title: Doporučení Rady ze dne 11. července 2017 k národnímu programu reforem Chorvatska na rok 2017 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Chorvatska z roku 2017

text:
               9.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/41

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 11. července 2017
   k národnímu programu reforem Chorvatska na rok 2017 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Chorvatska z roku 2017
   (2017/C 261/10)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2017. Priority této roční analýzy potvrdila ve dnech 9. a 10. března 2017 Evropská rada. Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 zprávu mechanismu varování, ve které je Chorvatsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (2)

               Dne 22. února 2017 byla zveřejněna zpráva o Chorvatsku pro rok 2017. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Chorvatsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých Radou dne 12. července 2016, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly taktéž zveřejněny dne 22. února 2017. Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že Chorvatsko se potýká s nadměrnými makroekonomickými nerovnováhami. Zejména v roce 2016 začala klesat míra veřejného zadlužení, avšak veřejný dluh je vystaven měnovému riziku a rizika související s fiskální udržitelností zůstávají ve střednědobém horizontu vysoká. Zadlužení soukromého sektoru se snižuje, nicméně zůstává stále vysoké, a to zejména v podnikovém sektoru, a je silně vystaveno měnovému riziku. Finanční sektor má podporovat oživení, nicméně zůstává vystaven úvěrovému riziku souvisejícímu s měnovým rizikem. Podíl úvěrů v selhání je stále vysoký. Míra nezaměstnanosti rychle klesá v důsledku mírného přírůstku pracovních míst a úbytku pracovní síly. Těžkopádné podnikatelské prostředí snižuje produktivní investice a růst produktivity.

               (3)

               Dne 27. dubna 2017 předložilo Chorvatsko svůj národní program reforem na rok 2017 a svůj konvergenční program z roku 2017. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (4)

               Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (3) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

               (5)

               Poté, co byl zrušen postup při nadměrném schodku, se na Chorvatsko vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo pro zadlužení. Ve svém konvergenčním programu z roku 2017 plánuje vláda postupné zlepšení salda veřejných financí z -0,8 % HDP v roce 2016 na 0,5 % HDP v roce 2020. Střednědobý rozpočtový cíl stanovený na -1,75 % HDP ve strukturálním vyjádření byl v roce 2016 splněn s velkou rezervou a plánuje se, že (přepočítané (4)) strukturální saldo dosáhne v roce 2017 a 2018 střednědobého rozpočtového cíle, avšak bez rezervy. Očekává se, že následně dojde opět k mírnému zlepšení. Konvergenční program očekává, že poměr veřejného dluhu k HDP bude dále klesat, přičemž vrcholu dosáhne v roce 2015 ve výši 86,7 % HDP a do roku 2020 klesne na 72,1 %. Makroekonomický scénář, na němž jsou tyto rozpočtové projekce založeny, je optimistický, a to zejména s ohledem na negativní dopad finančních obtíží, s nimiž se potýká největší soukromá chorvatská společnost Agrokor a které nejsou v projekcích programu zohledněny. Krize společnosti Agrokor představuje rovněž přímá rizika pro rozpočtové projekce. Navíc nebyla dosud dostatečně specifikována opatření nezbytná pro podporu dosažení plánovaného cílového schodku od roku 2017.

               (6)

               Rada dne 12. července 2016 Chorvatsku doporučila, aby dosáhlo roční fiskální korekce ve výši nejméně 0,6 % HDP za účelem dosažení střednědobého rozpočtového cíle v roce 2017. Výsledné údaje, jež ukazují podstatné zlepšení celkového salda pro rok 2016, naznačují, že Chorvatsko již v uvedeném roce splnilo svůj střednědobý rozpočtový cíl. Prognóza Komise z jara 2017 očekává, že strukturální saldo zůstane v roce 2017 nad střednědobým rozpočtovým cílem, ačkoli v roce 2017 klesne z -0,3 % HDP v roce 2016 na -1,7 % HDP. V roce 2018 se Chorvatsku doporučuje, aby dále sledovalo střednědobý rozpočtový cíl. Prognóza Komise z jara 2017 předpokládá, že strukturální saldo dále klesne na -2,1 % HDP, což poukazuje na riziko určité odchylky od střednědobého rozpočtového cíle. Očekává se, že Chorvatsko v letech 2017 a 2018 dodrží pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že Chorvatsko musí být připraveno přijmout v roce 2018 další opatření za účelem zajištění dodržování ustanovení Paktu o stabilitě a růstu.

               (7)

               Chorvatský rámec fiskální správy vykazuje nedostatky. Nový zákon o fiskální odpovědnosti, který má posílit rozpočtový rámec, jakož i nezávislost a mandát Komise pro fiskální politiku, nebyl dosud přijat. Změna zákona o státním rozpočtu, jejímž cílem je posílit střednědobý rozpočtový rámec a řešit revize rozpočtových plánů na centrální i místní úrovni, byla odložena. Spolehlivost projekcí, z nichž návrh rozpočtových plánů vychází, zůstává nízká.

               (8)

               Chorvatsko má relativně nízké příjmy z periodických daní z nemovitostí. Příjmy vybírají místní samosprávné celky prostřednictvím poplatků spojených s majetkem, avšak v jejich výpočtech a krytí existují značné rozdíly. Opírá se rovněž o méně efektivní zdanění převodu vlastnictví. V návaznosti na opakovaná doporučení pro Chorvatsko jako součást daňové reformy přijaté na konci roku 2016 budou od roku 2018 některé místní poplatky a daně nahrazeny periodickou daní z nemovitostí vypočítanou na základě pěti parametrů, které přibližují hodnotu majetku. To je považováno za první krok k plnohodnotné periodické dani z nemovitostí založené na jejich hodnotě.

               (9)

               Potřeby financování chorvatského státu a vystavení veřejného dluhu měnovému riziku zdůrazňují význam spolehlivých finančních zdrojů a obezřetného řízení rizik. Za účelem plnění doporučení určeného Chorvatsku byla na začátku roku 2017 přijata strategie řízení dluhu pro ústřední vládní instituce na období 2017–2019. Tato strategie byla přijata 3 roky po vypršení předchozí strategie. Institucionální uspořádání správy veřejného dluhu, včetně komunikace s trhy, řízením rizik a aktualizace strategie v pravidelných intervalech, je nedostatečné. Mimorozpočtové operace s potenciálním dopadem na dluh nejsou dostatečně zohledněny.

               (10)

               Trh práce zažívá v poslední době oživení, avšak míra nezaměstnanosti je stále vysoká s vysokým podílem dlouhodobě nezaměstnaných. Spolu s nízkou a klesající mírou ekonomické aktivity to znamená velký nevyužitý pracovní potenciál. Pokles ekonomické aktivity v roce 2016 byl obzvláště patrný u osob s nízkou kvalifikací v nejproduktivnějším věku a jeho příčinou bylo snižování počtu obyvatel v produktivním věku zapříčiněné stárnutím a emigrací, přičemž oba tyto faktory mají vzestupnou tendenci.

               (11)

               Ekonomická neaktivita je poměrně vysoká u skupin, které má nárok na předčasný odchod do důchodu. Krátké období plateb příspěvků na důchod vede k nízké současné a budoucí přiměřenosti důchodů a riziku chudoby ve stáří. Existuje mnoho způsobů předčasného odchodu do důchodu. Předčasný odchod do důchodu je možný celých pět let před dosažením zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu. Finanční pobídky, aby lidé pracovali až do tohoto věku, jsou nízké. Oznámená opatření na podporu delšího pracovního života nebyla provedena. Pečovatelské povinnosti přispívají k nízké účasti na trhu práce, a to zejména u starších žen v nejproduktivnějším věku. V Chorvatsku je nedostatek formálních zařízení péče o děti a existují velké rozdíly mezi regiony; pracovní smlouvy zároveň umožňují malou flexibilitu, jak sladit práci a péči. K dnešnímu dni je zákonný věk pro odchod do důchodu stanoven na 61 let a 9 měsíců pro ženy a 65 let pro muže. Sbližování a zvyšování zákonného věku pro odchod do důchodu je pomalé. V roce 2038 by měl být věk odchodu do důchodu pro muže i pro ženy 67 let. Uvažuje se o urychlení, avšak nebylo dosud přijato. Důchodový systém přiznává nárok na důchod za příznivějších podmínek určitým kategoriím pracovníků v zaměstnáních klasifikovaných jako náročná nebo nebezpečná a pracovníkům v určitých odvětvích. Orgány Chorvatska dokončily přezkum náročných a nebezpečných povolání, avšak pravidla dosud nebyla zjednodušena.

               (12)

               Podle nejnovějších údajů bylo v roce 2015 téměř 30 % obyvatelstva vystaveno hrozbě chudoby či sociálního vyloučení. Systém sociální ochrany vykazuje nedostatky v účinnosti a spravedlnosti, které mají kořeny v nesrovnalostech kritérií způsobilosti, roztříštěném zeměpisném pokrytí, nedostatku koordinace mezi odpovědnými orgány a nízké transparentnosti. V roce 2016 bylo na systém minimálního příjmu, který je zaměřen na nejchudší domácnosti, vydáno pouze 0,6 % HDP. Reformní plány, včetně institucionálního přiřazení odpovědností a harmonizace kritérií způsobilosti, se ocitly v mrtvém bodě.

