title: Doporučení Rady ze dne 10. července 2012 k národnímu programu reforem Slovinska na rok 2012 a stanovisko Rady k programu stability Slovinska na období 2012–2015

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/77

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 10. července 2012
   k národnímu programu reforem Slovinska na rok 2012 a stanovisko Rady k programu stability Slovinska na období 2012–2015
   2012/C 219/23
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. července 2011 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Slovinska na rok 2011 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Slovinska na období 2011–2014.

               (4)

               Dne 23. listopadu 2011 přijala Komise druhou roční analýzu růstu, která zahájila druhý evropský semestr integrované koordinace politiky ex ante vycházející ze strategie Evropa 2020. Dne 14. února 2012 Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Slovinsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 1. prosince 2011 přijala Rada závěry, které vyzývají Výbor pro sociální ochranu, aby ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a dalšími výbory předložil své názory na opatření doporučená v rámci politického cyklu Evropa 2020. Tyto názory jsou součástí stanoviska Výboru pro zaměstnanost.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 15. února 2012 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2012 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu 2012.

               (7)

               Dne 2. března 2012 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 2. března 2012 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy, které se účastní Paktu euro plus, aby včas představily své závazky, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (9)

               Dne 26. dubna 2012 předložilo Slovinsko svůj program stability na období 2012–2015 a dne 13. dubna 2012 národní program reforem na rok 2012. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně. Komise rovněž v hloubkovém přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011 posoudila, zda je Slovinsko postiženo makroekonomickou nerovnováhou. Komise dospěla v hloubkovém přezkumu k závěru, že se Slovinsko potýká s vnitřní nerovnováhou, jež má dopad zejména na rozvahy podnikatelského sektoru a bankovní stabilitu. Tato vnitřní nerovnováha a jakákoli potenciální vnější nerovnováha by měla být pečlivě sledována a měla by se objevit mezi hledisky hospodářské politiky, aby se snížilo riziko nepříznivých účinků na fungování hospodářství. Dvěma významnými prvky aktuálně zvažované reakce jsou rekapitalizace a prodej největší banky a pevný závazek napravit do lhůty v roce 2013 nadměrný schodek. Riziko nadměrné nerovnováhy lze minimalizovat rychlými a pečlivými kroky v uvedených oblastech.

               (10)

               Na základě hodnocení programu stability podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 dospěla Rada k závěru, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce v programu, je ve srovnání s prognózou útvarů Komise z jara 2012 optimistický. Cílem rozpočtové strategie nastíněné v programu stability je snížit schodek veřejných financí pod 3 % HDP v roce 2013, což je lhůta, již stanovila Rada, a dále schodek snižovat tak, aby Slovinsko do roku 2015 zhruba dosáhlo střednědobého rozpočtového cíle. Střednědobý rozpočtový cíl je definován jako vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření, oproti předchozímu programu stability nezměněný, ale není vhodný s ohledem na ustanovení Paktu o stabilitě a růstu, protože s ohledem na stávající politiky a projekce nezajišťuje dostatečně rychlý pokrok k dlouhodobé udržitelnosti.
               Hrozí, že by výsledné hodnoty schodku mohly být horší, než jak byly vytyčeny v cíli, a to v důsledku: i) nedostatečně přesných plánovaných opatření, a to zejména na období 2014–2015, ii) výsledků překračování primárních běžných výdajů, iii) nižších příjmů v důsledku poměrně optimistického makroekonomického scénáře a nejistoty ohledně dopadu daňových opatření, jež byla schválena nedávno, a iv) případných dodatečných operací kapitálové podpory a čerpání záruk. Na základě (nově vypočteného) strukturálního rozpočtového salda (5) se na období 2010–2013 plánuje průměrné roční fiskální úsilí ve výši téměř 1 % HDP, což je mírně nad hodnotou, již doporučuje Rada. Prognóza útvarů Komise z jara 2012 však uvádí, že v roce 2013 bude třeba úsilí zvýšit, aby se doporučení mohlo dodržet během celého období nápravy. Po plánované nápravě nadměrného schodku odpovídá pro rok 2015 roční tempo růstu k dosažení střednědobého rozpočtového cíle v souladu s programem stability referenční hodnotě 0,5 %, jež je stanovena v Paktu o stabilitě a růstu, avšak pro rok 2014 je mírně pod touto hodnotou. Míra růstu veřejných výdajů s přihlédnutím k diskrečním opatřením na straně příjmů je v souladu s referenční hodnotou pro výdaje stanovenou v Paktu o stabilitě a růstu pro oba roky, takže celkově lze říci, že program stability zhruba předpokládá vhodný postup korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle. S přihlédnutím k výše zmíněným rizikům by pokrok k dosažení střednědobého rozpočtového cíle mohl být v obou letech pomalejší, než je žádoucí.
               V programu stability se předpokládá, že celkový hrubý veřejný dluh, který činil v roce 2011 přibližně 48 % HDP, dosáhne v roce 2013 vrcholu ve výši 53 % (a udrží se tak pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou Smlouvou), a poté na konci období programu stability mírně klesne. Projekce dluhu čím dál více narušuje riziko vyšších schodků uvedených výše a větší vnitřní dynamika dluhu. Střednědobý rozpočtový rámec Slovinska a jeho výdajová pravidla jsou i nadále nedostatečně závazná a nedostatečně se zaměřují na dosažení střednědobého rozpočtového cíle a zajištění dlouhodobé udržitelnosti.

               (11)

               Vláda dosud nemohla provádět žádné systémové změny penzijního systému vzhledem k dvanáctiměsíčnímu moratoriu na právní předpisy, které bylo uvaleno po záporném výsledku referenda k předchozí penzijní reformě v červnu 2011. Avšak krátkodobá opatření k udržení nákladů byla v prosinci 2011 a květnu 2012 prodloužena a posílena. Přestože jsou tato dočasná nouzová opatření v krátkodobém hledisku důležitá a prospěšná, k dlouhodobému řešení problémů zcela jasně nedostačují. Vláda plánuje, že by nová penzijní reforma měla být provedena na konci roku 2013, zakládala by se na vícepilířovém systému a zvýšila by věk skutečného odchodu do důchodu. Přestože nejsou k dispozici podrobnosti těchto plánů, zdají se být dosti skromné. Vzhledem k rozsahu problému je zapotřebí přistoupit ke komplexní reformě řešící tyto otázky: nízký zákonem stanovený věk pro odchod do důchodu, rozdílný zákonem stanovený věk pro odchodu do důchodu u mužů a žen, rozsáhlé možnosti předčasného odchodu do důchodu a štědrá indexace penzí. Dosud nebyla přijata žádná specifická opatření ke zvýšení míry zaměstnanosti starších pracovníků, přestože se pokyny k provádění aktivních opatření politiky trhu práce na období 2012–2015 a plán z roku 2012 na provádění aktivních opatření politiky zaměstnanosti zaměřují na starší nezaměstnané osoby jakožto specifickou cílovou skupinu.

               (12)

               V současné době se zdá, že situace slovinského bankovního sektoru bude ještě složitější, než tomu bylo v době hodnocení v roce 2011. V roce 2011 byly celoroční ztráty tohoto odvětví podstatné a podíváme-li se na budoucí vývoj, zpomalující se ekonomika přinese další ztráty z úvěrů, protože čím dál více společností se potýká s dluhovou službou. Opatření, která byla dosud provedena či oznámena, nejsou vzhledem k rozsahu problému dostatečná. Otázka neodkladné druhé rekapitalizace největší banky (NLB) je dosud předmětem jednání se soukromými a mezinárodními investory. Nová vláda oznámila, že hodlá omezit své podíly v hlavních bankách na blokační menšinu. Je třeba jasně vyjádřit vztah mezi touto dlouhodobou aspirací a okamžitou urgentní potřebou nového kapitálu, přičemž stát jakožto většinový vlastník jednoznačně nese odpovědnost za konečnou analýzu. Tuto politiku a případný prodej těchto bank by zvěrohodnila jasná privatizační strategie a včasné kapitálové injekce pokrývající ztráty, záruka dobrého řízení a profesionální apolitický management.

