Důležité právní upozornění

|

52007PC0217

Doporučení pro rozhodnutí Rady o přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980  /* KOM/2007/0217 konecném znení - CNS 2007/0077 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 25.4.2007KOM(2007) 217 v konečném znění2007/0077 (CNS)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAAktem o přistoupení Bulharska a Rumunska z roku 2005[1] se zavádí zjednodušený systém pro přistoupení Bulharska a Rumunska k úmluvám (a protokolům) uzavřeným členskými státy podle článku 34 Smlouvy o EU (bývalý článek K.3 Smlouvy o EU) nebo článku 293 Smlouvy o založení Evropského společenství. K těmto úmluvám již není nutné vyjednávat a uzavírat zvláštní protokoly o přistoupení, jak tomu bylo v minulosti (což by předpokládalo ratifikaci 27 členskými státy): podle čl. 3 odst. 3 aktu o přistoupení přistupují Bulharsko a Rumunsko k úmluvám a protokolům pouze na základě aktu o přistoupení.Podle čl. 3 odst. 3 a 4 aktu o přistoupení vydá Rada za tímto účelem rozhodnutí, ve kterém určí den, kdy tyto úmluvy vstoupí pro Bulharsko a Rumunsko v platnost, a provede veškeré úpravy daných úmluv a protokolů, které jsou z důvodu přistoupení těchto dvou nových členských států nezbytné (součástí úprav je v každém případě přijetí úmluv v bulharském a rumunském jazyce, aby tato dvě znění mohla mít „stejnou platnost“). Rada jedná na základě doporučení Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem.V příloze I aktu o přistoupení je uveden seznam sedmi úmluv a protokolů z oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí.Tento seznam obsahuje i Úmluvu ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, Úmluvu ze dne 10. dubna 1984 o přistoupení Řecké republiky k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, První protokol ze dne 19. prosince 1988 o výkladu Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, Soudním dvorem Evropských společenství, Druhý protokol ze dne 19. prosince 1988 o přenesení určitých pravomocí ve věcech výkladu Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, na Soudní dvůr Evropských společenství, Úmluvu ze dne 18. května 1992 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, Úmluvu ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, a k prvnímu a druhému protokolu o jejím výkladu Soudním dvorem.V souladu s čl. 3 odst. 6 připravila Komise návrh na doplnění seznamu o Úmluvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, a k prvnímu a druhému protokolu o jejím výkladu Soudním dvorem.Účelem tohoto doporučení Komise pro rozhodnutí Rady je provést úpravy z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska k výše zmíněným úmluvám a protokolům v souladu s čl. 3 odst. 4 aktu o přistoupení.2007/0077 (CNS)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska,s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska (dále jen „akt o přistoupení“), a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného aktu,s ohledem na doporučení Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (dále jen „úmluva z roku 1980“) byla otevřena k podpisu v Římě dne 19. června 1980 a v platnost vstoupila dne 1. dubna 1991.(2) Úmluva z roku 1980 byla doplněna prvním a druhým protokolem ze dne 19. prosince 1988 o jejím výkladu Soudním dvorem[4].(3) Řecká republika přistoupila k úmluvě z roku 1980 úmluvou ze dne 10. dubna 1984[5], která vstoupila v platnost dne 1. dubna 1991.(4) Španělské království a Portugalská republika přistoupily k úmluvě z roku 1980 úmluvou ze dne 18. května 1992[6], která vstoupila v platnost dne 1. září 1993.(5) Rakouská republika, Finská republika a Švédské království přistoupily k úmluvě z roku 1980 úmluvou ze dne 29. listopadu 1996[7], která vstoupila v platnost dne 1. října 1998.(6) Po přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii byla dne 14. dubna 2005 podepsána úmluva o přistoupení těchto nových členských států k úmluvě z roku 1980[8], která dosud nevstoupila v platnost.(7) Podle čl. 3 odst. 3 aktu o přistoupení přistupují Bulharsko a Rumunsko k úmluvám a protokolům uzavřeným mezi členskými státy, jež jsou uvedeny v příloze I k aktu o přistoupení a jež zahrnují mimo jiné i úmluvu z roku 1980 a první a druhý protokol z roku 1988 společně s úmluvami o přistoupení ze dne 10. dubna 1984, 18. května 1992, 29. listopadu 1996 a 14. dubna 2005. Den, kdy mají pro Bulharsko a Rumunsko vstoupit v platnost, určí Rada.(8) V souladu s čl. 3 odst. 4 aktu o přistoupení má Rada provést veškeré úpravy, které jsou z důvodů přistoupení k uvedeným úmluvám a protokolům nezbytné,ROZHODLA TAKTO:Článek 1První protokol z roku 1988 o výkladu úmluvy z roku 1980 Soudním dvorem Evropských společenství se mění takto:V čl. 2 odst. a) se vkládají nové odrážky:-  v Bulharsku:Върховен касационен съд-  v Rumunsku:Înalta Curte de Casaţie şi JustiţieČlánek 2Úmluva z roku 1980 a první a druhý protokol z roku 1988, spolu s úmluvami o přistoupení ze dne 10. dubna 1984, 18. května 1992 a 29. listopadu 1996 ve znění tohoto rozhodnutí, vstoupí v platnost mezi Bulharskem, Rumunskem a ostatními členskými státy prvním dnem prvního měsíce po dni přijetí tohoto rozhodnutí. Úmluva o přistoupení ze dne 14. dubna 2005 vstoupí v platnost mezi Bulharskem, Rumunskem a ostatními členskými státy dnem, kdy daná úmluva vstoupí v platnost.Článek 3Znění úmluvy z roku 1980 a prvního a druhého protokolu z roku 1988, spolu s úmluvami o přistoupení ze dne 10. dubna 1984, 18. května 1992, 29. listopadu 1996 a 14. dubna 2005, vyhotovená v bulharském a rumunském jazyce, jež jsou připojena k tomuto rozhodnutí, jsou platná za stejných podmínek jako ostatní znění těchto úmluv a protokolů.Článek 4Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dne […].Za Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHA Znění úmluvy z roku 1980, prvního protokolu z roku 1988, druhého protokolu z roku 1988, úmluvy z roku 1992, úmluvy z roku 1996 a úmluvy z roku 2005 v bulharském a rumunském jazyce.[1] Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 203.[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C […], […], s. […].[4] Úř. věst. L 48, 20.2.1989, s. 1 a Úř. věst. L 48, 20.12.1989, s. 17.[5] Úř. věst. L 146, 31.5.1984, s. 1.[6] Úř. věst. L 333, 18.11. 1992, s. 1.[7] Úř. věst. C 15, 15.1.1997, s. 10.[8] Úř. věst. C 169, 8.7.2005, s. 1.


title: Doporučení Kontrolního úřadu ESVO ze dne 5. listopadu 2008 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle aktu uvedeného v bodě 5cl přílohy XI Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací), přizpůsobeného protokolem 1 k této dohodě a odvětvovými úpravami, které obsahuje příloha XI této dohody

text:
               9.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/18

      DOPORUČENÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
   ze dne 5. listopadu 2008
   o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle aktu uvedeného v bodě 5cl přílohy XI Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací), přizpůsobeného protokolem 1 k této dohodě a odvětvovými úpravami, které obsahuje příloha XI této dohody
   2009/C 156/12
   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,
   S OHLEDEM na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1),
   S OHLEDEM na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. b) této dohody,
   S OHLEDEM na akt uvedený v bodě 5cl přílohy XI Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací) (2), přizpůsobený protokolem 1 k této dohodě a odvětvovými úpravami, které obsahuje příloha XI této dohody, a zejména na článek 15 uvedeného aktu,
   S OHLEDEM na rozhodnutí úřadu č. 194/04/KOL ze dne 14. července 2004, jímž bylo přijato doporučení o relevantních trzích v rámci odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, a pokyny k analýze trhu a posouzení významné tržní síly,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rámcová směrnice stanoví legislativní rámec pro odvětví elektronických komunikací, jehož účelem je reagovat na konvergenční trendy tak, že do své oblasti působnosti zahrne všechny sítě a služby elektronických komunikací. Cílem předpisového rámce je postupně omezit zvláštní oborová pravidla ex ante v závislosti na vývoji hospodářské soutěže na trhu.

               (2)

               Podle článku 15 rámcové směrnice přijme Kontrolní úřad ESVO (dále jen „úřad“) po veřejné konzultaci a po konzultaci s vnitrostátními regulačními orgány ve státech ESVO doporučení o relevantních trzích produktů a služeb.

               (3)

               Účelem tohoto doporučení je identifikovat takové trhy produktů a služeb, na kterých se smí oprávněně použít regulace ex ante v souladu s čl. 15 odst. 1 rámcové směrnice. Konečným cílem jakéhokoliv regulačního zásahu ex ante je přinést prospěch konečným uživatelům tím, že vede k udržitelné konkurenceschopnosti maloobchodních trhů. Vymezení relevantních trhů se v průběhu času může měnit a také se mění tak, jak se vyvíjejí vlastnosti produktů a služeb a mění možnosti náhrady na straně poptávky a nabídky. Vzhledem k tomu, že doporučení ze dne 14. července 2004 (3) je v platnosti již více než čtyři roky, je nyní vhodná doba k jeho revizi na základě vývoje trhu v EHP. Toto doporučení proto nahrazuje doporučení ze dne 14. července 2004, přijaté rozhodnutím č. 194/04/KOL.