               (13)

               Získávání dovedností potřebných na trhu práce je důležitou podmínkou pro uplatnitelnost na trhu práce. Účast v programech vzdělávání dospělých je velmi nízká. Nízké jsou i výdaje a rozsah aktivních politik na trhu práce, rekvalifikačních opatření a celoživotního učení. Odborná příprava není dostatečně zacílena na starší pracovníky, pracovníky s nízkou kvalifikací a dlouhodobě nezaměstnané, kteří mají s pracovním uplatněním největší problémy. Příprava právních předpisů na zlepšení kvality institucí, programů a výuky pro vzdělávání dospělých je zpožděná.

               (14)

               K tomu, aby si lidé našli a udrželi dobré a stabilní zaměstnání a úspěšně se účastnili ekonomického a společenského života, jsou potřebné dostatečné základní dovednosti. Z informací z mezinárodního výzkumu vyplynulo, že patnáctiletí chorvatští školáci mají závažné nedostatky v základních dovednostech, aplikované vědě a matematice. Od roku 2015 byla jako součást provádění strategie v oblasti vzdělávání, vědy a technologií zahájena reforma školních osnov za účelem zlepšení obsahu a výuky přenositelných dovedností. Po nejednoznačných reakcích zúčastněných stran byly učební osnovy revidovány a provádění bylo značně zpožděno. Proces musí nyní pokračovat v souladu s původními cíli. Chorvatsko v nedávné době přijalo strategii odborného vzdělávání a přípravy. Očekává se, že to povede k aktualizaci osnov v oblasti odborného vzdělávání a přípravy, zvýšení role učení se prací a lepší kvalitě výukových a vzdělávacích metod v oblasti odborného vzdělávání a přípravy. Dosud nebyl zaveden systém uznávání a validace neformálního a informálního učení.

               (15)

               Územní a funkční roztříštěnost veřejné správy má negativní dopad na poskytování služeb a účelnost veřejných výdajů. Současné kompetence a fiskální vztahy mezi úrovněmi vlády nejsou příznivé pro účinné a spravedlivé poskytování veřejných služeb, zejména v oblasti zdravotnictví, vzdělávání a sociální pomoci. Komplexní reforma veřejné správy se potýká se zpožděními. Právní předpisy na přerozdělení úkolů mezi ústředními a místními orgány nejsou dosud schváleny. Stejně jako v případě zefektivnění systému státních agentur. Na začátku roku 2017 chorvatské orgány oznámily vytvoření pracovní skupiny pro vypracování právních předpisů o financování na nižší než celostátní úrovni správy.

               (16)

               Roztříštěnost při stanovování mezd ve veřejné správě i stále brání transparentnosti mezd a rovnosti zacházení, jakož i kontrole vlády nad mzdovými náklady, což s sebou nese rizika přelévání do širší ekonomiky. V únoru 2017 přijala vláda společné pokyny pro vyjednávání a sledování kolektivních smluv ve veřejném sektoru, avšak zjednodušení rámců pro stanovování mezd bylo odloženo do roku 2018.

               (17)

               Státem vlastněné podniky jsou v průměru méně produktivní než soukromé firmy, což naznačuje nedostatky v jejich řízení. Mají negativní dopad na alokační účinnost a přispívají k nižšímu růstu produktivity v ekonomice. V loňském roce byly pomalu zahájeny kroky k převodu státem vlastněných podniků do soukromého vlastnictví. Zvýšené sledování výkonu a odpovědnosti jejich řídicích orgánů, mimo jiné i podniků vlastněných místními útvary veřejné správy, by zlepšilo jejich řízení.

               (18)

               Chorvatská banka pro obnovu a rozvoj (HBOR) hraje klíčovou roli při provádění finančních nástrojů Unie, zejména investičního plánu pro Evropu. Aby mohla tuto úlohu plnit v úplné míře, musí dodržovat vysoké standardy transparentnosti a odpovědnosti. Chorvatské orgány plánují provést nezávislý přezkum kvality aktiv jejího úvěrového portfolia nezávislými auditory, který má být dokončen do konce roku 2017. Na základě těchto zjištění bude znovu posouzen její regulační rámec a řídicí struktury.

               (19)

               Podniky nesou vysokou regulační zátěž. Velký počet parafiskálních změn, z nichž se řada statisticky považuje za daně, komplikuje podnikatelské prostředí. Za účelem plnění doporučení určeného Chorvatsku se vláda v létě 2016 rozhodla zrušit 13 parafiskálních poplatků a dalších 11 snížit, avšak provádění je pomalé. Podniky nadále trpí vysokou administrativní zátěží. Byl přijat akční plán na snížení administrativní zátěže, který se vztahuje na osm regulačních oblastí, avšak nebyl dosud proveden.

               (20)

               Po prudkém poklesu během krize došlo v roce 2016 k oživení investic. Přes příznivé makroekonomické a finanční podmínky je udržitelnější oživení v oblasti investic negativně ovlivňováno klíčovými překážkami. Nedostatky ve veřejné správě, těžkopádné podnikatelské prostředí, pomalé provádění protikorupční strategie, restriktivní regulace v klíčových odvětvích infrastruktury a silná přítomnost státu v ekonomice mají na podnikatelské prostředí negativní dopad.

               (21)

               Modernizace právní úpravy povolání může podpořit mobilitu pracovní síly a přispět k nižším cenám odborných služeb, a tím zvýšit růstový potenciál. Právní předpisy pro poskytovatele služeb a regulovaná povolání v Chorvatsku jsou restriktivní, a to zejména pro právníky. V létě 2016 vláda přijala akční plán s cílem nevhodné právní předpisy nahradit a modernizovat, avšak plán měl omezený rozsah a nebyl dostatečně podrobný.

               (22)

               Kvalita a účinnost systému soudnictví je klíčovým faktorem podnikatelského prostředí. I přes snížení počtu nevyřešených případů jsou řízení soudu prvního stupně v obchodních, občanskoprávních a trestních věcech dlouhá. Elektronické podávání a doručování soudních dokumentů má potenciál výrazně zlepšit systém soudnictví, avšak dosud není zavedeno. Soudci obchodních soudů nemají k registrům on-line přístup: to má negativní dopad na efektivitu insolvenčního řízení. Soudní rozsudky jsou jen zřídka k dispozici on-line a existuje prostor pro modernizaci obchodních procesů u obchodních soudů prvního stupně.

               (23)

               Odvětví bankovnictví zůstává dobře kapitalizováno a po převodu úvěrů pořízených ve švýcarských francích na eura v roce 2015 došlo v roce 2016 k oživení jeho ziskovosti. Poměr úvěrů v selhání k hrubým úvěrům v poslední době klesá, avšak je stále vysoký, zejména u nefinančních podniků. Pokles je zřejmě způsoben prodeji, jakož i progresivními a automatickými požadavky na vytváření opravných položek v roce 2013. Vláda v reakci na doporučení pro Chorvatsko zavedla jako součást nedávné daňové reformy rovněž nový daňový režim pro odpisování úvěrů v selhání. Jeho účinky vyžadují bližší sledování. Účinnost nedávno reformovaného insolvenčního rámce při usnadnění řešení úvěrů v selhání rovněž vyžaduje bližší sledování.

               (24)

               V kontextu evropského semestru 2017 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Chorvatska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Chorvatsku pro rok 2017. Posoudila také konvergenční program z roku 2017 a národní program reforem na rok 2017, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Chorvatsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Chorvatsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (25)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program z roku 2017, přičemž její stanovisko (5) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (26)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení projednala Rada národní program reforem na rok 2017 a konvergenční program z roku 2017. Její doporučení přijatá podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 5,

         DOPORUČUJE Chorvatsku v období 2017–2018:

               1.

               Vykonávat fiskální politiku v souladu s požadavky preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu, což znamená dodržet v roce 2018 svůj střednědobý rozpočtový cíl. Do září 2017 posílit rozpočtové plánování a víceletý rozpočtový rámec, mimo jiné posílením nezávislosti a mandátu Komise pro fiskální politiku. Přijmout nezbytné kroky pro zavedení daní z nemovitosti na základě jejich hodnoty. Posílit rámec pro správu veřejného dluhu, mimo jiné zajištěním ročních aktualizací strategie řízení dluhu.

               2.

               Odrazovat od předčasného odchodu do důchodu, urychlit přechod k vyššímu zákonem stanovenému věku odchodu do důchodu a sladit ustanovení v oblasti důchodů pro určité kategorie s pravidly obecného režimu. Zlepšit koordinaci a transparentnost sociálních dávek.

               3.

               Zlepšit vzdělávání dospělých, zejména starších pracovníků, osob s nízkou kvalifikací a dlouhodobě nezaměstnaných. Urychlit reformu vzdělávacího systému.

               4.

               Snížit roztříštěnost a zlepšit funkční rozdělení pravomocí ve veřejné správě a zvýšit efektivitu a snížit územní rozdíly při poskytování veřejných služeb. Po konzultaci se sociálními partnery harmonizovat rámce pro tvorbu mezd ve veřejné správě a veřejných službách.

               5.

               Urychlit odprodej státem vlastněných podniků a jiného státního majetku a zlepšit korporátní řízení v podnicích ve vlastnictví státu. Výrazně snížit zatížení podniků vyplývající z nákladů na regulaci a z administrativní zátěže. Odstranit regulační omezení, která brání v přístupu k regulovaným povoláním, profesionálním a obchodním službám a jejich vykonávání. Zlepšit kvalitu a účinnost systému soudnictví, zejména snížením délky občanskoprávního a obchodního řízení.

      V Bruselu dne 11. července 2017.