               (13)

               V minulém roce nebyly předloženy žádné konkrétní návrhy na snížení nerovnosti mezi ochranou, jaké se dostává pracovníkům se smlouvou na dobu neurčitou, a ochranou pracovníků se smlouvou na dobu určitou. V roce 2011 byla zahájena vyjednávání se sociálními partnery ohledně zákona o pracovních vztazích, avšak nebyla uzavřena žádná dohoda, ani přijaty žádné změny. Národní program reforem uvádí některá opatření, jež mají zvýšit flexikuritu a zaměřit se na segmentaci, avšak neuvádí žádnou lhůtu pro jejich přijetí. Nedávno přijatý zákon o vyrovnaných veřejných financích zavádí výrazně vyšší (koncesní) poplatky za „studentskou práci“, čímž se snižuje přitažlivost tohoto statusu na trhu práce, avšak v současné době se neuvažuje o dalších opatřeních.

               (14)

               Systém vzdělávání a odborné přípravy stále nedostatečně odpovídá potřebám trhu práce, přestože se nyní zavádějí služby profesního poradenství v celém cyklu vzdělávání a lze získat informace o budoucích profesích. Nebyly přijaty žádné kroky k zavedení systému prognóz poptávky na trhu práce. Byly zahájeny některé projekty spolufinancované z Evropského sociálního fondu, jež mají podporovat vysoce žádaná povolání na trhu práce. Tato opatření jsou důležitá, avšak nejsou adekvátní reakcí na problémy. Externí odborné hodnocení celkové efektivnosti veřejných služeb zaměstnanosti ve Slovinsku není k dispozici, a nelze ji proto posoudit.

               (15)

               Navzdory legislativním změnám z dubna 2011, jež vedly od 1. ledna 2012 k transformaci Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže na nezávislou agenturu, není Úřad pro ochranu hospodářské soutěže dosud nezávislý, protože nejprve je třeba splnit množství procesních podmínek. Kromě toho byly v roce 2011 sníženy prostředky Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže. Tato situace má vliv na schopnost úřadu více uplatňovat donucovací opatření a dodat institucionální váhu úsilí o reformu podporující hospodářskou soutěž. Byla dokončena studie o deregulaci povolání, avšak konkrétní politické kroky v této oblasti jsou i nadále velmi vágní. Obecně lze říci, že některé aspekty legislativního rámce pro usazování poskytovatelů služeb mohou vzbudit pochybnosti o souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (6). Celkové podnikatelské prostředí charakterizují nedostatky, které odrazují domácí i zahraniční investory a brání rychlému odstranění znehodnocených aktiv z rozvah. Jedná se například o přímé či nepřímé vměšování státu do ekonomiky a úpadkové řízení, jež je příznivé dlužníkům a často je problematické. V neposlední řadě je slabým článkem Slovinska přenosová síť elektrické energie, vzhledem k jeho významu jakožto tranzitního státu pro tok elektřiny.

               (16)

               Poté, co byla v březnu 2010 výrazně zvýšena minimální mzda, byl její procentuální podíl na průměrné mzdě v roce 2011 nejvyšší v EU, a to přestože je minimální mzda těsně pod prahem chudoby. V dalších dvou letech vedla indexace k dalšímu nominálnímu zvýšení o 4 %. Tento vývoj omezuje konkurenceschopnost průmyslu s velkými nároky na pracovní sílu a zhoršuje strukturální nezaměstnanost.

               (17)

               V rámci Paktu euro plus přijalo Slovinsko řadu závazků. Tyto závazky a provádění závazků předložených v roce 2011 se týkají posílení zaměstnanosti, zvýšení konkurenceschopnosti, posílení udržitelnosti veřejných financí a finanční stability. Komise posoudila provádění závazků plynoucích z Paktu euro plus. Výsledky tohoto posouzení jsou zohledněny v doporučeních.

               (18)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Slovinska. Posoudila program stability i národní program reforem a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Slovinsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 7.

               (19)

               Na základě tohoto posouzení Rada přezkoumala program stability a její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1.

               (20)

               Na základě hloubkového přezkumu a posouzení Komise přezkoumala Rada národní program reforem a program stability. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta zejména do níže uvedených doporučení 3, 6 a 7,

         DOPORUČUJE, aby Slovinsko v období 2012–2013 provedlo tato opatření:

               1.

               Provést rozpočet na rok 2012 a posílit rozpočtovou strategii na rok 2013 dostatečně přesnými strukturálními opatřeními, připravit se k přijetí dalších kroků tak, aby se do roku 2013 zajistila oprava nadměrného schodku udržitelným způsobem a provedení strukturální korekce upřesněné v doporučeních Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Dále zajistit, aby se vyvinulo přiměřené úsilí o strukturální korekci v zájmu dostatečného pokroku ke splnění příslušného střednědobého cíle stavu rozpočtu, včetně dosažení referenční hodnoty pro výdaje. Posílení střednědobého rozpočtového rámce, včetně výdajových pravidel, prostřednictvím větší závaznosti a transparentnosti.

               2.

               Podniknout nezbytné kroky k zajištění dlouhodobé udržitelnosti penzijního systému a zároveň zachovat přiměřenost důchodů, a to prostřednictvím: i) sjednocení zákonem stanoveného věku pro odchod do důchodu u žen a mužů, ii) zajištění zvýšení skutečného věku odchodu do důchodu, mimo jiné i provázáním zákonem stanoveného věku pro odchod do důchodu se střední délkou života, iii) omezení možností předčasného odchodu do důchodu a iv) revize systému indexace penzí. Zvýšit míru zaměstnanosti starších pracovníků rovněž dalším rozvojem aktivních politik trhu práce a opatření k celoživotnímu vzdělávání.

               3.

               Podniknout požadované kroky k vytvoření dostatečných kapitálových polštářů v bankovním sektoru a silně podporovat odstranění znehodnocených aktiv z rozvah, aby se opět začaly řádně poskytovat úvěry na produktivní činnosti. Získat plnohodnotné ověření třetí strany odhadů tlaku ztrát z úvěrů systémově významných bank.

               4.

               Upravit právní předpisy na ochranu zaměstnanosti, pokud jde o smlouvy na dobu neurčitou, aby se snížila segmentace trhu práce, po konzultacích se sociálními partnery a v souladu s vnitrostátní praxí. Dále se zabývat paralelním trhem práce, který vytváří studentské brigády.

               5.

               Zlepšit soulad nabízených dovedností a kvalifikací s potřebami trhu práce, zejména pokud jde o pracovníky s nízkou kvalifikací a osoby s terciárním vzděláním, a pokračovat v reformách odborné přípravy a vzdělávání.

               6.

               Přijmout další opatření posilující otevřenost trhu a zrychlit reorganizaci odborných služeb. Zlepšit podnikatelské prostředí: i) provedením reformy Úřadu na ochranu hospodářské soutěže, ii) zřízením rámce pro státní podniky zaručujícího nezávislé řízení a vysoký standard řízení podniků a iii) optimalizací úpadkového řízení, zejména pokud jde o včasnost a efektivnost.

               7.

               Po konzultaci se sociálními partnery a v souladu s vnitrostátní praxí zajistit, aby růst mezd, včetně přizpůsobení minimální mzdy, podporoval konkurenceschopnost a vytváření pracovních míst.

      V Bruselu dne 10. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         V. SHIARLY

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Platnost uvedeného rozhodnutí byla rozhodnutím Rady 2012/238/EU ze dne 26. dubna 2012 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 119, 4.5.2012, s. 47) prodloužena i na rok 2012.

      (4)  Úř. věst. L 217, 23.7.2011, s. 1.

      (5)  Cyklicky očištěné saldo bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, nově vypočtené útvary Komise na základě informací poskytnutých v programu podle společně dohodnuté metodiky.

      (6)  Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 36.