               (4)

               Článek 15 odst. 1 rámcové směrnice požaduje, aby úřad vymezil trhy v souladu se zásadami práva hospodářské soutěže. Proto jsou v tomto doporučení použity zásady práva hospodářské soutěže pro stanovení hranic trhu produktů v odvětví elektronických komunikací, zatímco identifikace nebo výběr vymezených trhů pro regulaci ex ante závisí na trzích s vlastnostmi, které mohou být důvodem pro uložení regulačních povinností ex ante. Terminologie použitá v tomto doporučení vychází z terminologie použité v rámcové směrnici a směrnici 2002/22/ES (4). V souladu s rámcovou směrnicí vymezí vnitrostátní regulační orgány relevantní trhy podle situace v konkrétním členském státě, zejména relevantní zeměpisné trhy na svém území.

               (5)

               Výchozím bodem pro identifikaci trhů v doporučení je vymezení maloobchodních trhů z hlediska budoucnosti s přihlédnutím k nahraditelnosti na straně poptávky a nabídky. Po vymezení maloobchodních trhů je dále vhodné identifikovat relevantní velkoobchodní trhy. Zajišťuje-li velkou část dodávek na navazující trh vertikálně integrovaný podnik či podniky, mohlo by být pro potenciální neintegrované podniky obtížné získat nezbytné vstupy. Pro určení, připadá-li daný trh v úvahu pro regulaci ex ante, tedy může být nezbytné uvažovat teoretický předcházející velkoobchodní trh. Trhy v odvětví elektronických komunikací jsou často dvojí povahy, protože zahrnují služby poskytované přes sítě nebo platformy spojující uživatele na obou stranách trhu, například konečné uživatele, kteří vzájemně komunikují, nebo odesílatele a příjemce informací nebo obsahu. Tato hlediska je nutno vzít v úvahu při zvažování identifikace a vymezení trhů, protože mohou ovlivnit jak způsob, jakým jsou trhy vymezeny, tak to, zda mají vlastnosti, které mohou odůvodnit uložení regulačních povinností ex ante.

               (6)

               Pro identifikaci trhů, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, je vhodné použít následující kumulativní kritéria. Prvním kritériem je přítomnost velkých a trvalých překážek vstupu na trh. Ty mohou být strukturální, právní nebo regulační povahy. Vzhledem k dynamickému charakteru a fungování trhů elektronických komunikací by se však při provádění výhledové analýzy pro identifikaci relevantních trhů pro možnou regulaci ex ante měly brát v úvahu také možnosti překonání překážek vstupu na trh v příslušném časovém úseku. Proto druhé kritérium připouští pouze takové trhy, jejichž struktura nesměřuje v příslušném časovém úseku k účinné hospodářské soutěži. Použití tohoto kritéria zahrnuje prověření stavu hospodářské soutěže za překážkami vstupu. Třetí kritérium spočívá v tom, že uplatňování práva hospodářské soutěže samo o sobě dostatečně neřeší dotčené(á) selhání trhu.

               (7)

               Hlavní ukazatele, které je nutno vzít v úvahu při posuzování prvního a druhého kritéria, jsou podobné těm, které jsou prověřovány v rámci analýzy trhu zaměřené na budoucnost, zejména ukazatelům překážek vstupu na trh v případě neuplatnění regulace (včetně výše zapuštěných nákladů), struktury trhu, výkonnosti trhu a dynamiky trhu včetně ukazatelů, jako jsou podíly na trhu a směry vývoje trhu, tržní ceny a jejich směry vývoje a rozsah a pokrytí konkurenčních sítí nebo infrastruktur. Jakýkoliv trh, který splňuje tato tři kritéria v případě neuplatnění regulace ex ante, připadá v úvahu pro regulaci ex ante.

               (8)

               Z hlediska hospodářské soutěže by na nově vznikajících trzích neměly být v souladu s rámcovou směrnicí ukládány nepřiměřené povinnosti ani v případě, kdy existuje výhoda vyplývající z včasného jednání. Nově vznikající trhy zahrnují produkty nebo služby, u kterých je kvůli jejich novosti velmi obtížné předpovídat podmínky poptávky nebo vstupu na trh a nabídky, a tudíž je obtížné uplatňovat tato tři uvedená kritéria. Důvodem pro to, aby na nově vznikajících trzích nebyla ve jménu hospodářské soutěže ukládána regulační opatření, je podpora inovace vyžadovaná článkem 8 rámcové směrnice; zároveň by se mělo zabránit uzavření vstupu na tyto trhy vedoucím podnikem, jak je rovněž uvedeno v pokynech úřadu k analýze trhu a posouzení významné tržní síly podle předpisového rámce pro sítě a služby elektronických komunikací (5). Postupná modernizace stávající síťové infrastruktury zřídka vede k novému nebo vznikajícímu trhu. Chybějící nahraditelnost produktu je nutno určit jak z pohledu poptávky, tak nabídky před konstatováním, že tento produkt není součástí již existujícího trhu. Vznik nových maloobchodních služeb může vyvolat vznik nového odvozeného velkoobchodního trhu v rozsahu, ve kterém tyto maloobchodní služby nemohou být poskytovány při použití stávajících velkoobchodních produktů.

               (9)

               Pokud jde o překážky vstupu, jsou pro účely tohoto doporučení významné dva druhy překážek vstupu: strukturální překážky a právní nebo regulační překážky.

               (10)

               Strukturální překážky vstupu vyplývají z původních podmínek nákladů nebo poptávky, které vytvářejí asymetrické podmínky mezi současnými a novými soutěžiteli a brání nebo znemožňují novým soutěžitelům vstup na trh. Za velké strukturální překážky lze například považovat situaci, kdy je trh charakterizován absolutními nákladovými výhodami, podstatnými množstevními úsporami a/nebo úsporami z rozsahu trhu, kapacitními omezeními a vysokými zapuštěnými náklady. Takovéto překážky lze zjistit i dnes u rozsáhlého rozmisťování a/nebo poskytování místních přístupových sítí v pevných místech. Související strukturální překážky mohou také existovat tam, kde poskytování služby vyžaduje část sítě, kterou nelze technicky okopírovat nebo ji lze okopírovat pouze za cenu nevýhodnou pro soutěžitele.

               (11)

               Právní nebo regulační překážky nejsou založeny na hospodářských podmínkách, ale vyplývají z legislativních, administrativních nebo jiných státních opatření, která mají přímý vliv na podmínky vstupu a/nebo postavení operátorů na relevantním trhu. Příkladem právní nebo regulační překážky zabraňující vstupu na trh je stanovení konečného počtu podniků, které mají přístup ke spektru pro poskytování základních služeb. Dalšími příklady právních nebo regulačních překážek je regulace cen nebo jiná cenová opatření uložená podnikům, která mají dopad nejen na vstup, ale i na postavení podniků na trhu. Právní nebo regulační překážky, které lze odstranit v příslušném časovém úseku, by běžně neměly být považovány za hospodářské překážky vstupu na trh ve smyslu splnění prvního kritéria.

               (12)

               Překážky vstupu se mohou stát méně závažnými na inovačních trzích vyznačujících se nepřetržitým technologickým pokrokem. Na takovýchto trzích vznikají konkurenční tlaky často díky inovačním hrozbám potenciálních konkurentů, kteří v současné době nepůsobí na trhu. Na inovačních trzích může dynamická nebo dlouhodobější hospodářská soutěž probíhat mezi firmami, které nejsou nezbytně konkurenty na existujícím „statickém“ trhu. Toto doporučení neidentifikuje trhy, u kterých se nepředpokládá, že překážky vstupu budou v dohledné době přetrvávat. Při posuzování, zda je pravděpodobné, že překážky vstupu budou v případě neuplatnění regulace přetrvávat, je nutno prověřit, zda v daném odvětví došlo k častým a úspěšným vstupům a zda tyto vstupy jsou nebo v budoucnu pravděpodobně budou dostatečně rychlé a trvalé, aby omezily tržní sílu. Význam překážek vstupu bude mimo jiné záviset na minimálním efektivním rozsahu výkonu a na výši zapuštěných nákladů.

               (13)

               I když se trh vyznačuje velkými překážkami vstupu, mohou jiné strukturální faktory na tomto trhu znamenat, že trh směřuje k účinnému fungování hospodářské soutěže v příslušném časovém období. Dynamika trhu může být například způsobena technologickým vývojem nebo sbližováním produktů a trhů, které mohou vyvolat konkurenční tlaky mezi operátory, kteří působí na různých trzích výrobků. K tomu může dojít také na trzích s omezeným, ale dostatečným počtem podniků s odchylnými strukturami nákladů, které se potýkají s poptávkou cenově pružného trhu. Na trhu může být také přebytek kapacit, který by normálně konkurenčním firmám umožnil velmi rychle zvýšit výkon v reakci na jakékoliv zvýšení ceny. Na takovýchto trzích se podíly na trhu mohou měnit v závislosti na čase a/nebo dochází ke snižování cen. Tam, kde se rychle mění dynamika trhu, měla by se věnovat pozornost výběru příslušného časového období, aby se takový vývoj trhu zohlednil.

               (14)

               Rozhodnutí o tom, zda nějaký trh připadá v úvahu pro regulaci ex ante, by mělo dále záviset na posouzení dostatečné schopnosti práva hospodářské soutěže řešit selhání trhu, která jsou důsledkem splnění prvních dvou kritérií. Zásahy z titulu práva hospodářské soutěže nebudou pravděpodobně dostatečné v případech, kdy jsou požadavky na zajištění shody pomocí zásahu pro nápravu selhání trhu rozsáhlé nebo kde jsou nevyhnutné časté a/nebo včasné zásahy.

