznávání kompetencí získaných v různých kontextech umožní jednotlivým osobám, aby jejich kompetence byly uznány a aby získaly úplnou, případně částečnou kvalifikaci (11). Lze přitom vycházet ze stávajících režimů uznávání neformálního a informálního učení, jakož i z evropského rámce kvalifikací (12), který poskytuje společný referenční rámec pro srovnávání úrovní kvalifikací a uvádí kompetence potřebné k jejich dosažení. Hodnocení může kromě toho napomáhat při strukturování procesů učení a při poradenství, čímž pomůže lidem zlepšovat jejich kompetence mimo jiné i s ohledem na měnící se požadavky na trhu práce (13).

               (12)

               K utváření souboru klíčových kompetencí potřebných pro osobní naplnění, zdraví, zaměstnatelnost a sociální začlenění docházelo nejenom na základě společenského a hospodářského rozvoje, ale také na základě různých iniciativ v Evropě během posledního desetiletí. Zvláštní pozornost byla věnována zlepšení základních dovedností, investování do výuky jazyků, zlepšení digitálních a podnikatelských kompetencí, důležitosti společných hodnot pro fungování našich společností a motivaci většího počtu mladých lidí, aby hledali uplatnění v povoláních spojených s přírodními vědami. Tento vývoj by měl být zohledněn v referenčním rámci.

               (13)

               Dílčí cíl č. 4.7 náležející k cílům udržitelného rozvoje zdůrazňuje potřebu „zajistit, aby všichni studující nabývali znalostí a dovedností potřebných k prosazování udržitelného rozvoje, mimo jiné prostřednictvím vzdělávání zaměřeného na udržitelný rozvoj a udržitelný způsob života, lidská práva, rovnost žen a mužů, prosazování kultury míru a nenásilí, globálního občanství a uznávání kulturní rozmanitosti a přínosu kultury k udržitelnému rozvoji“ (14). V globálním akčním programu UNESCO týkajícím se vzdělávání pro udržitelný rozvoj je uvedeno, že vzdělávání pro udržitelný rozvoj je nedílnou součástí kvalitního vzdělávání a klíčovým předpokladem splnění všech ostatních cílů udržitelného rozvoje. Tento cíl je zohledněn v revizi referenčního rámce.

               (14)

               K zajišťování výuky jazyků, která má stále větší význam pro moderní společnosti, mezikulturní porozumění a spolupráci, přispívá společný evropský referenční rámec pro jazyky (CEFR). Tento rámec pomáhá určit hlavní prvky kompetencí a podporuje proces učení. Vytváří rovněž základy pro stanovení jazykových kompetencí, zejména těch, které se týkají cizích jazyků, a je zohledněn v aktualizovaném znění referenčního rámce.

               (15)

               Rozvoj rámce digitálních kompetencí a rámce podnikatelských kompetencí podporuje rozvoj kompetencí. Podobně referenční rámec kompetencí pro demokratickou kulturu vypracovaný Radou Evropy představuje komplexní soubor hodnot, dovedností a postojů nezbytných pro náležitou účast na životě demokratických společností. To vše bylo při aktualizaci referenčního rámce řádně zohledněno.

               (16)

               S cílem motivovat více mladých lidí, aby hledali uplatnění v povoláních souvisejících s přírodními vědami, technologiemi, inženýrstvím a matematikou (STEM), byly v celé Evropě zahájeny iniciativy za účelem užšího propojení studia přírodních věd s uměleckými a jinými předměty, a to s využitím empirické pedagogiky a se zapojením široké škály společenských aktérů a odvětví. Ačkoli definice těchto kompetencí se v průběhu let příliš nezměnila, podpora rozvoje kompetencí v oblasti STEM nabývá na stále větším významu a měla by být v tomto doporučení zohledněna.

               (17)

               Význam a důležitost neformálního a informálního učení jsou zjevné s ohledem na zkušenosti získané prostřednictvím kultury, práce s mládeží, dobrovolné činnosti, jakož i sportu na místní úrovni. Neformální a informální učení hraje významnou úlohu při podpoře rozvoje základních mezilidských, komunikačních a kognitivních dovedností, jako je například kritické myšlení, analytické dovednosti, kreativita, řešení problémů a odolnost, které mladým lidem usnadňují přechod do dospělosti, k aktivnímu občanství a do pracovního života (15). Zlepšení spolupráce mezi různými vzdělávacími strukturami napomůže podpořit různé přístupy k učení a různé kontexty učení (16).

               (18)

               Při řešení rozvoje klíčových kompetencí z hlediska celoživotního učení by měla být zajištěna podpora na všech úrovních procesů vzdělávání, odborné přípravy a učení: rozvíjet kvalitní předškolní vzdělávání a péči (17), dále zlepšit školní vzdělávání a zajistit vynikající výuku (18), poskytovat možnosti zvyšování kvalifikace pro dospělé s nízkou kvalifikací (19), jakož i dále rozvíjet počáteční a další odborné vzdělávání a přípravu a modernizovat vysokoškolské vzdělávání (20).

               (19)

               Toto doporučení by mělo zahrnovat širokou škálu struktur vzdělávání, odborné přípravy a učení, a to formálního, neformálního i informálního, s uplatněním hlediska celoživotního učení. Jeho cílem by mělo být vytvoření společného pojetí kompetencí, které mohou podpořit přechod a spolupráci mezi těmito různými vzdělávacími strukturami. V doporučení jsou popsány osvědčené postupy, jimiž by mohly být řešeny potřeby pedagogických pracovníků, mezi něž patří učitelé, školitelé, vyučující na pedagogických školách, vedoucí institucí vzdělávání a odborné přípravy, zaměstnanci pověření školením spolupracovníků, výzkumní pracovníci a univerzitní profesoři, pracovníci s mládeží a osoby, které vyučují dospělé, jakož i zaměstnavatelé a zúčastněné strany na trhu práce. Toto doporučení je určeno rovněž institucím a organizacím, včetně sociálních partnerů a organizací občanské společnosti, jež vedou a podporují lidi při zlepšování jejich kompetencí od raného věku a během celého života.

               (20)

               Doporučení plně respektuje zásadu subsidiarity a proporcionality,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Členské státy by měly:

               1.

               podporovat právo na kvalitní a inkluzivní vzdělávání, odbornou přípravu a celoživotní učení a zajistit příležitosti pro všechny, aby rozvíjeli klíčové kompetence, a to s plným využitím dokumentu „Klíčové kompetence pro celoživotní učení – evropský referenční rámec“ uvedeného v příloze a

                           1.1.

                           v rámci vnitrostátních strategií celoživotního učení podporovat a posilovat rozvoj klíčových kompetencí u všech osob od raného věku a během celého života;

                           1.2.

                           podporovat všechny účastníky vzdělávání, včetně těch, kteří čelí nevýhodám nebo mají zvláštní potřeby, aby naplnili svůj potenciál;

               2.

               podporovat rozvoj klíčových kompetencí a přitom věnovat zvláštní pozornost:

                           2.1.

                           zvyšování úrovně výsledků v základních dovednostech (schopnost číst, psát a počítat a základní digitální dovednosti) a podpoře rozvoje kompetence k učení, což představuje neustále se zlepšující základ pro učení a účast ve společnosti z celoživotního hlediska;

                           2.2.

                           zvyšování úrovně personálních a sociálních kompetencí a kompetence k učení s cílem zlepšit zvládání životních nároků s vědomím významu zdraví a se zaměřením do budoucna;

                           2.3.

                           podpoře získávání kompetencí v přírodních vědách, technologiích, inženýrství a matematice (STEM), s přihlédnutím k jejich vazbám na umění, kreativitu a inovace, a motivování více mladých lidí, zejména dívek a mladých žen, aby hledali uplatnění v povoláních v oblasti STEM;

                           2.4.

                           zvyšování a zlepšování úrovně digitálních kompetencí na všech stupních vzdělávání a odborné přípravy a ve všech segmentech populace;

                           2.5.

                           podpoře podnikatelské kompetence, kreativity a smyslu pro iniciativu, a to zejména u mladých lidí, například podporou příležitostí pro mladé účastníky vzdělávání, aby během školní docházky získali alespoň jednu praktickou podnikatelskou zkušenost;

                           2.6.

                           zvýšení úrovně jazykových kompetencí v úředních a dalších jazycích a podpoře účastníků vzdělávání při studiu různých jazyků, které jsou důležité pro jejich pracovní a životní situaci a které mohou přispět k přeshraniční komunikaci a mobilitě;

                           2.7.

                           podpoře rozvoje občanských kompetencí s cílem zvýšit povědomí o společných hodnotách, jež jsou uvedeny v článku 2 Smlouvy o Evropské unii a v Listině základních práv Evropské unie;

                           2.8.

                           zvyšování povědomí všech účastníků vzdělávání a pedagogických pracovníků o důležitosti osvojování klíčových kompetencí a jejich místě ve společnosti;

               3.

               usnadnit získávání klíčových kompetencí využitím osvědčených postupů s cílem podpořit rozvoj klíčových kompetencí uvedených v příloze, zejména prostřednictvím:

                           3.1.

                           podpory různých přístupů k učení a prostředí, v nich učení probíhá, včetně náležitého využívání digitálních technologií, ve strukturách vzdělávání, odborné přípravy a učení;

                           3.2.

                           poskytování podpory pedagogickým pracovníkům, jakož i dalším zúčastněným stranám podporujícím procesy učení, včetně rodin, s cílem posílit klíčové kompetence účastníků vzdělávání v rámci přístupu k celoživotnímu učení ve strukturách vzdělávání, odborné přípravy a učení;

                           3.3.

                           podpory a dalšího rozvoje hodnocení a uznávání klíčových kompetencí získaných v různých strukturách v souladu s pravidly a postupy členských států;

                           3.4.

                           posílení spolupráce mezi strukturami vzdělávání, odborné přípravy a učení na všech úrovních a v různých oblastech s cílem zlepšit kontinuitu rozvoje kompetencí účastníků vzdělávání a rozvoje inovačních přístupů k učení;

                           3.5.

                           posílení nástrojů, zdrojů a poradenství v rámci vzdělávání, odborné přípravy, zaměstnání a v jiných strukturách učení za účelem podpory osob při řešení jejich celoživotního učení;

               4.

               začlenit do vzdělávání, odborné přípravy a učení ambice související s cíli udržitelného rozvoje OSN, zejména s cílem č. 4.7, mimo jiné i podporou získávání poznatků o omezování mnohostranné povahy změny klimatu a udržitelném využívání přírodních zdrojů;

               5.

               prostřednictvím stávajících rámců a nástrojů strategického rámce evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (ET2020) a všech následujících rámců podávat zprávy o zkušenostech a pokroku při prosazování klíčových kompetencí ve všech oblastech vzdělávání a odborné přípravy, včetně neformálního a v rámci možností také informálního učení.