      (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


				|

		52012DC0306

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Rakouska na rok 2012 a stanovisko Rady k programu stability Rakouska na období 2011-2016 /* COM/2012/0306 final */

			   	Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Rakouska na
rok 2012
a stanovisko Rady k programu stability Rakouska na období 2011-2016
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148
odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES)
č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad
stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení
koordinace hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro
zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější
koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové
oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření za účelem
posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských
politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21.
října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik
zaměstnanosti členských států[4],
které společně tvoří „integrované hlavní směry“.
Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v
úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 12. července 2011
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Rakouska na rok
2011 a vydala stanovisko k aktualizovanému programu stability Rakouska na
období 2011–2014.
(4)       Dne 23. listopadu 2011
přijala Komise druhou roční analýzu růstu, která zahájila druhý
evropský semestr integrované koordinace politiky ex ante vycházející ze
strategie Evropa 2020. Dne 14. února 2012 přijala Komise na základě
nařízení (EU) č. 1176/2011 zprávu mechanismu varování[5], ve které Rakousko není uvedeno
mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.
(5)       Dne 2. března 2012
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability a fiskální
konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu
další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, obnovy
běžného poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a
konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních
dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(6)       Dne 2. března 2012
Evropská rada rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu
euro plus, aby včas představily své závazky, aby mohly být zahrnuty
do programů stability či konvergenčních programů
a národních programů reforem.
(7)       Dne 24. dubna 2012
předložilo Rakousko svůj program stability na období 2011–2016 týkající
se roku 2012 a dne 25. dubna 2012 svůj národní program reforem na rok
2012. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy
posuzovány současně.
(8)       Na základě hodnocení
programu stability na rok 2012 podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97
došla Rada k závěru, že makroekonomický scénář, na němž jsou
založeny rozpočtové projekce programu, je s ohledem na roky 2012 a 2013
obezřetný. Pokud jde o období 2014–2016, je scénář
optimističtější a předpokládá průměrný růst HDP
ve výši 2,1 %, což důsledně převyšuje současné odhady
potenciálního růstu. Cílem rozpočtové strategie nastíněné
v programu je napravit do roku 2013 nadměrný schodek a do roku 2016
dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle. Střednědobý
rozpočtový cíl stanovený v programu se změnil a nyní už
nespočívá v dosažení vyrovnaného rozpočtu v průběhu
hospodářského cyklu, nýbrž v dosažení strukturálního deficitu ve výši 0,45
% HDP, což přiměřeně odráží požadavky Paktu o stabilitě
a růstu. Plánovaná náprava nadměrného schodku je v souladu s lhůtou,
kterou stanovila Rada ve svém doporučení vydaném v rámci postupu při
nadměrném schodku v prosinci 2009. Na základě
(přepočítaného) strukturálního salda rozpočtu[6] je však průměrné
roční fiskální úsilí plánované na období 2011–2013 ve výši 0,5 % HDP nižší
než 0,75 % HDP, které doporučila Rada. Plánovaný strukturální pokrok
při dosahování střednědobého rozpočtového cíle je na rok
2015 dostatečný, je však nižší než referenční hodnota, kterou Pakt o
stabilitě a růstu na rok 2014 a 2016 stanovil ve výši 0,5 % HDP
ročně. Předpokládané tempo růstu veřejných výdajů
v letech 2014–2015, zohledňující diskreční opatření na
straně příjmů, respektuje referenční hodnotu pro výdaje
stanovenou v Paktu o stabilitě a růstu. Fiskální cíle, a to jak u
příjmů, tak u výdajů, však ohrožují rizika. Například
je obtížné vyčíslit rozpočtový dopad některých opatření,
protože závisí na tom, v jakém rozsahu se jednotlivá opatření ujmou.
Vzhledem k tomu, že o právních předpisech ještě nebylo rozhodnuto,
nejsou podrobnosti o dani z finančních transakcí zatím známy. Plánované
škrty výdajů na nižší než celostátní úrovni zatím nebyly definovány.
Program předpokládá, že poměr dluhu k HDP, který na konci roku 2011
dosáhl 72,2 %, dosáhne vrcholu v roce 2013 ve výši 75,3 % a poté se bude postupně
snižovat až na 70,6 % v roce 2016. Pokud jde o referenční hodnotu pro
snížení dluhu stanovenou v Paktu o stabilitě a růstu, bude Rakousko v
letech 2014–2016 procházet přechodným obdobím a díky plánům uvedeným
v programu by byl zajištěn dostatečný pokrok v úsilí o dosažení
souladu s referenční hodnotou. Tento odhad však doprovázejí rizika
spojená s rostoucím dluhem státních podniků, které nepatří do
státního sektoru, a s případnou další zátěží plynoucí z vládní
podpory bankovního sektoru.
(9)       Přijetím nejnovějšího
balíčku fiskální konsolidace zvolilo Rakousko cestu vedoucí k větší
udržitelnosti veřejných financí. Opatření obsažená v balíčku
však nezahrnují významné zjednodušení fiskálních vztahů mezi spolkovými,
regionálními a místními orgány veřejné správy, které se obecně
považuje za hlavní zdroj možných úspor. Mezi spolkovými a regionálními orgány
veřejné správy bylo v zásadě dosaženo dohody o centralizovaném
poskytování finančních prostředků v oblasti zdravotní péče,
podrobnosti je však třeba ještě projednat.
(10)     S cílem zvýšit věkovou
hranici pro odchod do důchodu uzákonilo Rakousko reformy, jejichž cílem je
především omezit přístup k systému invalidních důchodů.
Otázka pokroku v harmonizaci zákonné věkové hranice pro odchod do
důchodu mezi muži a ženami, která se v současnosti plánuje na
období 2024–2033, nebyla řešena. V rámci podniků je rovněž
třeba dále posílit zaměstnatelnost starších pracovníků a kulturu
aktivního stárnutí v rámci podniků. Je možné, že navrhovaná opatření
nebudou dostatečně dalekosáhlá na to, aby podstatně zvýšila
věkovou hranici pro odchod do důchodu.
(11)     Rakouský trh práce fungoval
velmi dobře, což dokazuje nejnižší míra nezaměstnanosti v EU v roce
2010 a 2011. Očekává se však, že potenciál pracovních sil bude
v Rakousku od roku 2020 klesat. Rakousko se proto bude muset snažit plně
využít potenciál obyvatelstva v produktivním věku tím, že bude řešit
problém nízké míry zaměstnanosti starších pracovníků, otázku hojného
využívání předčasného odchodu do důchodu a systémů
invalidních důchodů, otázku vysokého zatížení daněmi a
příspěvky na sociální zabezpečení u mezd pracovních sil a
relativně vysokou míru podílu žen v málo placených pozicích a
pozicích na částečný úvazek. Vedle toho není plně využit
potenciál osob s přistěhovaleckým původem, a to v důsledku
nedostatečného vzdělání či potíží s uznáním kvalifikace získané
v zahraničí. Studijní výsledky uvedené ve studii PISA jsou pod
průměrem EU a socioekonomické zázemí má na ně obzvláště
vysoký vliv. Hlavními problémy zůstává neustále rostoucí počet
studentů, a to v důsledku vysoké příchozí mobility („masová
univerzita“) a vysoké míry předčasného zanechání studia (okolo 40 %),
společně se značnými nedostatky ve financování.
(12)     Pokud jde o
konkurenceschopnost a produktivitu, těší se Rakousko dobrému postavení.
Přesto se však v několika oblastech potýká s relativními
strukturálními nedostatky, které mohou ohrozit jeho potenciál dlouhodobého
růstu. Hospodářská soutěž v odvětví služeb nebyla domácí
poptávce příliš nakloněna. Nebyla vyřešena otázka vysokých cen
za přístup k síti a nevhodného přístupu zavedených podniků,
který brání vstupu na trh a narušuje hospodářskou soutěž a inovace. I
nadále přetrvávají neodůvodněná omezení ve svobodných
povoláních: počet regulovaných povolání oznámených Rakouskem Komisi je
mnohem vyšší než průměr EU. Je třeba posoudit
odůvodněnost a proporcionalitu regulace v těchto povoláních. V
otázce odhodlání Rakouska posílit spolkový orgán pro hospodářskou
soutěž nebylo dosaženo hmatatelného pokroku. Směrnice o službách byla
konečně provedena přijetím „horizontálního“ právního
předpisu a prostřednictvím změn v právních předpisech na
úrovni spolkových zemí, jak doporučila Rada v roce 2011.
(13)     Rakouské finanční
odvětví se potýká s konkrétními problémy souvisejícími s tím, že rakouské
banky jsou značně vystaveny vlivu zemí střední, východní a jihovýchodní
Evropy, v ekonomice některých z nichž může stále ještě docházet
ke zhoršování kvality aktiv. Politickým rozhodnutím, jež mají
přeshraniční dopad, musí předcházet výměna informací a
koordinace s orgány dohledu v hostitelských zemích. Orgány musí rovněž i
nadále pečlivě sledovat a restrukturalizovat banky, které využily
podporu veřejného sektoru, zejména ty úvěrové instituce, které byly
znárodněny.
(14)     Rakousko přijalo v rámci
Paktu euro plus řadu závazků. Tyto závazky, jakož i provádění
závazků přijatých v roce 2011, se týkají podpory zaměstnanosti,
zlepšení konkurenceschopnosti a posílení udržitelnosti veřejných financí.
Komise posoudila provádění závazků Paktu euro plus. Výsledky tohoto
posouzení byly zohledněny v doporučeních.
(15)     V souvislosti
s evropským semestrem vypracovala Komise ucelenou analýzu rakouské
hospodářské politiky. Posoudila program stability a národní program
reforem. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a
sociálně-ekonomickou politiku v Rakousku, ale také jejich soulad
s pravidly a pokyny EU, vzhledem k potřebě posílit celkovou
správu ekonomických záležitostí Evropské unie promítnutím přínosu na
úrovni EU do budoucích vnitrostátních rozhodnutí. Doporučení Komise
v rámci evropského semestru jsou zohledněna níže v doporučeních
1 až 7.
(16)     Na základě tohoto
hodnocení Rada přezkoumala program stability Rakouska a její stanovisko[7] je zohledněno níže zejména
v doporučení 1.
DOPORUČUJE, aby Rakousko v období
2012–2013 provedlo tato opatření:
1.           Provést rozpočet na rok
2012 tak, jak je plánováno, a posílit a důsledně provádět
rozpočtovou strategii na rok 2013 a poté; dostatečně
upřesnit opatření (zejména na nižší než celostátní úrovni) s cílem
zajistit včasnou nápravu nadměrného schodku a dosáhnout
průměrné roční strukturální korekce uvedené v doporučení
Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Poté zajistit dosažení
průměrné roční strukturální korekce, aby bylo dosaženo pokroku
při plnění střednědobého rozpočtového cíle,
včetně dodržení referenční hodnoty pro výdaje.
2.           Podniknout další kroky k
posílení vnitrostátního rozpočtového rámce sladěním odpovědností
na úrovni spolkových, regionálních a místních orgánů veřejné správy,
zejména prováděním konkrétních reforem, jejichž cílem je zlepšit organizaci,
financování a účinnost zdravotní péče a vzdělávání.
3.           Uspíšit harmonizaci zákonné
věkové hranice pro odchod do důchodu mezi muži a ženami, posílit
zaměstnatelnost starších pracovníků a pečlivě sledovat
provádění nedávných reforem, které omezují přístup k režimům
předčasného odchodu do důchodu, aby se zajistilo, že zákonný a
skutečný věk odchodu do důchodu se zvyšuje v souladu se
střední délkou života.
4.           Podniknout kroky ke snížení
stávajícího zatížení pracovních sil daněmi a příspěvky na
sociální zabezpečení, zejména u osob s nízkými příjmy, za účelem
zvýšení míry zaměstnanosti starších osob a žen vzhledem k nutnosti zamezit
dopadu demografických změn na obyvatelstvo v produktivním věku.
Rozpočtově neutrálním způsobem přenést daňovou
zátěž na daně z nemovitostí, a ekologické daně. Snížit vysoké
platové rozdíly mezi ženami a muži a pro ženy posílit příležitosti pro
zaměstnání na plný úvazek, zejména poskytováním dodatečných služeb v
péči o závislé osoby.
5.           Přijmout další
opatření ke zlepšení výsledků ve vzdělávání, zejména u znevýhodněných
mladých lidí. Přijmout opatření ke snížení počtu studentů,
kteří předčasně zanechají vysokoškolského studia.
6.           Podniknout další kroky k
posílení hospodářské soutěže v odvětví služeb odstraněním
překážek pro vstup na maloobchodní trhy v oblasti komunikace, dopravy a energetiky.
Odstranit neoprávněná omezení přístupu ke svobodným povoláním.
Posílit pravomoci orgánů pro hospodářskou soutěž a urychlit
provádění reformy práva upravujícího hospodářskou soutěž.
7.           Urychlit restrukturalizaci
bank, které využily veřejné podpory, a zároveň se vyvarovat snižování
pákového efektu. Dále zlepšit spolupráci a koordinaci vnitrostátních
politických rozhodnutí s orgány dohledu nad finančním sektorem
působícími v jiných zemích.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               KOM(2012) 306 v konečném znění.
[3]               P7_TA(2012)0048 a P7_TA(2012)0047.
[4]               Rozhodnutí Rady 2012/238/EU ze dne 26. dubna 2012.
[5]               KOM(2012) 68 v konečném znění.
[6]               Cyklicky očištěné saldo bez jednorázových a
dočasných opatření, přepočítané útvary Komise na
základě informací uvedených v programu za použití společně
dohodnuté metodiky.
[7]               Podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady
(ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne  6. února 2006  o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách  (oznámeno pod číslem K(2006) 235)   (Text s významem pro EHP)