               (15)

               Uplatnění uvedených tří kritérií by mělo omezit počet trhů v odvětví elektronických komunikací, kde jsou uloženy regulační povinnosti ex ante, čímž by se mělo přispět k zajištění cíle předpisového rámce postupně snižovat počet zvláštních oborových pravidel ex ante s rozvíjející se konkurencí na trzích. Tato kritéria by se měla uplatňovat kumulativně tak, aby při nesplnění kteréhokoliv z nich bylo zřejmé, že trh by neměl být identifikován jako připadající v úvahu pro regulaci ex ante.

               (16)

               Regulační zásahy do maloobchodních služeb by se měly provádět pouze v případě, kdy se vnitrostátní regulační orgány domnívají, že by příslušnými opatřeními na úrovni velkoobchodu nebo opatřeními, která se týkají volby nebo předvolby operátora, nebylo dosaženo cíle, kterým je zajištění účinné hospodářské soutěže a ochrana veřejného zájmu. Při zásahu na úrovni velkoobchodu včetně opatření, která mohou mít vliv na maloobchodní trhy, mohou státy EHP zajistit, aby byla co největší část hodnotového řetězce otevřená běžnému konkurenčnímu procesu, a tím aby koneční uživatelé obdrželi co nejlepší výstupy. Toto doporučení tudíž identifikuje hlavně velkoobchodní trhy, jejichž přiměřená regulace má řešit nedostatek účinné hospodářské soutěže, který se projevuje na trzích konečných uživatelů. Pokud by vnitrostátní regulační orgán prokázal, že zásahy na velkoobchodní úrovni byly neúspěšné, může příslušný maloobchodní trh připadat v úvahu pro regulaci ex ante za předpokladu, že jsou splněna tři výše uvedená kritéria.

               (17)

               Dne 17. prosince 2007 vydala Evropská komise nové doporučení 2007/879/ES o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle rámcové směrnice. (6)

               (18)

               Východiskem pro revizi doporučení úřadu o relevantních trzích je toto nové doporučení Komise a její úvahy ve vysvětlujících poznámkách k tomuto doporučení. Během revize zaujímal úřad stanovisko, že vývoj na trhu by měl být srovnáván na základě určité referenční hodnoty EHP, a nikoli jen na základě pouhého posouzení situace na trhu v jednotlivých státech ESVO.

               (19)

               Na základě vývoje na trhu ve státech ESVO, připomínek předložených během veřejné konzultace a dalších informací, jež má úřad k dispozici, se nejeví jako pravděpodobné, že by se obecné fungování trhů elektronických komunikací ve třech státech ESVO odchylovalo od průměrného fungování těchto trhů v Evropské unii či celém EHP více, než se od tohoto průměru odchyluje fungování příslušných trhů v jednotlivých členských státech EU.

               (20)

               Cílem Dohody o EHP je vytvořit „dynamický a stejnorodý Evropský hospodářský prostor, založený na společných pravidlech a rovných podmínkách hospodářské soutěže“ (7). Na základě tohoto cíle a výše uvedených úvah přijímá úřad doporučení sladěné s doporučením Komise, tak aby bylo zajištěno jednotné používání společného předpisového rámce a právní jistota pro zúčastněné strany na trzích elektronických komunikací v EHP. Z tohoto důvodu je v tomto doporučení snížen počet trhů, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, z 18 na 7.

               (21)

               Ze snížení počtu trhů, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, však nutně nevyplývá, že na trzích, které byly z původního seznamu vyřazeny, existuje v každém státu ESVO účinná hospodářská soutěž a že regulace těchto trhů ex ante již není oprávněná. Podle příspěvků předložených úřadu během revize může být v případě určitých trhů odůvodněná pokračující regulace.

               (22)

               Trhy uvedené v příloze byly identifikovány na základě uvedených tří kumulativních kritérií. V případě trhů, které nejsou v tomto doporučení uvedeny, by měly vnitrostátní regulační orgány použít test tří kritérií. V případě trhů uvedených v příloze doporučení 194/04/KOL ze dne 14. července 2004, které nejsou uvedeny v příloze tohoto doporučení, by měly mít vnitrostátní regulační orgány pravomoc uplatnit test tří kritérií za účelem posouzení, připadá-li určitý trh nadále v úvahu pro regulaci ex ante s ohledem na situaci v konkrétním státě. U trhů uvedených v tomto doporučení se může vnitrostátní regulační orgán rozhodnout, že neuplatní postup pro analýzu trhu, jestliže zjistí, že pro určitý trh nejsou tato tři kritéria splněna. Vnitrostátní regulační orgány mohou identifikovat trhy, které se liší od těch, které jsou uvedeny v tomto doporučení, za předpokladu, že jednají ve shodě s článkem 7 rámcové směrnice. Nesplnění povinnosti oznámit návrh opatření, které ovlivňuje obchod mezi státy ESVO, jak je popsáno ve 38. bodě odůvodnění rámcové směrnice, může mít za následek řízení proti dotyčnému státu pro porušení práva. Jiné trhy než trhy uvedené v tomto doporučení by měly být vymezeny na základě zásad hospodářské soutěže stanovených v oznámení úřadu o vymezení relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže EHP (8), být v souladu s pokyny úřadu k analýze trhu a posouzení významné tržní síly a splňovat výše uvedená tři kritéria.

               (23)

               Skutečnost, že toto doporučení identifikuje takové trhy produktů a služeb, na nichž se oprávněně smí použít regulace ex ante, neznamená, že je taková regulace oprávněná vždy nebo že tyto trhy budou podléhat uložení regulačních povinností stanovených v konkrétních směrnicích. Regulace nemůže být zejména uložena nebo musí být ukončena, jestliže na těchto trzích v případě neuplatnění regulace existuje účinná hospodářská soutěž, to znamená, jestliže žádný operátor nemá významnou tržní sílu ve smyslu článku 14 rámcové směrnice. Regulační povinnosti musí být vhodné a musí vycházet z podstaty zjištěného problému, musí být přiměřené a ospravedlnitelné ve světle cílů stanovených v rámcové směrnici a zejména musí zajistit, aby uživatelé získali maximální výhody, nesmí dopustit žádné narušování nebo omezování hospodářské soutěže a musí podpořit účinné investice do infrastruktury, inovaci a účinné využívání a řízení rádiových frekvencí a číslovacích zdrojů.

               (24)

               Identifikací trhů v tomto doporučení není dotčeno vymezení trhů v určitých případech podle práva hospodářské soutěže. Kromě toho není rozsahem regulace ex ante dotčen rozsah činností, které mohou být analyzovány z hlediska práva hospodářské soutěže.

               (25)

               Toto doporučení bylo předmětem veřejných konzultací a konzultací s vnitrostátními regulačními orgány a dalšími vnitrostátními úřady ve státech ESVO.

               (26)

               Toto doporučení by mělo být vykládáno na základě vysvětlujících poznámek k doporučení Komise 2007/879/ES o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle rámcové směrnice. Tyto vysvětlující poznámky zahrnují mimo jiné popis vyvíjejících se technologií ve vztahu k trhům vymezeným v doporučení.

         PŘIJAL TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Při vymezení relevantních trhů podle situace v konkrétním státě v souladu s čl. 15 odst. 3 aktu uvedeného v bodu 5cl přílohy XI Dohody o EHP, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, přizpůsobeného dohodě protokolem 1 k této dohodě a odvětvovými úpravami, které obsahuje příloha XI této dohody, by vnitrostátní regulační orgány měly analyzovat trhy produktů a služeb identifikované v příloze tohoto doporučení.

               2.

               Při identifikaci jiných trhů než trhů uvedených v příloze by se vnitrostátní regulační orgány měly ubezpečit, že jsou kumulativně splněna následující tři kritéria:

                           a)

                           přítomnost velkých a trvalých překážek vstupu na trh. Tyto překážky mohou být strukturální, právní nebo regulační povahy;

                           b)

                           struktura trhu, která v příslušném časovém období nesměřuje k účinné hospodářské soutěži. Použití tohoto kritéria zahrnuje prověření stavu hospodářské soutěže za překážkami vstupu;

                           c)

                           neschopnost práva hospodářské soutěže samo o sobě dostatečně řešit selhání příslušných trhů.

               3.

               Tímto doporučením nejsou dotčeny definice trhu, výsledky analýz trhu a regulační povinnosti přijaté vnitrostátními regulačními orgány v souladu s čl. 15 odst. 3 a článkem 16 aktu uvedeného v bodu 5cl přílohy XI Dohody o EHP a přizpůsobeného této dohodě protokolem 1 k této dohodě a odvětvovými úpravami, které obsahuje příloha XI této dohody (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací), před datem přijetí tohoto doporučení.

               4.

               Toto doporučení je určeno státům ESVO.

      V Bruselu dne 5. listopadu 2008.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Per SANDERUD

            předseda

         Kurt JAEGER

            člen sboru

      (1)  Dále jen „Dohoda o EHP“.

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 717/2007 (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 32). Dále jen „rámcová směrnice“.

      (3)  Doporučení Kontrolního úřadu ESVO ze dne 14. července 2004 o relevantních trzích produktů a služeb v rámci odvětví elektronických komunikací, pro které přichází v úvahu regulace ex ante v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, a sice na základě začlenění do Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Úř. věst. L 113, 27.4.2006, s. 18 a dodatek EHP č. 21 ze dne 27.4.2006, s. 33). Přijato rozhodnutím č. 194/04/KOL.

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51), na základě vložení do bodu 5cm přílohy XI Dohody o EHP na základě rozhodnutí Smíšeného výboru č. 11/2004 (Úř. věst. L 116, 22.4.2004, s. 60 a Dodatek EHP č. 20, 22.4.2004, s. 14).