         VÍTÁ SKUTEČNOST, ŽE KOMISE S NÁLEŽITÝM OHLEDEM NA PRAVOMOCI ČLENSKÝCH STÁTŮ:

               6.

               podporuje provádění doporučení a používání evropského referenčního rámce tím, že usnadňuje vzájemné učení mezi členskými státy a ve spolupráci s nimi rozvíjí referenční materiály a nástroje, jako jsou:

                           6.1.

                           případné rámce pro zvláštní kompetence, které usnadňují rozvoj a hodnocení kompetencí (21);

                           6.2.

                           fakticky podložené materiály s pokyny ohledně nových forem učení a podpůrných přístupů;

                           6.3.

                           podpůrné nástroje pro pedagogické pracovníky a jiné zúčastněné strany, jako jsou online vzdělávací kurzy, nástroje sebehodnocení (22), sítě, včetně eTwinning a elektronické platformy pro vzdělávání dospělých v Evropě (EPALE);

                           6.4.

                           přístupy k hodnocení a podpora uznávání klíčových kompetencí získaných v návaznosti na předchozí práci v kontextu ET2020 (23) a všech následujících rámců;

               7.

               podporuje iniciativy za účelem dalšího rozvoje a podpory vzdělávání pro udržitelný rozvoj s ohledem na cíl udržitelného rozvoje č. 4 stanovený OSN, který se týká inkluzivního a spravedlivého kvalitního vzdělávání a příležitostí k celoživotnímu učení pro všechny;

               8.

               podává zprávy o zkušenostech a osvědčených postupech s cílem posílit klíčové kompetence účastníků vzdělávání jako součást přístupu k celoživotnímu učení ve strukturách vzdělávání, odborné přípravy a učení v Unii, a to prostřednictvím stávajících rámců a nástrojů.

         Toto doporučení nahrazuje doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 18. prosince 2006 o klíčových schopnostech pro celoživotní učení.

      V Bruselu dne 22. května 2018.

            Za Radu

            předseda

         K. VALCHEV

      (1)  Dokument COM(2017)250.

      (2)  Dokument COM(2017)673.

      (3)  Úř. věst. L 394, 30.12.2006, s. 10.

      (4)  OECD (2016), Výsledky PISA 2015.

      (5)  Evropská komise (2016), Education and Training Monitor 2016 (Monitor vzdělávání a odborné přípravy 2016).

      (6)  Evropská komise, srovnávací přehled pokroku v oblasti Digitální agendy, 2017.

      (7)  Diskusní dokument o využití potenciálu globalizace, COM(2017) 240 final.

      (8)  Přehodnocení vzdělávání: investice do dovedností pro dosažení lepších socioekonomických výsledků, COM(2012) 669 final.

      (9)  Dokument COM(2016) 381 final.

      (10)  Společná zpráva Rady a Komise o provádění strategického rámce evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (ET 2020) (Úř. věst. C 417, 15.12.2015, s. 25).

      (11)  Úř. věst. C 398, 22.12.2012, s. 1.

      (12)  Úř. věst. C 189, 15.6.2017, s. 15.

      (13)  Usnesení Rady ze dne 21. listopadu 2008 o lepším začlenění celoživotního poradenství do strategií celoživotního učení (Úř. věst. C 319, 13.12.2008, s. 4).

      (14)  Usnesení OSN s názvem „Přeměna našeho světa: Agenda pro udržitelný rozvoj 2030“, přijaté Valným shromážděním dne 25. září 2015.

      (15)  Závěry Rady o úloze práce s mládeží, pokud jde o podporu rozvoje základních životních dovedností mladých lidí, které usnadní jejich úspěšný přechod do dospělosti, k aktivnímu občanství a do pracovního života (Úř. věst. C 189, 15.6.2017, s. 30).

      (16)  Závěry Rady o posílení meziodvětvové spolupráce v rámci politiky v oblasti mládeže za účelem účinného řešení sociálních a ekonomických výzev, jimž čelí mladí lidé (Úř. věst. C 172, 27.5.2015, s. 3).

      (17)  Závěry Rady o úloze předškolního a základního vzdělávání při podpoře kreativity, inovativnosti a digitálních kompetencí (Úř. věst. C 172, 27.5.2015, s. 17).

      (18)  Závěry Rady o rozvoji škol a vynikající výuce (Úř. věst. C 421, 8.12.2017, s. 2).

      (19)  Doporučení Rady ze dne 19. prosince 2016 o cestách prohlubování dovedností: nové příležitosti pro dospělé (Úř. věst. C 484, 24.12.2016, s. 1).

      (20)  Závěry Rady o obnoveném programu EU v oblasti vysokoškolského vzdělávání (Úř. věst. C 429, 14.12.2017, s. 3).

      (21)  Na základě zkušeností a odborných poznatků získaných při vytváření společného evropského referenčního rámce pro jazyky, rámce digitálních kompetencí a rámce podnikatelských kompetencí.

      (22)  Například rámec digitálních kompetencí.

      (23)  Posouzení klíčových dovedností v rámci počátečního vzdělávání a odborné přípravy: politické pokyny (SWR(2012) 371).

      PŘÍLOHA
      KLÍČOVÉ KOMPETENCE PRO CELOŽIVOTNÍ UČENÍ
      EVROPSKÝ REFERENČNÍ RÁMEC

         Souvislosti a cíle

      Každý má právo na kvalitní a inkluzivní všeobecné a odborné vzdělávání a celoživotní učení, aby si udržel a nabyl dovednosti, které mu umožní účastnit se plně na životě společnosti a úspěšně zvládat přechody na trhu práce.
      Každý má právo na včasnou a individuálně uzpůsobenou pomoc pro zlepšení vyhlídek na zaměstnání nebo na výkon samostatné výdělečné činnosti. Zahrnuto je právo na pomoc pro účely hledání pracovního místa a pro účely odborné přípravy a rekvalifikace.
      Tyto zásady jsou definovány v evropském „pilíři sociálních práv“.
      V rychle se měnícím a úzce propojeném světě bude každý člověk potřebovat širokou škálu dovedností a kompetencí a bude je muset rozvíjet nepřetržitě po celý život. Klíčové kompetence definované v tomto referenčním rámci mají za cíl položit základy pro dosažení spravedlivější a demokratičtější společnosti. Reagují na potřebu inkluzivního a udržitelného růstu, sociální soudržnosti a dalšího rozvoje demokratické kultury.
      Hlavní cíle referenčního rámce jsou:

                  a)

                  určit a definovat klíčové kompetence nezbytné pro zaměstnatelnost, osobní naplnění a zdraví, aktivní a odpovědné občanství a sociální začlenění;

                  b)

                  poskytnout tvůrcům politik, poskytovatelům vzdělávání a odborné přípravy, pedagogickým pracovníkům, poradcům, zaměstnavatelům, veřejným službám zaměstnanosti a samotným účastníkům vzdělávání evropský referenční nástroj;

                  c)

                  podporovat úsilí na evropské, celostátní, regionální a místní úrovni o podporu rozvoje kompetencí z perspektivy celoživotního učení.

         Klíčové kompetence

      Pro účely tohoto doporučení jsou kompetence definovány jako kombinace znalostí, dovedností a postojů, přičemž:

                  d)

                  znalosti se skládají z faktů a čísel, pojmů, myšlenek a teorií, které již byly stanoveny a které podporují porozumění určité oblasti nebo předmětu;

                  e)

                  dovednosti jsou definovány jako schopnost provádět postupy a využívat stávajících znalostí k dosažení výsledků;

                  f)

                  postoje popisují předpoklady a způsoby uvažování umožňující konat nebo reagovat na myšlenky, osoby či situace.

            Klíčové kompetence jsou kompetence, jež všichni potřebují ke svému osobnímu naplnění a rozvoji, zaměstnatelnosti, sociálnímu začlenění, udržitelnému způsobu života, úspěšnému životu v pokojných společnostech, zvládání životních nároků s vědomím významu zdraví a aktivnímu občanství. Jsou rozvíjeny v rámci perspektivy celoživotního učení, od raného dětství po celý život v dospělém věku, a to prostřednictvím formálního, neformálního a informálního učení ve všech kontextech, včetně rodiny, školy, pracoviště, blízkého okolí a jiných prostředí.
      Všechny klíčové kompetence jsou pokládány za stejně důležité; každá z nich přispívá k úspěšnému životu ve společnosti. Kompetence lze uplatnit v mnoha různých kontextech a v různých kombinacích. Kompetence se překrývají a jsou vzájemně propojeny; aspekty zásadní pro jednu oblast posílí kompetence v jiné oblasti. Nedílnou součástí klíčových kompetencí jsou dovednosti jako kritické myšlení, řešení problémů, týmová práce, komunikační a vyjednávací dovednosti, analytické dovednosti, kreativita a interkulturní dovednosti.
      Referenční rámec zahrnuje osm klíčových kompetencí:

                  —

                  kompetence v oblasti gramotnosti;

                  —

                  kompetence v oblasti mnohojazyčnosti;

                  —

                  matematická kompetence a kompetence v oblasti přírodních věd, technologií a inženýrství;

                  —

                  digitální kompetence;

                  —

                  personální a sociální kompetence a kompetence k učení;

                  —

                  občanská kompetence;

                  —

                  podnikatelská kompetence;

                  —

                  kompetence v oblasti kulturního povědomí a vyjadřování.