text:
               14.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 42/26

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 6. února 2006
   o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách
   (oznámeno pod číslem K(2006) 235)
   (Text s významem pro EHP)
   (2006/88/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Doporučení Komise 2002/201/ES ze dne 4. března 2002 o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách (1) je součástí obecné strategie snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v životním prostředí, krmivech a potravinách. Jeho cílem je doporučit intervenční prahové hodnoty a postupem času také cílové hodnoty pro krmiva a potraviny.

               (2)

               Ačkoli z toxikologického hlediska by se jakákoli hodnota měla vztahovat jak na dioxiny, tak na PCB s dioxinovým efektem, nařízením Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), byly maximální limity v potravinách stanoveny v roce 2001 pouze pro dioxiny, a nikoli pro PCB s dioxinovým efektem, protože o výskytu PCB s dioxinovým efektem bylo v té době k dispozici jen velmi málo údajů. Podobně směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech (3) byly maximální limity v krmivech stanoveny v roce 2001 pouze pro dioxiny, a nikoli pro PCB s dioxinovým efektem.

               (3)

               Podle nařízení (ES) č. 466/2001 by Komise měla do konce roku 2004 poprvé přezkoumat ustanovení o dioxinech v potravinách s ohledem na nové údaje o přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, zejména za účelem zařazení PCB s dioxinovým efektem mezi látky, jejichž limit má být stanoven. Směrnice 2002/32/ES obsahuje podobné ustanovení o přezkumu týkající se dioxinů v krmivech.

               (4)

               Nyní je již k dispozici více údajů o přítomnosti PCB s dioxinovým efektem v krmivech a potravinách. Proto byly maximální limity stanoveny pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem vyjádřenou v ekvivalentech toxicity Světové zdravotnické organizace (WHO) za použití WHO-TEF (faktorů ekvivalentní toxicity WHO), jelikož tento přístup je z toxikologického hlediska nejvhodnější. V zájmu zajištění hladkého přechodu by měly vedle nově stanovených limitů pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem zůstat po přechodné období v platnosti i stávající maximální limity pro dioxiny.

               (5)

               Intervenční prahové hodnoty pro dioxiny byly stanoveny doporučením Komise 2002/201/ES s cílem podnítit proaktivní přístup ke snižování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách a krmivech. Tyto intervenční prahové hodnoty slouží příslušným orgánům a hospodářským subjektům jako nástroje k poukázání na případy, kdy je žádoucí zjistit zdroj kontaminace a přijmout opatření pro jeho omezení nebo odstranění. Vzhledem k tomu, že dioxiny a PCB s dioxinovým efektem mají odlišné zdroje, je třeba stanovit zvláštní intervenční prahové hodnoty jednak pro dioxiny a jednak pro PCB s dioxinovým efektem. Je proto třeba nahradit doporučení 2002/201/ES.

               (6)

               Dále je třeba intervenční prahové hodnoty pravidelně upravovat v souladu s klesajícím trendem přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem a aktivním přístupem zaměřeným na postupné snižování jejich přítomnosti v krmivech a potravinách.

               (7)

               Směrnice 2002/32/ES umožňuje stanovení intervenčních prahových hodnot. Je proto vhodné převést intervenční prahové hodnoty pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v krmivech do směrnice 2002/32/ES.

               (8)

               Cílové hodnoty jsou hodnotami kontaminace, kterých je třeba v krmivech a potravinách dosáhnout, aby byla expozice člověka v konečném důsledku snížena u většiny populace Společenství na hodnotu TWI (tolerable weekly intake – přijatelný týdenní příjem – „PTP“) pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem stanovenou Vědeckým výborem pro potraviny (SCF). Při jejich stanovování by se mělo přihlédnout k přesnějším informacím o dopadu environmentálních opatření a opatření zaměřených na zdroje kontaminace na úrovni krmiv a potravin na snižování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v krmných surovinách, krmivech a potravinách. Vzhledem k tomu, že při stanovování těchto cílových hodnot je nutné vzít v úvahu mnoho různých faktorů, mělo by být stanovení těchto cílových hodnot odloženo do konce roku 2008,

         DOPORUČUJE:

               (1)

               Aby členské státy prováděly – úměrně své produkci, využívání a spotřebě krmných surovin, krmiv a potravin – namátkové monitorování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, a pokud je to možné, také jiných PCB než s dioxinovým efektem v krmných surovinách, krmivech a potravinách. Toto monitorování by mělo být prováděno podle doporučení Komise 2004/704/ES ze dne 11. října 2004 o monitorování základních hodnot dioxinů a polychlorovaných bifenylů typu dioxinů v krmivech (4) a doporučení Komise 2004/705/ES ze dne 11. října 2004 o monitorování základních hodnot dioxinů a polychlorovaných bifenylů typu dioxinů v potravinách (5).