      (5)  Pokyny Kontrolního úřadu ESVO ze dne 14. července 2004 k analýze trhu a posouzení významné tržní síly podle předpisového rámce pro sítě a služby elektronických komunikací uvedeného v příloze XI Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Úř. věst. C 101, 27.4.2006, s. 1 a dodatek EHP č. 21, 27.4.2006, s. 1).

      (6)  Úř. věst. L 344, 28.12.2007, s. 65.

      (7)  4. bod odůvodnění v preambuli Dohody o EHP.

      (8)  Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 46/98/KOL ze dne 4. března 1998 o vydání dvou oznámení v oblasti hospodářské soutěže týkajících se vymezení relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže v Evropském hospodářském prostoru (EHP) a dohod malého významu, které nespadají do působnosti čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (Úř. věst. L 200, 16.7.1998, s. 46 a dodatek EHP č. 28, 16.7.1998, s. 1).

      PŘÍLOHA

         Maloobchodní úroveň

                  1.

                  Přístup k veřejné telefonní síti v pevném místě pro bytové a nebytové stanice.

         Velkoobchodní úroveň

                  2.

                  Původ volání ve veřejné telefonní síti v pevném místě.
                  Pro účely tohoto doporučení původ volání zahrnuje vedení volání vymezené takovým způsobem, aby bylo vnitrostátně v souladu s vymezenými hranicemi trhu pro přenos volání a pro ukončení volání ve veřejné telefonní síti poskytované v pevném místě.

                  3.

                  Ukončení volání v jednotlivých veřejných telefonních sítích poskytovaných v pevném místě.
                  Pro účely tohoto doporučení ukončení volání zahrnuje vedení volání vymezené takovým způsobem, aby bylo vnitrostátně v souladu s vymezenými hranicemi trhu pro původ volání a přenos volání ve veřejné telefonní síti poskytované v pevném místě.

                  4.

                  Velkoobchodní (fyzický) přístup k infrastruktuře sítě (včetně sdíleného nebo plného zpřístupnění účastnického vedení („unbundled access“)) v pevném místě.

                  5.

                  Velkoobchodní širokopásmový přístup.
                  Tento trh zahrnuje nefyzický nebo virtuální přístup k síti včetně přístupu k bitovému toku („bit-stream“) v pevném místě. Tento trh navazuje na fyzický přístup zahrnutý ve výše uvedeném trhu 4, ve kterém může být vybudován velkoobchodní širokopásmový přístup s využitím tohoto vstupu v kombinaci s jinými prvky.

                  6.

                  Velkoobchodní koncové segmenty pronajatých vedení bez ohledu na technologii použitou k zajištění pronajaté nebo vyhrazené kapacity.

                  7.

                  Ukončení hlasového volání v jednotlivých mobilních sítích.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Italyand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Italy, 2011-2014

