Důležité právní upozornění

|

52005SC0144

Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Francie, 2004 – 2008  /* SEK/2005/0144 konecném znení */

	V Bruselu dne 2.2.2005SEK(2005) 144 v konečném zněníDoporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Francie, 2004 – 2008(předložená Komisí)  DŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1] stanovuje, že zúčastněné členské státy, tj. státy, které přijaly jednotnou měnu, musí Radě a Komisi do 1. března 1999 předložit stabilizační programy. V souladu s článkem 5 tohoto nařízení musela Rada přezkoumat každý stabilizační program na základě posudků vypracovaných Komisí a výborem zřízeným článkem 114 Smlouvy (Hospodářský a finanční výbor). Na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem vydala Rada po přezkoumání programu stanovisko. Podle nařízení musí členské státy každoročně předkládat aktualizované stabilizační programy, které může Rada rovněž přezkoumat v souladu se stejným postupem.Vzhledem k tomu, že v roce 2002 překročil schodek veřejných financí Francie 3 % HDP, rozhodla Rada dne 3. června 2003, že je nadměrný, a doporučila, aby byl odstraněn nejpozději do roku 2004. Ve svém sdělení Radě ohledně „situace Německa a Francie v souvislosti s jejich povinností v rámci postupu při nadměrném schodku vyplývající z rozsudku Soudního dvora” přijatém 14. prosince 2004[2], došla Komise k závěru, že rok 2005 by měl být považován za příslušnou lhůtu k odstranění nadměrného schodku. Na základě opatření stanovených podrobně v rozpočtu pro rok 2005 a předpovědí útvarů Komise z podzimu 2004 uvedla Komise ve svém sdělení, že se opatření přijatá francouzskými úřady zdají být obecně v souladu s nápravou nadměrného schodku do roku 2005 a že v tuto chvíli není třeba v rámci postupu k odstranění nadměrného schodku podnikat další kroky. Komise nicméně poukázala na to, že pokud se v pozdějším stádiu objeví nedostatky při realizaci předpokládaných nápravných opatření, bude muset doporučit, aby Rada posílila rozpočtový dohled a přijala nezbytná opatření v rámci ustanovení Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu.První stabilizační program Francie, pokrývající období 1999–2002, byl předložen dne 18. ledna 1999 a Rada jej posuzovala dne 15. března 1999. V každém dalším roce byly předkládány aktualizované programy, z nichž poslední byl předložen dne 7. prosince 2004. Útvary Komise provedly technické hodnocení aktualizovaného programu a vzaly přitom v úvahu výsledky vlastních hospodářských předpovědí z podzimu 2004, kodex chování[3], společně dohodnutou metodiku odhadu potenciálního produktu a cyklicky očištěných sald, doporučení obsažená v Hlavních směrech hospodářské politiky pro období 2003 – 2005 a zásady stanovené ve sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 27. listopadu 2002 o posilování koordinace rozpočtových politik, podpořené Radou.[4] Dotyčné hodnocení vypadá takto:-  Aktualizovaný stabilizační program Francie pro rok 2004 byl předložen Komisi dne 7. prosince 2004. Pokrývá období 2004 – 2008 a obecně splňuje požadavky „kodexu chování pro obsah a formát stabilizačních a konvergenčních programů“. Neuvádí však předpoklady celkového růstu zaměstnanosti podle definice národních účtů, které jsou povinné, uvádí pouze předpoklady růstu zaměstnanosti v soukromém sektoru. Rovněž neuvádí některé nepovinné údaje, které by byly užitečné pro jeho zhodnocení.