               (2)

               Aby v případě nedodržení ustanovení směrnice 2002/32/ES a nařízení (ES) č. 466/2001 a (s výhradou bodu 3) v případech, kdy jsou zjištěny hodnoty dioxinů a/nebo PCB s dioxinovým efektem přesahující intervenční prahové hodnoty stanovené v příloze I tohoto doporučení, pokud jde o potraviny, a v příloze II směrnice 2002/32/ES, pokud jde o krmiva, členské státy ve spolupráci s hospodářskými subjekty.

                           a)

                           zahájily šetření s cílem zjistit zdroj kontaminace;

                           b)

                           přijaly opatření k omezení nebo odstranění zdroje kontaminace;

                           c)

                           prověřily, zda jsou přítomny jiné PCB než s dioxinovým efektem.

               (3)

               Aby členské státy, v nichž jsou základní hodnoty dioxinů a PCB s dioxinovým efektem zvláště vysoké, stanovily vnitrostátní intervenční prahové hodnoty pro domácí produkci krmných surovin, krmiv a potravin, a to tak, aby přibližně u 5 % výsledků získaných v rámci monitorování podle bodu 1 bylo provedeno šetření s cílem zjistit zdroj kontaminace.

               (4)

               Aby členské státy informovaly Komisi a ostatní členské státy o svých zjištěních, o výsledcích svých šetření a o opatřeních přijatých za účelem omezení nebo odstranění zdroje kontaminace.

               (5)

               Aby členské státy předávaly informace podle bodu 4 v případě potravin nejpozději do 31. března každého roku a v případě krmiv v rámci výroční zprávy, která se Komisi předkládá podle čl. 22 odst. 2 směrnice Rady 95/53/ES (6), s výjimkou případů, kdy tyto informace mají pro ostatní členské státy bezprostřední význam, přičemž v takovém případě se předají neprodleně. Po zavedení víceletých vnitrostátních plánů kontrol podle článků 41 a 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (7) mohou být informace předávány v rámci výroční zprávy, která se Komisi předkládá podle článku 44 nařízení (ES) č. 882/2004.
               Doporučení Komise 2002/201/ES se zrušuje s účinkem ode dne 14. listopadu 2006.

      V Bruselu dne 6. února 2006.

            Za Komisi

         Markos KYPRIANOU

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 67, 9.3.2002, s. 69.

      (2)  Úř. věst. L 77, 16.3.2001, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1822/2005 (Úř. věst. L 293, 9.11.2005, s. 11).

      (3)  Úř. věst. L 140, 30.5.2002, s. 10. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2005/87/ES (Úř. věst. L 318, 6.12.2005, s. 19).

      (4)  Úř. věst. L 321, 22.10.2004, s. 38.

      (5)  Úř. věst. L 321, 22.10.2004, s. 45.

      (6)  Úř. věst. L 265, 8.11.1995, s. 17. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/46/ES (Úř. věst. L 234, 2.9.2001, s. 55).

      (7)  Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.

      PŘÍLOHA
      Dioxiny (suma polychlorovaných dibenzo-p-dioxinů (PCDD) a polychlorovaných dibenzofuranů (PCDF) vyjádřená v ekvivalentech toxicity Světové zdravotnické organizace (WHO) za použití WHO-TEF (faktorů ekvivalentní toxicity, 1997)) a PCB s dioxinovým efektem (suma polychlorovaných bifenylů vyjádřená v ekvivalentech toxicity Světové zdravotnické organizace (WHO) za použití WHO-TEF (faktorů ekvivalentní toxicity, 1997))

                  Potraviny

                  Intervenční prahová hodnota pro dioxiny + furany (WHO-TEQ) (1)

                  Intervenční prahová hodnota pro pcb s dioxinovým efektem (WHO-TEQ) (1)

                  Cílová hodnota (suma dioxinů, furanů a pcb s dioxinovým efektem) (WHO-TEQ) (1)

                  Maso a masné výrobky (2)

                              —

                              z přežvýkavců (skotu, ovcí)

                  1,5 pg/g tuku (3)

                  1,0 pg/g tuku (3)

                      (4)

                              —

                              z drůbeže a zvěře ve farmovém chovu

                  1,5 pg/g tuku (3)

                  1,5 pg/g tuku (3)

                      (4)

                              —

                              z prasat

                  0,6 pg/g tuku (3)

                  0,5 pg/g tuku (3)

                      (4)

                  Játra a výrobky z jater suchozemských zvířat

                  4,0 pg/g tuku (3)

                  4,0 pg/g tuku (3)

                      (4)

                  Svalovina ryb a produkty rybolovu a výrobky z nich, s výjimkou úhoře říčního (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g čerstvé tkáně

                  3,0 pg/g čerstvé tkáně

                      (4)

                  Svalovina úhoře říčního (Anguilla anguilla) a výrobky z ní (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g čerstvé tkáně

                  6,0 pg/g čerstvé tkáně

                      (4)

                  Mléko (8) a mléčné výrobky, včetně máselného tuku

                  2,0 pg/g tuku (3)

                  2,0 pg/g tuku (3)

                      (4)

                  Slepičí vejce a výrobky z nich (9)

                  2,0 pg/g tuku (3)

                  2,0 pg/g tuku (3)

                      (4)

                  Oleje a tuky

            –   živočišný tuk

                              – –

                              přežvýkavců

                  1,5 pg/g tuku

                  1,0 pg/g tuku

                      (4)

                              – –

                              drůbeže a farmové zvěře

                  1,5 pg/g tuku

                  1,5 pg/g tuku

                      (4)

                              – –

                              prasat

                  0,6 pg/g tuku

                  0,5 pg/g tuku

                      (4)

                              – –

                              směs živočišných tuků

                  1,5 pg/g tuku

                  0,75 pg/g tuku

                      (4)

                              –

                              rostlinné oleje a tuky

                  0,5 pg/g tuku

                  0,5 pg/g tuku

                      (4)

                              –

                              tuk z mořských živočichů (tuk z rybích těl, tuk z rybích jater a tuky z dalších mořských živočichů určené k lidské spotřebě)

                  1,5 pg/g tuku

                  6,0 pg/g tuku

                      (4)

                  Ovoce, zelenina a obiloviny

                  0,4 ng/kg produktu

                  0,2 ng/kg produktu

                      (4)

         (1)  Horní meze koncentrací: horní meze koncentrací se vypočítají tak, že všechny koncentrace různých kongenerů, které jsou nižší než mez stanovitelnosti (LOQ), se rovnají této mezi stanovitelnosti.

         (2)  Maso skotu, ovcí, prasat, drůbeže a zvěře ve farmovém chovu ve smyslu přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. L 139, 30.4.2004), avšak vyjma poživatelných drobů ve smyslu uvedené přílohy.

         (3)  Intervenční prahové hodnoty se nevztahují na potraviny obsahující < 1 % tuku.

         (4)  Cílové hodnoty budou stanoveny do konce roku 2008.

         (5)  Svalovina ryb a produkty rybolovu ve smyslu kategorií a), b), c), e) a f) seznamu v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (Úř. věst. L 17, 21.1.2000, s. 22. Nařízení ve znění aktu o přistoupení z roku 2003). Intervenční prahová hodnota se vztahuje na korýše kromě hnědého krabího masa a kromě masa z hlavy a hrudi humra a podobných velkých korýšů (Nephropidae a Palinuridae) a na hlavonožce bez vnitřností.

         (6)  Je-li určena ke konzumaci celá ryba, vztahuje se intervenční prahová hodnota na celou rybu.

         (7)  Je-li intervenční prahová hodnota překročena, není v některých případech nutné provádět šetření ohledně zdroje kontaminace, neboť hodnota pozadí se v některých oblastech pro některé druhy ryb blíží intervenční prahové hodnotě nebo ji překračuje. V těchto případech překročení intervenční prahové hodnoty je však vhodné zaznamenat všechny informace, jako jsou například doba odběru vzorků, zeměpisný původ, druh ryby …, s ohledem na budoucí opatření týkající se přítomnosti dioxinů a sloučenin s dioxinovým efektem v rybách a produktech rybolovu.