            Za Radu

            předseda

         T. TÕNISTE

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Cyklicky očištěné saldo bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, nově vypočtené útvary Komise podle společně dohodnuté metodiky.

      (5)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


				|

		52013PC0544

			Doporučení pro ROZHODNUTÍ RADY o schválení uzavření Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Černá Hora na straně druhé, který bude zohledňovat přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii /* COM/2013/0544 final - 2013/ () */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
Dne 24. září 2012 Rada
schválila, aby Komise jménem Evropské unie a jejích členských
států a Chorvatské republiky zahájila jednání s Černou Horou za
účelem sjednání Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení
mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na
straně jedné a Republikou Černá Hora na straně druhé, který bude
zohledňovat přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.
Tato jednání začala dne
22. listopadu 2012, přičemž byly s Černou Horou o dané
záležitosti předem vedeny technické konzultace. Další jednání probíhala
dne 25. ledna 2013 a 7. března 2013. Protokol byl dne 16.
května 2013 parafován Komisí a vládou Černé Hory. Znění
parafovaného protokolu je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
Komise navrhuje, aby Rada rozhodla
o podpisu a prozatímním uplatňování protokolu jménem Evropské unie a
uzavřela protokol jménem Evropské unie a jejích členů. Evropské
společenství pro atomovou energii (ESAE) je rovněž stranou dohody o
stabilizaci a přidružení. Za účelem uzavření protokolu jménem
Evropského společenství pro atomovou energii Komise navrhuje, aby jej Rada
schválila podle čl. 101 druhého pododstavce Smlouvy o založení
Evropského společenství pro atomovou energii.
V souladu s článkem 101
Smlouvy o ESAE přijímá rozhodnutí o podpisu dohody Komise a rozhodnutí o
uzavření smlouvy přijímá Komise se schválením Rady. Je proto nezbytné
přijmout oddělená rozhodnutí o podpisu a o uzavření protokolu
Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii.
Za účelem uzavření
protokolu jménem Evropského společenství pro atomovou energii Komise
navrhuje, aby Rada:
–
vyjádřila svůj souhlas v souladu s
článkem 101 druhým pododstavcem Smlouvy o založení Evropského
společenství pro atomovou energii.
Doporučení pro
ROZHODNUTÍ RADY
o schválení uzavření Protokolu k
Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími
a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Černá
Hora na straně druhé, který bude zohledňovat přistoupení
Chorvatské republiky k Evropské unii, Komisí jménem Evropského
společenství pro atomovou energii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského
společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý
pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada dne 24. září 2012 pověřila
Komisi, aby jménem Evropského společenství pro atomovou energii unie
zahájila jednání za účelem uzavření Protokolu k Dohodě o
stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich
členskými státy na straně jedné a Republikou Černá Hora na
straně druhé, který bude zohledňovat přistoupení Chorvatské
republiky k Evropské unii.
(2)
Tato jednání byla úspěšně dokončena.

(3)
Protokol by tedy měl být uzavřen jménem
Evropského společenství pro atomovou energii, pokud jde o záležitosti, na
něž se vztahuje Smlouva o Euroatomu.
(4)
Na podpis a uzavření protokolu se vztahuje
samostatný postup, pokud jde o záležitosti spadající do působnosti Smlouvy
o Evropské unii a Smlouvy o fungování Evropské unie.
(5)
Je třeba schválit uzavření protokolu
Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Tímto se schvaluje, aby Komise jménem
Evropského společenství pro atomovou energii unie uzavřela Protokol k
Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími
a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Černá
Hora na straně druhé, který bude zohledňovat přistoupení
Chorvatské republiky k Evropské unii (dále jen „protokol“).
Znění protokolu je připojeno k
rozhodnutí Rady o schválení uzavření Protokolu k Dohodě o stabilizaci
a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich
členskými státy na straně jedné a Republikou Černá Hora na straně
druhé, který bude zohledňovat přistoupení Chorvatské republiky k
Evropské unii, Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda/předsedkyně


title: Doporučení Komise ze dne 18. října 2011 o definici nanomateriálu Text s významem pro EHP

text:
               20.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 275/38

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 18. října 2011
   o definici nanomateriálu
   (Text s významem pro EHP)
   (2011/696/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Sdělení Komise ze dne 7. června 2005„Nanověda a nanotechnologie: Akční plán pro Evropu 2005–2009“ (1) definuje řadu jasně vyjádřených a provázaných kroků k okamžitému přijetí bezpečného, integrovaného a odpovědného přístupu k nanovědám a nanotechnologiím.

               (2)

               V souladu se závazky stanovenými v akčním plánu Komise pečlivě přezkoumala příslušné právní předpisy Unie za účelem určení použitelnosti stávajících předpisů na možná rizika spojená s nanomateriály. Výsledek přezkumu byl obsažen ve sdělení komise ze dne 17. června 2008„Regulační aspekty nanomateriálů“ (2). Sdělení dospělo k závěru, že pojem „nanomateriály“ není v právních předpisech Unie konkrétně uveden, ale že stávající právní předpisy v zásadě pokrývají možná zdravotní rizika, bezpečnostní rizika a rizika pro životní prostředí vztahující se k nanomateriálům.

               (3)

               Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 24. dubna 2009 o regulačních aspektech nanomateriálů (3) vyzval mimo jiné k zavedení komplexní, vědecky podložené definice nanomateriálů v právních předpisech Evropské unie.

               (4)

               Definice v tomto doporučení by měla být používána jako podklad pro určení toho, zda lze určitý materiál považovat za „nanomateriál“ pro účely právních předpisů a politik v Evropské unii. Definice pojmu „nanomateriál“ v právních předpisech Unie by měla být založena pouze na velikosti částic, z nichž je materiál tvořen, bez ohledu na nebezpečí či riziko. Tato definice, založená pouze na velikosti materiálu, se vztahuje na přírodní materiály, materiály vzniklé jako vedlejší produkt a materiály vyrobené.

               (5)

               Definice pojmu „nanomateriál“ by měla být založena na dostupných vědeckých poznatcích.

               (6)

               Měření velikosti a velikostního rozdělení v nanomateriálech je v mnoha případech náročné a různé metody měření nemusí poskytnout srovnatelné výsledky. Je potřeba vyvinout harmonizované metody měření s cílem zajistit, aby používání definice vedlo ke shodným výsledkům napříč materiály a v čase. Než budou harmonizované metody měření k dispozici, měly by být používány nejlepší dostupné alternativní metody.

               (7)

               Referenční zpráva Společného výzkumného střediska Evropské komise „Úvahy o definici nanomateriálů pro regulační účely“ (4) navrhuje, že by se definice nanomateriálů měla zabývat nanomateriály ve formě částic, měla by být široce použitelná v právních předpisech Unie a být v souladu s jinými světovými přístupy. Jedinou definující vlastností by měla být velikost, což vyžaduje jasnou definici hranic velikosti v řádu nanometrů.

               (8)

               Komise pověřila Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika (dále jen „SCENIHR“), aby poskytl vědecký vstup ohledně prvků, které je potřeba zvážit při přípravě definice pojmu „nanomateriál“ pro regulační účely. Stanovisko „Vědecký základ pro definici pojmu nanomateriál“ bylo předmětem veřejné konzultace v roce 2010. Ve svém stanovisku z 8. prosince 2010 (5) SCENIHR dospěl k názoru, že velikost je všeobecně použitelná u nanomateriálů a je nejvhodnějším měřítkem a že by definovaný rozsah velikosti umožnil jednotný výklad. Spodní hranice byla navržena na 1 nm. Vrchní hranice 100 nm je běžně používána na základě všeobecné shody, ale neexistují žádné vědecké důkazy, které by potvrdily náležitost této hodnoty. Použití jednotné horní hranice by mohlo být pro klasifikaci nanomateriálů příliš omezující a vhodnější by mohl být diferencovaný přístup. Pro účely právních předpisů by mělo být rovněž přihlédnuto k velikostnímu rozdělení částic při využití průměrné velikosti a směrodatné odchylky velikosti, aby byla definice přesnější. Velikostní rozdělení pro daný materiál by mělo být uvedeno jako velikostní rozdělení založené na početní koncentraci (tj. počet objektů v rámci daného rozpětí velikosti, dělený celkovým počtem objektů), a ne na hmotnostním zlomku velikosti částic v řádu nanometrů v nanomateriálu, jelikož malý hmotnostní zlomek může obsahovat největší počet částic. SCENIHR stanovil určité konkrétní případy, kdy lze použití definice usnadnit využitím měrného povrchu na jednotku objemu jako náhrady k určení toho, zda materiál spadá do definovaného rozpětí velikosti pro nanomateriály.

               (9)

               Mezinárodní organizace pro normalizaci definuje pojem „nanomateriál“ jako „materiál s jakýmikoliv vnějšími rozměry velikosti v řádu nanometrů nebo s vnitřní strukturou nebo povrchovou strukturou v řádu nanometrů“. Pojem „velikost v řádu nanometrů“ je definován jako velikostní rozpětí od přibližně 1 nm do 100 nm (6).

               (10)

               Velikostní rozdělení by mělo pokrýt skutečnost, že se nanomateriály obvykle skládají z mnoha částic přítomných v různých velikostech v konkrétním rozdělení. Bez stanovení velikostního rozdělení by bylo obtížné určit, zda daný materiál odpovídá definici, když některé částice jsou pod 100 nm, zatímco jiné ne. Tento přístup je v souladu se stanoviskem SCENIHR, které uvádí, že by rozdělení částic určitého materiálu mělo být stanoveno jako rozdělení založené na početní koncentraci (tj. počtu částic).

