title: Doporučení Rady ze dne 20. července 2020 týkající se hospodářské politiky eurozóny 2020/C 243/01

text:
               23.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/1

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 20. července 2020
      týkající se hospodářské politiky eurozóny
      (2020/C 243/01)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 136 ve spojení s čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Eurozóna pokračuje v expanzi, ale výhled ohrožují vzájemně propojená rizika a vyvstává nejistota. V důsledku slabé produktivity a stárnutí obyvatelstva by navíc mohlo nastat další vleklé období nízkého růstu a inflace. Mezera výstupu je od roku 2017 pozitivní a v roce 2018 dosahovala 0,7 % potenciálního hrubého domácího produktu (HDP), avšak potenciální růst by měl zůstat pod předkrizovou úrovní (3). Jádrová inflace setrvávala v letech 2018 a 2019 v rozmezí 1–1½ % a předpokládá se, že v letech 2020 a 2021 bude činit přibližně 1½ %. Ukazatele trhu práce se nadále zlepšují, byť pomalejším tempem; předpokládá se, že růst zaměstnanosti dále zpomalí a že budou přetrvávat obtíže v souvislosti s kvalitou pracovních míst. Růst nominálních mezd zpevnil: po několika letech, kdy jeho hodnota nedosahovala 2,0 %, dosáhl v roce 2018 přibližně 2¼ % a odhaduje se, že v roce 2019 bude činit přibližně 2½ %, a v letech 2020–2021 se předpokládá návrat na 2¼ %. Růst reálných mezd se navzdory dobrým podmínkám na trhu práce zvyšuje pouze pomalu a zůstává nízký: v roce 2018 byl nižší než 1 %, v roce 2019 se odhaduje přibližně stejná úroveň, v roce 2020 se předpokládá 0,7 % a v roce 2021 se předpokládá 0,8 %. Jak bylo konstatováno ve zprávě mechanismu narovnání přijaté Komisí dne 17. prosince 2019, měl by se přebytek běžného účtu eurozóny podle projekcí snížit, avšak zůstane blízko svého vrcholu. Členské státy se schodkem běžného účtu své schodky snížily či zvrátily, i když nadále vykazují vysoké negativní čisté investiční pozice vůči zahraničí.
                  Zároveň i když některé členské státy snížily své přebytky běžného účtu, nadále u nich dosahují trvale vysokých přebytků, čímž zvyšují své čisté investiční pozice vůči zahraničí. Dynamiku salda běžného účtu v eurozóně ovlivňuje oslabení vnější poptávky, zejména u exportně orientovaných členských států s vysokými přebytky běžného účtu, jež jsou velmi závislé na zahraniční poptávce po vývozu. Důležitá je také příznivá dynamika poptávky a k obnově rovnováhy by přispěly i lepší podmínky pro růst mezd, respektující roli sociálních partnerů, a posílení soukromých i veřejných investic v členských státech s vysokým přebytkem.

                  (2)

                  Má-li se zvýšit růstový potenciál a přitom být zajištěna environmentální a sociální udržitelnost a také podpora reálné konvergence mezi členskými státy eurozóny, jsou zapotřebí strukturální reformy, které posílí udržitelný růst, a investice do hmotného i nehmotného kapitálu, které zvýší produktivitu. To by pomohlo zejména těm členským státům, jejichž růstový potenciál je zřetelně nižší než průměr eurozóny. Jedná se také o potřebná preventivní opatření, aby v ekonomice eurozóny nenastalo vleklé období vyznačující se nízkým potenciálním růstem a produktivitou, nízkou cenovou inflací a nízkým růstem mezd a rostoucí nerovností. Reformy a investice mají i nadále zásadní význam pro zajištění toho, aby eurozóna obnovila svou dynamiku růstu, překonala ve střednědobém až dlouhodobém horizontu silnější tlaky plynoucí mimo jiné ze zhoršující se demografické situace a umožnila transformaci směrem k udržitelné ekonomice, a aby tak eurozóna a její členské státy mohly snáze dosáhnout cílů OSN v oblasti udržitelného rozvoje.

                  (3)

                  Začínají se projevovat hospodářské dopady změny klimatu, která je dnes jedním z největších systémových rizik pro světovou ekonomiku, finanční systémy a společnost. Rizika, která pro globální ekonomiku představuje změna klimatu a obecněji zhoršování stavu životního prostředí, jsou stále reálnější a budou mít rozsáhlý dopad, a to i na nejzranitelnější členy naší společnosti. Nebudou-li přijata vhodná opatření, mohlo by to mít nepříznivé důsledky pro odolnost našich ekonomik, naši inkluzivnost a dlouhodobý růstový potenciál. V této souvislosti mají zásadní význam investice a vytváření regulačních a finančních podmínek pro plynulý přechod na udržitelnou ekonomiku. Budou-li problémy v oblasti životního prostředí a klimatu řešeny správným způsobem, budou rovněž příležitostí k revitalizaci evropské ekonomiky směrem k udržitelnému rozvoji. V tomto směru představila Komise Zelenou dohodu pro Evropu jakožto strategii růstu, jež bude zahrnovat návrh prvního evropského právního rámce pro klima, aby byl cíl dosažení klimatické neutrality do roku 2050 zakotven v legislativě. Ekologická transformace bude současně muset zohlednit dopady na různé části společnosti. Investice do usnadnění transformace na udržitelnou ekonomiku budou muset být doprovázeny stanovením ceny uhlíku, vhodnou regulací ve všech odvětvích a investicemi do dovedností a podpory transformace pracovních míst, aby se zajistilo, že z technologické změny budou mít prospěch všichni občané, obzvláště v odvětvích a regionech, které zůstávají v digitální a ekologické transformaci pozadu.

                  (4)

                  Aktivace veřejných a soukromých finančních prostředků pro účely investic do ekologické a digitální transformace může v krátkodobém horizontu pomoci zachovat růst a následně reagovat na dlouhodobé výzvy, před nimiž naše ekonomiky stojí. Digitální revoluce může skýtat příležitosti, pokud jde o produktivitu, růst a vytváření pracovních míst; může však také přinášet obtíže, zejména pro méně kvalifikované pracovníky, kteří postrádají dovednosti nutné pro práci s novými technologiemi. Různě rychlý přechod k digitální ekonomice v členských státech eurozóny by se mohl projevit jako velké riziko pro konvergenci a makroekonomickou stabilitu. Toto riziko by mohly posílit silné aglomerační efekty, ze kterých často profitují velká města, a vývoj typu „vítěz bere všechno“, k němuž v oblasti digitálních technologií často dochází, což může prohlubovat nerovnost a mít nepříznivý dopad na konvergenci. Investice by se měly zaměřovat na generování výzkumu a inovací, ale také na větší šíření inovací v celé ekonomice.

                  (5)

                  Koordinovanější investiční strategie spolu s větším reformním úsilím na úrovni eurozóny by měly velký význam pro podporu udržitelného růstu a pro reakci na dlouhodobé výzvy, jako jsou klimatická a technologická transformace. Rozpočtový nástroj pro konvergenci a konkurenceschopnost by členským státům eurozóny poskytoval finanční podporu na provádění návrhů, které by měly ze zásady zahrnovat balíčky reforem a investic. Cílem Fondu InvestEU, jenž bude rovněž přispívat k investičnímu plánu pro udržitelnou Evropu, je aktivizovat další investice na další podporu inovací a vytváření pracovních míst v Unii, mimo jiné financováním udržitelné infrastruktury. Fondy politiky soudržnosti, které sehrávají klíčovou úlohu při podpoře našich regionů a venkovských oblastí, mají roli i v rámci klimatické a technologické transformace, neboť podporují udržitelný rozvoj. Evropská investiční banka již dnes vyčleňuje 25 % svého celkového financování na investice do klimatu a oznámila, že tento podíl hodlá zdvojnásobit. Pro dosažení cílů Unie v oblasti udržitelnosti bude zásadní uskutečnit na celostátní a nižší úrovni investiční projekty, které se budou zabývat přizpůsobením se změně klimatu a zmírňováním jejích důsledků, energetickou transformací, dekarbonizací či oběhovým hospodářstvím. Investice do síťových odvětví a infrastruktury mohou pomoci zvýšit konkurenceschopnost eurozóny a podpořit přechod k udržitelnější dopravě. Investice do nehmotných aktiv, jako jsou výzkum a vývoj, a dovedností mají rovněž klíčový význam pro přípravu eurozóny na budoucí výzvy.

                  (6)

                  Účinky hospodářské expanze minulých let nebyly v jednotlivých členských státech, napříč regiony a členskými státy. Disponibilní příjmy v nedávné době vzrostly, avšak v několika členských státech eurozóny zůstávají pod předkrizovou úrovní. Počet osob ohrožených chudobou a sociálním vyloučením ve většině členských států klesá: nyní jich je o 5 milionů méně než v roce 2012, kdy stav kulminoval, nicméně v eurozóně zůstává tento ukazatel stále nad hodnotami z roku 2008. Po období větší divergence se některé členské státy v několika málo posledních letech přiblížily státům s nejvyšším HDP na obyvatele. V posledním desetiletí se však pomalu zvyšoval podíl příjmů v držení osob s nejvyššími příjmy a mezi členskými státy panují velké rozdíly. Aby se podpořila vzestupná konvergence v rámci členských států a mezi nimi, je důležité prosazovat politiky zacílené na zvyšování efektivity i spravedlnosti, v souladu s cíli udržitelného rozvoje OSN. Takové politiky vedou k lepším makroekonomickým výsledkům a k rovnoměrnějšímu rozdělení přínosů v rámci celé společnosti, což rovněž pomáhá zlepšit soudržnost eurozóny.

                  (7)

                  Soudržnost a vyváženost makroekonomických opatření v eurozóně, včetně měnové, fiskální a strukturální politiky, mají klíčový význam pro zajištění solidního, inkluzivního a udržitelného hospodářského růstu a pro účinnou reakci na přetrvávající nízkou inflaci, zhoršující se výhled a rizika pro dlouhodobý růst. Evropská centrální banka udržuje akomodativní měnovou politiku, aby se inflace přiblížila střednědobému cíli a zároveň byl podporován růst a tvorba pracovních míst. Orientaci měnové politiky musí doplňovat fiskální politika, stejně jako strukturální reformy v různých odvětvích, včetně těch, jež jsou nezbytné pro dokončení struktury hospodářské a měnové unie (HMU).