            1.   Kompetence v oblasti gramotnosti

      Gramotnost je schopnost identifikovat, chápat, vyjadřovat, vytvářet a vykládat pojmy, pocity, fakta a názory v ústní i písemné podobě, pomocí vizuálních, zvukových a digitálních materiálů napříč obory a kontexty. Zahrnuje schopnost vhodným a tvůrčím způsobem efektivně komunikovat a udržovat kontakty s ostatními.
      Rozvoj gramotnosti je základem pro další učení a další jazykové interakce. V závislosti na kontextu se kompetence v oblasti gramotnosti mohou rozvíjet v mateřském jazyce, v jazyce vzdělávání nebo úředním jazyce dané země či oblasti.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Tato kompetence znamená schopnost číst a psát a dobře rozumět písemným informacím, a vyžaduje tedy, aby jedinec znal základní slovní zásobu, funkční gramatiku a jazykové funkce. Zahrnuje též znalost hlavních typů verbálních interakcí, různých druhů literárních a neliterárních textů a hlavních rysů různých jazykových stylů a registrů.
      Pokud jde o dovednosti, měli by jedinci umět komunikovat v ústní a písemné formě v různých situacích a sledovat a přizpůsobovat své vlastní vyjadřování požadavkům situace. Součástí této kompetence je rovněž schopnost rozlišovat a používat různé druhy zdrojů, vyhledávat, shromažďovat a zpracovávat informace, používat pomůcky, formulovat a přesvědčivým způsobem odpovídajícím dané situaci vyjadřovat ústně a písemně své vlastní argumenty. Zahrnuje i kritické myšlení a schopnost posuzovat informace a pracovat s nimi.
      Kladný postoj ke gramotnosti vyžaduje schopnost vést kritický a konstruktivní dialog, smysl pro estetické kvality a zájem o interakci s ostatními. S tím je spojena potřeba uvědomovat si vliv jazyka na ostatní a nutnost rozumět jazyku a používat jej pozitivním a společensky uvážlivým způsobem.
      2.   Kompetence v oblasti mnohojazyčnosti (1)

      Tato kompetence definuje schopnost vhodně a efektivně využívat ke komunikaci různé jazyky. Obecně vyžaduje stejné základní dovednosti jako gramotnost: je založena na schopnosti chápat, vyjadřovat a vykládat pojmy, myšlenky, pocity, fakta a názory v ústní i písemné podobě (poslouchat, mluvit, číst a psát) v příslušném společenském a kulturním kontextu podle přání či potřeb daného jedince. Jazykové kompetence zahrnují historický rozměr a mezikulturní kompetence. Spočívají ve schopnosti zprostředkovávat komunikaci mezi různými jazyky a médii, jak je uvedeno ve společném evropském referenčním rámci. Mohou případně zahrnovat i zachování a další rozvoj kompetencí v mateřském jazyce, jakož i osvojení úředního jazyka či jazyků dané země (2).

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Pro tuto kompetenci je nezbytná znalost slovní zásoby a funkční gramatiky různých jazyků a povědomí o hlavních typech verbální interakce a jazykových registrů. Důležitá je znalost společenských zvyklostí, kulturních aspektů a jazykové rozmanitosti.
      Základními dovednostmi pro tuto kompetenci jsou schopnost porozumět mluveným sdělením, zahajovat, vést a ukončovat rozhovory a číst, porozumět a tvořit texty s různými úrovněmi znalostí v různých jazycích podle individuálních potřeb. Jedinci by měli být schopni vhodně používat nástroje a učit se jazyky formálně, neformálně a informálně v průběhu celého života.
      Kladný postoj zahrnuje smysl pro kulturní rozmanitost a zájem o různé jazyky a interkulturní komunikaci a zvídavost v tomto ohledu. Zahrnuje také respekt k individuálnímu jazykovému profilu každého člověka, včetně respektu k mateřskému jazyku příslušníků menšin nebo osob z přistěhovaleckého prostředí a uznání úředního jazyka nebo jazyků dané země jako společného rámce pro interakci.
      3.   Matematická kompetence a kompetence v oblasti přírodních věd, technologií a inženýrství

                  A.

                  Matematická kompetence je schopnost rozvíjet a používat matematické myšlení a náhled k řešení různých problémů v každodenních situacích. Východiskem je spolehlivé zvládnutí základních početních úkonů a důraz je kladen na proces a činnost, jakož i na znalosti. Matematická kompetence zahrnuje, a to v různé míře, schopnost a ochotu používat matematické způsoby myšlení a vyjadřování (vzorce, modely, obrazce, grafy a diagramy).

                  B.

                  Kompetencí v oblasti přírodních věd se rozumí schopnost a ochota objasňovat přírodní zákony s využitím souboru znalostí a používaných metod, včetně pozorování a experimentování, s cílem nastolovat otázky a formulovat fakticky podložené závěry. Kompetence v oblasti technologií a inženýrství představují uplatňování těchto znalostí a metod v reakci na přání a potřeby lidí. Kompetence v oblasti přírodních věd, technologií a inženýrství vyžadují pochopení změn způsobených lidskou činností a občanskou odpovědnost každého jedince.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

                  A.

                  Znalostmi nezbytnými v matematice jsou dobrá znalost čísel, měr a struktur, základních operací a základních matematických vyjádření, pochopení matematických termínů a pojmů a povědomí o otázkách, na něž může dát matematika odpověď.
                  K dovednostem jedince by mělo patřit používání základních matematických principů a postupů v každodenních situacích doma a v práci (například finanční dovednosti) a schopnost sledovat a vyhodnocovat sled argumentů. Jedinec by měl být schopen matematicky uvažovat, rozumět matematickým důkazům, komunikovat v jazyce matematiky, používat příslušné pomůcky včetně statistických údajů a grafů a chápat matematické aspekty digitalizace.
                  Kladný postoj je v matematice založen na respektování pravdy a na ochotě hledat argumenty a posuzovat jejich platnost.

                  B.

                  Nejdůležitějšími znalostmi v oblasti přírodních věd, technologií a inženýrství jsou základní zákonitosti přírody, základní vědecké pojmy, teorie, zásady a metody, technologie a technologické výrobky a procesy, jakož i porozumění dopadu přírodních věd, technologií, inženýrství a lidské činnosti obecně na přírodu. Tyto kompetence by měly umožnit jedincům lépe chápat pokrok, omezení a rizika vědeckých teorií, aplikací a technologií ve společnosti obecně (v souvislosti s rozhodováním, hodnotami, morálními otázkami, kulturou atd.).
                  Mezi dovednosti patří porozumění vědě jako procesu zkoumání prostřednictvím specifických metod, včetně pozorování a řízených experimentů, schopnost používat logické a racionální myšlení k ověřování hypotéz a ochota ustoupit ze svého přesvědčení, pokud je v rozporu s novými experimentálními zjištěními. Patří sem i schopnost používat a ovládat technologické nástroje a stroje, jakož i vědecké údaje k dosažení určitého cíle nebo rozhodnutí či závěru na základě důkazu. Jedinci by měli být rovněž schopni rozpoznat základní rysy vědeckého bádání a formulovat závěry a důvody, jež je k těmto závěrům vedly.
                  Tato kompetence zahrnuje i smysl pro kritický úsudek a zvídavost, zájem o etické otázky a podporu bezpečnosti a environmentální udržitelnosti, zejména v případě vědeckého a technologického pokroku ve vztahu ke své vlastní osobě, rodině, komunitě a celosvětovým problémům.

            4.   Digitální kompetence

      Digitální kompetencí se rozumí sebejisté, kritické a odpovědné používání digitálních technologií a interakce s nimi při výuce, v práci a při účasti na dění ve společnosti. Zahrnuje informační a datovou gramotnost, komunikaci a spolupráci, mediální gramotnost, tvorbu digitálního obsahu (včetně programování), bezpečnost (včetně schopnosti snadno se pohybovat v digitálním prostředí a kompetencí souvisejících s kybernetickou bezpečností), otázky související s duševním vlastnictvím, řešení problémů a kritické myšlení.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Jedinci by měli chápat, jak mohou digitální technologie podporovat komunikaci, kreativitu a inovace, a měli by si být vědomi svých příležitostí, omezení, dopadů a rizik. Měli by chápat obecné zásady, mechanismy a logiku, na kterých jsou vyvíjející se digitální technologie založeny, a znát základní funkce a používání různých zařízení, softwarů a sítí. Jedinci by měli přistupovat kriticky k platnosti, spolehlivosti a dopadu informací a údajů zpřístupněných digitálně a být si vědomi právních a etických zásad platných pro interakci s digitálními technologiemi.
      Jedinci by měli být schopni využívat digitálních technologií k podpoře svého aktivního občanství a sociálního začlenění, spolupráce s ostatními a kreativity v zájmu naplnění osobních, společenských nebo obchodních cílů. Dovednosti zahrnují schopnost používat, konzultovat, filtrovat, hodnotit, vytvářet, programovat a sdílet digitální obsah. Jedinci by měli být schopni spravovat a chránit informace, obsah, data a digitální identity, jakož i rozpoznávat softwary, zařízení, umělou inteligencí či roboty a efektivně s nimi pracovat.
      Práce s digitálními technologiemi a obsahem vyžaduje reflexivní a kritický, zároveň však zvídavý, otevřený a progresivní postoj k jejich vývoji. Nezbytný je také etický, bezpečný a odpovědný přístup k využívání těchto nástrojů.
      5.   Personální a sociální kompetence a kompetence k učení

      Personální a sociální kompetence a kompetence k učení představují schopnost uvažovat o sobě, účinně nakládat s časem a informacemi, konstruktivně spolupracovat s ostatními, zachovávat si odolnost a řídit vlastní vzdělávání a kariéru. Zahrnuje to schopnost vyrovnávat se s nejistotou a složitými situacemi, naučit se učit, rozvíjet svou fyzickou a emocionální pohodu, udržovat si tělesné a duševní zdraví, umět vést do budoucna orientovaný život s vědomím významu zdraví, být empatický a zvládat konflikty v inkluzivním a podpůrném prostředí.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Mají-li být mezilidské vztahy a zapojení do společnosti úspěšné, je třeba chápat normy chování a pravidla komunikace, které jsou v různých společnostech a prostředích obecně uznávány. Personální a sociální kompetence a kompetence k učení vyžadují rovněž znalost složek zdravé mysli, těla a životního stylu. To zahrnuje znalost svých preferovaných strategií při učení, vlastních potřeb, pokud jde o rozvoj kompetencí, a různých způsobů rozvoje kompetencí, jakož i hledání příležitostí v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a kariéry a dostupného vedení či podpory.
      K dovednostem patří schopnost rozpoznat vlastní schopnosti, soustředit se, zvládat složité situace, kriticky uvažovat a přijímat rozhodnutí. To zahrnuje schopnost učit se a pracovat jak s ostatními, tak i samostatně, organizovat své učení a vytrvat v něm, hodnotit jej a sdílet, hledat v případě potřeby podporu a efektivně řídit svou kariéru a společenské interakce. Jedinci by měli být odolní a schopni zvládat nejistotu a stres. Měli by být schopni konstruktivně komunikovat v různých prostředích, spolupracovat v týmech a vyjednávat. To zahrnuje schopnost projevovat toleranci, vyjadřovat a chápat různá hlediska, navozovat důvěru a cítit empatii.
      Základem těchto kompetencí je kladný postoj k vlastní osobní, sociální a fyzické pohodě a celoživotnímu učení. Jsou založeny na postoji spočívajícím ve spolupráci, asertivitě a integritě. Patří sem i respektování rozmanitosti ostatních a jejich potřeb a ochota překonávat předsudky a dělat kompromisy. Jedinci by měli být schopni identifikovat a stanovovat cíle, motivovat sebe sama a rozvíjet svou odolnost a sebevědomí, aby se mohli věnovat celoživotnímu učení a být v něm úspěšní. Konstruktivní postoj k řešení problémů podporuje proces učení a schopnost jedince překonávat překážky a vyrovnávat se se změnami. To mimo jiné znamená vůli uplatnit dosavadní zkušenosti získané v procesu učení i v životě a hledat příležitosti k učení a rozvoji v různých životních situacích.
      6.   Občanská kompetence