               (11)

               Neexistuje nesporný vědecký základ navrhující konkrétní hodnotu pro velikostní rozdělení, pod níž se neočekává, že materiály obsahující částice v rozpětí velikosti 1 nm – 100 nm budou vykazovat vlastnosti specifické pro nanomateriály. Vědecké doporučení spočívalo ve využití statistického přístupu založeného na směrodatné odchylce s prahovou hodnotou 0,15 %. S ohledem na velmi rozšířený výskyt materiálů, na které by se takový práh vztahoval, a potřebu upravit rozsah působnosti definice pro použití v právních předpisech by měl být práh vyšší. Nanomateriál, jak ho definuje toto doporučení, by se měl skládat z 50 % nebo více částic o velikosti mezi 1 nm – 100 nm. V souladu s doporučením SCENIHR může i malé množství částic v rozmezí mezi 1 nm – 100 nm v některých případech opravňovat cílené hodnocení. Bylo by však zavádějící kategorizovat takové materiály jako nanomateriály. Nicméně mohou se vyskytnout zvláštní legislativní případy, kdy si obavy týkající se životního prostředí, zdraví, bezpečnosti nebo konkurenceschopnosti vyžádají použití prahu pod 50 %.

               (12)

               Aglomerované či agregované částice mohou vykazovat stejné vlastnosti jako částice, které k sobě nejsou nijak vázány. Kromě toho mohou nastat případy, kdy jsou během životního cyklu nanomateriálu částice uvolněné z aglomerátů či agregátů. Definice v tomto doporučení by proto měla zahrnout částice v aglomerátech nebo agregátech, jsou-li částice, ze kterých je materiál tvořen, v rozpětí velikosti 1 nm – 100 nm.

               (13)

               V současnosti je možné měřit specifický povrch na jednotku objemu u suchých pevných materiálů nebo prášků metodou adsorpce dusíku („metoda BET“). V těchto případech lze specifický povrch zástupně použít pro stanovení případného nanomateriálu. Nové vědecké poznatky mohou rozšířit možnost využití této a jiných metod na další druhy materiálů v budoucnosti. Může se objevit nesrovnalost mezi měřením specifického povrchu a velikostním rozdělením mezi jednotlivými materiály. Z tohoto důvodu by mělo být stanoveno, že výsledky velikostního rozdělení by měly mít přednost a nemělo by být možné použít specifický povrch k dokázání skutečnosti, že materiál není nanomateriálem.

               (14)

               Technologický rozvoj a vědecký pokrok pokračují velkou rychlostí. Definice včetně deskriptorů by proto měla být podrobena přezkumu do prosince 2014, aby se zajistilo, že bude odpovídat potřebám. Přezkum by měl především zhodnotit, zda by měla být hranice 50 % velikostního rozdělení zvýšena nebo snížena a zda by měly být zahrnuty materiály s vnitřní strukturou nebo povrchovou strukturou ve velikosti v řádu nanometrů, jako např. složené nanokomponentní nanomateriály včetně nanoporézních a nanokompozitních materiálů používaných v některých odvětvích.

               (15)

               V případech, kdy je to proveditelné a spolehlivé, by měly být navrženy pokyny a standardizované metody měření, jakož i vědomosti o typických koncentracích nanočástic v reprezentativních souborech materiálů s cílem usnadnit použití definice v konkrétních legislativních souvislostech.

               (16)

               Definice uvedená v tomto doporučení by neměla předem posuzovat či odrážet rozsah použití jakéhokoliv právního předpisu Evropské unie nebo jakýchkoliv ustanovení, které by potenciálně zaváděly doplňkové požadavky na tyto materiály, včetně těch, které se týkají řízení rizik. V některých případech může být nezbytné vyloučit určité materiály z rozsahu působnosti konkrétního právního předpisu nebo ustanovení právních předpisů, přestože spadají pod definici. Může být rovněž nutné zahrnout další materiály, jako například některé materiály o velikosti menší než 1 nm nebo větší než 100 nm, do rozsahu působnosti konkrétního právního předpisu nebo ustanovení právních předpisů týkajících se nanomateriálů.

               (17)

               S ohledem na zvláštní okolnosti převažující ve farmaceutickém odvětví a na již využívané specializované nanostrukturované systémy by definice v tomto doporučení neměla ovlivnit používání pojmu „nano“ při definování určitých farmaceutických výrobků a zdravotnických prostředků,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ

               1.

               Členské státy, agentury Evropské unie a hospodářské subjekty se vyzývají, aby používaly následující definici pojmu „nanomateriál“ při přijímání a provádění právních předpisů, politik a výzkumných programů, které se týkají výrobků nanotechnologií.

               2.

               „Nanomateriálem“ se rozumí přírodní materiál, materiál vzniklý jako vedlejší produkt nebo materiál vyrobený obsahující částice v nesloučeném stavu nebo jako agregát či aglomerát, ve kterém je u 50 % nebo více částic ve velikostním rozdělení jeden nebo více vnějších rozměrů v rozmezí velikosti 1 nm – 100 nm.
               Ve zvláštních případech a opravňují-li k tomu obavy týkající se životního prostředí, zdraví, bezpečnosti nebo konkurenceschopnosti, může být hranice 50 % ve velikostním rozdělení nahrazena hranicí mezi 1 a 50 %.

               3.

               Odchylně od bodu 2 by měly být fullereny, grafenové vločky a jednostěnné uhlíkové nanotrubice s jedním nebo více rozměry pod 1 nm považovány za nanomateriály.

               4.

               Pro účely bodu 2 se „částice“, „aglomerát“ a „agregát“ definují takto:

                           a)

                           „částicí“ se rozumí malá část hmoty s definovanými fyzikálními hranicemi;

                           b)

                           „aglomerátem“ se rozumí shluk slabě vázaných částic nebo agregátů, jejichž výsledný vnější povrch je podobný součtu povrchů jednotlivých složek;

                           c)

                           „agregátem“ se rozumí částice složená z pevně vázaných nebo sloučených částic.

               5.

               Je-li to technicky proveditelné a požadované v konkrétních právních předpisech, může být soulad s definicí v bodě 2 stanoven na základě specifického povrchu na jednotku objemu. Materiál by měl být považován za spadající pod definici v bodě 2, je-li specifický povrch na jednotku objemu větší než 60 m2/cm3. Nicméně materiál, který je na základě velikostního rozdělení nanomateriálem, by měl být považován za odpovídající definici v bodě 2, i když má tento materiál specifický povrch menší než 60 m2/cm3.

               6.

               Do prosince 2014 bude definice uvedená v bodech 1 až 5 přezkoumána ve světle zkušeností a vědeckého a technologického rozvoje. Přezkum by se měl zaměřit především na to, zda by měla být hranice 50 % u velikostního rozdělení zvýšena či snížena.

               7.

               Toto doporučení je určeno členským státům, agenturám Evropské unie a hospodářským subjektům.

      V Bruselu dne 18. října 2011.

            Za Komisi

         Janez POTOČNIK

            člen Komise

      (1)  KOM(2005) 243 v konečném znění

      (2)  KOM(2008) 366 v konečném znění

      (3)  P6_TA(2009) 0328

      (4)  EUR 24403 EN, červen 2010

      (5)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/scenihr_o_032.pdf

      (6)  http://cdb.iso.org


               14.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/2

         Doporučení k nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
   (ECB/2014/19)

      (předložené Evropskou centrální bankou)

   (2014/C 144/02)
   DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   I.   ÚVOD

   Dne 23. listopadu 1998 přijala Rada Evropské unie nařízení Rady (ES) č. 2532/98 (1). S ohledem na zkušenosti získané během několikaletého uplatňování nařízení (ES) č. 2532/98 v různých oblastech působnosti Evropské centrální banky (ECB) a na skutečnost, že pravomoc ECB uvalovat sankce byla rozšířena nařízením Rady (EU) č. 1024/2013 (2), je nyní třeba zvážit určité změny nařízení (ES) č. 2532/98. Za tímto účelem musí být dodržen postup zakotvený v čl. 129 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie.
   II.   VŠEOBECNÉ ÚVAHY

   V zájmu plnění úkolů, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, může ECB podle článku 18 uvedeného nařízení ukládat správní peněžité sankce „v případě, kdy úvěrové instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti úmyslně nebo z nedbalosti poruší požadavek vyplývající z příslušných přímo použitelných právních předpisů Unie, a v souvislosti s nímž mají příslušné orgány podle příslušných právních předpisů Unie k dispozici správní peněžité sankce“ (3), a sankce „v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB“ (4) (společně dále jen „správní sankce“). Pokud jde o porušení vnitrostátních právních předpisů v kontextu jednotného mechanismu dohledu, vnitrostátní příslušné orgány mají nadále pravomoc ukládat správní sankce, avšak úvěrovým institucím, nad nimiž ECB vykonává přímý dohled, mohou takové sankce uložit, jen pokud je ECB za tímto účelem požádala o zahájení řízení.
   Zásady a postupy, které se uplatňují na ukládání správních peněžitých sankcí za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013, jsou stanoveny v nařízení (EU) č. 1024/2013 a v nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (5). Podle čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 může ECB uložit sankce za porušení nařízení a rozhodnutí ECB v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98. Čl. 18 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví, že ECB případně použije článek 18 v souladu s akty uvedenými v čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1024/2013, včetně postupů uvedených v nařízení (ES) č. 2532/98.
   Vzhledem k těmto skutečnostem je obzvlášť důležité zavést konzistentní úpravu ukládání všech správních sankcí ze strany ECB v souvislosti s plněním jejích úkolů v oblasti dohledu na základě nařízení (EU) č. 1024/2013.
   Některá pravidla obsažená v nařízení (ES) č. 2532/98 se navíc liší od pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1024/2013. Jedná se zejména o horní meze pokut a penále, procesní pravidla a promlčecí lhůty stanovené v nařízení (ES) č. 2532/98.
   Z těchto důvodů se doporučuje provést následující změny nařízení (ES) č. 2532/98:

               a)