                  (8)

                  Koordinace vnitrostátních fiskálních politik za plného dodržování Paktu o stabilitě a růstu a s ohledem na dostupný fiskální prostor a účinky vzájemného působení mezi členskými státy podporuje řádné fungování HMU. Očekává se, že orientace fiskální politiky v eurozóně bude v letech 2020 a 2021 obecně neutrální až mírně expanzivní. Vnitrostátní fiskální politiky jsou stále nedostatečně diferencované. Pokud by členské státy s vysokým veřejným dluhem prováděly obezřetné fiskální politiky, získalo by veřejné zadlužení sestupnou tendenci, snížila by se zranitelnost vůči otřesům a bylo by umožněno plné fungování automatických stabilizátorů v případě hospodářského útlumu. Na druhé straně další zvýšení investic a jiných produktivních výdajů v členských státech s příznivou rozpočtovou situací by podpořilo růst v krátkodobém a střednědobém horizontu a zároveň by pomohlo obnovit rovnováhu v ekonomice eurozóny. Pokud by se naplnila rizika nepříznivého vývoje, měla by být reakce fiskálních politik diferencovaná, přičemž celkově by se mělo usilovat o přístup poskytující větší podporu, avšak při zajištění plného dodržování Paktu o stabilitě a růstu. Je třeba v maximální míře zohledňovat konkrétní situaci v jednotlivých zemích a zabránit procykličnosti. Členské státy by měly být připraveny koordinovat politiky v rámci Euroskupiny.

                  (9)

                  Pro zlepšení fiskální udržitelnosti, posílení růstového potenciálu a navození podmínek pro účinné proticyklické fiskální politiky v případě útlumu mají nadále zásadní význam fiskální strukturální reformy. Dobře fungující vnitrostátní fiskální rámce spolu s pravidelným a důkladným přezkumem výdajů a účinným a transparentním zadáváním veřejných zakázek mohou zvýšit efektivitu a účinnost veřejných výdajů a zlepšit věrohodnost a kvalitu fiskálních politik. Pokud by se zdokonalila skladba vnitrostátních rozpočtů na straně příjmů i výdajů, včetně přesunu zdrojů směrem k veřejným investicím v rámci kvalitně koncipovaných investičních strategií a rozvoje nástrojů pro sestavování rozpočtů zohledňující environmentální aspekty, zvýšil by se růstový dopad veřejných rozpočtů, zlepšila by se produktivita a začaly by se řešit naléhavé dlouhodobé úkoly související s přechodem na ekologické a digitální ekonomiky. Základem pro vytvoření efektivnějších a spravedlivějších daňových systémů je zjednodušit je a modernizovat a zabránit daňovým podvodům, únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, především opatřeními proti agresivnímu daňovému plánování, a to s ohledem na probíhající diskuse v inkluzivním rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) o zbývajících tématech eroze základu daně a přesouvání zisku (BEPS). Lehkost, s níž se mohou mobilní prostředky pohybovat v rámci eurozóny, patří k základům vnitřního trhu, ale také rozšiřuje prostor pro daňovou soutěž. Koordinace mezi členskými státy má tudíž zásadní význam, aby se řešilo přesouvání zisku i škodlivé daňové praktiky a zabránilo se obecně „závodům“ o co nejnižší zdanění právnických osob.
                  V této snaze by mohla mít velký význam práce usilující o dosažení dohody na společném konsolidovaném základu daně z příjmů právnických osob a také o dosažení dohody v inkluzivním rámci OECD o zbývajících tématech BEPS s cílem přehodnotit alokaci zisků mezi zeměmi a zajistit minimální účinné zdanění. Daňová zátěž v eurozóně je relativně vysoká a vychýlená směrem ke zdanění práce, zatímco majetkové či ekologické daně představují velmi malý podíl daňových příjmů. Majetkové a ekologické daně však mohou být méně škodlivé pro růst a pro nabídku práce a poptávku po ní. Větší využívání ekologických daní může přispět k udržitelnému růstu tím, že bude motivovat spotřebitele i výrobce k ekologičtějšímu chování. Zdanění by mělo lépe zohledňovat klimatický rozměr a konzistentněji reagovat na emise a únik uhlíku. Účinnost těchto opatření by dále zvýšila podpora koordinovaného postupu na celosvětové úrovni. Aby se usnadnila transformace na ekologickou ekonomiku, bude proto navržena podpora navrhování rozpočtových politik přispívajících k environmentálním závazkům a přezkum směrnice Rady 2003/96/ES (4), jakož i s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) slučitelný mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích, bude-li třeba, aby se zamezilo úniku uhlíku.

                  (10)

                  Pro odolnost členských států eurozóny jsou důležité strukturální a institucionální reformy, které zvyšují hospodářskou soutěž na trzích zboží a služeb, prosazují efektivní využívání zdrojů a zlepšují podnikatelské prostředí a kvalitu veřejné správy včetně účinnosti justičních systémů. Odolné ekonomické struktury a vhodné politiky brání tomu, aby otřesy měly značné a dlouhotrvající dopady na příjmy a nabídku práce, a mohou usnadnit fungování fiskální a měnové politiky a omezovat divergenci (zejména v době útlumu), čímž navozují příznivější podmínky pro udržitelný a inkluzivní růst. Lepší koordinace a provádění strukturálních reforem, zejména těch, které jsou uvedeny v doporučeních pro jednotlivé země, může pozitivně ovlivnit situaci v jiných členských státech. Vnitrostátní rady pro produktivitu mohou v tomto ohledu hrát důležitou roli při zvyšování akceptace reforem a zlepšování jejich implementace. Reformy jsou rovněž třeba k řešení naléhavých dlouhodobých výzev, jako je klimatická a technologická transformace. Růst produktivity může být podpořen také prohloubením integrace jednotného trhu, jenž se projevil jako významný motor růstu a konvergence mezi členskými státy.

                  (11)

                  Evropský pilíř sociálních práv stanoví 20 zásad, které mají zlepšit rovnost příležitostí a přístup na trh práce a zajistit spravedlivé pracovní podmínky, sociální ochranu a začlenění. Je navržen jako kompas, jenž propaguje vzestupnou konvergenci směrem k lepším pracovním a životním podmínkám. Silnější a inkluzivnější ekonomiky a společnosti mohou následně podpořit odolnost Unie a eurozóny. Důležitými aspekty spravedlivé transformace na ekologickou a digitální ekonomiku jsou také reformy a investice, pokud jde o dovednosti, profesní přechody a účinnější sociální ochranu. Plná realizace Evropského pilíře sociálních práv na všech úrovních s náležitým ohledem na příslušné pravomoci bude mít zásadní význam pro podporu vzestupné konvergence.

                  (12)

                  Reformy, které zvyšují účast na trhu práce, řeší nezaměstnanost mladých lidí a dlouhodobou nezaměstnanost, podporují vytváření kvalitních pracovních míst a úspěšné profesní přechody, snižují segmentaci a propagují sociální dialog, mohou pomoci posílit inkluzivní růst, zvýšit hospodářskou odolnost, zlepšit automatickou stabilizaci, snížit nerovnost a řešit chudobu a sociální vyloučení. Individualizovaná podpora při profesních přechodech, odborná příprava a rekvalifikace jsou klíčovými faktory, které uchazečům o zaměstnání pomáhají najít si v přiměřené době opět práci. Aktivní politiky na trhu práce by měly být dobře integrovány se sociálními politikami a měly by prosazovat aktivní začleňování na trhu práce a ve společnosti. Celoživotní přístup ke kvalitnímu vzdělávání a odborné přípravě vyžaduje adekvátní investice, aby se zdokonalil lidský kapitál a dovednosti a to rovněž s ohledem na digitální a ekologickou transformaci. Výše uvedené přispívá ke zlepšení zaměstnatelnosti a ke zvýšení produktivity, inovační kapacity a mezd ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, a posiluje tak odolnost eurozóny. Právní předpisy na ochranu zaměstnanosti musí všem pracujícím zaručovat spravedlivé a důstojné pracovní podmínky, zejména pokud jde o atypické formy zaměstnávání, které se v poslední době objevují a které vytváří nové příležitosti, ale i problémy co do jistoty zaměstnání a sociální ochrany. K zajištění odpovídající výše příjmů a dostupnosti kvalitních služeb jsou zásadní také účinné a udržitelné systémy sociální ochrany.
                  Penzijní reformy a opatření prosazující rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem mohou významně podporovat účast na trhu práce, a zajišťovat tak dlouhodobou udržitelnost evropských systémů sociálního zabezpečení. Bylo by užitečné, kdyby došlo k přesunu od zdanění práce zejména v případě osob s nízkými příjmy a druhých výdělečně činných osob v domácnosti. Zásadní význam pro větší akceptaci pracovněprávních, sociálních a hospodářských reforem a pro podporu jejich provádění má zapojení sociálních partnerů. Stejně tak je prospěšné zapojení organizací občanské společnosti. Je důležité, aby kolektivní smlouvy přispívaly k cílům doporučení uvedených v bodech 1 až 5 níže, a to při plném respektování autonomie sociálních partnerů.

                  (13)

                  Odolnost finančního sektoru eurozóny od krize vzrostla, přetrvávající zranitelnost je však třeba řešit. Zdrojem rizika může být vysoké zadlužení podniků a domácností, k němuž v mnoha vnitrostátních daňových systémech přispívá daňové zvýhodnění dluhu. Nutnost přizpůsobit modely podnikání bank, nízké úrokové sazby a rostoucí konkurence jiných forem financování nadále vyvíjejí tlak na ziskovost bank. Dochází k soustavnému pokroku při snižování rizik, zejména pokud jde o snižování objemu úvěrů se selháním. Nicméně tam, kde poměr úvěrů se selháním zůstává na vysoké úrovni, je nutné další vytrvalé úsilí a všechny členské státy by měly zavést vhodná opatření, jež zamezí nárůstu takových úvěrů. Komise představila v březnu 2018 balíček opatření ke snížení rizik, aby se usnadnilo vypořádávání dosavadních úvěrů se selháním a zároveň se zabránilo jejich nárůstu v budoucnu. V rámci legislativních opatření týkajících se úvěrů se selháním bylo v dubnu 2019 přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/630 (5), které zavedlo „povinné obezřetnostní jištění“ s cílem zabránit riziku nedostatečné tvorby opravných položek a rezerv pro budoucí úvěry tohoto typu; v řešení tohoto problému je třeba pokročit, zejména pokud jde o návrh směrnice o sekundárních trzích s úvěry se selháním.
                  Pokroku již bylo dosaženo při zlepšování stávajícího rámce týkajícího se boje proti praní peněz. Nicméně jak upozorňuje zpráva Komise z července 2019, Unie potřebuje zaujmout k boji proti praní peněz a financování terorismu komplexnější přístup, aby byly řešeny zjištěné strukturální nedostatky. K tomu je nutné zejména zvážit způsoby, jak prostřednictvím opatření na úrovni Unie zvýšit harmonizaci, zlepšit dohled nad pravidly i jejich prosazování.