         (8)  Mléko (syrové mléko, mléko pro výrobu mléčných výrobků a tepelně ošetřené mléko) ve smyslu přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004).

         (9)  Slepičí vejce a výrobky z nich ve smyslu přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004.


title: Doporučení Komise ze dne 2. března 2010 o prevenci a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a o monitorování obsahu ethylkarbamátu v těchto nápojích (Text s významem pro EHP)

text:
               3.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 52/53

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 2. března 2010
   o prevenci a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a o monitorování obsahu ethylkarbamátu v těchto nápojích
   (Text s významem pro EHP)
   (2010/133/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 20. září 2007 přijal Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) vědecké stanovisko týkající se ethylkarbamátu a kyseliny kyanovodíkové v potravinách a nápojích (1). Výbor v tomto stanovisku uvedl expoziční limity (MOE) ethylkarbamátu pro různé scénáře spotřeby potravin a nápojů. Na základě těchto expozičních limitů výbor dospěl k závěru, že přítomnost ethylkarbamátu v alkoholických nápojích, zejména pokud se jedná o pálenky z peckovin, může být důvodem k obavám o zdraví a doporučil, aby byla přijata zmírňující opatření ke snížení obsahu ethylkarbamátu v těchto nápojích. Vzhledem k tomu, že důležitým prekurzorem tvorby ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin je kyselina kyanovodíková, dospěl výbor k závěru, že tato opatření by se měla zaměřit i na kyselinu kyanovodíkovou a další prekurzory ethylkarbamátu, aby se tak předešlo tvorbě ethylkarbamátu během doby skladování těchto výrobků.

               (2)

               Maximální obsah kyseliny kyanovodíkové v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin byl stanoven nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (2). Toto nařízení stanoví, že maximální obsah kyseliny kyanovodíkové v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin je 7 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových (70 mg/l).

               (3)

               Za vhodný nástroj k řešení doporučení EFSA je považován Kodex zásad prevence a snížení obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin. Kodex obsahuje doporučení týkající se postupů správné výrobní praxe, u kterých je doloženo, že umožňují dosáhnout nižšího obsahu ethylkarbamátu. Pokud jsou použity postupy správné výrobní praxe, je cílová hodnota ethylkarbamátu obsaženého v hotových alkoholických nápojích ve výši 1 mg/l realistická a dosažitelná.

               (4)

               Obsah ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin by měl být sledován po dobu tří let a výsledky by měly být použity k posouzení účinnosti tohoto kodexu po třech letech od jeho zavedení. Dále by měla být posouzena možnost stanovení maximálního limitu,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Členským státům se doporučuje:

               1.

               přijmout potřebná opatření, aby zajistily, že Kodex zásad prevence a snížení obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin uvedený v příloze A tohoto doporučení je používán všemi hospodářskými subjekty zapojenými do výroby, balení, přepravy, uchovávání a skladování lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin,

               2.

               zajistit přijetí všech příslušných opatření, aby bylo dosaženo co nejnižšího obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin, přičemž cílovou hodnotou je 1 mg/l,

               3.

               sledovat v letech 2010, 2011 a 2012 obsah ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin s cílem posoudit účinnost kodexu zásad uvedeného v příloze tohoto doporučení,

               4.

               předložit úřadu EFSA do 1. června každého roku zprávu o výsledcích sledování za předchozí rok, která bude obsahovat takové informace a bude zpracovaná v takovém formátu, jak stanoví tento úřad,

               5.

               dodržovat postupy odběru vzorků za účelem monitorovacího programu uvedené v části B přílohy nařízení Komise (ES) č. 333/2007 ze dne 28. března 2007, kterým se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu obsahu olova, kadmia, rtuti, anorganického cínu, 3-MCPD a benzo[a]pyrenu v potravinách (3),

               6.

               provádět analýzu ethylkarbamátu podle kritérií uvedených v bodech 1 a 2 přílohy III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (4).

      V Bruselu dne 2. března 2010.

            Za Komisi

         John DALLI

            člen Komise

      (1)  Stanovisko Vědeckého výboru pro kontaminující látky v potravinovém řetězci k žádosti Evropské komise ohledně ethylkarbamátu a kyseliny kyanovodíkové v potravinách a nápojích, Věstník EFSA (2007) č. 551, s. 1. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  Úř. věst. L 39, 13.2.2008, s. 16.

      (3)  Úř. věst. L 88, 29.3.2007, s. 29.

      (4)  Úř. věst. L 165, 3.4.2004, s. 1.

      PŘÍLOHA

         Kodex zásad prevence a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem

      ÚVOD

                  1.

                  Ethylkarbamát je sloučenina, která je přirozenou součástí kvašených potravin a alkoholických nápojů, jako je chleba, jogurt, sojová omáčka, víno, pivo, a zejména lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin, a to především lihovin vyrobených z třešní, švestek, mirabelek a meruněk.

                  2.

                  Ethylkarbamát se může vytvořit z různých látek obsažených v potravinách a nápojích. K těmto látkám patří například kyanovodík (neboli kyselina kyanovodíková), močovina, citrulin a další sloučeniny N-karbamoylu. Ve většině případů je hlavním prekurzorem pravděpodobně kyanatan, který reakcí s ethanolem vytváří ethylkarbamát.

                  3.

                  V destilátech z peckovin (lihoviny z peckovin a lihoviny z výlisků peckovin) se ethylkarbamát může vytvořit z kyanogenních glykosidů, které jsou přirozenou součástí pecek. Pecky mohou při rozmačkání ovoce prasknout a kyanogenní glykosidy z pecek mohou přijít do kontaktu s enzymy v ovocném kvasu. Kyanogenní glykosidy se pak rozloží na kyselinu kyanovodíkovou/kyanidy. Kyselina kyanovodíková se může uvolnit také z neporušených pecek při delším skladování ovocného kvasu. Během procesu destilace se kyselina kyanovodíková může vyskytnout ve všech frakcích. Kyanid vlivem světla oxiduje na kyanatan, který reaguje s ethanolem, a vzniká tak ethylkarbamát. Spustí-li se tato chemická reakce, nelze ji zastavit.

                  4.

                  Koncentraci ethylkarbamátu lze výrazně snížit dvěma způsoby: snížením koncentrace látek, které jsou hlavními prekurzory, nebo snížením tendence těchto látek reagovat, a vytvářet tak kyanatan. Hlavními faktory, které toto ovlivňují, jsou koncentrace prekurzorů (např. kyselina kyanovodíková a kyanidy) a skladovací podmínky, jako je působení světla a teplota.

                  5.

                  Přestože dosud nebyla zjištěna významná souvislost mezi obsahem kyseliny kyanovodíkové a ethylkarbamátem, je zřejmé, že vysoké koncentrace kyseliny kyanovodíkové vedou za určitých podmínek k vyššímu obsahu ethylkarbamátu. Případné zvýšení tvorby ethylkarbamátu je dáváno do souvislosti s obsahem kyseliny kyanovodíkové v konečném destilátu o hodnotě rovnající se 1 mg/l (1)
                      (2) nebo vyšší.

                  6.

                  V části I jsou uvedeny podrobné informace o výrobním postupu. Část II obsahuje konkrétní doporučení založená na postupech správné výrobní praxe.

            I.   POPIS VÝROBNÍHO POSTUPU

                  7.

                  Postup výroby lihovin z ovoce a lihovin z výlisků ovoce zahrnuje rozmačkání a kvašení celých ovocných plodů, pak následuje destilace. Výrobní postup obvykle sestává z následujících kroků:

                              —

                              rozmačkání celých zralých plodů ovoce,

                              —

                              kvašení směsi v tancích z nerezové oceli nebo v jiných nádobách vhodných ke kvašení,

                              —

                              přeprava ovocného kvasu do destilačního zařízení, kterým je obvykle měděný kotel,

                              —

                              zahřátí ovocného kvasu vhodným způsobem tak, aby se pozvolna odpařoval alkohol,

                              —

                              ochlazení alkoholových par ve vhodné destilační koloně (např. z nerezové oceli), kde se výpary sráží a zachycují,

                              —

                              oddělení tří různých frakcí alkoholu: úkap, prokap a dokap.

                  8.

                  Během destilace se vypaří nejprve úkap, který lze rozpoznat podle aroma připomínajícího rozpouštědlo či lak. Tato frakce obecně není vhodná ke konzumaci a měla by být zlikvidována.

                  9.

                  Během prostřední frakce destilace (prokap) je destilován základní alkohol všech lihovin – ethylalkohol (ethanol). Tato část destilační frakce, která má s výjimkou ethanolu nejnižší obsah těkavých látek a která má čisté ovocné aroma, je vždy zachycována.