               Měl by být vložen nový článek 1a s cílem vymezit některé obecné zásady platné pro správní sankce, které ECB ukládá v souvislosti se svými úkoly v oblasti dohledu, a pro sankce, jež ECB ukládá v souvislosti se svými úkoly v oblastech, které se netýkají dohledu, a upřesnit oblast působnosti jednotlivých ustanovení, která se na ně vztahují.

               b)

               Měly by být vloženy nové články 4a až 4c týkající se úpravy, která se použije na správní sankce, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu. Účelem těchto nových článků je rozlišit mezi úpravou, která se použije na ukládání správních sankcí ze strany ECB v souvislosti s jejími úkoly v oblasti dohledu, a ustanoveními, která se vztahují na sankce, jež ECB může uložit v souvislosti se svými úkoly v oblastech, které se netýkají dohledu. Tím se zajistí, aby se na všechny správní sankce ECB ukládané v oblasti dohledu vztahovala jednotná úprava, a zároveň se zohlední pravidla stanovená nařízením (EU) č. 1024/2013.

               c)

               Je třeba provést další změny s cílem zajistit, aby zásady a postupy pro ukládání sankcí stanovené v článcích 2 až 4 nařízení (ES) č. 2532/98 byly slučitelné se zásadami a postupy pro ukládání správních sankcí ze strany ECB při výkonu jejích úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013.

         III.   KOMENTÁŘ K ČLÁNKŮM

   Článek 1 – Definice
   Definice penále
   Definici penále je třeba změnit ze dvou důvodů. Zaprvé, v souladu s jinými ustanoveními práva Unie týkajícími se této otázky (6) by mělo být jasně stanoveno, že ECB může penále použít nejen k potrestání trvajícího protiprávního jednání, ale rovněž s cílem přinutit podniky k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB. Zadruhé, definice v současné době odkazuje na druhý pododstavec čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2532/1998 ohledně oznámení rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání. Vzhledem k tomu, že na sankce ukládané v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu by se měl uplatňovat jiný rozhodovací postup, měl by být odkaz na takový postup do definice doplněn.
   V návaznosti na to by měla být změněna též definice „sankce“, a to tak, že se zruší zmínka o tom, že penále se ukládá „v důsledku protiprávního jednání“.
   Článek 1a – Všeobecné zásady a oblast působnosti
   I když nařízení (ES) č. 2532/98 stanoví v souladu s článkem 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky podmínky, za nichž je ECB oprávněna ukládat sankce podnikům, které neplní povinnosti stanovené v nařízeních nebo rozhodnutích ECB, je třeba náležitě zohlednit nařízení (EU) č. 1024/2013, jež obsahuje celou řadu ustanovení, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat správní sankce v souvislosti s plněním jejích úkolů v oblasti dohledu. I když se ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 v zásadě vztahují na jakoukoli sankci, kterou je ECB oprávněna uložit za porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98, která jsou v rozporu s nařízením (EU) č. 1024/2013, pokud jde o ukládání správních sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu, by měla být buď změněna, nebo by se mělo vyloučit jejich použití.
   ECB je oprávněna zveřejnit každé rozhodnutí o uložení správní sankce v souvislosti s jejími úkoly v oblasti dohledu nebo sankce v souvislosti s úkoly v oblastech, které se netýkají dohledu, ať byl proti tomuto rozhodnutí podán opravný prostředek či nikoli, tak aby se na všechna rozhodnutí přijatá ECB vztahoval stejný režim zveřejňování. Pokud se týče zveřejnění, uplatňuje ECB příslušné právní předpisy Unie bez ohledu na vnitrostátní právní předpisy, a musí tedy zvážit přiměřenost zveřejnění daného rozhodnutí s ohledem na stupeň přísnosti ukládané sankce či správní sankce, jakož i dopad takového zveřejnění na stabilitu finančního systému.
   Článek 2 – Sankce
   Čl. 2 odst. 4 odkazuje na postup uvedený v čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 2532/98, který by se neměl uplatňovat při ukládání správních sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu. Proto by měl být doplněn odkaz na rozhodovací postup vymezený v článku 4b.
   Článek 3 – Procesní pravidla
   Odkaz uvedený v první větě čl. 3 odst. 1 na Výkonnou radu jakožto orgán, který má pravomoc zahájit řízení o sankcích, by měl být zrušen, aby ECB mohla rozhodnout prostřednictvím nařízení, které má být přijato podle čl. 6 odst. 2, který vnitřní orgán bude šetření údajného protiprávního jednání provádět. S výhradou nového článku 4b bude mít pravomoc přijímat rozhodnutí o uložení sankce i nadále Výkonná rada.
   Čl. 3 odst. 10 by měl být změněn tak, aby odkazoval nejen na úkoly, které jsou svěřeny Evropskému systému centrálních bank, ale i na úkoly, které jsou svěřeny ECB podle čl. 127 odst. 6 Smlouvy. Poslední věta čl. 3 odst. 10 by měla být změněna tak, aby též zohledňovala novou pravomoc ECB v oblasti dohledu.
   Článek 4a – Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
   Horní mez správních peněžitých sankcí, jež ECB může uložit podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013 v případě porušení přímo použitelných právních předpisů Unie, výrazně přesahuje přípustnou mez podle nařízení (ES) č. 2532/98. Tento rozdíl se nepovažuje za opodstatněný, protože porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB není nutně méně závažné než porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Z toho důvodu by se na všechny správní sankce, které ECB ukládá úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled v rámci jednotného mechanismu dohledu, měly vztahovat stejné horní meze. V souladu s výše uvedeným by měla být rovněž změněna horní mez penále, jež ECB ukládá v oblasti dohledu.
   V důsledku toho by se čl. 2 odst. 1 neměl vztahovat na správní sankce, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu.
   Článek 4b – Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
   V čl. 25 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 je zakotvena zásada oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, odděleně od úkolů týkajících se měnové politiky a všech ostatních úkolů ECB. S ohledem na tento článek je třeba změnit nařízení (ES) č. 2532/1998 tak, aby byl v souladu s článkem 26 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoven rozhodovací postup, do kterého bude zapojena Rada dohledu a Rada guvernérů ECB, pokud jde o ukládání správních sankcí v oblasti dohledu. To by bylo též v souladu se Základními principy efektivního bankovního dohledu vypracovanými Basilejským výborem pro bankovní dohled (7) a s potřebou zajistit, aby orgány, které ukládají sankce subjektům, byly orgány, které nad těmito subjekty též vykonávají dohled.
   Rozhodnutí Rady guvernérů o uložení správní sankce v oblasti dohledu bude podléhat přezkumu správní revizní komisí v souladu s článkem 24 nařízení (EU) č. 1024/2013, pokud fyzická nebo právnická osoba o přezkum takového rozhodnutí požádá a toto rozhodnutí jí je určeno nebo se jí přímo a osobně týká. Nařízení (ES) č. 2532/98 je proto třeba změnit tak, aby v souladu s článkem 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 upravovalo přezkumné řízení se zapojením správní revizní komise ECB, pokud jde o ukládání správních sankcí v oblasti dohledu.
   Vzhledem k výše uvedenému by se ustanovení čl. 3 odst. 1 až 8 neměla vztahovat na správní sankce ukládané v souvislosti s plněním úkolů ECB v oblasti dohledu.
   Článek 4c – Zvláštní lhůty v případě správních sankcí ukládaných v oblasti dohledu
   Lhůty, které se uplatňují při ukládání a vymáhání sankcí v souvislosti s úkoly ECB, které se netýkají dohledu, se osvědčily, a to zejména díky relativní jednoduchosti vyšetřování, které je zapotřebí k zjištění, zda došlo k protiprávnímu jednání, např. porušení povinnosti minimálních rezerv, pravidel týkajících se způsobilosti zajištění, statistické zpravodajské povinnosti. Vzhledem k tomu, že vyšetřování údajného protiprávního jednání v oblasti dohledu je složitější, měly by být pro výkon pravomoci uvalit a vymáhat správní sankci v této oblasti stanoveny delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly, které se netýkají dohledu. To je též v souladu se lhůtami stanovenými v nařízení (ES) č. 1/2003 v případě porušení pravidel hospodářské soutěže. Jelikož na všechny správní sankce, které ECB může uložit podnikům v oblasti dohledu, by se měly vztahovat stejné lhůty, ať už se tyto správní sankce týkají porušení rozhodnutí nebo nařízení ECB, či porušení přímo použitelných právních předpisů Unie, lhůty stanovené v článku 4c by se měly uplatňovat v případě správních sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu.
   Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že řízení o sankcích v oblasti dohledu by se mohlo překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním stíháním vedeným na základě stejných skutečností.
   Vzhledem k výše uvedenému by se článek 4 neměl vztahovat na správní sankce ukládané v souvislosti s plněním úkolů ECB v oblasti dohledu.