                  (14)

                  Posilování bankovní unie je jednou z prioritních činností od roku 2013, přičemž cílem je zajistit finanční stabilitu, omezit roztříštěnost finančních trhů a chránit poskytování úvěrů ekonomice v dobách krize. Tento proces nadále postupuje vpřed, mimo jiné prostřednictvím dohody o právním rámci Evropského mechanismu stability (ESM) ohledně společného jištění pro Jednotný fond pro řešení krizí, avšak je nezbytné další posílení. V této souvislosti eurosummit pověřil Euroskupinu, aby s výhradou dokončení vnitrostátních postupů pokračovala v práci na balíčku reforem ESM a aby nadále pracovala na všech prvcích dalšího posilování bankovní unie, a to na základě konsensu. Byla zřízena pracovní skupina na vysoké úrovni, aby pracovala na plánu pro zahájení politických jednání o evropském systému pojištění vkladů (EDIS). Je důležité se posunout vpřed, aby bylo možné těžit z výhod bankovní unie, pokud jde o soukromé sdílení rizik, finanční stabilitu a hospodářský růst, a zároveň omezit příležitosti k arbitráži mezi členskými státy. V konečném důsledku by takový posun měl zajistit Evropě finanční a ekonomickou svrchovanost. K tomu je nezbytné, aby se neprodleně pokračovalo v práci na všech prvcích, včetně těch, kterými se zabývala Pracovní skupina na vysoké úrovni pro evropský systém pojištění vkladů, a se stejnou mírou ambicí. Je třeba dokončit práci na balíčku reforem ESM, včetně zavedení mechanismu jištění pro Jednotný fond pro řešení krizí. Mechanismus jištění pro Jednotný fond pro řešení krizí by měl být uveden v činnost, a to i dříve za podmínky, že bude dosaženo dostatečného pokroku ve snižování rizik.
                  Je třeba dále pracovat na řešeních pro překonání omezení ve stávajícím systému pro zajišťování likvidity při řešení krize bank. Komise také přijala veškerá opatření oznámená v souvislosti s akčním plánem unie kapitálových trhů z roku 2015. Vzniku unie kapitálových trhů však brání přetrvávající právní, daňové a regulační překážky, na jejichž překonání je třeba se znovu intenzivně zaměřit, zejména pokud jde o pravidla týkající se přístupu k financování a některých rozdílů v insolvenčních a daňových předpisech; obnoveného úsilí je rovněž zapotřebí k dosažení vysokých, účinných a konvergujících standardů v oblasti dohledu.

                  (15)

                  Posílení struktury HMU vyžaduje, aby byla prioritně uskutečněna opatření uvedená v prohlášení eurosummitu ze dne 13. prosince 2019 a současně probíhaly diskuse o dalších aspektech. Sdělení s názvem „Prohloubení evropské hospodářské a měnové unie: zhodnocení čtyři roky po zprávě pěti předsedů“, vydané dne 12. června 2019, popisuje situaci a nastiňuje názor Komise na to, na které oblasti by se v krátkodobém a střednědobém horizontu mělo soustředit reformní úsilí. Určitý pokrok nastal ve vztahu k hospodářské unii, kde bylo dosaženo politické dohody o prvcích rozpočtového nástroje pro konvergenci a konkurenceschopnost pro eurozónu. S výhradou dokončení vnitrostátních postupů bylo dosaženo principiální dohody o dalším rozvoji ESM a revizi jeho smlouvy. V Radě však nebylo dosaženo konsensu o funkci fiskální stabilizace v eurozóně ani o reformě správy eurozóny.

                  (16)

                  Prohloubení HMU by vedlo k lepším makroekonomickým výsledkům. Nedokončená HMU brání finanční integraci. To omezuje příležitosti k financování velmi potřebných investic na podporu inkluzivní, produktivní, udržitelné a stabilní ekonomiky. Nedokončená HMU rovněž ztěžuje bezproblémovou transmisi měnové politiky v rámci eurozóny a omezuje schopnost Evropy určovat směřování své ekonomiky. Centrální funkce fiskální stabilizace by, pokud by o ní bylo dosaženo dohody, doplnila schopnost členských států eurozóny provádět proticyklickou fiskální politiku. Rada bere na vědomí, že má Komise v úmyslu navrhnout evropský systém zajištění dávek v nezaměstnanosti, který by měl občany lépe chránit v době hospodářských otřesů. Posílení HMU má spolu se zdravými politikami na vnitrostátní i evropské úrovni zásadní význam pro posílení vlivu Evropy ve světě, pro rozvoj mezinárodní úlohy eura a pro přispívání k otevřené multilaterální globální ekonomice založené na pravidlech. Je důležité, aby diskuse nadále probíhaly otevřeně a transparentně vůči členským státům, které stojí mimo eurozónu, při plném respektování vnitřního trhu Unie.

                  (17)

                  Ohledně aspektů tohoto doporučení týkajících se zaměstnanosti a sociální oblasti byl konzultován Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu,

            DOPORUČUJE členským státům eurozóny učinit v období 2020–2021 samostatně i kolektivně v rámci Euroskupiny následující:

                  1.

                  V členských státech eurozóny se schodkem běžného účtu nebo vysokým vnějším dluhem provádět reformy za účelem zvýšení konkurenceschopnosti a snížení vnějšího dluhu. V členských státech eurozóny s vysokým přebytkem běžného účtu posilovat podmínky, jež podporují růst mezd, při respektování úlohy sociálních partnerů, a zavést opatření na podporu veřejných i soukromých investic. Ve všech členských státech podporovat produktivitu zlepšováním podnikatelského prostředí a kvality institucí a zvyšovat odolnost zlepšováním způsobu, jakým fungují trhy se zbožím a službami, obzvláště prohloubením jednotného trhu. Podporovat spravedlivou a inkluzivní transformaci na konkurenceschopnou ekologickou a digitální ekonomiku prostřednictvím hmotných a nehmotných investic, a to jak veřejných, tak soukromých.

                  2.

                  Při provádění politik za plného respektování Paktu o stabilitě a růstu podporovat veřejné a soukromé investice a zlepšit kvalitu a složení veřejných financí. V členských státech s vysokým veřejným zadlužením provádět obezřetné politiky, aby veřejné zadlužení věrohodně získalo udržitelnou sestupnou tendenci. V členských státech s příznivou fiskální pozicí využít této pozice k dalšímu posílení vysoce kvalitních investic, a to při zachování dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. Pokud by se naplnila rizika nepříznivého vývoje, měla by být reakce fiskálních politik diferencovaná, přičemž celkově by se mělo usilovat o přístup poskytující větší podporu, avšak při zajištění plného dodržování Paktu o stabilitě a růstu. Je třeba v maximální míře zohledňovat konkrétní situaci v jednotlivých zemích a zabránit procykličnosti. Členské státy by měly být připraveny koordinovat politiky v rámci Euroskupiny. Zvýšit účinnost vnitrostátních fiskálních rámců a kvalitu veřejných financí a přijmout prorůstová daňová opatření a další relevantní rozpočtová opatření, jež podporují udržitelnou a inkluzivní ekonomiku. Podporovat a provádět opatření Unie zaměřená na boj proti agresivnímu daňovému plánování a na předcházení „závodům“ o co nejnižší zdanění právnických osob.

                  3.

                  Posilovat systémy vzdělávání a odborné přípravy a investice do dovedností. Zvýšit účinnost aktivních politik na trhu práce, které podporují začlenění na trhu práce a úspěšné profesní přechody, mimo jiné na více digitálních a ekologických pracovních míst. Podporovat účast na trhu práce, včetně účasti žen a zranitelných skupin, a přesunout zdanění směrem od práce, zejména v případě osob s nízkými příjmy a druhých výdělečně činných osob v domácnosti. Podporovat vytváření kvalitních pracovních míst a spravedlivé pracovní podmínky, prosazovat rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem a řešit segmentaci trhu práce. Zlepšit přístup k adekvátním a udržitelným systémům sociální ochrany. Zvyšovat účinnost sociálního dialogu a podporovat kolektivní vyjednávání.

                  4.

                  Navázat na prohlášení eurosummitu z 13. prosince 2019 ve snaze dále posílit bankovní unii za účelem jejího dokončení, a to neprodleným pokračováním v práci na všech prvcích, včetně těch, kterými se zabývala Pracovní skupina na vysoké úrovni pro evropský systém pojištění vkladů, a se stejnou mírou ambicí. Dokončit práci na balíčku reforem ESM, včetně zavedení mechanismu jištění pro Jednotný fond pro řešení krizí. Uvést mechanismus jištění pro Jednotný fond pro řešení krizí v činnost, a to i dříve za podmínky, že bude dosaženo dostatečného pokroku ve snižování rizik. Dále pracovat na řešeních pro překonání omezení ve stávajícím systému pro zajišťování likvidity na řešení krize bank. Posílit evropský regulační a dohledový rámec, mimo jiné zajištěním důsledného a účinného vymáhání předpisů pro boj proti praní peněz a dohledu nad nimi. Prosazovat řízené snižování zadluženosti v případě vysoké úrovně soukromého dluhu, mimo jiné omezením daňového zvýhodnění dluhu. Nadále umožňovat rychlé snižování objemu úvěrů se selháním v držení bank v eurozóně a předcházet nárůstu objemu takových úvěrů. Obnovit úsilí o prohloubení unie kapitálových trhů.

                  5.

                  Dosáhnout ambiciózního pokroku při prohlubování HMU, zejména urychleným uskutečněním opatření uvedených v prohlášení eurosummitu z prosince 2019, a to i pokud jde o rozpočtový nástroj pro konvergenci a konkurenceschopnost, a diskusí o dalších aspektech. Pokrok v této oblasti rovněž posílí mezinárodní úlohu eura, přispěje ke globálnímu prosazování hospodářských zájmů Evropy a měl by plně respektovat vnitřní trh Unie a probíhat otevřeně a transparentně vůči členským státům, které stojí mimo eurozónu.

         V Bruselu dne 20. července 2020.

               Za Radu

               předsedkyně

            J. KLOECKNER

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  Veškeré prognózované údaje v tomto dokumentu vycházejí z prognózy Evropské komise z podzimu 2019.

         (4)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51).