text:
      EVROPSKÁ KOMISE
                                     V Bruselu dne 7.6.2011
                                     SEK(2011) 810 v konečném znění
                        Doporučení pro
                    DOPORUČENÍ RADY
       k národnímu programu reforem Itálie na rok 2011
                 a pro vydání stanoviska Rady
k aktualizovanému programu stability Itálie na období 2011–2014
               {SEK(2011) 720 v konečném znění}
 ---pagebreak---                                                 Doporučení pro
                                            DOPORUČENÍ RADY
                            k národnímu programu reforem Itálie na rok 2011
                                         a pro vydání stanoviska Rady
                 k aktualizovanému programu stability Itálie na období 2011–2014
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2
   a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad
   stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských
   politik1, a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise2,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Evropská rada schválila dne 26. března 2010 návrh Evropské komise zahájit novou
           strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci
           hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout
           opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
   (2)     Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení týkající se hlavních směrů
           hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října
           2010 přijala rozhodnutí o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států3,
           které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby
           v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti vzaly
           integrované hlavní směry v úvahu.
   1
           Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
   2
           Úř. věst. C, , s. .
   3
           Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 stanoví, že platí i pro rok 2011.
CS                                                     2                                          CS
 ---pagebreak---    (3) Komise dne 12. ledna 2011 přijala první roční analýzu růstu představující pro EU
       začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru
       ex-ante a integrované koordinace politiky, jejímž základem je strategie Evropa 2020.
   (4) Evropská rada dne 25. března 2011 potvrdila priority pro fiskální konsolidaci
       a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v
       návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba
       přednostně se zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na
       snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na další úsilí
       o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních
       opatření, jež budou součástí programů stability či konvergenčních programů
       a národních programů reforem.
   (5) Evropská rada dne 25. března 2011 rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu
       euro plus, aby včas představily své závazky, aby mohly být zahrnuty do programů
       stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.
   (6) Itálie dne 6. května 2011 předložila svůj aktualizovaný program stability 2011 pro
       období 2011–2014 a svůj národní program reforem na rok 2011. Aby se vzaly v úvahu
       jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně.
   (7) Strukturální nedostatky postihly italskou ekonomiku dlouho před vypuknutím
       současné světové hospodářské a finanční krize. Průměrné tempo růstu reálného HDP
       mezi lety 2001 a 2007 se převážně kvůli stagnujícímu růstu produktivity pohybovalo
       kolem 1 %, což je pouze polovina průměru hodnot eurozóny. Vzhledem k tomu, že
       tento vývoj zasáhl celou zemi, nedošlo ke snížení velkých rozdílů, které existují
       v ekonomikách jednotlivých regionů. Přestože hospodářství nebylo dotčeno rozsáhlou
       vnitřní nerovnováhou v soukromém sektoru, světová krize jej vážně zasáhla.
       Zhroucení vývozu a následující snížení investic vedlo v období druhého čtvrtletí roku
       2008 až druhého čtvrtletí roku 2009 k prudkému poklesu reálného HDP přibližně o
       7 %. Prudký pokles HDP se odrazil také na výši hrubého veřejného dluhu, který
       v předchozích deseti letech postupně klesal: na konci roku 2010 tak hrubý veřejný
       dluh vzrostl na 119 %. Zaměstnanost klesala mnohem méně a míra nezaměstnanosti se
       v období let 2008–2009 díky vládou financovaným programům zaměřeným na snížení
       počtu odpracovaných hodin zvýšila pouze mírně. Ve druhé polovině roku 2009 se
       italská ekonomika začala díky zvyšujícímu vývozu pomalu zotavovat. Situace na trhu
       práce byla v roce 2010 stále nejistá a na konci roku se míra nezaměstnanosti ustálila na
       8,5 %. Vzhledem k velmi vysokému poměru veřejného dluhu k HDP prováděla Itálie
       během krize přiměřenou a obezřetnou fiskální politiku, neuskutečnila žádné rozsáhlé
       stimulační opatření, a udržela tak schodek veřejných financí v letech 2009–2010 pod
       průměrnými hodnotami eurozóny.
   (8) Na základě hodnocení aktualizovaného programu stability podle nařízení Rady (ES) č.
       1466/97 je Rada toho názoru, že makroekonomický scénář, z něhož program vychází,
       je realistický. Cílem programu je snížit do roku 2012 schodek veřejných financí pod
       referenční hodnotu 3 % HDP, a to prostřednictvím dalšího omezování výdajů a
       pomocí dodatečných příjmů v důsledku důslednějšího dodržování daňových předpisů.
       Po odstranění nadměrného schodku je dalším bodem programu dosáhnout do konce
       programového období (2014) střednědobého cíle v podobě strukturálně vyrovnaného
       rozpočtu, a to také díky závazku dalšího omezování primárních výdajů. Program
       předpokládá, že poměr veřejného dluhu k HDP dosáhne maxima v roce 2011 a poté se
CS                                             3                                                CS
 ---pagebreak---         bude současně s růstem primárních přebytků stále rychleji snižovat. Podle doporučení
        Rady na základě pravidel postupu při nadměrném schodku se plánované průměrné
        roční fiskální úsilí v období 2010–2012 pohybuje nad úrovní 0,5 % HDP a
        předpokládané tempo úprav po roce 2012 značně převyšuje požadavky stanovené v
        Paktu o stabilitě a růstu. Dosažení plánovaného snížení schodku veřejných financí a
        míry veřejného dluhu bude vyžadovat přísné plnění rozpočtu, a má-li se zvýšit
        věrohodnost programu, je třeba získat více informací o plánovaných konsolidačních
        opatřeních.
   (9)  Dosažení trvalé a věrohodné konsolidace a přijetí strukturálních opatření na podporu
        růstu je pro Itálii vzhledem k velmi vysokému veřejnému zadlužení, jehož výše v roce
        2011 činí přibližně 120 % HDP, klíčovou prioritou. Pokud jde o období do roku 2012,
        závisí dosažení cílů v oblasti schodku veřejných financí stanovených v programu
        stability, tj. odstranění nadměrného schodku do roku 2012, na plném provedení již
        přijatých opatření. Další kroky by bylo třeba podniknout například tehdy, pokud by
        příjmy získané v důsledku důslednějšího dodržování daňových předpisů nedosahovaly
        výše, se kterou se počítá v rozpočtu, nebo pokud by nastaly potíže při plánovaném
        omezování kapitálových výdajů. Pokud jde o období 2013–2014, nový tříletý
        rozpočtový rámec stanoví, že konkrétní opatření na podporu konsolidačního úsilí je
        třeba přijmout do října 2011. Přestože byl v posledních letech rozpočtový rámec
        výrazně posílen, má zavedení závazných výdajových stropů a další zlepšování
        rozpočtového dohledu ve všech subsektorech vládních institucí zlepšit fiskální
        disciplínu a posílit věrohodnost střednědobé rozpočtové strategie.
   (10) Navzdory relativně vysokému růstu pracovních míst v předkrizových letech vykazuje
        italský trh práce určité strukturální nedostatky. Pracovníci se smlouvami na dobu
        neurčitou jsou chráněni více než pracovníci v krátkodobém pracovním poměru nebo se
        smlouvami na dobu určitou, zvláště pokud jsou úředně vedeni jako osoby samostatně
        výdělečně činné, ale ve skutečnosti jsou ve standardním pracovním poměru ve vztahu
        podřízenosti k zaměstnavateli. U první výše zmiňované skupiny povoluje pracovní
        právo hromadné propouštění nebo propouštění z ekonomických důvodů pouze ve
        velmi omezeném počtu případů. Současně s tím ne všichni propuštění pracovníci
        dostávají příslušnou podporu příjmů, neboť segmentace trhu práce jde ruku v ruce
        s fragmentací systému dávek v nezaměstnanosti. V roce 2010 dosáhla míra
        nezaměstnanosti mezi pracovníky do 25 let 27,8 %. Nezaměstnanost u mladých lidí
        však nebyla všude stejně vysoká: v jižních regionech Itálie dosahovala ve srovnání se
        severními oblastmi dvojnásobku. Role učňovského a odborného vzdělávání není
        dostatečně zdůrazňována. V Itálii v současnosti neexistuje – bezesporu užitečný a
        potřebný – jednotný systém osvědčování dovedností a uznávání standardů odborné
        přípravy a profesních norem, který by byl uznáván na celém území. Tento nedostatek
        komplikuje mobilitu pracovních sil a dosažitelnost pracovních příležitostí v Itálii.
        Existuje prostor pro zlepšení účinnosti služeb zaměstnanosti, zvláště v regionech
        s vysokou mírou nezaměstnanosti. Nakonec je třeba poznamenat, že stále častým
        jevem je v Itálii nehlášená práce.
   (11) S ohledem na stálý úbytek konkurenceschopnosti, ke kterému dochází od konce
        devadesátých let, je třeba přizpůsobit vývoj mezd růstu produktivity; vyjednávání na
        úrovni podniků může v této souvislosti hrát významnou roli a může také pomoci při
        řešení regionálních rozdílností na trhu práce. Reforma rámce pro vyjednávání z roku
        2009 zavedla mimo jiné také možnost využití deregulačních doložek (jedná se o
CS                                              4                                             CS
 ---pagebreak---         odchylky u mezd dohodnutých na národní úrovni pro určitý sektor). Tato možnost
        však dosud není široce využívána.
   (12) Míra zaměstnanosti žen po celé zemi je o více než 20 procentních bodů nižší než míra
        zaměstnanosti mužů. V jižních regionech byla v roce 2009 zaměstnána necelá třetina
        žen ve věku 20–64 let, a to jak kvůli relativně nízké míře aktivity, tak z důvodů vysoké
        nezaměstnanosti. Relativně vysoké zdanění práce snižuje poptávku po pracovních
        místech, zvláště v případě závislých manželů/manželek, a má negativní dopad na
        poptávku po pracovních silách ze strany podniků. Aby se podpořila zaměstnanost žen,
        národní program reforem se odvolává na plán přijatý v roce 2010 za účelem
        koordinace úsilí všech úrovní veřejné správy na podporu dosažení souladu mezi
        pracovním a soukromým životem. Vláda nedávno zavedla daňové pobídky pro
        společnosti v regionech s vysokou nezaměstnaností, které přijímají znevýhodněné
        pracovníky, včetně těch, kteří pracují v odvětví nebo zaměstnání, které se vyznačuje
        výrazně nerovnovážným zastoupením mužů a žen. Program také vyhlašuje reformu
        daňového systému za účelem postupného přenesení daňového zatížení z práce na
        spotřebu, což by mohlo pomoci při zvyšování zaměstnanosti.
   (13) Ve srovnání se situací v EU obecně jsou náklady na podnikání v Itálii stále vysoké,
        zvláště v jižních regionech a navzdory nedávno přijatým opatřením na zlepšení
        podnikatelského prostředí a na podporu výkonnosti a odpovědnosti veřejné správy.
        Stále ještě je třeba odstranit značné množství regulativních a administrativních
        překážek na trzích se zbožím a službami, zvláště u profesionálních služeb. V roce
        2009 byl představen koncept zvláštního zákona o hospodářské soutěži (Legge annuale
        per il mercato e la concorrenza) jako legislativního nástroje na podporu hospodářské
        soutěže a ochrany spotřebitele, který však dosud nebyl přijat. Dlouhé postupy
        prosazování smluvního práva jsou další slabinou italského podnikatelského prostředí.
        Nebankovní financování růstu podniků je v Itálii stále poměrně řídkým jevem, zvláště
        pokud jde o malé a střední podniky. Především financování vlastního kapitálu a
        rizikový kapitál hrají stále omezenou roli, a to navzdory jejich potenciálu, pokud jde o
        podporu růstu velikosti podniků, expanzi na nové světové trhy a zlepšování správy a
        řízení společnosti.
   (14) Výdaje na výzkum a vývoj vzrostly v uplynulých deseti letech pouze mírně. Intenzita
        výzkumu a vývoje proto zůstává nízká, představuje přibližně 1,27 % HDP a pohybuje
        se hluboko pod průměrem EU (1,90 %). Tento rozdíl je způsoben především nízkou
        úrovní průmyslového výzkumu: ten představuje 0,64 % HDP ve srovnání s 1, 23 % v
        EU-27. Intenzita rizikového kapitálu je také stále velmi nízká. Národní program
        reforem přináší řadu opatření, včetně dočasných daňových úlev pro společnosti
        investující do výzkumných projektů univerzit nebo subjektů veřejného sektoru, avšak
        cíl 1,53 % stanovený pro činnosti výzkumu a vývoje jen nepatrně převyšuje stávající
        úrovně.
   (15) Itálie je třetím největším příjemcem prostředků z fondů politiky soudržnosti EU:
        v období 2007–2013 obdržela přibližně 8 % z celkového rozpočtu vyhrazeného pro
        tuto politiku. V polovině programového období představuje skutečně využitý podíl
        fondů EU pouze 16,8 % a je mnohem nižší v jižních „konvergenčních“ regionech.
CS                                              5                                                CS
 ---pagebreak---    (16) Itálie učinila v rámci Paktu euro plus řadu závazků.4 Národní program reforem
        zmiňuje některá nedávno přijatá opatření a v hrubých rysech nastiňuje plány pro
        budoucí reformu, která má v souladu se zásadami Paktu euro plus zlepšit udržitelnost
        veřejných financí a finanční stabilitu, posílit konkurenceschopnost a zvýšit
        zaměstnanost. Novým důležitým závazkem přijatým právě za účelem dosažení
        souladu se zásadami obsaženými v Paktu euro plus, je úmysl vlády změnit ústavu, aby
        se posílila rozpočtová disciplína. Tyto skutečnosti byly posouzeny a vzaty v úvahu při
        tvorbě doporučení.
   (17) Komise posoudila program stability a národní program reforem, včetně závazků Itálie
        v rámci Paktu euro plus.5 Vzala v úvahu nejenom jejich význam pro udržitelnou
        fiskální a socioekonomickou politiku Itálie, ale také to, zda jsou v souladu s předpisy a
        hlavními směry EU, vzhledem k tomu, že je třeba posílit správu ekonomických
        záležitostí Evropské unie jako celku podnětem ze strany Unie, který podpoří budoucí
        národní rozhodnutí. Ve světle výše uvedeného považuje Komise italský plán
        konsolidace na období 2011–2014 až do roku 2012 za věrohodný; v období 2013–
        2014 by měl být podpořen konkrétními opatřeními zaměřenými na dosažení trvalého
        snižování velmi vysokého veřejného dluhu. Národní plán reforem představuje
        komplexní soubor iniciativ ve všech oblastech strategie Evropa 2020; je však třeba
        učinit další opatření, která by pomohla vyřešit dlouhodobě existující strukturální
        nedostatky zdůrazněné krizí. Aby se podpořil italský potenciál růstu a vytváření
        pracovních příležitostí a vyrovnal rozdíl mezi jižní a severní Itálií, je třeba v období
        2011–2012 podniknout další kroky zaměřené na lepší fungování trhu práce, otevření
        trhů se zbožím a službami větší konkurenci, zlepšení podnikatelského prostředí,
        posílení politiky výzkumu a inovací a podporu rychlejšího a lepšího využívání fondů
        soudržnosti EU.
   (18) Na základě tohoto hodnocení a také s ohledem na doporučení Rady podle čl. 126 odst.
        7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 2. června 2010 přezkoumala Rada
        aktualizovaný italský program stability 2011 a její stanovisko6 je zformulováno
        především v doporučení uvedeném níže v bodě 1. S ohledem na závěry Evropské rady
        ze dne 25. března 2011 přezkoumala Rada národní program reforem Itálie,
   DOPORUČUJE, aby Itálie v období 2011–2012 přijala náležitá opatření a:
   (1)    Provedla plánované fiskální konsolidace v letech 2011 a 2012 za účelem odstranění
          nadměrného schodku. Zcela využila jakéhokoliv neočekávaného pozitivního vývoje
          za účelem rychlejšího snižování schodku veřejných financí a veřejného dluhu a byla
          připravena zabránit odchylkám při provádění rozpočtu. Podpořila cíle na období
          2013–2014 konkrétními opatřeními do října 2011, jak je stanoveno v novém
          víceletém rozpočtovém rámci. Posílila tento rámec zavedením závazných
          výdajových stropů a zlepšila dohled ve všech subsektorech vládních institucí.
   (2)    Učinila opatření v boji proti segmentaci pracovního trhu a za tímto účelem
          přezkoumala vybrané aspekty právních předpisů v oblasti ochrany zaměstnanců a
          uceleným způsobem reformovala stávající nejednotný systém dávek
   4
        Podrobnosti o těchto závazcích lze nalézt v dokumentu SEK(2011) 720.
   5
        SEK(2011) 720.
   6
        Podle čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.
CS                                                     6                                          CS
 ---pagebreak---            v nezaměstnanosti. Zvýšila úsilí v boji proti nehlášené práci. Učinila také opatření na
           podporu větší účasti žen na trhu práce zvýšením dostupnosti pečovatelských zařízení
           po celé zemi a poskytováním finančních pobídek nezatěžujících rozpočet pro osoby,
           které představují druhý zdroj rodinného rozpočtu, aby vstoupily na trh práce.
   (3)     V souladu se zákonem z roku 2009, který reformoval rámec pro kolektivní
           vyjednávání a po konzultaci se sociálními partnery v souladu s národními postupy
           přijala opatření, aby zajistila, že růst mezd bude lépe odrážet vývoj produktivity a
           místní a podnikové podmínky.
   (4)     Zavedla opatření podporující větší hospodářskou soutěž v odvětví služeb, zvláště
           pokud jde o profesionální služby. Přijala v roce 2011 zákon o hospodářské soutěži
           (Legge annuale per il mercato e la concorrenza) s přihlédnutím k doporučením
           antimonopolního úřadu. Zkrátila nepřiměřenou délku postupů prosazování
           smluvního práva. Učinila kroky na podporu přístupu malých a středních podniků na
           kapitálové trhy odstraněním překážek v právních předpisech a snížením nákladů.
   (5)     Zlepšila rámec pro investice soukromého sektoru do výzkumu a inovací rozšířením
           stávajících fiskálních pobídek, zlepšením podmínek pro rizikový kapitál a podporou
           inovativních schémat zadávání veřejných zakázek.
   (6)     Učinila opatření na urychlení výdajů na podporu růstu spolufinancovaných z fondů
           politiky soudržnosti, aby se snížily přetrvávající rozdíly mezi regiony zlepšením
           správních kapacit a politické správy. Dodržela závazky učiněné v národním
           strategickém referenčním rámci, pokud jde o množství zdrojů a kvalitu výdajů.
   V Bruselu dne […].
                                                Za Radu
                                                předseda
CS                                                 7                                               CS