      Občanská kompetence představuje schopnost jednat jako zodpovědný občan a plně se podílet na občanském a společenském životě na základě porozumění sociálním, ekonomickým, právním a politickým pojmům a strukturám, jakož i celosvětovému vývoji a udržitelnosti.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Základem občanské kompetence je znalost základních pojmů a jevů týkajících se jednotlivců, skupin, pracovních organizací, společnosti, hospodářství a kultury. Zahrnuje i porozumění společným evropským hodnotám uvedeným v článku 2 Smlouvy o Evropské unii a v Listině základních práv Evropské unie. K této kompetenci náleží i znalost aktuálního dění, jakož i kritické chápání hlavních událostí národních, evropských a světových dějin. Její součástí je dále povědomí o cílech, hodnotách a politikách sociálních a politických hnutí, jakož i o udržitelných systémech, zejména pokud jde o změnu klimatu a demografické změny na celosvětové úrovni a jejich základní příčiny. Zásadní je znalost evropské integrace, jakož i povědomí o rozmanitosti a kulturních identitách v Evropě a ve světě. To zahrnuje pochopení multikulturních a socioekonomických rozměrů evropských společností a způsobu, jak národní kulturní identita přispívá k identitě evropské.
      Dovednosti pro občanskou kompetenci souvisejí se schopností účinně komunikovat s ostatními ve společném nebo veřejném zájmu, včetně udržitelného rozvoje společnosti. Patří sem dovednosti kritického myšlení a integrovaného řešení problémů, jakož i dovednosti spočívající v rozvoji argumentů a konstruktivní účast na místních aktivitách, jakož i rozhodování na všech úrovních, od místní a celostátní až po evropskou a mezinárodní. Dále sem patří i schopnost přistupovat k tradičním i novým formám médií, kriticky na ně nahlížet a pracovat s nimi a chápat úlohu a funkce médií v demokratických společnostech.
      Dodržování lidských práv jako základ demokracie představuje základ odpovědného a konstruktivního postoje. Konstruktivní účastí se rozumí ochota podílet se na demokratickém rozhodování na všech úrovních a rovněž občanské aktivity. Dále znamená podporu sociální a kulturní rozmanitosti, rovnosti žen a mužů a sociální soudržnosti, udržitelných životních stylů, prosazování kultury míru a nenásilí, jakož i připravenost respektovat soukromí druhých a zaujmout odpovědný přístup k životnímu prostředí. Mají-li být jedinci připraveni překonávat předsudky a dělat případné kompromisy a má-li být zajištěna sociální spravedlnost a spravedlivé zacházení, je nezbytné se zajímat o politický a socioekonomický vývoj, humanitní vědy a interkulturní komunikaci.
      7.   Podnikatelská kompetence

      Podnikatelskou kompetencí se rozumí schopnost využívat příležitostí a podnětů a přetvářet je v hodnoty pro ostatní. Její podstatou je kreativita, kritické myšlení a řešení problémů, iniciativnost a vytrvalost, jakož i schopnost spolupracovat s ostatními s cílem plánovat a řídit projekty, které mají kulturní, společenskou nebo finanční hodnotu.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      V souvislosti s podnikatelskou kompetencí je třeba mít na paměti, že existují různé kontexty a příležitosti k převádění nápadů do praxe v rámci osobních, společenských a profesních činností, a chápat, jakým způsobem tyto kontexty a příležitosti vznikají. Jedinci by měli znát a chápat přístupy k plánování a řízení projektů, které zahrnují jak postupy, tak i zdroje. Měli by rozumět ekonomii a sociálním a ekonomickým příležitostem a výzvám, jimž čelí zaměstnavatel, organizace či společnost. Měli by si být také vědomi etických zásad a výzev v oblasti udržitelného rozvoje, jakož i svých silných a slabých stránek.
      Podnikatelské dovednosti jsou založeny na kreativitě, která zahrnuje představivost, strategické myšlení a řešení problémů, a kritické a konstruktivní myšlení v rámci vyvíjejících se kreativních procesů a inovací. Jejich součástí je i schopnost pracovat individuálně i v týmech, mobilizovat zdroje (lidi a věci) a setrvávat v činnosti. Patří sem rovněž schopnost činit finanční rozhodnutí týkající se nákladů a hodnoty. Zásadní je schopnost efektivně komunikovat a jednat s ostatními a vypořádávat se s nejistotou, nejednoznačností a riziky v rámci přijímání kvalifikovaných rozhodnutí.
      Pro podnikatelský postoj je charakteristický smysl pro iniciativu a akčnost, proaktivita, progresivní myšlení, odvaha a vytrvalost při dosahování cílů. Jeho součástí je snaha motivovat ostatní a cenit si jejich podnětů, empatie a zájem pomáhat lidem a světu, jakož i přijetí odpovědnosti uplatňováním etických přístupů v rámci celého procesu.
      8.   Kompetence v oblasti kulturního povědomí a vyjadřování

      Kompetence v oblasti kulturního povědomí a vyjadřování zahrnují chápání a respektování toho, jak jsou myšlenky a význam tvůrčím způsobem vyjadřovány a sdělovány v různých kulturách a prostřednictvím různých druhů uměleckých a jiných kulturních forem. Jejich součástí je orientace na chápání, rozvíjení a vyjadřování vlastních myšlenek a pocitu sounáležitosti či role ve společnosti různými způsoby a v různých kontextech.

         Nejdůležitější znalosti, dovednosti a postoje související s touto kompetencí

      Tato kompetence vyžaduje znalost místních, národních, regionálních, evropských a globálních kultur a projevů, včetně příslušných jazyků, dědictví, tradic a kulturních statků, jakož i porozumění tomu, jak se mohou tyto projevy navzájem ovlivňovat i jak mohou ovlivňovat názory jedince. Patří sem chápání různých způsobů sdělování myšlenek mezi tvůrcem, účastníkem a publikem ve formě písemných, tištěných a digitálních textů, v kontextu divadla, filmu, tance, her, umění a designu, hudby, rituálů a architektury, jakož i hybridních forem. Vyžadují porozumění vlastní vyvíjející se identitě a kulturnímu dědictví ve světě vyznačujícím se kulturní rozmanitostí, jakož i tomu, jak mohou umění a jiné kulturní formy sloužit jako nástroj, jehož prostřednictvím lze nahlížet na svět a formovat ho.
      K dovednostem patří schopnost empaticky vyjadřovat a interpretovat obrazné a abstraktní myšlenky, prožitky a emoce, jakož i schopnost tak činit prostřednictvím řady uměleckých a jiných kulturních forem. Součástí těchto dovedností je dále schopnost rozpoznávat a využívat příležitostí majících osobní, společenskou či obchodní hodnotu pomocí umění a jiných kulturních forem, jakož i schopnost zapojit se do kreativních procesů, a to jak individuálně, tak i kolektivně.
      Je zapotřebí přistupovat s otevřeností a respektem k různorodosti kulturního projevu a současně uplatňovat etický a odpovědný přístup k intelektuálnímu a kulturnímu vlastnictví. Pozitivní postoj zahrnuje také zájem o svět, otevřenost myšlenkám o nových možnostech a ochotu podílet se na kulturních prožitcích.

         Podpora rozvoje klíčových kompetencí

      Klíčové kompetence představují dynamickou kombinaci znalostí, dovedností a postojů, které musí účastníci vzdělávání rozvíjet v průběhu celého života již od raného věku. Vysoce kvalitní a inkluzivní vzdělávání, odborná příprava a celoživotní učení poskytují všem příležitost k rozvoji klíčových kompetencí; proto lze přístupy zaměřené na kompetence uplatňovat ve všech oblastech vzdělávání, odborné přípravy a učení po celý život.
      Za účelem podpory vzdělávání, odborné přípravy a učení v kontextu celoživotního učení zaměřených na kompetence byly identifikovány tři výzvy: využívání různých vzdělávacích přístupů a kontextů; podpora učitelů a dalších pedagogických pracovníků a hodnocení a uznávání rozvoje kompetencí. V zájmu řešení těchto výzev bylo určeno několik příkladů osvědčených postupů.
      a)   Různé vzdělávací přístupy a prostředí

                  a)

                  Proces učení mohou obohatit interdisciplinární vzdělávání, partnerství mezi různými úrovněmi vzdělávání a aktéři v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a učení, včetně aktérů trhu práce, jakož i takové koncepce, jako jsou celoškolské přístupy se zaměřením na výuku a učení na základě spolupráce a aktivní účast a rozhodování účastníků vzdělávání. Interdisciplinární vzdělávání může rovněž posílit propojení jednotlivých předmětů vzdělávacích programů, jakož i vytvořit pevnou vazbu mezi tím, co se vyučuje, a změnami ve společnosti a významem pro společnost. Pro účinný rozvoj kompetencí může mít zásadní význam meziodvětvová spolupráce institucí zajišťujících vzdělávání a odbornou přípravu s vnějšími aktéry z oblasti podnikání, umění, sportu a mládeže, vysokoškolského vzdělávání nebo výzkumných ústavů.

                  b)

                  Získávání základních dovedností, jakož i širší rozvoj kompetencí je možné podpořit systematickým doplňováním akademické výuky sociálním a emocionálním učením, uměním a zdraví prospěšnou pohybovou aktivitou podporující fyzicky aktivní životní styl, který zohledňuje zdraví a je orientován do budoucna. Posilování personálních a sociálních kompetencí a kompetencí k učení již od raného věku může položit základy pro rozvoj základních dovedností.

                  c)

                  Motivaci k učení a zapojení do procesu učení mohou zvýšit vyučovací metody, jako je empiricky orientovaná výuka, výuka založená na projektech, kombinovaná výuka či výuka založená na umění či hrách. K rozvoji řady kompetencí může přispět rovněž experimentální výuka, učení se praxí a vědecké metody v přírodních vědách, technologiích, inženýrství a matematice (STEM).

                  d)

                  Účastníky vzdělávání, pedagogické pracovníky a poskytovatele vzdělávání je možné vybízet k tomu, aby s cílem zlepšit proces učení a podpořit rozvoj digitálních kompetencí používali digitální technologie. Například se mohou účastnit iniciativ Unie, jako je Evropský týden programování. Digitální kapacitu poskytovatelů vzdělávání, odborné přípravy a učení by mohlo posílit používání nástrojů sebehodnocení, jako je nástroj SELFIE.