                  10.

                  Dokap destilace obsahuje kyselinu octovou a přiboudliny, které lze často identifikovat podle nepříjemného octového a rostlinného aroma. Dokap se také likviduje, ale lze jej rovněž znovu destilovat, protože stále obsahuje určité množství ethanolu.

            II.   DOPORUČENÉ POSTUPY VYCHÁZEJÍCÍ ZE SPRÁVNÉ VÝROBNÍ PRAXE

         Suroviny a příprava ovocného kvasu

                  11.

                  Měly by být použity vhodné suroviny a také příprava ovocného kvasu by měla probíhat vhodným způsobem tak, aby nedošlo k uvolňování kyseliny kyanovodíkové.

                  12.

                  Peckoviny by měly být velmi kvalitní, bez mechanického poškození a mikrobiologického napadení.

                  13.

                  Je velmi vhodné, aby ovoce bylo vypeckováno.

                  14.

                  Není-li ovoce vypeckováno, mělo by být rozmačkáno zlehka, aby nedošlo k rozdrcení pecek.

         Kvašení

                  15.

                  K rozmačkanému ovoci by měly být přidány vybrané kmeny kvasinek určené pro výrobu alkoholu, a to v souladu s pokyny pro použití.

                  16.

                  Při manipulaci s ovocným kvasem by měly být dodržovány vysoké hygienické standardy a kvas by měl být co nejméně vystaven světlu. Doba skladování ovocného kvasu před destilací by měla být co nejkratší, protože při jeho delším skladování se z neporušených pecek může uvolňovat kyselina kyanovodíková.

         Destilační zařízení

                  17.

                  Mělo by být použito vhodné destilační zařízení a vhodný destilační proces, což zajistí, aby do destilátu nepronikla kyselina kyanovodíková.

                  18.

                  Součástí destilačního zařízení by měl být mechanismus umožňující automatické proplachování zařízení a dále měděné katalytické konvertory. Díky automatickému proplachování bude destilační zařízení čisté a měděné katalytické konvertory navážou kyselinu kyanovodíkovou dříve, než přejde do destilátu.

                  19.

                  V případě přerušované destilace není automatické proplachovací zařízení nutné. Postupy čištění destilačního zařízení by měly být systematické a důkladné.

                  20.

                  V některých případech, kdy nejsou používány měděné katalytické konvertory ani jiná zařízení určená k oddělení kyanidu, by měla být před destilací do ovocného kvasu přidána činidla obsahující měď. Tato činidla se přidávají za účelem navázání kyseliny kyanovodíkové. Činidla obsahující měď lze zakoupit ve specializovaných prodejnách a měla by být používána velmi opatrně a v souladu s pokyny výrobce.

         Destilační proces

                  21.

                  Pecky, které se nacházejí v ovocném kvasu, by se neměly dostat do destilačního zařízení.

                  22.

                  Destilace by měla být prováděna tak, aby se alkohol vypařoval pozvolna (místo přímého ohně je jako zdroj tepla vhodné použít páru).

                  23.

                  První frakce destilátu zvaná úkap by měla být pečlivě oddělena.

                  24.

                  Pak by měla být zachycena prostřední frakce zvaná prokap, kterou je třeba skladovat ve tmě. Jakmile obsah alkoholu v destilační předloze dosáhne 50 % objemových, je třeba přejít k zachycování dokapu, aby z něj bylo možné oddělit ethylkarbamát, který se již mohl začít tvořit.

                  25.

                  Měl by být zachycen oddělený dokap, který může obsahovat ethylkarbamát. Je-li dokap znovu destilován, měla by být tato destilace provedena samostatně.

         Kontrola destilátu, opakovaná destilace a skladování

         Kyselina kyanovodíková

                  26.

                  U destilátů by měl být pravidelně kontrolován obsah kyseliny kyanovodíkové. Její obsah by měl být stanoven vhodnými testy, buď pomocí sady pro rychlé zjišťování obsahu kyseliny kyanovodíkové, nebo ve specializované laboratoři.

                  27.

                  Pokud koncentrace kyseliny kyanovodíkové v destilátu překročí hodnotu 1 mg/l, doporučuje se v případě potřeby destilát znovu destilovat s použitím katalytických konvertorů nebo činidel obsahujících měď (viz také bod 18 a 20).

                  28.

                  Destiláty s obsahem kyseliny kyanovodíkové, který se blíží hodnotě 1 mg/l, by v ideálním případě měly být znovu destilovány, nebo, není-li to možné, by měly být skladovány v neprůsvitných lahvích nebo krycích boxech a co nejkratší dobu, aby se během skladování nezačal tvořit ethylkarbamát.

         Ethylkarbamát

                  29.

                  Testování obsahu ethylkarbamátu se doporučuje u destilátů, v nichž se ethylkarbamát již mohl vytvořit (jedná se například o destiláty, u nichž není znám předchozí průběh výroby, destiláty s vysokým obsahem kyanidu nebo destiláty vystavené při skladování světlu). Obsah ethylkarbamátu lze testovat pouze ve specializované laboratoři.

                  30.

                  Pokud jsou v destilátu zjištěny koncentrace ethylkarbamátu vyšší než cílová hodnota 1 mg/l, měl by být destilát, je-li to možné, znovu destilován.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.


title: Doporučení Komise ze dne 23. října 2006 , kterým se v důsledku přistoupení Bulharska a Rumunska upravuje doporučení Komise 2000/473/Euratom o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku (oznámeno pod číslem K(2006) 4931)

text:
               24.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 293/17

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 23. října 2006,
   kterým se v důsledku přistoupení Bulharska a Rumunska upravuje doporučení Komise 2000/473/Euratom o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku
   (oznámeno pod číslem K(2006) 4931)
   (2006/715/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 tohoto aktu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 56 aktu o přistoupení stanoví, že v případě právních aktů, které zůstávají v platnosti po dni 1. ledna 2007 a musejí být upraveny v důsledku přistoupení, ale jejichž nezbytné úpravy nebyly uvedeny v aktu o přistoupení nebo v jeho přílohách, přijme Komise tyto nezbytné úpravy ve všech případech, kdy přijala původní právní akt.

               (2)

               V závěrečném aktu konference, která vypracovala smlouvu o přistoupení, se uvádí, že vysoké smluvní strany se na politické úrovni dohodly na souboru úprav, které je v důsledku přistoupení nutno provést v právních aktech přijatých orgány, a vyzvaly Radu a Komisi, aby tyto úpravy přijaly před přistoupením, případně jejich znění doplnily a aktualizovaly podle vývoje práva Evropské unie.

               (3)

               Doporučení Komise 2000/473/Euratom ze dne 8. června 2000 o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku (1) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         DOPORUČUJE:

               1.

               Doporučení Komise 2000/473/Euratom se mění v souladu s přílohou tohoto doporučení.

               2.

               Toto doporučení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.

               3.

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 23. října 2006.

            Za Komisi

         Olli REHN

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 191, 27.7.2000, s. 37. Doporučení ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.

      PŘÍLOHA
      ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ
      RADIAČNÍ OCHRANA
      32000 H 0473: doporučení Komise 2000/473/Euratom ze dne 8. června 2000 o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku (Úř. věst. L 191, 27.7.2000, s. 37), ve znění:

                  —

                  12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33).

            V příloze II se do tabulky doplňují nové položky, které znějí:

                     „BG

                     Bulharsko

                     RO

                     Rumunsko“

      Dále se mapa nahrazuje touto mapou:

         „Definice zeměpisných oblastí

            “.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 20. května 2005 Radě Evropské unie o externím auditorovi De Nederlandsche Bank (ECB/2005/9)

text:
               22.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/29

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 20. května 2005
   Radě Evropské unie o externím auditorovi De Nederlandsche Bank
   (ECB/2005/9)
   (2005/C 151/08)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Mandát stávajícího externího auditora De Nederlandsche Bank (dále jen „DNB“) skončil a nebude obnoven. Proto je nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2005.

               (3)

               DNB vybrala Josephuse Andrease Nijhuise, registrovaného účetního a předsedu představenstva společnosti PricewaterhouseCoopers BV, jednajícího vlastním jménem, jako svého externího auditora od účetního roku 2005 a ECB má za to, že vybraný auditor splňuje nezbytné požadavky pro jmenování.