title: 2004/787/ES: Doporučení Komise ze dne 4. října 2004 o technických pokynech pro odběr vzorků a detekci geneticky modifikovaných organismů a materiálu vyrobeného z geneticky modifikovaných organismů nebo produktů s jejich obsahem podle nařízení (ES) č. 1830/2003Text s významem pro EHP

text:
               24.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 348/18

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 4. října 2004
   o technických pokynech pro odběr vzorků a detekci geneticky modifikovaných organismů a materiálu vyrobeného z geneticky modifikovaných organismů nebo produktů s jejich obsahem podle nařízení (ES) č. 1830/2003
   (Text s významem pro EHP)
   (2004/787/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES (1) stanoví systém předávání a uchovávání informací mezi provozovateli v každém stadiu uvádění na trh produktu sestávajícího z geneticky modifikovaných organismů nebo s jejich obsahem (dále jen „GMO“) nebo potravin a krmiv vyrobených z GMO, ale nepožaduje, aby provozovatelé v každém stadiu uvádění na trh odebírali vzorky a testovali výrobky na výskyt GMO nebo materiálů z GMO vyrobených.

               (2)

               Podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1830/2003 se však po členských státech požaduje, aby zajistily, že za účelem dosažení souladu s uvedeným nařízením budou podle potřeby prováděny inspekce a další kontrolní opatření, včetně kontroly vzorků a testování (kvalitativního i kvantitativního).

               (3)

               Aby se usnadnil koordinovaný přístup k těmto inspekcím a kontrolním opatřením, vyžaduje čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1830/2003, aby byly stanoveny technické pokyny pro odběr vzorků a testování produktů za účelem detekce GMO a potravin a krmiv vyrobených z GMO.

               (4)

               Tyto pokyny by se měly vztahovat na produkty, které získaly povolení k uvedení na trh, aniž je dotčen čl. 4 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (2), pokud jde o GMO, které nejsou povoleny v Evropské unii.

               (5)

               Odběr vzorků a detekce by měly být provedeny za použití řádných vědeckých a statistických protokolů, aby se tak dosáhlo příslušné spolehlivosti detekce GMO nebo materiálů z GMO vyrobených.

               (6)

               Při vývoji pokynů byl konzultován výbor zřízený článkem 30 směrnice 2001/18/ES a byl brán ohled na práci vnitrostátních příslušných orgánů, Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a referenční laboratoře Společenství.

               (7)

               Pokud se požaduje velké množství geneticky nemodifikovaného osiva nebo jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů, aby se splnily normy pro náhodný a technicky nevyhnutelný výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů, měl by se v kontextu specifických právních předpisů týkajících se osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů vytvořit protokol o odběru vzorků a testování na výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů; náležitosti uvedeného protokolu by přitom případně mohly sloužit rovněž jako základ pro odběr vzorků a testování jiných geneticky modifikovaných druhů plodin, na které se nevztahují výše uvedené právní předpisy,

         DOPORUČUJE:
   I.   OBECNÉ ZÁSADY

               1.

               Pro účely splnění požadavků stanovených čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1830/2003 vezmou členské státy v úvahu:

                           a)

                           minulé působení provozovatelů s ohledem na plnění příslušných právních předpisů;

                           b)

                           spolehlivost všech kontrol, které provozovatelé již uskutečnili;

                           c)

                           situace, kde se předpokládá neplnění;

                           d)

                           používání přiměřených prostředků k požadovaným cílům, a zejména v souvislosti se získanými zkušenostmi;

                           e)

                           stupeň heterogenity a místo dodavatelského řetězce, ve kterém se testování provádí.

               2.

               Úřední kontroly by měly být provedeny bez předchozího upozornění, kromě případů, kdy je nezbytné předchozí oznámení provozovatele.

               3.

               Úřední kontroly by se měly provádět v jakékoli fázi výroby, zpracování, skladování a distribuce produktu, který obsahuje nebo může obsahovat GMO, nebo potravin a krmiv vyrobených z GMO, včetně místa vývozu (3).

               4.

               Úřední kontroly by neměly dělat rozdíl mezi produkty určenými k vývozu ze Společenství a produkty určenými k uvedení na trh v rámci Společenství.

               5.

               Provozovatelé, jejichž produkty jsou předmětem odběru vzorků a rozboru, by měly mít nárok na odvolání a žádost o druhé stanovisko. Úřední orgány by měly shromáždit dostatečný počet kontrolních vzorků za účelem výkonu rozhodnutí a rozhodčího řízení, aby provozovateli zajistily právo na odvolání a poskytnutí druhého stanoviska, jak požadují vnitrostátní právní předpisy.

               6.

               Vedle metod odběru vzorků doporučených v těchto pokynech lze použít jiné metody.

               7.

               Vedle metod testování doporučených v těchto pokynech lze použít jiné metody za předpokladu, že takové metody jsou schváleny referenční laboratoří Společenství zřízenou nařízením (ES) č. 1829/2003.

               8.

               Aniž jsou dotčeny zvláštní požadavky stanovené v právních předpisech EU týkajících se kontrol potravin, krmiv a jiných kontrol, a zejména ve směrnici 95/53/ES, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat, ve směrnici 70/373/EHS o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv, ve směrnici 89/397/EHS o úředním dozoru nad potravinami a ve směrnici 93/99/EHS o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami, zajistí členské státy provádění úředních kontrol za účelem dosažení cílů nařízení (ES) č. 1830/2003.

         II.   DEFINICE

               a)

               Partie se definuje jako konkrétní a specifické množství materiálu.
               Následující definice zohledňují typ materiálů, který tvoří partii, a jsou v souladu s ISTA, normami ISO 6644 a 13690 a FAO (Mezinárodní normy pro rostlinolékařská opatření):

                  Partie osiva: specifické množství osiva, fyzicky identifikovatelné a homogenní, které nepřesahuje maximální velikost partie, jak je definována ve směrnicích o osivech, a která tvoří celou zásilku, nebo její část.

                  Partie jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu: počet jednotek téhož produktu identifikovatelný homogenitou složení, původu atd., který nepřesáhne maximální velikost partie, jak je definována v právních předpisech o jiném rostlinném rozmnožovacím materiálu, a který tvoří celou zásilku, nebo její část.

                  Partie potravin a krmných produktů: množství produktů odeslaných nebo obdržených najednou, na něž se vztahuje konkrétní smlouva nebo přepravní dokument.

               b)

                     Dílčí vzorek
                  : stejné malé množství produktu odebrané z každého místa odběru vzorků v partii zahrnující celou hloubku partie (statický vzorek), nebo odebraný z proudu produktu v průběhu daného časového intervalu (odběr vzorků tekoucích produktů).

               c)

                     Dílčí vzorek k archivaci
                  : vzorek uchovávaný po určité časové období pro účely dalších rozborů.

               d)

                     Souhrnný vzorek
                  : množství produktu získané kombinováním a mícháním dílčích vzorků odebraných z určité partie.

               e)

                     Laboratorní vzorek
                  : množství produktu odebrané ze souhrnného vzorku a určené k laboratorním inspekcím a testům.

               f)

                     Analytický vzorek
                  : homogenizovaný laboratorní vzorek sestávající buď z celého laboratorního vzorku, nebo jeho reprezentativní části.

               g)

                     Kontrolní vzorek
                  : vzorek uchovávaný po určité časové období za účelem stvrzení a rozhodčího řízení.

               h)

                     Procento geneticky modifikovaného DNA
                  : procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů.