                  e)

                  Pro mladé lidi, ale rovněž pro dospělé a pro učitele by mohly být zvláště přínosné konkrétní příležitosti pro získání podnikatelských zkušeností, stáže v podnicích nebo návštěvy podnikatelů v institucích zajišťujících vzdělávání a odbornou přípravu včetně praktických podnikatelských zkušeností, jako jsou soutěže kreativity, zakládání takzvaných start-upů, komunitní iniciativy pod vedením studentů, simulace podnikatelského prostředí nebo výuka založená na podnikatelských projektech. Mladým lidem by mohla být poskytnuta příležitost získat v průběhu školní docházky alespoň jednu podnikatelskou zkušenost. Partnerství mezi školami, komunitami a podniky a platformy na místní úrovni, zejména ve venkovských oblastech, mohou hrát v rozšiřování podnikatelského vzdělávání klíčovou roli. Pro dosažení trvalého pokroku a vedení by mohla být zásadní náležitá odborná příprava a podpora učitelů a ředitelů.

                  f)

                  Kompetenci v oblasti mnohojazyčnosti lze rozvíjet prostřednictvím úzké spolupráce se zahraničními strukturami vzdělávání, odborné přípravy a učení, mobility pedagogických pracovníků a účastníků vzdělávání a využíváním eTwinningu, elektronické platformy pro vzdělávání dospělých v Evropě (EPALE) či podobných on-line portálů.

                  g)

                  Všem účastníkům vzdělávání, včetně těch, jež čelí znevýhodnění nebo mají speciální potřeby, by mohla být poskytována vhodná podpora v inkluzivních prostředích, aby mohl být naplněn jejich vzdělávací potenciál. Taková podpora by mohla spočívat v jazykové, akademické nebo socioemocionální podpoře, vzájemném koučování („peer coaching“), mimoškolních aktivitách, poradenství pro volbu povolání či materiální podpoře.

                  h)

                  Spolupráce mezi strukturami vzdělávání, odborné přípravy a učení na všech úrovních může být zásadní pro zlepšení kontinuity rozvoje kompetencí účastníků vzdělávání v průběhu jejich života a pro rozvoj inovativních vzdělávacích přístupů.

                  i)

                  Spolupráce mezi partnery v oblasti vzdělávání a odborné přípravy, jinými partnery v místních komunitách a zaměstnavateli v kombinaci s formálním, neformálním a informálním učením může podpořit rozvoj kompetencí a usnadnit přechod z procesu vzdělávání do pracovního procesu, jakož i z pracovního procesu do vzdělávání.

            b)   Podpora pedagogických pracovníků

                  a)

                  Začleňování přístupů zaměřených na rozvoj kompetencí do vzdělávání, odborné přípravy a učení v počátečním vzdělávání a dalším profesním rozvoji může pedagogickým pracovníkům pomoci při přetváření výuky a učení ve svých příslušných strukturách a podpořit jejich schopnost tento přístup uplatňovat.

                  b)

                  Pedagogickým pracovníkům by mohla být poskytována podpora při formování přístupů zaměřených na rozvoj kompetencí v jejich příslušných kontextech prostřednictvím výměn pracovníků, vzájemného učení a vzájemného poradenství, což by umožňovalo flexibilitu a samostatnost při organizaci výuky prostřednictvím sítí, spolupráce a společenství osob, které spojuje praxe.

                  c)

                  Pedagogickým pracovníkům by mohla být poskytována pomoc při vytváření inovativních postupů, zapojování do výzkumu a vhodném využívání nových technologií, včetně technologií digitálních, v rámci přístupů založených na rozvoji kompetencí a uplatňovaných ve výuce a učení.

                  d)

                  Pedagogickým pracovníkům by mohlo být poskytováno vedení, přičemž přístup do odborných středisek, k vhodným nástrojům a materiálům může zkvalitnit metody a praxi výuky a učení.

            c)   Hodnocení a uznávání rozvoje kompetencí

                  a)

                  Popisy klíčových kompetencí by mohly být převedeny do rámců výsledků učení, které by mohly být doplněny vhodnými nástroji pro diagnostické, formativní a sumativní hodnocení a uznávání na příslušných úrovních (3).

                  b)

                  Zejména digitální technologie by mohly přispět k zachycení různých dimenzí pokroku účastníků vzdělávání, včetně podnikatelského vzdělávání.

                  c)

                  Mohly by být vyvinuty různé přístupy k hodnocení klíčových kompetencí ve strukturách neformálního a informálního učení, včetně souvisejících činností zaměstnavatelů, poradců a sociálních partnerů. Ty by měly být dostupné všem, a to zejména osobám s nízkou kvalifikací, s cílem podpořit je v tom, aby pokračovaly ve vzdělávání.

                  d)

                  Uznávání výsledků učení dosažených prostřednictvím neformálního a informálního učení by mohlo být rozšířeno a posíleno v souladu s doporučením Rady o uznávání neformálního a informálního učení, a to včetně různých postupů uznávání. Postup uznávání výsledků může být podpořen rovněž prostřednictvím používání nástrojů, jako jsou Europass a Youthpass, které slouží jako nástroje pro dokumentaci a sebehodnocení.

         (1)  Zatímco Rada Evropy používá k označení mnohojazyčných kompetencí osob anglický termín „plurilingualism“, v úředních dokumentech Evropské unie se používá anglický výraz „multilingualism“, který označuje jak individuální kompetence, tak různý společenský kontext. Je tomu tak částečně z důvodu obtížného rozlišení mezi termíny plurilingual a multilingual v jiných jazycích, než v angličtině a francouzštině.

         (2)  Zahrnuto je rovněž osvojení klasických jazyků, jako je starořečtina a latina. Klasické jazyky jsou zdrojem mnoha moderních jazyků, a mohou proto usnadnit studium jazyků obecně.

         (3)  Např. společný evropský referenční rámec pro jazyky, rámec digitálních kompetencí, rámec podnikatelských kompetencí, jakož i popisy kompetencí v rámci Programu pro mezinárodní hodnocení žáků (PISA) poskytují podpůrné materiály pro hodnocení kompetencí.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 7. ledna 2019 o zásadách pro vyplácení dividend (ECB/2019/1)

text:
               11.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/1

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
      ze dne 7. ledna 2019
      o zásadách pro vyplácení dividend
      (ECB/2019/1)
      (2019/C 11/01)
      RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 127 odst. 6 a článek 132 této smlouvy,
      s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34 tohoto statutu,
      s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
      s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (2),
      vzhledem k těmto důvodům:
      Úvěrové instituce musí pokračovat v přípravě na včasné a plné uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (4) a připravit se na uplynutí přechodného období, které bylo zavedeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2395 (5) s cílem zmírnit potenciální výrazný negativní dopad vykazování očekávaných úvěrových ztrát podle IFRS 9 na kmenový kapitál tier 1, v náročných makroekonomických a finančních podmínkách, které vytvářejí tlak na ziskovost úvěrových institucí, a v důsledku toho na jejich schopnost vytvořit si kapitálovou základnu. I když je třeba, aby úvěrové instituce financovaly hospodářství, součástí přiměřeného řízení rizik a spolehlivého bankovního systému je konzervativní politika vyplácení dividend. Měla by být použita stejná metoda, která byla vymezena v doporučení Evropské centrální banky ECB/2017/44 (6),
      PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      I.

                  1.

                  Úvěrové instituce by měly zavést dividendovou politiku, která vychází z konzervativních a obezřetných předpokladů, tak aby po každém vyplacení dividend splňovaly příslušné kapitálové požadavky a požadavky vyplývající z výsledků procesu dohledu a hodnocení.

                              a)

                              Úvěrové instituce jsou povinny neustále splňovat platné minimální kapitálové požadavky („požadavky pilíře 1“). To zahrnuje poměr kmenového kapitálu tier 1 ve výši 4,5 %, kapitálový poměr tier 1 ve výši 6 % a celkový kapitálový poměr ve výši 8 %, jak je uvedeno v článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013.

                              b)

                              Kromě toho jsou úvěrové instituce povinny neustále splňovat kapitálové požadavky, které jsou uloženy rozhodnutím přijatým v rámci procesu dohledu a hodnocení ve smyslu čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1024/2013 a které jdou nad rámec požadavků pilíře 1 („požadavky pilíře 2“).

                              c)

                              Úvěrové instituce jsou rovněž povinny splňovat požadavek kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 odst. 6 směrnice 2013/36/EU.

                              d)

                              Úvěrové instituce jsou též povinny k příslušnému datu, kdy skončí období postupného zavádění, dosáhnout požadované plné výše („fully loaded“) (7) poměru kmenového kapitálu tier 1, kapitálového poměru tier 1 a celkového kapitálového poměru. Jde o plné uplatňování výše uvedených poměrů po uplatnění přechodných ustanovení, jakož i požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 odst. 6 směrnice 2013/36/EU. Přechodná ustanovení jsou stanovena v hlavě XI směrnice 2013/36/EU a v části desáté nařízení (EU) č. 575/2013.

                              e)

                              Úvěrové instituce, které se rozhodly uplatňovat opatření stanovená v nařízení (EU) 2017/2395 v přechodném období, jsou též povinny dosáhnout plné výše poměru kmenového kapitálu tier 1 nejpozději do konce přechodného období stanoveného uvedeným nařízením.

                        Tyto požadavky musí být splněny na konsolidované a případně subkonsolidované úrovni, jakož i na individuálním základě, ledaže bylo od uplatňování požadavků na individuálním základě upuštěno podle článku 7 a 10 nařízení (EU) č. 575/2013.

                  2.