-  Pro období 2004–2008 předpokládá program růst reálného HDP o 2,5 % za rok. Podle výpočtů Komise za použití společně dohodnuté metodiky výpočtů používané v programu bude růst reálného HDP trochu vyšší než potenciální růst. Schodek ve výrobě zůstane nicméně záporný až do roku 2008. Pro roky 2004–2006 jsou předpoklady útvarů Komise trochu méně příznivé než předpoklady programu; růst reálného HDP se předpokládá na 2,4 % v roce 2004 a 2,2 % v roce 2005 a 2006. Celkově lze makroekonomické předpoklady programu požadovat za přijatelné, i když poněkud nadsazené.-  Cílem programu je snížit schodek veřejných financí pod 3 % HDP v roce 2005 a zajistit jeho další snižování během následujících let. Snížení schodku z 3,6 % HDP v roce 2004 na 2,9 % HDP v roce 2005 bude dosaženo zvláště jednorázovou příjmovou položkou ve výši 0,4 % HDP[5]. Předpokládá se, že v následujících letech schodek poklesne o 0,6–0,7 procentního bodu HDP za rok na 0,9 % HDP v roce 2008. Ve srovnání s posledním aktualizovaným programem současný program obecně potvrzuje plánované úpravy na pozadí poněkud příznivějšího makroekonomického scénáře. Primární saldo se zlepší ze schodku ve výši 0,7 % HDP v roce 2004 na přebytek ve výši 2,2 % HDP v roce 2008. Podle výpočtů Komise založených na předpokladech aktualizovaného programu a společně dohodnuté metodice se cyklicky očištěné saldo rovněž zlepší o 0,6–0,7 procentního bodu ročně počínaje rokem 2005 a v roce 2008 dosáhne – 0,7 % HDP. Stejně jako u minulých aktualizovaných programů je střednědobá rozpočtová strategie založena na stanovení víceletých cílů v oblasti zvýšení veřejných výdajů v reálných číslech, které předpokládá snížení poměru výdajů k HDP. Předpokládaný poměr příjmů k HDP má zůstat přibližně stabilní.-  Pokud je možno soudit ze stávajících informací, měla by opatření přijatá francouzskými úřady stačit ke snížení schodku na 3 % HDP v roce 2005. Rozpočtová situace však zůstává zranitelná a jakýkoli nepříznivý vývoj v makroekonomické nebo rozpočtové oblasti by mohl ohrozit cíl, kterým je odstranění nadměrného schodku do roku 2005. Rozpočtová úprava předpokládaná pro období po roce 2005 je významná, což je oprávněné vzhledem k závažnosti rozpočtové situace. Předpoklady však podléhají rizikům a v některých bodech jsou nedostatečně doložené. Zvláště předpokládané snížení schodku v roce 2006 se zdá být za současné politiky nedosažitelné. Program předpokládá pokles schodku z 2,9 % HDP v roce 2005 na 2,2 % HDP v roce 2006, i když již byly oznámeny daňové škrty ve výši 0,2 % HDP, čímž zmizí jednorázové příjmy. Program neposkytuje dostatek informací o tom, jakými opatřeními by se měl tento vývoj kompenzovat. Za předpokladu nezměněné hospodářské politiky prognóza útvarů Komise z podzimu 2004 předpokládá zvýšení schodku veřejných financí z 3,0 % na 3,3 % HDP v roce 2006. To znamená, že za současných předpokladů růstu je třeba přijmout opatření vedoucí ke snížení schodku přibližně o jeden procentní bod HDP v roce 2006, aby se dosáhlo cíle stanoveného v programu. Navíc cíl veřejných výdajů stanovený na období 2006 – 2008, kterým je zvýšení o 1,2 % ročně v reálných číslech, předpokládá podstatné zpomalení ve srovnání s dosavadními trendy, což bude za současné politiky obtížně proveditelné. Strukturální reformy zavedené v letech 2003 a 2004, zvláště důchodové a zdravotní reformy, představují jasné kroky správným směrem, ale zdají se být nedostatečné k zajištění předpokládaného zpomalení výdajů. Existují rovněž obavy z hlediska důvěryhodnosti plánovaných výdajů, Vzhledem k posouzení těchto rizik, plánovaná úprava i přes svou významnost neposkytuje dostatečnou rezervu proti překročení prahové hodnoty 3 % HDP při běžných makroekonomických výkyvech před rokem 2007 a nestačí k tomu, aby bylo během období pokrytého programem dosaženo střednědobého cíle téměř vyrovnaného stavu rozpočtu, který stanoví Pakt o stabilitě a růstu.