         III.   ZÁSADY PROTOKOLŮ O ODBĚRU VZORKŮ

               1.

               Při kontrolách a inspekcích, zda provozovatelé plní podmínky článků 4 a 5 nařízení (ES) č. 1830/2003, vezmou členské státy v úvahu pokyny týkající se protokolů o odběru vzorků pro produkty vyrobené nebo sestávající z GMO nebo s jejich obsahem.

               2.

               Další pomoc a pokyny o metodách odběru vzorků v rámci působnosti tohoto doporučení poskytne referenční laboratoř Společenství zřízená nařízením (ES) č. 1829/2003 a vnitrostátně určené laboratoře v rámci Evropské sítě laboratoří GMO (dále jen „ENGL“).

               3.

               Pro účely odhadu výskytu GMO by měly být použity harmonizované postupy odběru vzorků. Tyto postupy se uplatní na partie osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu, potravin, krmiva a zemědělských produktů.

               4.

               Níže uvedené postupy odběru vzorků by měly zajistit, že shromážděné a analyzované vzorky jsou reprezentativní pro různé druhy zkoumaných produktů. Vzhledem k tomu, že protokoly odběru vzorků na výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu v partiích osiva by měly být vytvořeny podle zvláštních právních předpisů o osivu a jiných rozmnožovacích materiálech, strategie odběru vzorků pro hromadné produkty a potraviny a krmné produkty se řeší v oddělených sekcích, aby bylo možné zohlednit specifické vlastnosti produktů.

         IV.   PROTOKOLY ODBĚRU VZORKŮ
   1.   Odběr vzorků z partií osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů
   Tato sekce se zabývá detekcí geneticky modifikovaného osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu v partiích osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu geneticky nemodifikovaných variant nebo klonů a detekcí geneticky modifikovaného osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu pocházejících z jiného transformačního postupu, než který byl určen pro partii osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu geneticky modifikované varianty nebo klonu.
   Vzorky by měly být odebírány v souladu se současnými mezinárodními metodami a případně z partií, jak je definováno ve směrnici Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/34/EHS, 98/56/EHS, 1999/105/ES, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES, 2002/57/ES. Obecné zásady a metody odběru vzorků osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu by měly být v souladu s pravidly Mezinárodní asociace testování osiva (ISTA) a Příručkou ISTA o odběru vzorků osiva.
   Odběr vzorků a testování, které se mají používat pro osivo a jiný rostlinný rozmnožovací materiál, by měly splňovat požadavky uvedené ve zvláštních právních předpisech o osivu a jiném rostlinném rozmnožovacím materiálu, pokud jde o statistická rizika. Stupeň kvality partie osiva a jiného rostlinného materiálu a s ním spojená statistická nejistota se definují ve vztahu k prahovým hodnotám GMO a s ohledem na procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů.
   2.   Odběr vzorků hromadných zemědělských produktů
   Protokol o odběru vzorků je založen na dvoustupňovém postupu, který v nezbytných případech umožňuje získat odhady úrovní výskytu GMO spolu s tím spojenou nejistotou vyjádřenou jako směrodatná odchylka, aniž by vyvozoval jakékoli domněnky týkající se možné heterogenity GMO.
   Aby byly možné odhady SO, měl by být v první řadě získán souhrnný vzorek a odvozený analytický vzorek by měl být analyzován na výskyt geneticky modifikovaných materiálů. Pokud je získaný analytický výsledek blízko stanovené prahové hodnotě (± 50 % jeho hodnoty), doporučuje se analýza jednotlivých vzorků k archivaci, čímž by se získala míra spojené nejistoty.
   Je třeba zohlednit tyto dokumenty:

               a)

               ISO standard 6644 (2002);

               b)

               ISO standard 13690 (1999);

               c)

               ISO standard 5725 (1994);

               d)

               ISO standard 2859 (1985);

               e)

               ISO standard 542 (1990);

         2.1.   Protokol odběru vzorků z partií hromadných zemědělských produktů
   Doporučuje se, aby se odběr vzorků hromadných produktů (zrnin, olejnatých semen) prováděl v souladu s obecnými zásadami a metodami odběru vzorků popsanými v normách ISO 6644 a 13690. V případě tekoucích produktů by doba odběru vzorků měla být definována v souladu s normou ISO 6644 jako: celkový čas vyložení/celkový počet dílčích vzorků. V případě statického odběru vzorků by dílčí vzorky měly být odebrány na specifických místech odběru vzorků. Taková místa odběru vzorků by měla být jednotně rozložena v rámci celé partie v souladu se zásadami popsanými v normě ISO 13690. Počet dílčích vzorků nebo míst odběru vzorků (pokud se kvůli vytvoření souhrnného vzorku odebírají dílčí vzorky a dílčí vzorky k archivaci) se definuje podle velikosti partie takto:

               Velikost partie v tunách

               Velikost souhrnného vzorku v kg

               Počet dílčích vzorků

               ≤ 50

               5

               10

               100

               10

               20

               250

               25

               50

               ≥ 500

               50

               100

         V případě partií od 50 do 500 tun by velikost souhrnného vzorku měla tvořit 0,01 % z celkového objemu partie. V případě partií menších než 50 tun by velikost souhrnného vzorku měla být 5 kg. V případě partií větších než 500 tun by velikost souhrnného vzorku měla být 50 kg. V každém intervalu odběru vzorků (systematický odběr vzorků) nebo na každém místě odběru vzorků by měl být odebrán dílčí vzorek o váze 1 kg, který se rozdělí na dvě části po 0,5 kg: jedna část se použije jako dílčí vzorek pro vytvoření souhrnného vzorku, druhá část se uloží jako dílčí vzorek k archivaci.
   Odběr vzorků materiálů větších než zrna (např. ovoce, oddenky, brambory) by měl být prováděn v souladu s normou ISO 2859. Odběr vzorků olejnatých semen by měl být provádět v souladu s normou ISO 542.
   2.2.   Protokol přípravy analytických vzorků
   Doporučuje se vícestupňový protokol, kterým by se minimalizovaly náklady a maximalizovala statistická hodnota, podle předem definovaných stupňů přijatelnosti.
   Nejdřív se, podle postupů popsaných v normách ISO 13690 a 6644, dílčí vzorky odebrané v souladu s pododdílem 2.1 spojí a dobře promíchají, čímž se vytvoří souhrnný vzorek.
   Souhrnný vzorek se používá k vytvoření analytického vzorku, podle postupů popsaných v normách ISO 13690 a 6644, a pomocí „protokolů analytických testů/testovacích metod“, jak stanoví oddíl V, se provede analýza na výskyt GMO. Pokud je výsledek analýzy blízko stanoveného prahu (± 50 % jeho hodnoty), může být nezbytné provést odhad spojené nejistoty (protokol odhadu této nejistoty je stanoven v pododdíle 2.3).
   2.3.   Protokol odhadu nejistoty
   Pokud existuje 20 nebo méně jednotlivých vzorků, jako v případě menších partií, měly by všechny vzorky být analyzovány zvlášť a mělo by se přijmout rozhodnutí o označení.
   Pokud existuje více než 20 dílčích vzorků k archivaci, mělo by se náhodně vybrat 20 vzorků a jednotlivě je podrobit analýze na výskyt GMO. Výsledky analýzy těchto 20 vzorků se použijí pro odhad obsahu GMO v partii a spojené nejistoty vyjádřené jako směrodatná odchylka. Pokud je tato nejistota spojená s analýzou 20 vzorků přijatelná, není třeba provádět další analýzu zbývajících dílčích vzorků k archivaci. Pokud však stupeň spojené nejistoty přijatelný není, musí se provést další analýza zbývajících dílčích vzorků k archivaci.
   Počet dalších vzorků, které se mají analyzovat, se stanoví na případ od případu v závislosti na stupni nejistoty odhadnuté z prvních 20 vzorků.
   Postupný analytický proces se zastaví pokaždé, když nastane jedna nebo obě následující situace;

               —

               předpokládaný obsah GMO v partii (míněn předpokládaný obsah GMO v analyzovaných dílčích vzorcích k archivaci) je nad nebo pod prahem ± 50 % jeho hodnoty,

               —

               nejistota spojená s měřením obsahu GMO v partii dosahuje přijatelné úrovně (± 50 % středního výsledku analýzy).