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/630 ze dne 17. dubna 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o minimální krytí ztrát z nevýkonných expozic, (Úř. věst. L 111, 25.4.2019, s. 4).


title: Doporučení Rady ze dne 9. října 2020 o jmenování člena Výkonné rady Evropské centrální banky 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/2

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. října 2020
      o jmenování člena Výkonné rady Evropské centrální banky
      (2020/C 338/02)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 283 odst. 2 a čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
      s ohledem na Protokol č. 4 o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 11.2 uvedeného protokolu,
      DOPORUČUJE EVROPSKÉ RADĚ:
      jmenovat pana Franka ELDERSONA členem Výkonné rady Evropské centrální banky na osmileté funkční období začínající dne 15. prosince 2020.

         V Bruselu dne 9. října 2020.

               Za Radu

               předseda

            M. ROTH


title: Doporučení Rady (EU) 2020/1475 ze dne 13. října 2020 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Text s významem pro EHP)

text:
               14.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 337/3

      DOPORUČENÍ RADY (EU) 2020/1475
      ze dne 13. října 2020
      o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19
      (Text s významem pro EHP)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 21 odst. 2, čl. 168 odst. 6 a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Občanství Unie přiznává každému občanu Unie právo volného pohybu.

                  (2)

                  Podle čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má každý občan Unie právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení. Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES se toto právo provádí (1). Článek 45 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) rovněž stanoví volný pohyb a pobyt. Vzhledem k tomu, že se ukazuje, že k dosažení cíle stanoveného v článku 21 Smlouvy o fungování EU je nezbytná činnost Unie, a Smlouvy jinak pro takovou činnost nestanoví nezbytné pravomoci, může Rada přijmout ustanovení s cílem usnadnit výkon práva volného pohybu a pobytu.

                  (3)

                  Podle čl. 168 odst. 1 Smlouvy o fungování EU má být při vymezení a provádění všech politik a činností Unie zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.

                  (4)

                  Dne 30. ledna 2020 vyhlásil generální ředitel Světové zdravotnické organizace (WHO) ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu z důvodu globální nákazy novým koronavirem, který způsobuje onemocnění koronavirem 2019 (COVID-19). Dne 11. března 2020 dospěla WHO k závěru, že COVID-19 lze označit za pandemii.

                  (5)

                  S cílem omezit šíření viru přijaly členské státy různá opatření, z nichž některá měla dopad na právo občanů Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, například omezení vstupu nebo požadavky na to, aby přeshraniční cestující podstoupili karanténu.

                  (6)

                  Dne 13. února 2020 přijala Rada závěry o nákaze COVID-19 (2), ve kterých naléhavě žádá členské státy, aby společně a ve spolupráci s Komisí přiměřeným a vhodným způsobem rozvinuly úzkou a intenzivní koordinaci mezi členskými státy s cílem zajistit účinnost všech opatření, případně včetně opatření týkajících se cestování, při zachování volného pohybu uvnitř EU a zajistit optimální ochranu veřejného zdraví.

                  (7)

                  Dne 10. března 2020 hlavy států nebo předsedové vlád Evropské unie zdůraznili potřebu společného evropského přístupu k onemocnění COVID-19.

                  (8)

                  Od března 2020 přijala Komise řadu pokynů a sdělení s cílem podpořit koordinační úsilí členských států a zachovat volný pohyb uvnitř Unie během pandemie COVID-19 (3).

                  (9)

                  Jelikož pandemie COVID-19 vyvolala bezprecedentní zdravotní krizi, stala se ochrana veřejného zdraví pro Unii i členské státy nejvyšší prioritou. Členské státy mohou z důvodu ochrany veřejného zdraví přijmout opatření, která omezují volný pohyb osob v Unii. Podle čl. 168 odst. 7 Smlouvy o fungování EU odpovídají za stanovení vnitrostátních zdravotních politik, včetně organizace zdravotnictví a poskytování zdravotní péče, členské státy, a proto se tyto politiky mohou v jednotlivých členských státech lišit. Třebaže členské státy mají pravomoc rozhodovat o nejvhodnějších opatřeních na ochranu veřejného zdraví, mimo jiné například o požadavcích na karanténu nebo testování, měla by být zajištěna koordinace těchto opatření, a to s cílem zachovat možnost výkonu práva volného pohybu a bojovat proti takto vážné přeshraniční zdravotní hrozbě, jako je COVID-19.

                  (10)

                  Při přijímání a uplatňování omezení volného pohybu by členské státy měly dodržovat zásady práva EU, zejména zásadu proporcionality a zákazu diskriminace. Cílem tohoto doporučení je usnadnit uplatňování těchto zásad na výjimečnou situaci způsobenou pandemií COVID-19 koordinovaným způsobem. Mechanismy zavedené tímto doporučením by tudíž měly být přísně omezeny co do rozsahu a času na omezení přijatá v reakci na tuto pandemii.

                  (11)

                  Jednostranná opatření v této oblasti mohou způsobit značná narušení, neboť podniky a občané se musí vyrovnat s celou řadou rozdílných a rychle se měnících opatření. To je zvláště škodlivé v situaci, kdy již bylo evropské hospodářství virem výrazně postiženo.

                  (12)

                  Cílem tohoto doporučení je zajistit větší koordinaci mezi členskými státy zvažujícími přijetí opatření omezujících volný pohyb z důvodu veřejného zdraví. Aby omezení nepřekračovala rámec toho, co je nezbytně nutné, měly by členské státy nediskriminačním způsobem a v maximální možné míře uplatňovat tato omezení spíš na osoby přijíždějící z konkrétních oblastí nebo regionů, které jsou zvlášť postiženy, než na celé území členského státu.

                  (13)

                  Koordinovaný přístup členských států vyžaduje společné úsilí v oblasti těchto klíčových bodů: uplatňování společných kritérií a prahových hodnot při rozhodování o tom, zda omezení volného pohybu zavést, mapování rizika přenosu onemocnění COVID-19 na základě dohodnutého barevného kódu a koordinovaný přístup, pokud jde o (případná) opatření, která se mohou odpovídajícím způsobem uplatnit na osoby pohybující se mezi oblastmi, v závislosti na úrovni rizika přenosu v uvedených oblastech.

                  (14)

                  Kritéria a prahové hodnoty nastíněné v tomto doporučení se zakládají na údajích poskytnutých členskými státy. Komplexní soubor údajů a mapy uvádějící status společných kritérií pro regiony EU by měly být Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí zveřejněny a každý týden aktualizovány za použití údajů poskytovaných členskými státy.

                  (15)

                  S ohledem na vyvíjející se epidemiologickou situaci by Komise za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí měla pravidelně posuzovat kritéria, potřeby v oblasti údajů a prahové hodnoty nastíněné v tomto doporučení, včetně toho, zda by se měla zvážit další kritéria nebo zda by se měly upravit prahové hodnoty, a svá zjištění by Komise měla případně spolu s návrhem na změnu doporučení předávat Radě ke zvážení.

                  (16)

                  Toto doporučení by nemělo být chápáno tak, že usnadňuje nebo podporuje přijímání omezení volného pohybu zavedených v reakci na pandemii, ale jeho cílem je spíše zajistit koordinovaný přístup v případě, že by se členský stát rozhodl taková omezení zavést. Za rozhodnutí, zda omezení volného pohybu zavést, jsou i nadále odpovědné členské státy, které musí dodržovat požadavky práva Unie. Stejně tak si členské státy ponechávají flexibilitu omezení nezavádět, ani když jsou kritéria a prahové hodnoty uvedené v tomto doporučení splněny.

                  (17)

                  O omezeních volného pohybu by se mělo uvažovat pouze tehdy, když mají členské státy dostatečné důkazy k odůvodnění těchto omezení z hlediska jejich přínosu pro veřejné zdraví a mají opodstatněné důvody se domnívat, že by daná omezení byla účinná.

                  (18)

                  Aby se omezilo narušení vnitřního trhu a rodinného života během pandemie, nemělo by se podstoupení karantény vyžadovat v případě cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou, jako jsou pracovníci nebo osoby samostatně výdělečně činné vykonávající kritická povolání, příhraniční pracovníci, pracovníci v dopravě nebo poskytovatelé dopravních služeb, námořníci a osoby cestující z naléhavého obchodního nebo rodinného důvodu, včetně členů přeshraničních rodin cestujících pravidelně.

                  (19)

                  Jasné, včasné a komplexní informování ostatních členských států a široké veřejnosti má zásadní význam pro snížení dopadů veškerých zavedených omezení volného pohybu a zajišťuje předvídatelnost, právní jistotu a dodržování ze strany občanů,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

         Obecné zásady

      Při přijímání a uplatňování opatření na ochranu veřejného zdraví v reakci na pandemii COVID-19 by členské státy měly své činnosti v rámci možností koordinovat na základě těchto zásad:

                  1.

                  Veškerá omezení volného pohybu osob v Unii zaváděná za účelem omezení šíření onemocnění COVID-19 by měla být založena na specifických a omezených důvodech veřejného zájmu, konkrétně na ochraně veřejného zdraví. Je nezbytné, aby taková omezení byla uplatňována v souladu s obecnými zásadami práva Unie, zejména se zásadou proporcionality a zákazu diskriminace. Jakákoli přijatá opatření by tudíž neměla překračovat rámec toho, co je nezbytně nutné k ochraně veřejného zdraví.

                  2.

                  Veškerá taková omezení by měla být zrušena, jakmile to epidemiologická situace dovolí.

                  3.

                  Nesmí docházet k diskriminaci mezi členskými státy, například uplatňováním velkorysejších pravidel na cestování do a ze sousedního členského státu ve srovnání s cestováním do a z jiných členských států ve stejné epidemiologické situaci.

                  4.

                  Omezení se nemohou zakládat na státní příslušnosti dotčené osoby, měla by se však zakládat na místě (místech), kde se dotčená osoba nacházela během čtrnácti dnů před příjezdem.

                  5.

                  Členské státy by měly vždy povolovat vstup svým vlastním státním příslušníkům a občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům, kteří jsou rezidenty na jejich území, a měly by usnadňovat rychlý průjezd přes svá území.

                  6.

                  Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost specifikům přeshraničních regionů, nejvzdálenějších regionů, enkláv a zeměpisně izolovaných oblastí, jakož i potřebě spolupráce na místní a regionální úrovni.

                  7.

                  Členské státy by si měly pravidelně vyměňovat informace o všech záležitostech, na něž se vztahuje oblast působnosti tohoto doporučení.

         Společná kritéria

                  8.