                  Pokud jde o vyplácení dividend (8) úvěrovými institucemi za finanční rok 2018 v roce 2019, doporučuje ECB toto:

                              a)

                              Kategorie 1: Úvěrové instituce, které i) splňují platné kapitálové požadavky uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) a které ii) k 31. prosinci 2018 již dosáhly plné výše poměrů, jak je uvedeno v odst. 1 písm. d), popřípadě odst. 1 písm. e), by měly rozdělovat svůj čistý zisk v podobě dividend konzervativně tak, aby byly i nadále schopny plnit všechny uvedené požadavky a požadavky vyplývající z výsledků procesu dohledu a hodnocení, a to i v případě zhoršených hospodářských a finančních podmínek;

                              b)

                              Kategorie 2: Úvěrové instituce, které k 31. prosinci 2018 splňují platné kapitálové požadavky uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c), avšak k 31. prosinci 2018 nedosáhly plné výše poměrů, jak je uvedeno v odst. 1 písm. d), popřípadě odst. 1 písm. e), by měly rozdělovat svůj čistý zisk v podobě dividend konzervativně tak, aby byly i nadále schopny plnit všechny uvedené požadavky a požadavky vyplývající z výsledků procesu dohledu a hodnocení, a to i v případě zhoršených hospodářských a finančních podmínek. Kromě toho by měly zásadně vyplácet dividendy jen v takovém rozsahu, aby byl splněn požadavek uvedený v odst. 1 písm. d) a aby byl zabezpečen přinejmenším lineární (9) postup směrem k naplnění kapitálových požadavků v plném rozsahu, jak je uvedeno v odst. 1 písm. e), a požadavků vyplývajících z výsledků procesu dohledu a hodnocení;

                              c)

                              Kategorie 3: Úvěrové instituce, které porušují požadavky uvedené v odst. 1 písm. a), b) nebo c), by v zásadě neměly vyplácet žádné dividendy.

                        Úvěrové instituce, které nejsou schopny postupovat v souladu s tímto doporučením, protože mají za to, že jsou na základě právních předpisů povinny vyplatit dividendy, by se měly neprodleně obrátit na příslušný společný tým dohledu.
                  Od úvěrových institucí spadajících do kategorií 1, 2 a 3, jak jsou uvedeny v odst. 2 písm. a), b) a c), se rovněž očekává, že dodrží pokyny v rámci pilíře 2. Pokud úvěrová instituce nedodržuje nebo očekává, že nedodrží pokyny v rámci pilíře 2, měla by se neprodleně obrátit na svůj společný tým dohledu. ECB přezkoumá důvody, proč výše kapitálu úvěrové instituce poklesla, nebo se očekává, že poklesne, a zváží přijetí vhodných a přiměřených opatření vůči dané instituci.
                  Od institucí se rovněž očekává, že ve své dividendové politice a při řízení kapitálu zohlední potenciální dopad budoucích změn právního, regulatorního a účetního rámce Unie na kapitálové požadavky. Pokud není specificky stanoveno jinak, budoucí úroveň požadavků pilíře 2 a pokynů v rámci pilíře 2 použitá v kapitálovém plánování by měla být přinejmenším stejná jako současná úroveň.

            II.
      Toto doporučení je určeno významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám vymezeným v čl. 2 bodě 16 a 22 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17).
      III.
      Toto doporučení je dále určeno vnitrostátním příslušným a pověřeným orgánům, pokud jde o méně významné dohlížené subjekty a méně významné dohlížené skupiny vymezené v čl. 2 bodě 7 a 23 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17). Od vnitrostátních příslušných a pověřených orgánů se očekává, že toto doporučení uplatní na uvedené subjekty a skupiny způsobem, který považují za vhodný (10).

         Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 7. ledna 2019.

               Prezident ECB

            Mario DRAGHI

         (1)  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63.

         (2)  Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1.

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2395 ze dne 12. prosince 2017, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o přechodná opatření pro zmírnění dopadu zavedení IFRS 9 na kapitál a pro zacházení s některými expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru denominovanými v národní měně kteréhokoli členského státu jako s velkými expozicemi (Úř. věst. L 345, 27.12.2017., s. 27).

         (6)  Doporučení Evropské centrální banky ECB/2017/44 ze dne 28. prosince 2017 o zásadách pro vyplácení dividend (Úř. věst. C 8, 11.1.2018, s. 1).

         (7)  Všechny rezervy v plné výši.

         (8)  Úvěrové instituce mohou mít různé právní formy, např. kótované společnosti a společnosti, které nejsou akciovými společnostmi, jako např. vzájemné společnosti („mutuals“), družstva nebo spořitelny. Pojem „dividenda“ používaný v tomto doporučení označuje jakýkoli druh výplaty hotovosti, který podléhá schválení valnou hromadou.

         (9)  V praxi to znamená, že po zbytek přechodného období by si měly úvěrové instituce v zásadě ponechat ročně alespoň poměrnou částku té části poměru kmenového kapitálu tier 1, kapitálového poměru tier 1 a celkového kapitálového poměru, která jim chybí ke splnění uvedených kapitálových požadavků v plném rozsahu, jak je uvedeno v odst. 1 písm. e).

         (10)  Pokud se toto doporučení uplatňuje na méně významné dohlížené subjekty a méně významné dohlížené skupiny, které se domnívají, že nejsou schopny podle něj postupovat, protože mají za to, že jsou na základě právních předpisů povinny vyplatit dividendy, měly by se neprodleně obrátit na své vnitrostátní příslušné orgány.


title: Doporučení pro vnitrostátní soudy o zahájení řízení o předběžné otázce

text:
               20.7.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/1

               V návaznosti na jednací řád Soudního dvora (1) připomíná tento text základní charakteristiky řízení o předběžné otázce a skutečnosti, které musí vzít vnitrostátní soudy v úvahu, než se obrátí na Soudní dvůr, a současně těmto soudům poskytuje některé praktické informace k formě a obsahu žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce. Vzhledem k tomu, že tato žádost má být poté, co bude přeložena, doručena všem zúčastněným uvedeným v článku 23 Protokolu č. 3 o statutu Soudního dvora Evropské unie a že rozhodnutí Soudního dvora, kterým se končí řízení, má být zveřejněno ve všech úředních jazycích Evropské unie, je třeba věnovat velkou pozornost úpravě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce a obzvláště ochraně osobních údajů fyzických osob, kterých se tato žádost týká.

         DOPORUČENÍ
   pro vnitrostátní soudy o zahájení řízení o předběžné otázce
   (2018/C 257/01)

      Úvod

               1.

               Řízení o předběžné otázce, které je upraveno v čl. 19 odst. 3 písm. b) Smlouvy o Evropské unii (dále jen „SEU“) a v článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), je základním mechanismem práva Evropské unie. Jeho cílem je poskytnout soudům členských států prostředek, který jim umožní předložit Soudnímu dvoru Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) v rámci řízení o předběžné otázce otázky ohledně výkladu unijního práva nebo platnosti aktů přijatých orgány, institucemi nebo jinými subjekty Unie, a zajistit tak jednotný výklad a aplikaci tohoto práva v rámci Unie.

               2.

               Řízení o předběžné otázce spočívá na úzké spolupráci mezi Soudním dvorem a soudy členských států. K zajištění plné účinnosti tohoto řízení se jeví nezbytným připomenout základní znaky tohoto řízení a podat určitá upřesnění ohledně ustanovení jednacího řádu, pokud jde zejména o autora a dosah žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, jakož i formu a obsah této žádosti. Tato upřesnění, jež se vztahují na všechny žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce (I), jsou doplněna ustanoveními vztahujícími se na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, které musí být projednány v obzvláště rychlém řízení (II), a přílohou shrnující podstatné náležitosti každé žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.

         I.   Ustanovení vztahující se na všechny žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

      Autor žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

               3.

               Pravomoc Soudního dvora k rozhodování o žádostech o rozhodnutí o předběžné otázce ohledně výkladu nebo platnosti unijního práva je vykonávána výlučně na základě podnětu vnitrostátních soudů bez ohledu na to, zda účastníci původního řízení vyjádřili přání obrátit se na Soudní dvůr. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní soud, jemuž byl spor předložen, nese odpovědnost za soudní rozhodnutí, jež má být vydáno, je pouze na tomto soudu, aby s ohledem na konkrétní okolnosti věci posoudil jak nezbytnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání jeho rozsudku, tak relevanci otázek, které klade Soudnímu dvoru.

               4.

               Pojem soudního orgánu je Soudním dvorem vykládán jako autonomní pojem unijního práva a Soudní dvůr v tomto ohledu přihlíží k souboru faktorů, například zda je orgán, který se na něj obrátil, zřízen zákonem, zda se jedná o stálý orgán, zda má obligatorní jurisdikci, zda má řízení před ním kontradiktorní povahu, zda aplikuje právní normy a zda je nezávislý.

               5.

               Soudy členských států mohou Soudnímu dvoru položit otázku týkající se výkladu nebo platnosti unijního práva, považují-li rozhodnutí Soudního dvora o této otázce za nezbytné k vynesení svého rozsudku (viz čl. 267 druhý pododstavec SFEU). Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se může ukázat jako zvláště užitečná zejména tehdy, pokud u vnitrostátního soudu vyvstane nová otázka výkladu mající obecný význam pro jednotnou aplikaci unijního práva nebo se nejeví, že stávající judikatura poskytuje nezbytné objasnění v novém právním a skutkovém rámci.

               6.

               Vyvstane-li otázka při jednání před soudem, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, je tento soud povinen se obrátit na Soudní dvůr se žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce (viz čl. 267 třetí pododstavec SFEU), ledaže již v dané oblasti existuje ustálená judikatura nebo o správném způsobu výkladu dotyčné právní normy nelze rozumně pochybovat.

               7.

               Z ustálené judikatury mimoto vyplývá, že i když mají vnitrostátní soudy možnost odmítnout důvody týkající se neplatnosti, které jsou před nimi uplatňovány vůči aktu orgánu, instituce nebo jiného subjektu Unie, možnost prohlásit takový akt za neplatný naproti tomu spadá do výlučné pravomoci Soudního dvora. Soud členského státu se tudíž musí obrátit na Soudní dvůr, pokud má o platnosti takového aktu pochybnosti, s uvedením důvodů, pro které se domnívá, že je tento akt neplatný.

      Předmět a dosah žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

               8.

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se musí týkat výkladu nebo platnosti unijního práva, a nikoli výkladu vnitrostátních právních norem nebo skutkových otázek vznesených v rámci sporu v původním řízení.

               9.

               Soudní dvůr může rozhodovat o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce pouze tehdy, pokud na věc v původním řízení dopadá unijní právo. V tomto ohledu je nezbytné, aby předkládající soud vylíčil všechny rozhodné skutkové a právní okolnosti, které ho vedou k závěru, že by se v projednávané věci mohla použít ustanovení unijního práva.

               10.

               Pokud jde o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu Listiny základních práv Evropské unie, je třeba připomenout, že podle čl. 51 odst. 1 této Listiny jsou její ustanovení určena členským státům, výhradně pokud uplatňují právo Unie. Případy tohoto uplatnění mohou být zajisté různorodé, je však nutné, aby ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce bylo jasně a jednoznačně patrné, že se ve věci v původním řízení použije jiná norma unijního práva, než je Listina. Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodovat o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce tehdy, když daná právní situace nespadá do působnosti unijního práva, ustanovení Listiny případně uplatňovaná předkládajícím soudem sama o sobě nemohou tuto pravomoc založit.

               11.