         Pokud byly otestovány všechny vzorky, přijme se rozhodnutí o označení.
   2.4.   Protokol odběru vzorků z partií potravin a krmných produktů
   Odběr vzorků balených potravin a krmných produktů se provádí v souladu s postupy popsanými v normě ISO 2859.
   Odběr vzorků nebalených potravin a krmných produktů se provádí v souladu s protokolem popsaným v pododdíle 2.1.
   V.   PROTOKOLY ANALYTICKÝCH TESTŮ/TESTOVACÍ METODY
   1.   Další pomoc a pokyny o metodách testování v rámci působnosti tohoto doporučení poskytne referenční laboratoř Společenství zřízená nařízením (ES) č. 1829/2003 a vnitrostátně určené laboratoře v rámci ENGL.
   2.   Požadavky na laboratoř
   Laboratoře členských států, které provádějí analýzy v souladu s tímto doporučením, by měly mít akreditaci podle EN ISO/IEC 17025/1999 nebo být povoleny v souladu s vhodným systémem a měly by se pravidelně účastnit zkušebních programů odborné způsobilosti organizovaných nebo koordinovaných vnitrostátně nebo mezinárodně uznávanými laboratořemi nebo vnitrostátními či mezinárodními subjekty.
   Potraviny podrobené analýze v souladu s tímto doporučením se předloží laboratořím, které splňují článek 3 směrnice 93/99/EHS.
   Analytické zkoumání vzorků se provádí v souladu s všeobecnou laboratoří a procesními požadavky z návrhu evropské normy prEN ISO 24276:2002.
   3.   Příprava analytického vzorku
   Při odběru vzorků je cílem získat reprezentativní a homogenní laboratorní vzorek, aniž by při tom došlo ke druhotné kontaminaci. Členské státy by měly používat návrh evropských norem prEN ISO 24276:2002 a prEN ISO 21571:2002, které navrhují strategie pro homogenitu laboratorního vzorku, redukci laboratorního vzorku na testovací vzorek, přípravu testovacího vzorku a extrakci cílového analytu.
   Vzorky osiva se získávají v souladu s Mezinárodními pravidly pro testování osiva ISTA. Vzorky rostlinného rozmnožovacího materiálu se získávají v souladu se současnými mezinárodními metodami, pokud takové metody existují.
   4.   Analytické testování
   Současný stav vědeckých znalostí nedovoluje detekci a kvantifikaci všech GMO nebo potravin a krmných materiálů vyrobených z GMO, které byly schváleny k uvedení na trh, za použití jediné metody.
   Stejně spolehlivých výsledků lze však pravděpodobně dosáhnout několika testovacími přístupy. Tyto přístupy zahrnují jednu následující metodu, nebo jejich kombinaci:

               a)

               kvalitativní metody, které mohou být specifické pro jednotlivé případy, konstrukty nebo jednotlivé genetické prvky;

               b)

               kvantitativní metody, které mohou být specifické pro jednotlivé případy, konstrukty nebo jednotlivé genetické prvky.

         Může být vhodné začít screeningovou metodou a vyzkoušet, zda jsou GMO přítomné, či nikoli. Jestliže je výsledek pozitivní, měla by se provést specifická metoda pro genetický konstrukt a/nebo transformační postup. Jestliže jsou na trhu různé GMO obsahující tentýž genetický konstrukt, výrazně se doporučuje použít specifickou metodu pro konkrétní případ. Výsledky kvantitativní analýzy by se měly vyjadřovat jako procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů. Kdykoli je to možné, měly by laboratoře použít metodu ověřenou v souladu s uznávanými kritérii (např. ISO 5725/1994 nebo harmonizovaný protokol IUPAC) a použít certifikovaný referenční materiál.
   Aktualizovaný seznam ověřených metod, včetně ověřených metod oznámených Codex Alimentarius je k dispozici na internetové adrese (http://biotech.jrc.it).
   5.   Absence ověřených metod
   Pokud nastane situace, že žádné ověřené metody neexistují, například ke zjištění, zda jsou, nebo nejsou přítomné GMO, měly by laboratoře členských států provést vnitřní ověření metody v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii. Pokud není k dispozici žádná ověřená metoda pro matrici v rámci analýzy, doporučuje se vybrat z databáze na internetové adrese http://biotech.jrc.it metodu, která byla ověřena na základě podobné matrice nebo surového materiálu. Taková metoda by před přijetím měla být vyzkoušena na příslušné matrici.
   6.   Vyjádření a výklad výsledků analýzy
   V případe kvalitativní metody je mezí detekce (LOD) nejnižší úroveň analytu, kterou lze spolehlivě detekovat, za předpokladu známého počtu genomových kopií cílového taxonu.
   V případě kvantitativní metody je mezí kvantifikace (LOQ) nejnižší úroveň analytu, kterou lze spolehlivě kvantifikovat, za předpokladu známého počtu genomových kopií cílového taxonu. Výsledy kvantitativní analýzy by se měly vyjádřit jako počet geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítaný na základě haploidních genomů. Pokud je obsah geneticky modifikované cílové sekvence nižší než mez kvantifikace (LOQ), vyjádří se výsledky pouze kvalitativně.
   Doporučuje se vykládat v souladu s pokyny stanovenými v návrhu evropské normy prEN ISO 24276:2002.
   VI.   ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
   Metody odběru vzorků a detekce, včetně příslušných protokolů a dokumentů, by měly být nadále vyvíjeny a zdokonalovány s ohledem na jakékoli změny prahů a prahových hodnot stanovených v článcích 12, 24 a 47 nařízení (ES) č. 1829/2003, čl. 21 odst. 2 a 3 směrnice 2001/18/ES a dalších právních předpisech Společenství, na zprávu podle článku 12 nařízení (ES) č. 1830/2003 týkající se provádění uvedeného nařízení, pokroky v technologii a vývoj na mezinárodních fórech.

      V Bruselu dne 4. října 2004.

            Za Komisi

         Margot WALLSTRÖM

            členka Komise

      (1)  Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 24.

      (2)  Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1830/2003.

      (3)  V souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1830/2003 by příslušné informace o GMO, které nejsou v EU povolené, měly být, je-li to možné, uloženy do centrálního registru.


Důležité právní upozornění

|

52009PC0167

Doporučení pro rozhodnutí Rady o projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2012  /* KOM/2009/0167 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 8.4.2009KOM(2009) 167 v konečném zněníDoporučení proROZHODNUTÍ RADYo projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2012DŮVODOVÁ ZPRÁVARozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1622/2006/ES ze dne 24. října 2006 o zavedení akce Společenství na podporu projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro roky 2007 až 2019[1] stanoví postup jmenování „Evropských hlavních měst kultury“. Podle článku 2 uvedeného rozhodnutí budou počínaje rokem 2009 „Evropskými hlavními městy kultury“ jmenována dvě města ze dvou členských států v časovém pořadí stanoveném v příloze uvedeného rozhodnutí.V souladu s článkem 14 podléhá jmenování „Evropských hlavních měst kultury“, pokud jde o rok 2012, následujícím přechodným ustanovením.Dotčené členské státy oznamují návrhy Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů nejpozději čtyři roky před plánovaným zahájením projektu.Komise vytvoří porotu, která vydá zprávu o návrzích vyhotovenou v porovnání s cíli a charakteristikou dané akce. Porota je složena z nezávislých význačných osobností, jež jsou odborníky v oblasti kultury. Porota předkládá svou zprávu Komisi, Evropskému parlamentu a Radě.Evropský parlament může zaslat Komisi stanovisko k návrhům nejpozději do tří měsíců od obdržení zprávy.Rada na doporučení Komise vypracované s ohledem na zprávu poroty úředně jmenuje příslušná města pro rok, pro který byla navržena.V souladu s článkem 2 a přílohou oznámilo před koncem roku 2007 Portugalsko navržení města Guimarães a Slovinsko města Maribor na tento titul pro rok 2012.Porota se sešla dne 23. dubna 2008, aby posoudila uvedené návrhy. Součástí posuzování byla slyšení zástupců navržených měst. Porota posuzovala návrhy na základě kritérií, která jsou pro uvedený projekt stanovena, a poté vyzvala dotčená města, aby své projekty více rozpracovala a přitom věnovala větší pozornost hlavním cílům a charakteristice akce, jež jsou vymezeny v rozhodnutí 1622/2006/ES, včetně kulturních programů, které mají dlouhodobý dopad na město a region, a aby odpovídajícím způsobem doplnily své žádosti. Porota očekávala podrobněji zpracovaný program, zejména pokud jde o akce zaměřené na umění s významným evropským rozměrem[2].Ke dni 30. září 2008 Komise obdržela doplněné žádosti a dne 5. listopadu 2008 se znovu sešla porota. Na konci listopadu 2008 porota předložila Komisi svou zprávu; na její žádost Komise uvedenou zprávu postoupila ostatním orgánům.Na základě celkového hodnocení žádostí se porota – přes některá navrhovaná zlepšení, zejména pokud jde o žádost města Maribor – shodla na doporučení orgánům Evropské unie, aby se města Guimarães a Maribor stala pořadateli projektu „Evropské hlavní město kultury“ v roce 2012.Výbor Evropského parlamentu pro kulturu a vzdělávání zaslal GŘ EAC dne 28. ledna 2009 v návaznosti na obdrženou zprávu poroty dopis, v němž zdůraznil důležité aspekty jmenování „Evropským hlavním městem kultury“ pro rok 2012.Závěrem Komise v souladu s článkem 14 rozhodnutí 1622/2006/ES předložila Radě přiložené doporučení pro úřední jmenování měst Guimarães a Maribor „Evropskými hlavními městy kultury“ pro rok 2012.Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2012RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1622/2006/ES o zavedení akce Společenství na podporu projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro roky 2007 až 2019[3], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,s ohledem na zprávu poroty z listopadu 2008, která byla předložena Komisi, Evropskému parlamentu a Radě v souladu s čl. 14 odst. 2 rozhodnutí č. 1622/2006/ES,vzhledem k tomu, že kritéria stanovená v čl. 14 odst. 3 rozhodnutí č. 1622/2006/ES jsou splněna v plném rozsahu,s ohledem na doporučení Komise ze dne  2009,ROZHODLA TAKTO:Článek 1„Evropskými hlavními městy kultury pro rok 2012“ se v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 1622/2006/ES jmenují města Guimarães a Maribor.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 304, 3.11.2006, s. 1.[2] Viz dokument s názvem „Information about the selection meeting for the European Capital of Culture 2012“ (Informace o zasedání poroty k výběru „Evropského hlavního města kultury“ pro rok 2012), který byl po zasedání zaslán dotčeným městům.[3] Úř. věst. L 304, 3.11.2006, s. 1.