                  Zvažují-li členské státy v reakci na pandemii COVID-19 omezení volného pohybu, měly by zohlednit tato klíčová kritéria:

                              a)

                              „čtrnáctidenní kumulativní míru hlášení případů COVID-19“, tj. celkový počet nově hlášených případů COVID-19 na 100 000 obyvatel za posledních 14 dnů na regionální úrovni;

                              b)

                              „míru pozitivity testů“, tj. procentní podíl pozitivních testů ze všech testů na infekci COVID-19 provedených během posledního týdne;

                              c)

                              „míru testování“, tj. počet testů na infekci COVID-19 na 100 000 obyvatel provedených během posledního týdne.

         Údaje o společných kritériích

                  9.

                  Aby se zajistilo, že budou k dispozici komplexní a srovnatelné údaje, měly by členské státy každý týden poskytovat Evropskému středisku pro prevenci a kontrolu nemocí dostupné údaje o kritériích uvedených v bodě 8.
                  Členské státy by rovněž měly poskytovat tyto údaje na regionální úrovni, aby se zajistilo, že případná opatření bude možné zaměřit na ty regiony, kde jsou nezbytně nutná.
                  Členské státy by si měly vyměňovat informace o veškerých strategiích testování, které uplatňují.

         Mapování rizikových oblastí

                  10.

                  Na podporu rozhodování členských států by Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí mělo na základě údajů poskytovaných členskými státy zveřejňovat mapu zemí členských států EU rozdělenou podle regionů. Tato mapa by měla rovněž zahrnovat údaje z Islandu, Lichtenštejnska, Norska a, jakmile to situace umožní (4), i ze Švýcarské konfederace. Na této mapě by měla být oblast označena touto barvou:

                              a)

                              zeleně, pokud je čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 nižší než 25 a míra pozitivity testů na infekci COVID-19 je nižší než 4 %;

                              b)

                              oranžově, pokud je čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 nižší než 50, ale míra pozitivity testů na infekci COVID-19 činí 4 % nebo více, nebo pokud se čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 pohybuje v rozmezí od 25 do 150, ale míra pozitivity testů na infekci COVID-19 je nižší než 4 %;

                              c)

                              červeně, pokud čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 činí 50 nebo více a míra pozitivity testů na infekci COVID-19 činí 4 % nebo více, nebo pokud je čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 vyšší než 150 na 100 000 obyvatel;

                              d)

                              šedě, pokud není k dispozici dostatek informací k posouzení kritérií v písmenech a) až c), nebo pokud míra testování činí 300 nebo méně testů na infekci COVID-19 na 100 000 obyvatel.

                        Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí by mělo rovněž zveřejňovat samostatné mapy pro jednotlivé klíčové ukazatele, které jsou zohledňovány v souhrnné mapě, tj. čtrnáctidenní míru hlášení u jednotlivých regionů, jakož i míru testování a míru pozitivity testů na celostátní úrovni během posledního týdne. Jakmile budou k dispozici údaje na regionální úrovni, všechny mapy by měly vycházet z těchto údajů.

                  11.

                  Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí by mělo každý týden zveřejňovat aktualizované verze map a podkladové údaje.

         Společné prahové hodnoty při zvažování omezení volného pohybu z důvodu veřejného zdraví

                  12.

                  Členské státy by neměly omezovat volný pohyb osob cestujících do nebo z oblastí jiného členského státu klasifikovaných jako „zelené“ podle bodu 10.

                  13.

                  Při zvažování, zda uplatnit omezení na jiné než „zelené“ oblasti podle bodu 10,

                              a)

                              by členské státy měly zohlednit rozdíly v epidemiologické situaci mezi oranžovými a červenými oblastmi a jednat přiměřeně;

                              b)

                              by členské státy mohly vzít v úvahu další kritéria a trendy. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí bude za tímto účelem každý týden poskytovat údaje o počtu obyvatel, míře hospitalizace, míře obsazenosti jednotek intenzivní péče a míře úmrtnosti, budou-li tyto údaje k dispozici;

                              c)

                              by členské státy měly rovněž zohlednit epidemiologickou situaci na svém vlastním území, včetně politik testování, počtu provedených testů a míry pozitivity testů, a další epidemiologické ukazatele;

                              d)

                              by členské státy měly zohledňovat strategie testování a věnovat zvláštní pozornost situaci v oblastech s vysokou mírou testování.

         Koordinace mezi členskými státy

                  14.

                  Členské státy, které na základě svých vlastních rozhodovacích procesů hodlají uplatnit omezení na osoby cestující do nebo z oblasti klasifikované jinak než jako „zelená“ podle bodu 10, by měly ještě před vstupem takového opatření v platnost nejprve informovat postižený členský stát. Zvláštní pozornost by měla být věnována přeshraniční spolupráci, nejvzdálenějším regionům, enklávám a zeměpisně izolovaným oblastem. Před vstupem tohoto opatření v platnost by o svém úmyslu měly informovat rovněž ostatní členské státy a Komisi. Informace by měly členské státy poskytnout pokud možno 48 hodin předem.
                  K informování ostatních členských států a Komise by členské státy měly využívat zavedené komunikační sítě, mimo jiné síť integrované politické reakce na krize (IPCR). Kontaktní místa IPCR by měla zajistit, aby byly informace neprodleně předány jejich příslušným orgánům.

                  15.

                  Členské státy by měly neprodleně informovat ostatní členské státy a Komisi o zrušení či zmírnění jakýchkoli dříve zavedených omezujících opatření, jež by mělo vstoupit v platnost co nejdříve.
                  Omezení volného pohybu by měla být zrušena tehdy, když je oblast znovu klasifikována jako „zelená“ podle bodu 10, pokud od jejich zavedení uplynulo alespoň 14 dní.

                  16.

                  Nejpozději sedm dní po přijetí tohoto doporučení by členské státy měly postupně zrušit omezení uplatňovaná před přijetím tohoto doporučení na oblasti klasifikované jako „zelené“ podle bodu 10.

         Společný rámec ohledně možných opatření pro cestující přijíždějící z oblastí s vyšším rizikem

                  17.

                  Členské státy by v zásadě neměly odpírat vstup osobám cestujícím z jiných členských států.
                  Členské státy, které považují za nutné zavést omezení volného pohybu na základě svých vlastních rozhodovacích procesů, by mohly vyžadovat, aby osoby cestující z oblasti klasifikované jinak než jako „zelená“ podle bodu 10

                              a)

                              podstoupily karanténu / domácí izolaci; a/nebo

                              b)

                              po příjezdu podstoupily test na infekci COVID-19.

                        Členské státy mohou dát cestujícím možnost nahradit test uvedený v písmenu b) testem na infekci COVID-19 provedeným před příjezdem.
                  Členské státy by měly zvýšit úsilí o koordinaci ohledně délky karantény / domácí izolace a náhradních možností. Kdykoli je to možné a v souladu se strategiemi, o nichž rozhodují členské státy, měl by být podporován vývoj testování.

                  18.

                  Členské státy by měly vzájemně uznávat výsledky testů na infekci COVID-19 provedených v jiných členských státech autorizovanými zdravotnickými orgány. Členské státy by měly posílit spolupráci v různých aspektech souvisejících s testováním, včetně ověřování certifikátů testů, s přihlédnutím k výzkumu a poradenství epidemiologických odborníků, jakož i k osvědčeným postupům.

                  19.

                  Podstoupení karantény by se nemělo vyžadovat v případě cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou, pokud cestují v souvislosti s výkonem této nezbytné funkce, zejména v případě:

                              a)

                              pracovníků nebo osob samostatně výdělečně činných vykonávajících kritická povolání včetně zdravotnických pracovníků, příhraničních a vyslaných pracovníků, jakož i sezónních pracovníků podle pokynů k výkonu volného pohybu pracovníků během šíření onemocnění COVID-19 (5);

                              b)

                              pracovníků v dopravě nebo poskytovatelů dopravních služeb, včetně řidičů nákladních vozidel přepravujících zboží pro použití na daném území, jakož i těch, která pouze projíždějí;

                              c)

                              pacientů cestujících z naléhavých zdravotních důvodů;

                              d)

                              žáků, studentů a stážistů, kteří do zahraničí cestují denně;

                              e)

                              osob cestujících z naléhavých rodinných nebo obchodních důvodů;

                              f)

                              diplomatů, zaměstnanců mezinárodních organizací a osob pozvaných mezinárodními organizacemi, jejichž fyzická přítomnost je vyžadována pro řádné fungování těchto organizací, příslušníků ozbrojených sil a policie, pracovníků poskytujících humanitární pomoc a pracovníků civilní ochrany při výkonu jejich funkcí;

                              g)

                              tranzitních cestujících;

                              h)

                              námořníků;

                              i)

                              novinářů při výkonu jejich povinností.

                  20.

                  Členské státy by mohly vyžadovat, aby osoby vstupující na jejich území předložily formuláře pro vyhledávání cestujících v souladu s požadavky na ochranu údajů. Měl by být vytvořen společný evropský formulář pro vyhledávání cestujících, který by členské státy mohly používat. Kdykoli je to možné, měla by být pro informace k vyhledávání cestujících použita digitální možnost, aby se zjednodušilo zpracování, a to při současném zajištění rovného přístupu pro všechny občany.

                  21.

                  Případná opatření vztahující se na osoby přijíždějící z oblasti klasifikované jako „červená“, „oranžová“ nebo „šedá“ podle bodu 10 nesmí být diskriminační, tj. měla by se vztahovat stejně tak na vracející se státní příslušníky dotčeného členského státu.

                  22.

                  Členské státy by měly zajistit, aby veškeré formální požadavky uložené občanům a podnikům představovaly konkrétní přínos pro úsilí v oblasti veřejného zdraví za účelem boje proti pandemii a nevytvářely nepřiměřenou a zbytečnou administrativní zátěž.

                  23.

                  Pokud se u osoby po příjezdu do místa určení objeví příznaky, mělo by se v souladu s místní praxí uskutečnit testování, diagnostika, izolace a vysledování kontaktů a neměl by být odepřen vstup. Informace o případech zjištěných při příjezdu by měly být prostřednictvím systému včasného varování a reakce neprodleně sdíleny s orgány veřejného zdraví zemí, v nichž dotčená osoby během předchozích 14 dnů pobývala, pro účely vysledování kontaktů.

                  24.

                  Omezení by neměla mít podobu zákazů provozování některých dopravních služeb.

         Komunikace a informování veřejnosti

                  25.