               Konečně, Soudní dvůr sice za účelem vydání rozhodnutí nutně přihlíží k právnímu a skutkovému rámci sporu v původním řízení, jak jej vymezil předkládající soud v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, sám však na tento spor unijní právo neuplatňuje. Při rozhodování o výkladu nebo platnosti unijního práva je Soudní dvůr veden snahou poskytnout odpověď užitečnou pro řešení sporu v původním řízení, je však věcí předkládajícího soudu, aby z této odpovědi vyvodil konkrétní důsledky, a to případně tím způsobem, že danou vnitrostátní normu, která byla shledána neslučitelnou s unijním právem, nepoužije.

      Vhodný okamžik k podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

               12.

               Vnitrostátní soud může předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, jakmile zjistí, že rozhodnutí o výkladu nebo platnosti unijního práva je nezbytné k tomu, aby mohl vydat svůj rozsudek. Právě vnitrostátní soud totiž může nejlépe posoudit, v jaké fázi řízení je takovouto žádost třeba podat.

               13.

               Nicméně vzhledem k tomu, že tato žádost bude základem pro řízení, které proběhne před Soudním dvorem, a že posledně zmíněný soud musí mít možnost disponovat všemi poznatky, které mu umožní ověřit, zda má pravomoc odpovědět na položené otázky, a pokud tomu tak je, podat na tyto otázky užitečnou odpověď, je nezbytné, aby rozhodnutí předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce bylo přijato ve fázi řízení, kdy je předkládající soud schopen s dostatečnou přesností vymezit právní a skutkový rámec věci v původním řízení a právní otázky, které pokládá. V zájmu řádného výkonu spravedlnosti se rovněž může jevit žádoucí, aby byla žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložena po kontradiktorním projednání věci.

      Forma a obsah žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

               14.

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce může mít jakoukoli formu, kterou vnitrostátní právo připouští pro případ překážek postupu řízení, je však třeba mít na zřeteli, že tato žádost je základem pro řízení před Soudním dvorem a je doručována všem zúčastněným uvedeným v článku 23 Protokolu č. 3 o statutu Soudního dvora Evropské unie (dále jen „statut“), a zejména všem členským státům, aby mohly případně předložit vyjádření. Tomu odpovídající nutnost překládat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce do všech úředních jazyků Evropské unie vyžaduje, aby byla předkládajícím soudem sepsána jednoduše, jasně a přesně, bez nadbytečných skutečností. Zkušenost ukazuje, že přibližně deset stran často stačí k náležitému vylíčení právního a skutkového rámce žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.

               15.

               Obsah každé žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je stanoven v článku 94 jednacího řádu Soudního dvora a shrnut v příloze tohoto dokumentu. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce obsahuje kromě znění předběžných otázek položených Soudnímu dvoru:

                           —

                           stručné vylíčení předmětu sporu, jakož i rozhodných skutečností tak, jak byly zjištěny předkládajícím soudem, nebo alespoň vylíčení skutkových okolností, na kterých jsou předběžné otázky založeny;

                           —

                           znění vnitrostátních předpisů, jejichž použití přichází v projednávané věci v úvahu, a případně příslušnou vnitrostátní judikaturu, a

                           —

                           uvedení důvodů, na základě kterých má předkládající soud pochybnosti o výkladu nebo platnosti určitých ustanovení práva Unie, jakož i vztah, který spatřuje mezi těmito ustanoveními a vnitrostátními právními předpisy použitelnými ve sporu v původním řízení.

                     Chybí-li jeden nebo více z výše uvedených prvků, může být Soudní dvůr nucen rozhodnout, že nemá pravomoc k podání odpovědi na předběžné otázky, nebo žádost o rozhodnutí o předběžné otázce jako nepřípustnou odmítnout.

               16.

               V žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce musí předkládající soud uvést konkrétní odkazy na vnitrostátní ustanovení použitelná na skutkový stav věci v původním řízení a s přesností určit ustanovení unijního práva, o jejichž výklad je žádáno nebo jejichž platnost je zpochybňována. Žádost případně obsahuje stručné shrnutí relevantních argumentů účastníků původního řízení. V této souvislosti je vhodné připomenout, že se překládá pouze žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, a nikoli její případné přílohy.

               17.

               Předkládající soud rovněž může uvést stručně svůj názor na odpověď, která má být poskytnuta na položené předběžné otázky. Takový názor může být pro Soudní dvůr užitečný, zejména má-li o žádosti rozhodnout v rámci zrychleného nebo naléhavého řízení.

               18.

               Konečně, předběžné otázky položené Soudnímu dvoru musí být obsaženy v samostatné a jasně odlišené části předkládacího rozhodnutí, nejlépe na jeho začátku nebo na jeho konci. Musí být samy o sobě srozumitelné, aniž je nutné přihlížet k odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.

               19.

               K usnadnění četby žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je zásadní, aby byla Soudnímu dvoru předložena ve strojopisné podobě a stránky a odstavce předkládacího rozhodnutí byly očíslovány.

               20.

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí být datována a podepsána a následně zaslána kanceláři Soudního dvora elektronicky (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu), nebo poštou (Greffe de la Cour de justice, Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg, Luxembourg). Pokud je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podána elektronicky, musí, je-li to možné, s ní být zaslán elektronicky její text v editovatelném formátu (textový procesor jako je „Word“, „OpenOffice“ nebo „LibreOffice“) za účelem usnadnění vyřizování žádosti Soudním dvorem a zejména jejího překladu do všech úředních jazyků Evropské unie.

               21.

               K žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce musí být připojeny všechny dokumenty, které jsou relevantní a užitečné pro vyřízení věci Soudním dvorem, a zejména přesné kontaktní údaje účastníků původního řízení a jejich případných zástupců, jakož i spis ve věci v původním řízení nebo jeho kopie. Tento spis (nebo jeho kopie) – které lze doručit elektronicky, nebo poštou – budou uschovány v kanceláři Soudního dvora po celou dobu řízení, kde do něj budou zúčastnění uvedení v článku 23 statutu moci nahlédnout, neuvede-li předkládající soud jinak.

               22.

               Za účelem zajištění optimální ochrany osobních údajů v rámci vyřizování věci Soudním dvorem, doručování žádosti zúčastněným uvedeným v článku 23 statutu a pozdějšího zveřejnění rozhodnutí, jímž se ukončuje řízení, ve všech úředních jazycích Unie, je třeba, aby předkládající soud, který jako jediný je plně obeznámen se spisem předloženým Soudnímu dvoru, v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce sám poskytl fyzickým osobám zmíněným v žádosti nebo dotčeným sporem v původním řízení anonymitu a odstranil údaje, které by mohly umožnit jejich identifikaci. Z důvodu rostoucího využívání nových informačních technologií, a zejména používání vyhledávačů totiž anonymizace provedená po podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, a tím spíše po jejím doručení zúčastněným uvedeným v článku 23 statutu a zveřejnění sdělení o dané věci v Úředním věstníku Evropské unie, ztrácí do značné míry praktický účinek.

      Vzájemný vztah mezi řízením o předběžné otázce a vnitrostátním řízením

               23.

               Podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce má za následek přerušení vnitrostátního řízení do doby, než Soudní dvůr rozhodne, třebaže má předkládající soud i nadále pravomoc vydávat předběžná opatření, zvláště v případě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se posouzení platnosti.

               24.

               Ačkoli řízení o předběžné otázce před Soudním dvorem v zásadě pokračuje, dokud příslušná žádost nebyla vzata zpět, je třeba mít na zřeteli úlohu Soudního dvora v rámci řízení o předběžné otázce, kterou je přispívat k účinnému výkonu spravedlnosti v členských státech, a nikoli poskytovat poradní stanoviska k obecným či hypotetickým otázkám. Vzhledem k tomu, že řízení o předběžné otázce předpokládá, že před předkládajícím soudem skutečně probíhá spor, přísluší předkládajícímu soudu, aby Soudní dvůr uvědomil o veškerých procesních skutečnostech, jež by mohly mít dopad na postup řízení před Soudním dvorem, zejména o jakémkoli zpětvzetí návrhu, smírném řešení sporu nebo námitkách či překážkách, které by mohly vést k zastavení řízení. Předkládající soud též musí Soudní dvůr informovat o případném přijetí rozhodnutí, jež bylo vydáno v rámci žaloby podané proti předkládacímu rozhodnutí, a o následcích tohoto rozhodnutí pro žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

               25.

               V zájmu řádného a smysluplného průběhu řízení o předběžné otázce před Soudním dvorem však musí být výše uvedené informace Soudnímu dvoru oznámeny v co nejkratší době. Vnitrostátní soudy je mimoto třeba upozornit na to, že zpětvzetí žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce může mít dopad na vyřizování podobných věcí (nebo sérií věcí) předkládajícím soudem. Závisí-li výsledek několika věcí projednávaných předkládajícím soudem na odpovědi, kterou Soudní dvůr podá na otázky položené předkládajícím soudem, je vhodné, aby posledně zmíněný soud v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce tyto věci spojil, a tím Soudnímu dvoru umožnil odpovědět na položené otázky navzdory případnému zpětvzetí jedné nebo několika věcí.

      Náklady řízení a právní pomoc

               26.

               Řízení o předběžné otázce před Soudním dvorem je bezplatné a Soudní dvůr nerozhoduje o nákladech řízení účastníků sporu probíhajícího před předkládajícím soudem; o tom rozhoduje předkládající soud.

               27.

               V případě nedostatku prostředků některého z účastníků původního řízení může Soudní dvůr poskytnout tomuto účastníku řízení právní pomoc k úhradě výdajů, zejména výdajů na zastoupení, které mu vzniknou před Soudním dvorem. Tuto pomoc však lze poskytnout pouze v případě, že dotyčnému účastníku řízení dosud nebyla poskytnuta pomoc podle vnitrostátního práva nebo jestliže se tato pomoc nevztahuje na výdaje vynaložené před Soudním dvorem nebo se na ně vztahuje jen částečně.

      Komunikace mezi Soudním dvorem a vnitrostátním soudem

               28.

               Kancelář Soudního dvora zůstane po celou dobu řízení v kontaktu s předkládajícím soudem, kterému předá kopie všech procesních písemností, a případně i žádosti o upřesnění nebo vysvětlení, jež považuje za nezbytné k podání užitečné odpovědi na otázky položené předkládajícím soudem.

               29.

               Na konci řízení předá kancelář rozhodnutí Soudního dvora předkládajícímu soudu, který by měl Soudní dvůr informovat o důsledcích, jež z tohoto rozhodnutí vyvodil ve věci v původním řízení, a zaslat mu své konečné rozhodnutí ve věci v původním řízení.