               (4)

               Mandát externího auditora bude na dobu neurčitou, ale měl by být každoročně potvrzen,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby Josephus Andreas Nijhuis, registrovaný účetní a předseda představenstva společnosti PricewaterhouseCoopers BV, jednající vlastním jménem, byl jmenován jako externí auditor DNB od účetního roku 2005 na dobu neurčitou za podmínky, že jeho mandát bude každoročně potvrzen.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 20. května 2005.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Doporučení Komise ze dne 4. prosince 2008 o kritériích pro vývoz radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva do třetích zemí (oznámeno pod číslem K(2008) 7570)

text:
               17.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 338/69

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 4. prosince 2008
   o kritériích pro vývoz radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva do třetích zemí
   (oznámeno pod číslem K(2008) 7570)
   (2008/956/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 33 druhý pododstavec a čl. 124 druhou odrážku této smlouvy,
   s ohledem na směrnici Rady 2006/117/Euratom ze dne 20. listopadu 2006 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a o její kontrole (1), a zejména na čl. 16 odst. 2 této směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Zásady radiační ochrany, které byly dohodnuty na mezinárodní úrovni, jsou základem opatření na ochranu před ionizujícím zářením vysílaným radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem.

               (2)

               Aby takové zásady byly účinné, musí tvořit součást národních regulačních systémů.

               (3)

               V souladu s kulturou bezpečnosti převažující ve Společenství, pokud jde o činnosti zahrnující radioaktivní látky, je potřebné účinně rozdělit úlohy mezi regulační orgány a hospodářské subjekty a zajistit jejich nezávislost, aby bylo zabezpečeno řádné nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem.

               (4)

               Za rozhodování o povolení přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva do třetích zemí odpovídají příslušné orgány vyvážejícího členského státu.

               (5)

               Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by měly v souladu s kritérii uvedenými v čl. 16 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/117/Euratom zaujmout stanovisko k správní a technické kapacitě třetích zemí v oblasti bezpečného nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem, jakož i k vhodnosti jejich regulačních struktur.

               (6)

               Členské státy by při provádění těchto kritérií měly mezi sebou uplatňovat zásadu hierarchie.

               (7)

               Společná úmluva o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady je základním mezinárodním právním nástrojem, který se zabývá bezpečností při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem.

               (8)

               Při povolování přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva do třetí země mohou být kromě souladu se souborem uvedených kritérií zohledněny i další záležitosti jako např. politické, hospodářské, sociální, etické a vědecké otázky a otázky veřejné bezpečnosti.

               (9)

               Článek 2 směrnice 2006/117/Euratom se zabývá právem členského státu nebo podniku v členském státu, do kterého má být přepraven radioaktivní odpad za účelem zpracování nebo do kterého má být přepraven jiný materiál za účelem získání radioaktivního odpadu, vrátit tento radioaktivní odpad po zpracování do země původu. Rovněž stanoví, že směrnicí 2006/117/Euratom není dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě, do kterého má být za účelem přepracování přepraveno vyhořelé palivo, vrátit radioaktivní odpad získaný při přepracování do země původu.

               (10)

               Kritéria stanovená tímto doporučením jsou v souladu se stanoviskem poradního výboru podle článku 21 směrnice 2006/117/Euratom,

         DOPORUČUJE:

               1)

               Vývoz radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva do třetích zemí podle čl. 16 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/117/Euratom by měl splňovat tyto hlavní požadavky:

                           a)

                           vypracování a prosazování vhodných vnitrostátních ustanovení pro radiační ochranu pracovníků a veřejnosti; tato ustanovení by měla být v souladu s příslušnými mezinárodně schválenými normami pro radiační ochranu;

                           b)

                           stanovení soudržného právního rámce pro právní úpravu činností, s nimiž je spojeno riziko vyplývající z radioaktivních látek, včetně radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva;

                           c)

                           zřízení účinných nezávislých regulačních orgánů, které by měly pravomoc pro vydávání povolení, jejich přezkum, posuzování žádostí, provádění inspekcí a pro vymáhání příslušných předpisů a měly by i dostatečné zdroje;

                           d)

                           jasné rozdělení odpovědnosti mezi dotčené orgány v různých stupních nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady, a to zejména mezi hospodářské subjekty a regulační orgány;

                           e)

                           vytvoření systému, na jehož základě by organizace nakládající s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem měly vůči těmto orgánům ohlašovací povinnost nebo by jim tyto orgány udělovaly povolení;

                           f)

                           zajištění toho, že primární odpovědnost za bezpečnost nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady ponese držitel povolení a že držitel povolení tuto odpovědnost splnil;

                           g)

                           v průběhu provozní životnosti zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady by měl být k dispozici pro činnosti vztahující se k bezpečnosti těchto zařízení potřebný kvalifikovaný personál. V průběhu provozní životnosti zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady a pro účely jejich trvalého vyřazení z provozu by měly být k dispozici přiměřené finanční zdroje;

                           h)

                           vytvoření a prosazování vhodného vnitrostátního režimu odpovědnosti třetích stran;

                           i)

                           přijetí a realizace příslušných programů zajištění jakosti vztahujících se k bezpečnosti nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady;

                           j)

                           vhodná ochranná a nápravná opatření, včetně poskytování informací dotčeným skupinám obyvatelstva a přípravy a ověřování havarijních plánů, které budou použity v případě radiační nehody s cílem kontrolovat únik a zmírnit jeho následky.

               2)

               Členské státy by při hodnocení, zda byly uvedené požadavky na vývoz radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva do třetích zemí splněny, měly vzít v úvahu, zda třetí strany plní tato kritéria:

                           a)

                           hlavní kritéria:

                                       —

                                       členství v Mezinárodní agentuře pro atomovou energii (MAAE) a z něj vyplývající dodržování příslušných bezpečnostních norem této agentury,

                                       —

                                       podpis, ratifikace a dodržování Společné úmluvy o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady, čímž se prokáže ochota plnit povinnosti vyplývající ze společné úmluvy a dodržovat příslušná ustanovení této úmluvy, která se zabývají bezpečností při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem,

                                       —

                                       podpis a ratifikace Úmluvy o fyzické ochraně jaderných materiálů a jejího doplnění jako výraz přijetí povinností v oblasti prevence, odhalování a stíhání protiprávního jednání v souvislosti s jaderným materiálem,

                                       —

                                       podpis, ratifikace a dodržování Úmluvy o jaderné bezpečnosti jako nejdůležitějšího právního nástroje v oblasti jaderné bezpečnosti, který rovněž obsahuje důležitá ustanovení o havarijní připravenosti a radiační ochraně,

                                       —

                                       začlenění zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem do dohody o zárukách MAAE spolu s podepsáním a ratifikací Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a souvisejících dodatkových protokolů, aby bylo možno prokázat, že vyhořelé jaderné palivo není využíváno v rozporu s jeho předpokládaným mírovým využitím,

                                       —

                                       podpis, ratifikace a dodržování Vídeňské úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti za jadernou škodu, Protokolu o doplnění Vídeňské úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti za jadernou škodu, Úmluvy o dodatkovém odškodnění jaderných škod nebo Úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti v oblasti jaderné energie ze dne 29. července 1960, ve znění dodatkového protokolu ze dne 28. ledna 1964 a protokolu ze dne 16. listopadu 1982 (Pařížské úmluvy) s cílem prokázat, že držitel povolení nese hlavní odpovědnost v případě jaderné škody;

                           b)

                           doplňková kritéria:

                                       —

                                       podpis, ratifikace a dodržování Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace a Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody, aby bylo možno prokázat, že obyvatelstvu zasaženému v případě radiační mimořádné situace budou poskytnuty příslušné informace a že budou v tomto případě provedena vhodná ochranná a nápravná opatření, včetně přípravy a ověřování havarijních plánů, s cílem kontrolovat únik a zmírnit jeho následky,

                                       —

                                       dodržování mezinárodních nástrojů pro bezpečnost přepravy nebezpečných věcí, především úmluvy SOLAS a Chicagské úmluvy, za účelem prokázání, že se skutečně provádějí účinné kontroly námořní a letecké dopravy nebezpečných věcí.

               3)

               Aniž je dotčen odstavec 1, příslušné orgány členského státu mohou při rozhodování o povolení přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva do třetích zemí vzít v úvahu další záležitosti, např. politické, hospodářské, sociální, etické a vědecké otázky a otázky veřejné bezpečnosti.

               4)

               Příslušné orgány členských států spolupracují s cílem vyměňovat si informace o uplatňování tohoto nařízení.

      Toto doporučení je určeno členským státům.
      V Bruselu dne 4. prosince 2008.

            Za Komisi

         Andris PIEBALGS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 337, 5.12.2006, s. 21.