                  Členské státy by měly příslušným zúčastněným stranám a široké veřejnosti co nejdříve před vstupem nových opatření v platnost poskytovat jasné, komplexní a včasné informace o veškerých omezeních volného pohybu, případných doprovodných požadavcích (například negativní testy na infekci COVID-19 nebo formuláře pro vyhledávání cestujících), jakož i o opatřeních, která se vztahují na osoby cestující z rizikových oblastí. Obecně by tyto informace měly být zveřejněny 24 hodin před tím, než začnou být daná opatření uplatňována, přičemž je třeba přihlédnout k tomu, že v případě mimořádných událostí epidemiologické povahy je zapotřebí určité míry flexibility.
                  Tyto informace by měly být rovněž zpřístupněny na internetové platformě „Re-open EU“, která by měla obsahovat křížový odkaz na mapu pravidelně zveřejňovanou Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí podle bodů 10 a 11.
                  Je třeba jasně popsat podstatu opatření, jejich zeměpisnou působnost a kategorie osob, na něž se vztahují.

         Přezkum

                  26.

                  Komise by měla provádět pravidelný přezkum tohoto doporučení za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí. O tomto přezkumu by Komise měla pravidelně podávat zprávy Radě.

         V Lucemburku dne 13. října 2020.

               Za Radu

               předseda

            M. ROTH

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77).

         (2)  Úř. věst. C 57, 20.2.2020, s. 4.

         (3)  Pokyny Komise týkající se opatření správy hranic v zájmu ochrany zdraví a zajištění dostupnosti zboží a základních služeb (Úř. věst. C 86I, 16.3.2020, s. 1), pokyny Komise k výkonu volného pohybu pracovníků během šíření onemocnění COVID-19 (Úř. věst. C 102I, 30.3.2020, s. 12), „společný evropský plán rušení opatření proti šíření COVID-19“ předsedkyně Evropské komise a předsedy Evropské rady, pokyny Komise pro volný pohyb zdravotnických pracovníků a minimální harmonizaci odborné přípravy v souvislosti s mimořádnými opatřeními v důsledku COVID-19 (Úř. věst. C 156, 8.5.2020, s. 1), sdělení Komise „Směrem k rozfázovanému a koordinovanému přístupu pro obnovu volného pohybu a zrušení kontrol na vnitřních hranicích“ (Úř. věst. C 169, 15.5.2020, s. 30), sdělení Komise o třetím posouzení uplatňování dočasného omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné (COM(2020) 299 final), pokyny Komise týkající se sezónních pracovníků v EU v souvislosti s šířením onemocnění COVID-19 (Úř. věst. C 235I, 17.7.2020, s. 1), sdělení Komise o zavádění zelených pruhů podle Pokynů týkajících se opatření správy hranic v zájmu ochrany zdraví a zajištění dostupnosti zboží a základních služeb (Úř. věst. C 96I, 24.3.2020, s. 1), pokyny Komise: Usnadnění leteckého nákladního provozu během výskytu onemocnění COVID-19 (Úř. věst. C 100I, 27.3.2020, s. 1) a pokyny Komise pro ochranu zdraví, repatriaci a cestování pro námořníky, cestující a jiné osoby na palubách lodí (Úř. věst. C 119, 14.4.2020, s. 1).

         (4)  V závislosti na uzavření dohody mezi EU a Švýcarskou konfederací o spolupráci v oblasti veřejného zdraví, mimo jiné o účasti Švýcarské konfederace na Evropském středisku pro prevenci a kontrolu nemocí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 851/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zřízení Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (Úř. věst. L 142, 30.4.2004, s. 1).

         (5)  Úř. věst. C 102I, 30.3.2020, s. 12.


title: Doporučení Rady (EU) 2020/1551 ze dne 22. října 2020, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení

text:
                  26.10.2020

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 354/19

         DOPORUČENÍ RADY (EU) 2020/1551
         ze dne 22. října 2020,
         kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a e) a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 30. června 2020 přijala Rada doporučení o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (1) (dále jen „doporučení Rady“). Dne 16. července 2020 přijala Rada doporučení Rady (EU) 2020/1052 ze dne 16. července 2020, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (2). Dne 30. července 2020 přijala Rada doporučení Rady (EU) 2020/1144 ze dne 30. července 2020, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (3).
                     Dne 7. srpna 2020 přijala Rada doporučení Rady (EU) 2020/1186 ze dne 7. srpna 2020, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (4).

                     (2)

                     V doporučení Rady se stanoví, že členské státy by měly od 1. července 2020 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I doporučení Rady. Seznam třetích zemí uvedený v příloze I by měla Rada každé dva týdny přezkoumat a případně aktualizovat, a to po důkladné konzultaci s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU na základě celkového posouzení založeného na metodice, kritériích a informacích uvedených v doporučení Rady.

                     (3)

                     Od té doby se v Radě za důkladné konzultace s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU uskutečnila jednání ohledně přezkumu seznamu třetích zemí uvedeného v příloze I doporučení Rady při uplatnění kritérií a metodiky stanovených v doporučení Rady. Na základě těchto jednání by měl být seznam třetích zemí uvedený v příloze I změněn. Především by z tohoto seznamu měly být vypuštěny Kanada, Gruzie a Tunisko a měl by být doplněn Singapur. Je třeba rovněž vyjasnit, že pokud bude potvrzena vzájemnost, mělo by být možné cestovat mezi EU a Zvláštní administrativní oblastí Hongkong a Zvláštní administrativní oblastí Macao.

                     (4)

                     Ochrana hranic je věcí zájmu nejen členského státu, na jehož vnějších hranicích se provádí, nýbrž všech členských států, které zrušily ochranu vnitřních hranic. Členské státy by proto měly zajistit, aby opatření přijatá na vnějších hranicích byla koordinována, aby bylo zajištěno řádné fungování schengenského prostoru. Za tímto účelem by měly členské státy od 22. října 2020 nadále koordinovaně rušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I doporučení Rady změněného tímto doporučením.

                     (5)

                     V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto doporučení doplňuje schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto doporučení Radou, zda je provede.

                     (6)

                     Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (5); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné.

                     (7)

                     Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES (6).

                     (8)

                     Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (7) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (8).

                     (9)

                     Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (9) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (10),

               PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
         Doporučení Rady (EU) 2020/912 ve znění doporučení (EU) 2020/1052, doporučení (EU) 2020/1144 a doporučení (EU) 2020/1186 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení se mění takto:

                     1)

                     První odstavec bodu 1 doporučení Rady se nahrazuje tímto:

                                 „1.

                                 Členské státy by měly od 22. října 2020 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I.“

                     2)

                     Příloha I doporučení se nahrazuje tímto:

                           „PŘÍLOHA I
                           Třetí země a zvláštní administrativní oblasti, na jejichž rezidenty by se nemělo vztahovat dočasné omezení na vnějších hranicích, pokud jde o cesty do EU, jež nejsou nezbytně nutné:

                                       I.

                                       STÁTY

                                                   1.

                                                   AUSTRÁLIE

                                                   2.

                                                   JAPONSKO

                                                   3.

                                                   NOVÝ ZÉLAND

                                                   4.

                                                   RWANDA

                                                   5.

                                                   SINGAPUR

                                                   6.

                                                   JIŽNÍ KOREA

                                                   7.

                                                   THAJSKO

                                                   8.

                                                   URUGUAY

                                                   9.

                                                   ČÍNA (*1)

                                       II.

                                       ZVLÁŠTNÍ ADMINISTRATIVNÍ OBLASTI ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY

                                                   1.

                                                   Zvláštní administrativní oblast Hongkong (*1)

                                                   2.

                                                   Zvláštní administrativní oblast Macao (*1)

                        (*1)  Pokud bude potvrzena vzájemnost."

                        (*1)  Pokud bude potvrzena vzájemnost."

                        (*1)  Pokud bude potvrzena vzájemnost."

            V Bruselu dne 22. října 2020.

                  Za Radu

                  předseda nebo předsedkyně

               M.ROTH

            (1)  Úř. věst. L 208I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  Úř. věst. L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  Úř. věst. L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  Úř. věst. L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (6)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

            (7)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (8)  Rozhodnutí Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (9)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (10)  Rozhodnutí Rady 2011/350/EU ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie, pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Doporučení Komise (EU) 2020/1563 ze dne 14. října 2020 týkající se energetické chudoby

text:
               27.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 357/35

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2020/1563
      ze dne 14. října 2020
      týkající se energetické chudoby
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 168 a 194 této smlouvy,
      s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/944 ze dne 5. června 2019 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o změně směrnice 2012/27/EU (1) (dále jen „směrnice o elektřině“), a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Energetická chudoba je situace, kdy domácnosti nemají přístup k základním energetickým službám. Vzhledem k tomu, že v roce 2018 (2) si 34 milionů Evropanů nemohlo dovolit udržovat doma dostatečně vysokou teplotu, představuje energetická chudoba pro EU významný problém.

                  (2)

                  Jak uznali spolunormotvůrci, přiměřené teplo, chlazení, osvětlení a energie pro napájení spotřebičů jsou základními službami, které jsou důležité pro důstojnou životní úroveň a zdraví. Přístup k energetickým službám má zásadní význam pro sociální začlenění. Řešení energetické chudoby má tedy potenciál přinést četné výhody, včetně nižších výdajů na zdraví, snížení znečištění ovzduší (nahrazováním zdrojů vytápění, které nejsou vhodné pro daný účel), zlepšení pohodlí a dobrých životních podmínek a zlepšení rozpočtů domácností. Tyto přínosy by společně přímo podpořily hospodářský růst a prosperitu v Evropské unii.

                  (3)

                  Evropský pilíř sociálních práv, který společně vyhlásily Evropský parlament, Rada a Komise dne 17. listopadu 2017, zahrnuje energii mezi základní služby, k nimž má každý právo na přístup. Osobám v nouzi musí být k dispozici pomoc pro přístup k těmto službám (3).

                  (4)

                  Spravedlivý přechod ke klimaticky neutrální Unii do roku 2050 je hlavním bodem Zelené dohody pro Evropu, kterou v prosinci 2019 navrhla Komise (4). Ústředním prvkem této Zelené dohody je významná iniciativa „renovační vlna“ (5), jejímž cílem je podpořit strukturální renovaci soukromých a veřejných budov, a tím snížit emise, podpořit oživení a řešit energetickou chudobu. Tato strukturální renovace pomůže zvýšit úsilí EU v oblasti zmírňování změny klimatu. Z tohoto důvodu bylo považováno za zásadní, aby renovační vlna a toto doporučení byly přijaty společně s cílem vzájemně posílit výzvy k řešení problémů energetické chudoby a energeticky nejnáročnějších budov.