         II.   Ustanovení vztahující se na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyžadující zvláště rychlé projednání

               30.

               Za podmínek stanovených v článku 23a statutu a v článcích 105 až 114 jednacího řádu může být žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za jistých okolností projednána ve zrychleném nebo naléhavém řízení. O zahájení těchto řízení rozhoduje Soudní dvůr na základě řádně odůvodněné žádosti předkládajícího soudu, jež uvádí právní a skutkové okolnosti odůvodňující použití tohoto (těchto) řízení, nebo výjimečně i bez návrhu, je-li patrné, že to vyžaduje povaha nebo zvláštní okolnosti věci.

      Podmínky pro použití zrychleného a naléhavého řízení

               31.

               Podle článku 105 jednacího řádu může být předběžná otázka projednána ve zrychleném řízení odchylně od ustanovení tohoto jednacího řádu, pokud povaha věci vyžaduje, aby byla projednána bez zbytečného odkladu. Vzhledem k tomu, že toto řízení klade velké nároky na všechny, kdo se na něm podílejí, zejména na všechny členské státy, které se mají písemně nebo ústně vyjádřit ve lhůtách, které jsou mnohem kratší než lhůty řádné, musí být použití tohoto řízení požadováno jen za zvláštních okolností, jež odůvodňují rychlé rozhodnutí Soudního dvora o položených otázkách. Podle ustálené judikatury nepředstavuje velké množství osob nebo právních situací, jež mohou být potenciálně dotčeny rozhodnutím, které předkládající soud vydá poté, co Soudnímu dvoru položil předběžnou otázku, jako takové výjimečnou okolnost, jež by odůvodňovala projednání věci ve zrychleném řízení.

               32.

               To platí tím spíše pro naléhavé řízení o předběžné otázce podle článku 107 jednacího řádu. Toto řízení, které se použije pouze v oblastech upravených v hlavě V části třetí SFEU, o prostoru svobody, bezpečnosti a práva, totiž klade ještě větší nároky na ty, kdo se na něm podílejí, neboť omezuje počet účastníků, kteří jsou oprávněni předložit písemné vyjádření, a v případě mimořádné naléhavosti umožňuje zcela upustit od písemné části řízení před Soudním dvorem. Použití tohoto řízení proto musí být požadováno pouze tehdy, pokud je naprosto nezbytné, aby Soudní dvůr o předběžných otázkách položených předkládajícím soudem rozhodl velmi rychle.

               33.

               Není zde sice možné takové okolnosti taxativně uvést zejména z důvodu rozmanitosti a neustálého vývoje pravidel unijního práva upravujících prostor svobody, bezpečnosti a práva, avšak vnitrostátní soud může uvažovat o podání žádosti o použití naléhavého řízení o předběžné otázce například v případě uvedeném v čl. 267 čtvrtém pododstavci SFEU, který se týká osoby zadržené nebo zbavené svobody, pokud je odpověď na vznesenou otázku rozhodující pro posouzení právního postavení uvedené osoby, nebo v případě sporu o rodičovskou zodpovědnost nebo o svěření nezletilých dětí do výchovy, pokud příslušnost soudu, který věc projednává na základě unijního práva, závisí na odpovědi na předběžnou otázku.

      Žádost o použití zrychleného nebo naléhavého řízení

               34.

               Aby mohl Soudní dvůr rychle rozhodnout, zda je třeba zahájit zrychlené nebo naléhavé řízení o předběžné otázce, musí být v žádosti přesně vylíčeny právní i skutkové okolnosti svědčící o naléhavosti, a zejména rizika spojená s projednáním žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce v řádném řízení o předběžné otázce. Předkládající soud rovněž musí pokud možno uvést stručně svůj názor na to, jak by měly být položené předběžné otázky zodpovězeny. Tím se totiž usnadní zaujetí stanoviska účastníků původního řízení a ostatních zúčastněných v řízení, a přispěje se tak k rychlému průběhu řízení.

               35.

               Žádost o použití zrychleného nebo naléhavého řízení musí být každopádně podána v jednoznačné podobě, která umožní kanceláři Soudního dvora okamžitě zjistit, že spis vyžaduje zvláštní postup. Za tímto účelem by měl předkládající soud upřesnit, které z těchto dvou řízení je v projednávané věci požadováno, a ve své žádosti uvést příslušný článek jednacího řádu (článek 105 týkající se zrychleného řízení, nebo článek 107 týkající se naléhavého řízení). Příslušný článek jednacího řádu musí být uveden na jasně patrném místě předkládacího rozhodnutí (např. v záhlaví nebo v samostatném soudním aktu). Průvodní dopis předkládajícího soudu může případně na žádost o použití zrychleného nebo naléhavého řízení účelně poukázat.

               36.

               Pokud jde o vlastní předkládací rozhodnutí, jeho stručnost je v naléhavé situaci o to důležitější, že přispívá k rychlosti řízení.

      Komunikace mezi Soudním dvorem, předkládajícím soudem a účastníky původního řízení

               37.

               Soud, který podá žádost o použití zrychleného nebo naléhavého řízení, by měl tuto žádost a předkládací rozhodnutí – spolu s jeho textem v editovatelném formátu (textový procesor jako je „Word“, „OpenOffice“ nebo „LibreOffice“) – zaslat elektronickou poštou (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu).

               38.

               Za účelem usnadnění následné komunikace jak s předkládajícím soudem, tak s účastníky původního řízení by měl předkládající soud uvést rovněž elektronickou adresu, popřípadě číslo faxu soudu, které bude moci Soudní dvůr používat, jakož i elektronické adresy, popřípadě čísla faxu zástupců dotčených účastníků řízení.

      (1)  Úř. věst. L 265, 29.9.2012, s. 1.

      PŘÍLOHA

         Podstatné náležitosti žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

      1.   Předkládající soud

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí obsahovat přesné označení předkládajícího soudu, popřípadě senátu či soudního kolegia, které podávají žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, a uvést úplné kontaktní údaje tohoto soudu s cílem usnadnit následnou komunikaci mezi předkládajícím soudem a Soudním dvorem.
      2.   Účastníci původního řízení a jejich zástupci

      Po označení předkládajícího soudu následuje označení účastníků původního řízení, popřípadě osob, které je zastupují před soudem. Je-li to nezbytné k ochraně osobních údajů, provede předkládající soud anonymizaci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce a odstraní za tím účelem jména fyzických osob zmíněných v žádosti nebo dotčených sporem v původním řízení, jakož i všechny údaje umožňující jejich identifikaci.
      Předkládající soud zašle Soudnímu dvoru obě verze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, má-li je k dispozici, a sice jmenovitou verzi této žádosti, obsahující jména a úplné údaje účastníků původního sporu, a anonymizovanou verzi žádosti. Posledně uvedená verze bude po překladu do všech úředních jazyků Unie doručena všem zúčastněným uvedeným v článku 23 statutu a bude sloužit jako základ pro šíření a následná zveřejnění v souvislosti s danou věcí.
      3.   Předmět sporu v původním řízení a rozhodné skutečnosti

      Předkládající soud musí stručně popsat předmět sporu v původním řízení a rozhodné skutečnosti, jak byly zjištěny nebo uznány tímto soudem.
      4.   Relevantní právní předpisy

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí přesně uvádět vnitrostátní předpisy použitelné na skutkový stav věci v původním řízení, případně včetně příslušných judikátů, jakož i ustanovení unijního práva, o jejichž výklad je žádáno nebo jejichž platnost je zpochybňována. Tyto údaje musí být úplné a zahrnovat název dotyčných předpisů a přesné odkazy na ně, jakož i odkazy na jejich vyhlášení. Citace vnitrostátní či evropské judikatury by pokud možno měly obsahovat též číslo ECLI („European Case Law Identifier“) předmětného rozhodnutí.
      5.   Odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

      Soudní dvůr může rozhodovat o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce pouze tehdy, pokud je ve věci v původním řízení aplikovatelné unijní právo. Předkládající soud musí tedy uvést důvody, na základě kterých má pochybnosti o výkladu nebo platnosti ustanovení práva Unie, jakož i vztah, který spatřuje mezi těmito ustanoveními a vnitrostátními právními předpisy použitelnými ve sporu v původním řízení. Považuje-li to předkládající soud za užitečné k porozumění věci, může zde uvést argumenty uplatněné účastníky řízení v tomto ohledu.
      6.   Předběžné otázky

      Předkládající soud jasně a zřetelně uvede předběžné otázky, které pokládá Soudnímu dvoru. Tyto otázky musí být samy o sobě srozumitelné, aniž je nutné přihlížet k odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
      Předkládající soud též pokud možno stručně uvede svůj názor na to, jak by měly být položené předběžné otázky zodpovězeny.
      7.   Případná nezbytnost zvláštního postupu

      Konečně, má-li předkládající soud za to, že žádost, kterou předkládá Soudnímu dvoru, vyžaduje zvláštní postup, a to pokud jde jak o nezbytnost zachovat anonymitu osob dotčených sporem v původním řízení, tak o případnou rychlost projednání žádosti Soudním dvorem, musí být důvody svědčící ve prospěch takovéhoto postupu podrobně uvedeny v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, případně v průvodním dopise k této žádosti.

         Formální úprava žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce musí být prezentovány tak, aby bylo Soudnímu dvoru usnadněno jejich následné elektronické zpracování, zejména skenováním a optickým rozpoznáváním znaků. Za tím účelem:

                  —

                  žádosti jsou sepsány ve strojopisné podobě na bílém nelinkovaném papíře formátu A4,

                  —

                  text je napsán běžným typem písma (jako například Times New Roman, Courier nebo Arial) o velikosti minimálně 12 bodů v textu a minimálně 10 bodů u případných poznámek pod čarou, s proložením řádků 1,5 a s horizontálními a vertikálními okraji minimálně 2,5 cm (tj. nahoře, dole, vlevo a vpravo) a

                  —

                  všechny stránky a odstavce žádosti jsou očíslovány ve vzestupném nepřetržitém pořadí.

            Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí být datována a podepsána. Spolu se spisem ve věci v původním řízení je zaslána Soudnímu dvoru elektronicky (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu), nebo doporučenou poštovní zásilkou adresovanou kanceláři Soudního dvora (Greffe de la Cour de justice, Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg, Luxembourg). Je-li žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podána elektronicky, musí s ní být zaslán elektronicky text této žádosti v editovatelném formátu (textový procesor jako je „Word“, „OpenOffice“ nebo „LibreOffice“).
      V případě žádosti o použití zrychleného nebo naléhavého řízení se doporučuje zaslat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a její editovatelnou verzi elektronicky.