      Doporučení k:

         „NAŘÍZENÍ RADY,
         kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
         s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34.3 tohoto statutu,
         s ohledem na doporučení Evropské centrální banky,
         s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
         s ohledem na stanovisko Evropské komise,
         v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 4 Smlouvy a článku 41 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Nařízení (ES) č. 2532/98 (8) stanoví v souladu s článkem 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“) meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (ECB) oprávněna ukládat podnikům pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí.

                     (2)

                     ECB uplatňuje nařízení (ES) č. 2532/98 při uvalování sankcí v různých oblastech své působnosti, a to zejména provádění měnové politiky v Unii, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.

                     (3)

                     Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (9) opravňuje ECB ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled: a) správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, a b) sankce v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“).

                     (4)

                     Čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví, že ECB může za účelem plnění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny, v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB uložit sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98.

                     (5)

                     Nařízení (EU) č. 1024/2013 obsahuje celou řadu ustanovení, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat správní sankce v souvislosti s jejími úkoly v oblasti dohledu. V tomto ohledu jsou některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 v rozporu s nařízením (EU) č. 1024/2013. Je proto nezbytné určit ta ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98, která je třeba změnit v zájmu vytvoření konzistentní úpravy ukládání sankcí ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013.

                     (6)

                     ECB by měla zveřejňovat rozhodnutí o uložení správních peněžitých sankcí za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie a sankcí za porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, a to jak v oblasti dohledu, tak v oblastech, které se dohledu netýkají, ledaže by toto zveřejnění bylo nepřiměřené s ohledem na stupeň přísnosti správní peněžité sankce nebo sankce, která je podniku ukládána, nebo by ohrožovalo stabilitu finančních trhů.

                     (7)

                     V zájmu zajištění jednotného zacházení v případě stejně závažných protiprávních jednání by se horní mez pokuty, kterou ECB může podniku uložit za nedodržování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, neměla lišit od horní meze pokuty, kterou ECB může uložit podniku za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Na všechny pokuty, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, by se proto měly vztahovat stejné horní meze.

                     (8)

                     ECB by měla mít možnost uložit podnikům penále s cílem přinutit je k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu anebo k ukončení trvajícího protiprávního jednání spočívajícího v porušování těchto nařízení či rozhodnutí ECB. Horní mez penále by měla být úměrná horní mezi, která se uplatňuje v případě pokut v oblasti dohledu.

                     (9)

                     Článek 25 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví zásadu oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, aniž jsou dotčeny její úkoly týkající se měnové politiky a odděleně od těchto a všech ostatních úkolů. V zájmu naplnění této zásady byla v souladu článkem 26 zřízena Rada dohledu, která odpovídá mimo jiné za přípravu návrhů rozhodnutí Rady guvernérů ECB v oblasti dohledu. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB podléhají za podmínek stanovených v článku 24 uvedeného nařízení přezkumu správní revizní komisí. S ohledem na zásadu oddělení funkcí a na zřízení Rady dohledu a správní revizní komise by se měly uplatňovat dva odlišné postupy: a) zvažuje-li ECB uvalení správní sankce při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Rada guvernérů ECB na základě konečného návrhu rozhodnutí Rady dohledu a tato rozhodnutí podléhají přezkumu správní revizní komisí, a b) zvažuje-li ECB uvalení sankce při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Výkonná rada ECB a tato rozhodnutí podléhají přezkumu Radou guvernérů ECB.

                     (10)

                     Vzhledem ke složitosti vyšetřování případů protiprávního jednání v oblasti dohledu by se na výkon pravomoci uvalit a vymáhat správní sankci v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu měly uplatňovat delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblastech, které se netýkají dohledu. Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že se řízení o sankcích v oblasti dohledu může překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním stíháním vedeným na základě stejných skutečností.

                     (11)

                     Nařízení (ES) č. 2532/98 je třeba odpovídajícím způsobem změnit,

               PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
         Článek 1
         Změny
         Nařízení (ES) č. 2532/98 se mění takto:

                     1)

                     Článek 1 se mění takto:

                                 a)

                                 bod 6 se nahrazuje tímto:
                                 „„penále“ rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako trest nebo s cílem přinutit příslušné osoby k tomu, aby dodržovaly nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu; Penále se počítají za každý den trvání protiprávního jednání a) od okamžiku, kdy byl podnik postupem podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání, nebo b) v případě, že trvající protiprávní jednání spadá do oblasti působnosti čl. 18 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (10), v souladu s postupem podle článku 4b tohoto nařízení,

                                    (10)  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63.“;"

                                 b)

                                 bod 7 se nahrazuje tímto:
                                 „„sankcí“ rozumějí pokuty a penále.“

                     2)

                     Vkládá se následující článek 1a, který zní:
                     „Článek 1a
                     Všeobecné zásady a oblast působnosti
                     1.   Není-li výslovně stanoveno jinak, vztahuje se toto nařízení na uvalování sankcí podnikům ze strany ECB za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí nebo nařízení ECB.
                     2.   Pravidla vztahující se na uvalování správních peněžitých sankcí za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie a sankcí za porušení nařízení a rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“) ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu se použijí odchylně od pravidel stanovených v článcích 2 až 4 v rozsahu stanoveném v článcích 4a až 4c.
                     3.   ECB je oprávněna zveřejnit každé rozhodnutí, kterým podniku ukládá správní peněžitou sankci za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie a sankci za porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, a to jak v oblasti dohledu, tak v oblastech, které se dohledu netýkají, bez ohledu na to, zda proti němu byl podán opravný prostředek či nikoli. Při zveřejňování ECB postupuje v souladu s příslušnými právními předpisy Unie bez ohledu na vnitrostátní právní předpisy, a pokud jsou těmito právními předpisy Unie směrnice, bez ohledu na vnitrostátní právní předpisy, kterými se tyto směrnice provádějí.“

                     3)

                     V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
                     „4.   Spočívá-li protiprávní jednání v opomenutí, nezbavuje uplatnění sankce podnik plnění jeho povinností, nestanoví-li rozhodnutí přijaté v souladu s čl. 3 odst. 4 nebo článkem 4b výslovně jinak.“

                     4)

                     Článek 3 se mění takto:

                                 a)

                                 v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
                                 „Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.“;

                                 b)

                                 odstavec 10 se nahrazuje tímto:
                                 „Vztahuje-li se protiprávní jednání výlučně na úkol, který je podle Smlouvy a statutu ESCB svěřen ESCB nebo ECB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení. Vztahuje-li se protiprávní jednání na jednu nebo více oblastí mimo působnost ESCB nebo ECB, není pravomoc zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení dotčena pravomocí příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení v souvislosti s oblastmi mimo působnost ESCB nebo ECB. Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a vnitrostátních právních předpisů týkajících se pravomocí v oblasti obezřetnostního dohledu v zúčastněných členských státech v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1024/2013.“

                     5)

                     Vkládají se tyto nové články 4a až 4c, které znějí:
                     „Článek 4a
                     Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB uvaluje při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
                     1.   Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou meze, v nichž ECB může ukládat pokuty a penále v případě protiprávních jednání týkajících se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, tyto:

                                 a)

                                 Pokuty: horní mez činí dvojnásobek zisku, kterého bylo dosaženo v důsledku protiprávního jednání, nebo ztráty, které bylo v důsledku protiprávního jednání zabráněno, jestliže je lze určit, nebo 10 % celkového ročního obratu podniku.

                                 b)

                                 Penále: horní mez činí 5 % průměrného denního obratu za každý den protiprávního jednání. Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí, kterým byla uložena.

                           2.   Pro účely odstavce 1 se rozumí: a) „ročním obratem“ roční obrat právnické osoby, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie, podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby. Je-li podnik dceřiným podnikem mateřského podniku, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední dostupné konsolidované roční účetní závěrky mateřského podniku na vrcholu skupiny, nad níž vykonává ECB dohled; b) „průměrným denním obratem“ roční obrat, jak je vymezen v písmenu a), dělený 365.
                     Článek 4b
                     Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
                     1.   Odchylně od čl. 3 odst. 1 až 8 se na protiprávní jednání týkající se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, uplatní pravidla stanovená v tomto článku.
                     2.   Po provedení řízení o sankcích v souladu s pravidly stanovenými ECB podle čl. 6 odst. 2 Rada dohledu předloží Radě guvernérů konečný návrh rozhodnutí o uložení sankce dotyčnému podniku, a to postupem podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013. Konečný návrh rozhodnutí může Rada dohledu Radě guvernérů předložit až po projednání údajného protiprávního jednání, kterého se dotyčný podnik dopustil.
                     3.   Dotyčný podnik má právo požádat o přezkum rozhodnutí, které Rada guvernérů přijala podle odstavce 2, správní revizní komisí postupem podle článku 24 nařízení (EU) 1024/2013.
                     Článek 4c
                     Zvláštní lhůty v případě správních sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
                     1.   Odchylně od článku 4 zaniká právo rozhodnout o uvalení správní sankce za protiprávní jednání týkající se příslušných přímo použitelných právních předpisů Unie, jakož i rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
                     2.   Lhůtu stanovenou v odstavci 1 přerušuje jakýkoli úkon, který ECB učiní pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká protiprávního jednání. Promlčecí doba se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu. Po každém přerušení začne běžet nová lhůta. Lhůta však nepřesáhne dobu 10 let od okamžiku, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání 10 let od okamžiku, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
                     3.   Lhůty uvedené v předchozích odstavcích lze prodloužit, pokud: a) je rozhodnutí Rady guvernérů předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem Evropské unie nebo b) je proti dotyčnému podniku vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými skutečnostmi. V takovém případě se lhůty uvedené v předchozích odstavcích prodlužují o dobu, po kterou trvá přezkum rozhodnutí před správní revizní komisí nebo Soudním dvorem, nebo do ukončení trestního řízení proti dotyčnému podniku.
                     4.   Promlčecí dobu pro vymáhání přerušuje jakýkoli úkon ECB, jehož účelem je vymáhání platby nebo platebních podmínek uložené správní sankce. Právo ECB vymáhat rozhodnutí o uložení správní sankce zaniká pět let po přijetí daného rozhodnutí. Promlčecí doba pro vynucení správních sankcí se staví:

                                 a)

                                 po dobu lhůty pro zaplacení uložené správní sankce;

                                 b)

                                 pokud je vymáhání platby uložené správní sankce pozastaveno na základě rozhodnutí Rady guvernérů nebo Soudního dvora.“

               Článek 2
         Toto nařízení vstupuje v platnost dnem [datum].

            Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou.“

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 16. dubna 2014.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4). Evropská centrální banka dříve předložila Radě své doporučení ECB/1998/9 k nařízení Rady (ES) o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (Úř. věst. C 246, 6.8.1998, s. 9).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).

      (3)  Čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013.

      (4)  Čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013.

      (5)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).

      (6)  Viz např. článek 4 druhý pododstavec nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 946/2012 ze dne 12. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o procesní pravidla týkající se pokut ukládaných ratingovým agenturám Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, včetně pravidel týkajících se práva na obhajobu a ustanovení o lhůtách (Úř. věst. L 282, 16.10.2012, s. 23); čl. 66 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1); čl. 16 odst. 1 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 646/2012 ze dne 16. července 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro pokuty a penále na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 29); čl. 36b odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 145, 31.5.2011, s. 30); čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (Úř. věst. L 79, 19.3.2008, s. 1); článek 15 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1); článek 24 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).

      (7)  Viz zásada č. 1, a zejména hlavní kritérium č. 6 písm. b) a zásada č. 11, a zejména hlavní kritérium č. 7 Základních principů efektivního bankovního dohledu vypracovaných Basilejským výborem pro bankovní dohled (září 2012); uvedené zásady požadují, aby měl efektivní systém bankovního dohledu jasné vymezení odpovědnosti a cílů pro každou jednotlivou instituci, která se zabývá dohledem nad bankami a bankovními skupinami, včetně pravomoci orgánu dohledu ukládat různé sankce, resp. aby orgán dohledu měl k dispozici náležitý soubor nástrojů výkonu dohledu k přijetí včasných nápravných opatření včetně ukládání sankcí bankám. K dispozici na internetových stránkách Banky pro mezinárodní platby www.bis.org.

      (8)  Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4).

      (9)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).


				|

		52013DC0368

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Malty na rok 2013 a stanovisko Rady k programu stability Malty na období 2012–2016 /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Malty na rok
2013
a stanovisko Rady k programu stability Malty na období 2012–2016

RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy
rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace
hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a
nápravě makroekonomické nerovnováhy[2],
a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[3],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[4],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a
zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu
pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních
směrech hospodářských politik členských států a Unie (na
období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních
směrech politik zaměstnanosti členských států[5], které společně
tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány,
aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 29. června 2012
hlavy států nebo předsedové vlád přijali rozhodnutí o Paktu pro
růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec
opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá
veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají
být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména
plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit
doporučení určená jednotlivým zemím.
(4)       Dne 6. července 2012
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Malty na rok
2012 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Malty na období 2011–2015.
(5)       Dne 28. listopadu 2012
přijala Komise roční analýzu růstu[6], která zahájila evropský
semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2013. Téhož dne Komise na
základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu
varování[7],
ve které je Malta uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden
hloubkový přezkum.
(6)       Dne 14. března 2013
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability,
fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila
potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst,
návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice,
podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a
sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(7)       Dne 10. dubna 2013
zveřejnila Komise výsledky svého hloubkového přezkumu[8] Malty podle článku 5
nařízení (EU) č. 1176/2011. Analýza Komise vedla k závěru, že
Malta se potýká s makroekonomickou nerovnováhou, která si žádá sledování a
politické kroky. Je třeba pečlivě sledovat především vývoj
v bankovním sektoru a na realitním trhu. Dlouhodobá udržitelnost veřejných
financí si vyžaduje pozornost politiky.
(8)       Dne 30. dubna 2013
předložila Malta svůj letošní program stability na období 2012–2016 a
národní program reforem na rok 2013. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly
oba programy posuzovány současně.
(9)       Na základě posouzení
programu stability na rok 2012 podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 se
Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny
rozpočtové projekce programu, je realistický. Rada dne 4. prosince 2012
zrušila své rozhodnutí o existenci nadměrného schodku na Maltě
vzhledem k jeho nápravě v roce 2011, která se na základě
prognózy Komise z podzimu 2012 zdála být trvalá. V roce 2012 však
Malta zaznamenala schodek veřejných financí ve výši 3,3 % HDP oproti
referenční hodnotě 3 % HDP. Cílem rozpočtové strategie
nastíněné v programu je postupně snížit schodek z 3,3 % HDP v roce
2012 na 0,8 % HDP v roce 2016, což znamená postupné směřování
k střednědobému rozpočtovému cíli. Program potvrzuje
střednědobý cíl strukturálně vyrovnaného stavu, který je
ambicióznější než cíl vyžadovaný Paktem o stabilitě a růstu,
avšak jeho dosažení se neplánuje během programového období. Cílový schodek
v programu na rok 2013 vychází z poměrně vysokého nárůstu
daňových příjmů, který se ovšem nezdá být příslušným
makroekonomickým scénářem plně vysvětlen. Kromě toho nemá
dostatečnou podporu v podrobných opatřeních a stejně je
tomu i v následujících letech. V důsledku toho je změna
plánovaného (nově vypočteného) strukturálního salda podstatně
vyšší než v prognóze Komise. Podle ní se při nezměněné
politice strukturální saldo zlepší v roce 2013 jen o ¼ procentního bodu a v roce
2014 pouze nepatrně. Očekává se, že dluh veřejných financí
zůstane po celou dobu trvání programu nad 60 % HDP. Vnitrostátní orgány
předpokládají, že v roce 2014 dluh vzroste na 74,2 % HDP a
následně začne klesat na 70 % do roku 2016. Prognóza Komise z jara
2013 očekává, že poměr dluhu k HDP poroste o něco rychleji,
na 74,9 % v roce 2014, protože primární deficit by se měl nadále
zvyšovat. Vzhledem k nápravě nadměrného schodku v roce 2011
se Malta nachází v tříletém přechodném období pro uplatňování
referenční hodnoty pro snížení dluhu, zahájeném v roce 2012.
V roce 2012 nevykázala Malta dostatečný pokrok směrem
k dosažení kritéria dluhu a podle prognóz se tak nestane ani v letech
2013–2014. Přestože fiskální rámec Malty je dosti pružný, jeho nezávazný
charakter a krátkodobost fiskálního plánování nepodporují zdravou fiskální
situaci. Směrnice 2011/85/EU doposud nebyla provedena do vnitrostátního
práva a pravidlo strukturálně vyrovnaného rozpočtu stanovené ve
Smlouvě o stabilitě, koordinaci a správě stále není zavedeno do
vnitrostátních předpisů. Program stability uvádí, že vláda hodlá
zřídit fiskální radu, neobsahuje však žádné konkrétní plány.
(10)     V oblasti kvality
veřejných financí jsou nadále problémem nedodržování daňových
předpisů a daňové úniky. Vnitrostátní orgány zavedly řadu
významných opatření a další se připravují, je však třeba
pečlivě sledovat jejich provádění, neboť konkrétní výsledky
se zatím neprojevily. Daňové pobídky vybízející k zadlužování firem
zůstávají nadále velice vysoké. V roce 2012 se Malta vyznačovala
druhým největším rozdílem v daňovém zacházení s dluhovým
financováním a financováním vlastním kapitálem u nových investic. Toto
zvýhodnění dluhu může vést k příliš vysokému zadlužení firem a
neefektivnímu rozdělení kapitálu. Malta je jedním z mála
členských států, které nemají žádná ustanovení proti
zvýhodňování zadlužení.
(11)     Malta se stále potýká
s problémy v oblasti udržitelnosti veřejných financí vzhledem
k rozpočtovým dopadům stárnutí populace, které budou podle
prognóz podstatně vyšší, než je průměr EU. Nárůst
výdajů na důchody představuje více než polovinu očekávaného
zvýšení výdajů spojených se stárnutím, přitom ve srovnání
s jinými členskými státy je zákonem stanovený věk odchodu do
důchodu nadále nízký a jeho zvyšování stanovené v rámci reformy
z roku 2006 je pomalé. Je zapotřebí dalších reforem, aby se zajistila
udržitelnost a zároveň zabezpečila přiměřenost a
vyřešily se otázky mezigenerační spravedlnosti. Přestože
proběhly diskuse se sociálními partnery, žádné konkrétní návrhy na další
reformu důchodů předloženy nebyly. Zaměstnanost starších
pracovníků je nízká a doposud nebyla vytvořena komplexní strategie
pro aktivní stárnutí. Omezené poskytování primární péče může spolu
s předpokládaným stárnutím obyvatel vést v dlouhodobém horizontu
k nárůstu nákladů na zdravotní péči. Správní kapacita
v oblasti zadávání veřejných zakázek je nedostatečná, což má za
následek složité a zdlouhavé postupy.
(12)     Vítáme opatření ke
snížení míry předčasného ukončení školní docházky,
včetně nedávného zahájení přípravného procesu vedoucího ke
strategii pro předčasné ukončení školní docházky, mimo jiné
s ohledem na omezení nesouladu mezi nabídkou a poptávkou v oblasti
kvalifikací. Účinnost vynaloženého politického úsilí bude závislá na
řádném a včasném provedení, které bude nutné pečlivě
sledovat. Nedostatečná propojenost vzdělávání a odborné přípravy
s potřebami trhu práce však představuje zásadní překážku.
Očekává se, že ke vzniku pracovní síly, která odpovídá potřebám trhu
práce, přispěje rovněž plánované vytvoření jednotného
systému učňovského školství, který zahrne více kvalifikačních
stupňů.
(13)     Malta také učinila
významné kroky ke zvýšení účasti žen na trhu práce, zejména s cílem
zlepšit možnosti sladění pracovního a rodinného života. Míra zaměstnanosti
žen nadále stoupá, též s přispěním příznivého kohortního
efektu. Stále je však prostor pro zlepšení: míra zaměstnanosti žen
zůstává stále nízká, účast žen na trhu práce nadále výrazně
ovlivňuje jejich rodičovská role a rozdíl v zaměstnanosti
mužů a žen je nejvyšší v celé EU. K dalšímu zvyšování
zaměstnanosti žen může přispět podpora pro pružnou
organizaci práce a poskytování dostupné předškolní a mimoškolní péče
pro širší skupinu obyvatel.
(14)     Maltský mechanismus úpravy
životních nákladů má jisté zvláštní rysy, které zřejmě
zmírňují jeho negativní dopady na celkovou výkonnost trhu práce a úpravu
mezd: mechanismus stanoví paušální zvyšování, takže u mezd přesahujících
„referenční“ základní mzdu představuje pouze částečné
vyrovnání inflace, existuje možnost odchylek na mikro- i makroúrovni a
vyjednávání o mzdách je plně decentralizováno. Avšak
v případě velmi nepříznivých fází hospodářského cyklu
může v systému přesto nastat problém s flexibilitou reálných
mezd, což by bránilo přizpůsobení trhu práce a oslabovalo
konkurenceschopnost. Kolísavost cen některých složek cenového indexu,
který mechanismus využívá, zejména cen energií, by mohla vést k tlaku na
inflaci vznikem inflační spirály. Pro zmírnění potenciálních rizik
proto bude mít zásadní význam shromažďování údajů o mzdách a
produktivitě na úrovni odvětví a pečlivé sledování dopadů
systému indexace mezd. Maltské orgány by měly vliv mechanismu na ekonomiku
pečlivě sledovat a být připraveny jej podle potřeby
reformovat.
(15)     Konkurenceschopnost Malty je
nadále v ohrožení vzhledem k velmi nízké diverzifikaci a chabé
environmentální výkonnosti dodávek energie, která má za následek vysoké sazby
za elektřinu. Tuto nejistou zhoršuje neutěšená finanční situace
hlavního dodavatele elektřiny (Enemalta), očekává se však, že
propojení rozvodných soustav elektřiny se Sicílií situaci po roce 2014
zlepší. Přestože se pokročilo v řadě iniciativ,
například zavádění fotovoltaické energie, podíl obnovitelných
zdrojů energie stále zůstává obzvláště nízký a zdá se, že proveditelnost
velkých projektů, jako je budování větrných elektráren, je ohrožena.
Byl zaznamenán pokrok v oblasti energetické účinnosti, zejména u
veřejných budov, s podporou financování Unie. Environmentální výkonnost
dopravního systému na Maltě je rovněž špatná. Malta by
potřebovala komplexní dopravní strategii zaměřenou na
zlepšení veřejné dopravy, silniční sítě a uhlíkových emisí a na
další podporu využívání jiných druhů dopravy, než jsou osobní vozidla.
(16)     Bankovní sektor na Maltě
má v porovnání s domácí ekonomikou značnou velikost. To je dáno zejména
přítomností neklíčových domácích a zahraničních bank s nízkou
expozicí vůči domácí ekonomice, přesto je však nutné
pokračovat v přísném dohledu nad nimi, aby se zabránilo
negativním dopadům jejich aktivit na finanční stabilitu. Domácí banky
jsou nadále vystaveny silnému vlivu realitního trhu a rezervy určené na
krytí úvěrových ztrát jsou poměrně nízké. Proběhla sice
diskuse o politikách, je však ještě třeba realizovat příslušná
regulační opatření. Soudní systém trpí nedostatky, které
představují další riziko pro finanční stabilitu. Přílišná délka
projednávání konkurzních věcí zabraňuje účinnému prosazování
práv ze zajištění. To může v období ekonomického tlaku dále
zatěžovat rozvahy bank a zvyšovat jejich ztráty, což vede k nutnosti
rekapitalizace.
(17)     V kontextu evropského semestru
provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Malty. Posoudila
program stability a národní program reforem a předložila hloubkový
přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a
sociálně-hospodářskou politiku na Maltě, ale také jejich soulad
s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu
ekonomických záležitostí v Evropské unii tím, že členské státy
získají pro své budoucí rozhodování vstupy na úrovni EU. Její doporučení v
rámci evropského semestru jsou promítnuta v níže uvedených doporučeních 1
až 5.
(18)     Na základě tohoto
posouzení přezkoumala Rada program stability Malty a její stanovisko[9] se promítlo zejména do níže
uvedeného doporučení 1.
(19)     Na základě výsledků
hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala Rada
národní program reforem a program stability. Její doporučení podle
článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta zejména v níže
uvedených doporučeních 2 a 5.
(20)     V kontextu evropského semestru
provedla Komise rovněž analýzu hospodářské politiky eurozóny jako
celku. Na jejím základě vydala Rada konkrétní doporučení určená
členským státům, jejichž měnou je euro. Malta by měla
zajistit také úplné a včasné provedení těchto doporučení,
DOPORUČUJE, aby Malta v období
2013–2014 provedla tato opatření:
1.           Specifikovat a provést
opatření nutná k dosažení roční strukturální korekce stanovené
v doporučeních Rady v rámci postupu při nadměrném
schodku tak, aby došlo k nápravě nadměrného schodku do roku 2014
udržitelným způsobem podporujícím růst a s co nejmenší
potřebou využívat jednorázová/dočasná opatření. Po nápravě
nadměrného schodku pokračovat přiměřeným tempem ve
strukturální korekci tak, aby byl do roku 2017 dosažen střednědobý
rozpočtový cíl. V roce 2013 zavést závazný víceletý fiskální rámec
založený na pravidlech. Zajistit konkrétní výsledky opatření, jejichž
cílem je zlepšit dodržování daňových předpisů a bojovat s daňovými
úniky, a podniknout kroky, které omezí zvýhodnění dluhu ve zdanění
právnických osob.
2.           Zajistit dlouhodobou
udržitelnost veřejných financí a reformovat důchodový systém
s cílem omezit předpokládaný nárůst výdajů, mimo jiné
zrychlením zvyšování zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu,
zavedením spojitosti mezi zákonem stanoveným věkem odchodu do důchodu
a nadějí dožití a podporováním soukromého důchodového spoření.
Přijmout opatření, která zvýší míru zaměstnanosti starších
pracovníků vytvořením a prováděním komplexní strategie pro
aktivní stárnutí. Reformovat zdravotnictví s cílem zvýšit nákladovou
efektivnost odvětví, zejména posílením poskytování veřejné primární
péče. Zlepšit účinnost a zkrátit délku postupů při zadávání
veřejných zakázek.
3.           Pokračovat
v provádění politických reforem s cílem omezit
předčasné ukončování školní docházky, zejména zřízením
komplexního systému sledování, a zvýšit relevanci vzdělání a odborné
přípravy pro trh práce, aby se doplnily chybějící kvalifikace, mimo
jiné ohlášenou reformou systému učňovského školství. Nadále
podporovat stoupající účast žen na trhu práce prosazováním pružné
organizace práce, zejména zlepšením poskytování a finanční dostupnosti
zařízení předškolní a mimoškolní péče.
4.           Pokračovat v úsilí
o diverzifikaci zdrojů energie, zejména větším využíváním obnovitelné
energie a včasným dokončením propojení rozvodných soustav
elektřiny se Sicílií. Nadále se věnovat podporování energetické
účinnosti a snižování emisí v odvětví dopravy.
5.           Přijmout opatření,
která dále posílí vytváření větších rezerv určených na krytí
úvěrových ztrát v bankovním sektoru, s cílem zmírnit potenciální
rizika vyplývající z expozice vůči realitnímu trhu. Pokračovat
v politickém úsilí o zajištění přísného dohledu nad bankovním
sektorem včetně neklíčových domácích i mezinárodně
zaměřených bank. Zlepšit celkovou účinnost soudního systému, například
zkrácením délky projednávání konkurzních věcí.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 368 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 a P7_TA(2013)0053.
[5]               Rozhodnutí Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 120 final.
[9]               Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č.
1466/97.