                  (5)

                  Energetická chudoba je klíčovou koncepcí konsolidovanou v legislativním balíčku nazvaném „Čistá energie pro všechny Evropany“, který má usnadnit spravedlivou transformaci energetiky. Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999 (6) (dále jen „nařízení o správě“) je Komise povinna poskytnout orientační pokyny týkající se vhodných ukazatelů pro měření energetické chudoby (7) a definice „značného počtu domácností trpících energetickou chudobou“ (8). Vzhledem k tomu, že neexistuje žádná standardní definice energetické chudoby, je na členských státech, aby vypracovaly svá vlastní kritéria podle svého vnitrostátního kontextu. Nedávno přijatý legislativní balíček však poskytuje užitečné obecné zásady a poznatky o možných příčinách a důsledcích energetické chudoby. Zdůrazňuje rovněž význam politik pro řešení tohoto problému, zejména těch, které jsou spojeny s vnitrostátními plány v oblasti energetiky a klimatu a s dlouhodobými strategiemi renovací (9).

                  (6)

                  Členské státy musí ve svém vnitrostátním plánu v oblasti energetiky a klimatu odhadnout počet domácností trpících energetickou chudobou. V případě, že některý členský stát zjistí, že má značný počet domácností trpících energetickou chudobou, musí do svého plánu zařadit vnitrostátní cíl, jakož i politiky a opatření ke snížení energetické chudoby. V souvislosti s pátou zprávou o stavu energetické unie dnes Komise zveřejnila pracovní dokumenty útvarů Komise pro každý členský stát, které obsahují individuální posouzení každého konečného vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu. Tyto pracovní dokumenty rovněž posuzují, jak konečné plány zohlednily související doporučení Komise z roku 2019, včetně doporučení týkajících se energetické chudoby, a obsahují pokyny k provádění těchto plánů.

                  (7)

                  Přepracované znění směrnice o elektřině vyžaduje, aby členské státy přijaly vhodná opatření k řešení energetické chudoby všude tam, kde je zjištěna, včetně opatření řešících širší kontext chudoby. Členské státy musí rovněž chránit zranitelné zákazníky, zejména zákazníky v odlehlých oblastech. Podobná ustanovení obsahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (10).

                  (8)

                  Novým prvkem v novém legislativním rámci je to, že vyžaduje, aby byl zjištěn počet domácností trpících energetickou chudobou. Článek 29 přepracované směrnice o elektřině odkazuje na povinnost členských států odhadnout počet domácností trpících energetickou chudobou a uvádí, že musí stanovit a zveřejnit kritéria, z nichž toto posouzení vychází. V případě značného počtu těchto domácností musí členské státy do svých vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu zahrnout orientační cíl pro snížení energetické chudoby, stanovit časový rámec a navrhnout příslušné politiky. Poté jsou povinny v souladu s nařízením o správě podat Komisi zprávu o pokroku, kterého dosáhly při plnění cíle snížit počet domácností trpících energetickou chudobou.

                  (9)

                  Směrnice o energetické účinnosti Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU (11) ve znění směrnice (EU) 2018/2002 (12) vyžaduje, aby členské státy zohlednily nutnost snížit energetickou chudobu v rámci svých povinností v oblasti energetické účinnosti. Ustanovení čl. 7 odst. 11 vyžaduje, aby část opatření v oblasti energetické účinnosti byla v přiměřeném rozsahu zaměřena přednostně na zranitelné domácnosti, včetně domácností postižených energetickou chudobou (13). Nařízení o správě rovněž obsahuje podobné povinnosti.

                  (10)

                  Podle revidovaného znění směrnice (EU) 2018/844 o energetické náročnosti budov musí členské státy v rámci svých dlouhodobých strategií renovací na podporu renovace vnitrostátního fondu obytných a jiných než obytných budov navrhnout příslušná vnitrostátní opatření na zmírnění energetické chudoby (14).

                  (11)

                  Legislativní rámec EU rovněž obsahuje záruky, které mají zajistit, aby opatření přijatá k řešení energetické chudoby nebránila otevření nebo fungování trhu. Bezproblémové fungování maloobchodních trhů má zásadní význam pro spravedlivou transformaci. Tyto záruky jsou zakotveny v článku 28 přepracovaného znění směrnice o elektřině a jsou uvedeny do praxe zejména v jejím čl. 5 odst. 5.

                  (12)

                  Článek 27 přepracované směrnice o elektřině posiluje uvedenou zásadu tím, že vyžaduje, aby členské státy zajistily, aby všichni zákazníci v domácnostech, a pokud to členské státy uznají za vhodné, i malé podniky mohli využívat univerzální služby, což znamená mít na jejich území právo na dodávky elektřiny ve stanovené kvalitě za přiměřené, jednoduše a jasně srovnatelné, transparentní a nediskriminační ceny. Aby zabezpečily poskytování univerzální služby, mohou členské státy určit dodavatele poslední instance.

                  (13)

                  Jak shrnuje 59. bod odůvodnění přepracované směrnice o elektřině, energetická chudoba vzniká kombinací nízkých příjmů, vysokých výdajů za energii a nízké energetické účinnosti obydlí. Řešení tohoto problému komplikuje dopad kolísavých cen na trhu s energií a nízká energetická účinnost, zejména pokud jde o energetickou náročnost budov, ve spojení s širokou škálou sociálně-ekonomických faktorů souvisejících s obecnou chudobou a problémy vznikajícími v souvislosti s držbou obydlí.

                  (14)

                  V roce 2018 nebylo 6,8 % osob žijících v soukromých domácnostech v celé EU (30,3 milionu osob (15)) schopno platit účty za veřejné služby, včetně účtů za energii, a proto jim hrozilo přerušení dodávek. Kromě toho se 7,3 % obyvatel EU (37,4 milionu osob) ve svých domovech setkalo s nepříjemnými teplotami.

                  (15)

                  Krize COVID-19 zdůraznila naléhavost řešení energetické chudoby, máme-li vytvořit sociální Evropu, která bude zajišťovat potřeby všech svých obyvatel. Míře energetické chudoby bude věnována pozornost ve všech členských státech, neboť stále více Evropanů může mít potíže s přístupem k základním energetickým službám, zejména s rostoucí nezaměstnaností. V této souvislosti je nezbytné dosáhnout milníků Zelené dohody pro Evropu, a to navzdory současným bezprecedentním narušením evropských ekonomik.

                  (16)

                  S cílem „vést k vytvoření udržitelnější, odolnější a spravedlivější Evropy pro příští generaci“ byl předložen balíček na podporu oživení Next Generation EU (16). Evropské plány oživení se musí řídit zásadami udržitelnosti životního prostředí, solidarity, soudržnosti a konvergence a odhodláním neopomíjet žádný členský stát, region ani jednotlivce. Next Generation EU potvrzuje úlohu renovační vlny jako hlavního zprostředkovatele zeleného oživení.

                  (17)

                  Vnitrostátní dlouhodobé strategie renovací a další nástroje určené ke splnění cílů energetické účinnosti pro roky 2030 a 2050 by měly být zaměřeny na ochranu domácností trpících energetickou chudobou a posílení postavení zranitelných spotřebitelů energie tím, že pomohou lidem ušetřit peníze za účty za energii, zajistí zdravější životní podmínky a sníží energetickou chudobu.

                  (18)

                  Identifikace domácností, které potřebují ochranu nejvíce, a obydlí, která nejvíce potřebují renovace, pomáhá při cíleném a lepším řízení veřejných zásahů, čímž přináší praktické výsledky pro spotřebitele, zlepšuje energetickou účinnost a minimalizuje jakékoli narušení fungování vnitřního trhu s energií.

                  (19)

                  Poskytnutím tohoto doporučení a zpřístupněním pokynů Komise týkajících se energetické chudoby členským státům v doprovodném pracovním dokumentu útvarů Komise plní Komise výše uvedenou povinnost a pomáhá členským státům provést nová ustanovení o energetické chudobě ve vnitrostátním právu. Komise rovněž poskytuje informace o nových osvědčených postupech (17).

                  (20)

                  Hlavní problém při jakékoli definici spočívá v tom, jak získat spolehlivá číselná data. Na úrovni EU byl vypracován soubor statistických ukazatelů měřících pravděpodobné příčiny energetické chudoby a její důsledky. Jedná se o souhrnné ukazatele. Vzhledem k tomu, že energetická chudoba je jev, který má více rozměrů, nemůže žádný jediný ukazatel plně odrážet všechny jeho aspekty.

                  (21)

                  Souhrnné ukazatele byly vypracovány na evropské úrovni a jsou uvedeny v příloze tohoto doporučení. Tyto ukazatele vypracované Statistickým úřadem Evropské unie („Eurostat“) a Střediskem pro sledování energetické chudoby, jež jsou odvozeny z harmonizovaného sběru údajů v EU, umožňují sledovat situaci v celé EU a identifikovat vnitrostátní specifika, jakož i podporovat účinnější vzájemné učení a výměnu osvědčených postupů. Vnitrostátní ukazatele mohou pomoci tyto ukazatele doplnit a v příslušných případech zdokonalit identifikaci energetické chudoby.

                  (22)

                  To vyžaduje úzkou spolupráci mezi příslušnými orgány a zejména řádné koordinované úsilí na regionální a místní úrovni, aby ke každé analýze založené na ukazatelích na úrovni EU nebo na vnitrostátní úrovni existovala protiváha a uvedené analýzy byly doplněny přístupem zdola nahoru. Regionální a místní orgány mají dobré předpoklady k tomu, aby identifikovaly klíčové finanční a sociální problémy, s nimiž se potýkají domácnosti v energetické chudobě, a hrály významnou úlohu při navrhování a provádění zelené transformace, která je spravedlivá, inkluzivní a udržitelná pro všechny v Evropě.

                  (23)

                  Komise bude i nadále podporovat sdílení osvědčených postupů mezi členskými státy, a to jak ve spolupráci s Výborem pro sociální ochranu, tak i jinými způsoby. K řešení problémů zjištěných prostřednictvím kanálů zahrnujících platformy poskytované Střediskem pro sledování energetické chudoby a iniciativou Pakt starostů a primátorů lze mobilizovat programy financování z EU, včetně politiky soudržnosti, nástroj pro technickou podporu a další formy podpory.

                  (24)

                  Čtvrtá zpráva Evropské komise o cenách energie a nákladech na energii se rovněž zabývá zvláštními podmínkami lidí žijících v energetické chudobě a zranitelných spotřebitelů (18). Komise bude rovněž věnovat zvláštní pozornost tomu, jak členské státy provádějí článek 5 přepracované směrnice o elektřině, který umožňuje veřejné zásahy do stanovování cen za dodávky elektřiny zákazníkům trpícím energetickou chudobou nebo zákazníkům žijícím ve zranitelných domácnostech,

            DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM:

                  1.

                  Rozvíjet systematický přístup k liberalizaci trhů s energií s cílem sdílet přínosy se všemi složkami společnosti, zejména s těmi nejpotřebnějšími.

                  2.

                  Věnovat zvláštní pozornost doprovodnému pracovnímu dokumentu útvarů Komise, který obsahuje pokyny týkající se ukazatelů energetické chudoby, jakož i definice toho, co představuje značné množství domácností postižených energetickou chudobou. Důležité je, aby členské státy používaly pokyny Komise při provádění a aktualizaci svých stávajících vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu v souladu s článkem 14 nařízení (EU) 2018/1999 o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu.

                  3.

                  V posouzeních energetické chudoby používat ukazatele uvedené v příloze.

                  4.

                  V souladu s 60. bodem odůvodnění přepracované směrnice o elektřině vypracovat jako součást energetické a sociální politiky integrovaná politická řešení. Ta by měla zahrnovat opatření sociální politiky a zlepšení energetické účinnosti, která se navzájem posilují, zejména v oblasti bydlení.

                  5.

                  Posoudit distribuční účinky transformace energetiky, zejména opatření v oblasti energetické účinnosti ve vnitrostátním kontextu, a vymezit a provádět politiky, které řeší související problémy. Náležitá pozornost by v souladu s vnitrostátními dlouhodobými strategiemi renovací měla být věnována překážkám pro investice do energeticky účinného bydlení a profilu obydlí, jež potřebují renovaci nejvíce.

                  6.

                  Vypracovat všechny politiky pro řešení energetické chudoby na základě smysluplných a odpovědných procesů za účasti veřejnosti a se širokým zapojením zúčastněných stran.

                  7.

                  Vypracovat opatření k řešení energetické chudoby, která budou vycházet z úzké spolupráce mezi všemi úrovněmi správy a umožní zejména úzkou spolupráci mezi regionálními a místními orgány na jedné straně a organizacemi občanské společnosti a subjekty soukromého sektoru na straně druhé.

                  8.

                  Plně využít potenciálu k čerpání finančních prostředků z programů Unie, včetně politiky soudržnosti, k řešení energetické chudoby prostřednictvím analýzy distribučních účinků projektů transformace energetiky a upřednostnění opatření zaměřených na zranitelné skupiny s cílem zajistit přístup k podpoře.

                  9.

                  Při přidělování veřejných prostředků, zejména grantů, se zaměřit na nízkopříjmové domácnosti v těch kategoriích příjemců, kteří mají velmi omezené vlastní zdroje a omezený přístup ke komerčním úvěrům. Prozkoumat úlohu společností poskytujících energetické služby a smluv o energetických službách při poskytování finančních řešení zranitelným domácnostem trpícím energetickou chudobou, která jim umožní překonat vysoké počáteční náklady na renovaci.

         V Bruselu dne 14. října 2020.

               Za Komisi

            Kadri SIMSON

               členka Komise

         (1)  Úř. věst. L 158, 14.6.2019, s. 125.

         (2)  Údaje z roku 2018. Eurostat, SILC [ilc_mdes01]).

         (3)  Evropský pilíř sociálních práv, zásada 20 „Přístup k základním službám“: https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_cs

         (4)  COM(2019) 640 final – sdělení Komise o Zelené dohodě pro Evropu.

         (5)  Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů nazvané „Renovační vlna pro Evropu – ekologičtější budovy, nová pracovní místa a lepší životní podmínky“, COM(2020) 662 final.

         (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999 ze dne 11. prosince 2018 o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 663/2009 a (ES) č. 715/2009, směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU a 2013/30/EU, směrnice Rady 2009/119/ES a (EU) 2015/652 a zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 (Úř. věst. L 328, 21.12.2018, s. 1).

         (7)  Ustanovení čl. 3 odst. 3 písm. d) nařízení (EU) 2018/1999.

         (8)  Článek 29 směrnice (EU) 2019/944.

         (9)  Podle článku 2a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU o energetické náročnosti budov (Úř. věst. L 153, 18.6.2010, s. 13) pozměněné směrnicí (EU) 2018/844 (Úř. věst. L 156, 19.6.2018, s. 75).

         (10)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 94).

         (11)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (Úř. věst. L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (12)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2002 ze dne 11. prosince 2018, kterou se mění směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti (Úř. věst. L 328, 21.12.2018, s. 210).

         (13)  To vychází ze stávajících povinností podle směrnice 2012/27/EU. Viz také příloha doporučení Komise k provádění povinných úspor energie podle pozměněné směrnice o energetické účinnosti do vnitrostátních právních předpisů, C(2019) 6621 final.

         (14)  To vychází ze stávajících povinností podle článku 4 směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti, které byly přesunuty do směrnice o energetické náročnosti budov a posíleny, pokud jde o potřebu řešit energetickou chudobu. 11. bod odůvodnění směrnice (EU) 2018/844 uvádí, že by měl být brán zřetel na potřebu zmírnit energetickou chudobu, a to v souladu s kritérii stanovenými členskými státy. Dále se v odůvodnění uvádí, že členské státy, jež v rámci svých strategií renovací vymezují vnitrostátní opatření přispívající ke zmírnění energetické chudoby, mají právo stanovit, jaká opatření považují za relevantní.

         (15)  Na základě odhadované populace EU-27 ve výši 446 milionů obyvatel k 1. lednu 2018: http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Population_and_population_change_statistics

         (16)  Evropská komise, sdělení Komise Evropskému parlamentu, Evropské radě, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: „Chvíle pro Evropu: náprava škod a příprava na příští generaci“ ze dne 27. května 2020.

         (17)  V 59. bodě odůvodnění směrnice (EU) 2019/944 se stanoví, že Komise by měla aktivně podporovat provádění ustanovení uvedené směrnice týkajících se energetické chudoby tím, že bude usnadňovat sdílení osvědčených postupů mezi členskými státy.

         (18)  Zpráva Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o cenách energie a nákladech na energii v Evropě (COM(2020) 951) a doprovodný pracovní dokument útvarů Komise (SWD(2020) 951).

         PŘÍLOHA
         UKAZATELE ENERGETICKÉ CHUDOBY
         Níže uvedené ukazatele jsou k dispozici u Statistického úřadu Evropské unie a ve Středisku pro sledování energetické chudoby a členské státy mohou při posuzování vnitrostátní úrovně energetické chudoby tyto subjekty konzultovat.
         S cílem pomoci členským státům poskytuje Komise pokyny k interpretaci těchto ukazatelů vypracovaných na úrovni EU, aby bylo možno lépe kvantifikovat koncepci značného počtu domácností trpících energetickou chudobou zjištěných na základě vnitrostátních definic energetické chudoby (1).
         Členské státy mohou dále rozčlenit některé ukazatele uvedené v bodech 1 a 2 za účelem hlubší analýzy potenciálních příčin energetické chudoby na vnitrostátní úrovni.
         Ukazatele lze rozdělit do čtyř skupin:

                     a)

                        ukazatele, které srovnávají výdaje za energii s příjmy: kvantifikují energetickou chudobu porovnáním částky, kterou domácnosti vynakládají na energii, s výší příjmů (např. procento nebo počet domácností, které vynakládají více než určitý podíl svého disponibilního příjmu na domácí energetické služby);

                     b)

                        ukazatele založené na sebehodnocení: domácnosti jsou přímo dotázány, do jaké míry se domnívají, že si mohou dovolit energii (např. schopnost udržovat v zimě dostatek tepla a v létě dostatečně chladit);

                     c)

                        ukazatele založené na přímém měření: měří fyzikální proměnné pro stanovení přiměřenosti energetických služeb (např. pokojovou teplotu);

                     d)

                        nepřímé ukazatele: měří energetickou chudobu pomocí souvisejících faktorů, jako jsou nedoplatky na účtech za veřejné služby, počet odpojení a kvalita bydlení.

               1.   Ukazatele zaměřené na cenovou dostupnost energetických služeb

                     —

                     Podíl obyvatelstva ohroženého chudobou (méně než 60 % vnitrostátního mediánu ekvivalizovaného disponibilního příjmu), který není schopen udržovat doma dostatečnou teplotu, a to na základě otázky „Může si Vaše domácnost dovolit udržovat doma dostatečnou teplotu?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Podíl obyvatelstva na celkovém počtu obyvatel, který není schopen udržovat doma dostatečnou teplotu, a to na základě otázky „Může si Vaše domácnost dovolit udržovat doma dostatečnou teplotu?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Nedoplatky na účtech za veřejné služby: podíl obyvatelstva ohroženého chudobou (méně než 60 % vnitrostátního mediánu ekvivalizovaného disponibilního příjmu), který má nedoplatky na účtech za veřejné služby (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Nedoplatky na účtech za veřejné služby: podíl obyvatelstva, který má nedoplatky na účtech za veřejné služby (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Výdaje za elektřinu, plyn a jiná paliva jako podíl celkových výdajů domácností

                     —

                     Podíl domácností, jejichž podíl výdajů za energii na příjmech představuje více než dvojnásobek vnitrostátního mediánu (zdroj: Eurostat, šetření rodinných účtů, 2015)

                     —

                     Podíl domácností, jejichž absolutní výdaje za energii jsou nižší než polovina vnitrostátního mediánu (Eurostat, šetření rodinných účtů, 2015)

               2.   Doplňkové ukazatele

                     —

                     Ceny elektřiny pro spotřebitele v domácnostech – pásmo průměrné spotřeby (Eurostat, [nrg_pc_204])

                     —

                     Ceny plynu pro spotřebitele v domácnostech – pásmo průměrné spotřeby (Eurostat, [nrg_pc_202])

                     —

                     Ceny plynu pro spotřebitele v domácnostech – pásmo nejnižší spotřeby (Eurostat, [nrg_pc_202])

                     —

                     Podíl obyvatelstva ohroženého chudobou (méně než 60 % vnitrostátního mediánu ekvivalizovaného disponibilního příjmu), který se ve svém obydlí potýká se zatékáním, vlhkostí nebo hnilobou (Eurostat, SILC [ilc_mdho01])

                     —

                     Podíl obyvatelstva na celkovém počtu obyvatel, který se ve svém obydlí potýká se zatékáním, vlhkostí nebo hnilobou (Eurostat SILC, [TESSI292])

                     —

                     Konečná spotřeba energie na metr čtvereční v sektoru bydlení, opravená o klimatický korekční faktor (databáze projektu Odyssee-MURE)

            (1)  SWD(2020) 960„Pokyny EU týkající se energetické chudoby“.