-  Po zvýšení o 8 procentních bodů v letech 2001 až 2004 na 64,8 % HDP se předpokládá, že poměr dluhu k HDP zůstane nad 60 % HDP po celé období, které pokrývá program (62 % v roce 2008). Postupné snižování spuštěné růstem nominálního HDP a posunem k primárním přebytkům začne až v roce 2006. Předpoklady vývoje dluhu jsou stejně nejisté jako v případě míry schodku.-  Aktualizovaný program posuzuje strukturální reformy zavedené nedávno francouzskými úřady. Program zejména podrobně představuje reformu systému zdravotního pojištění zavedenou v létě 2004, jejímž cílem je dosáhnout rozpočtové rovnováhy systému zdravotního pojištění v roce 2007 (z deficitu 0,8 % HDP v roce 2004) a současně zachovat kvalitu zdravotních služeb. Na základě této reformy, která se rovněž snaží zlepšit celkové řízení systému, byl zřízen nezávislý výbor pro včasné varování, který byl pověřen podáváním doporučení ve chvíli, kdy odhalí riziko odchýlení se od oficiálního cíle. Reforma zdravotnictví následovala po zásadní reformě důchodového systému přijaté v roce 2003, která podstatně zvýšila finanční motivaci zůstat aktivní až do zákonem stanovené věkové hranice odchodu do důchodu i po ní. Program nakonec zdůrazňuje, že nový rozpočtový rámec pro státní sektor (Loi Organique relative aux Lois de Finances) by měl umožnit další pokrok při posílení kvality a účinnosti programů veřejného financování a současně napomoci dosažení rozpočtových cílů. I když tyto reformy nebudou nejspíše stačit k dosažení cílů v oblasti výdajů stanovených v aktualizovaném programu a k zajištění dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, jdou správným směrem.-  Existuje i určité riziko z hlediska dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí z důvodu předpokládaných velkých rozpočtových nákladů na stárnoucí obyvatelstvo, a to i přes provádění hlavních strukturálních reforem v oblasti důchodů a zdravotnictví v roce 2003, resp. 2004. Pokud nebudou uskutečněny další reformy, bude v následujících letech nutná další rozpočtová konsolidace.-  Celkově je možné říci, že hospodářská politika nastíněná v aktualizovaném programu částečně odpovídá Hlavním směrům hospodářské politiky v oblasti veřejných financí pro jednotlivé země. Francie zavedla významné strukturální reformy, zvláště v oblasti důchodových a zdravotních systémů, které ji staví do lepší pozice při řešení důsledků stárnutí obyvatelstva. Nicméně snížení cyklicky očištěného deficitu v roce 2004 bude podstatně menší, než bylo doporučeno, a ve chvíli, kdy se zlepšily podmínky pro růst, nepřijala Francie opatření, která by urychlila snížení cyklicky očištěného deficitu. Navíc i když je střednědobá úprava předpokládaná v aktualizovaném programu z roku 2004 významná, nebude stačit k dosažení téměř vyrovnaného stavu rozpočtu během období, pokrytém programem a je značně nejistá.-  Vzhledem ke shora uvedenému posouzení by Francie měla: (i) učinit vše potřebné pro nápravu nadměrného schodku v roce 2005; (ii) zajistit, aby posilování rozpočtu pokračovalo i po roce 2005 tak; aby byl dosažen téměř vyrovnaný stav rozpočtu v roce 2008 a (iii) pokračovat ve strukturálních reformách a kontrolovat výdaje s cílem dodržet víceleté plánované výdaje stanovené v programu.* * *Na základě tohoto hodnocení přijala Komise přiložené doporučení pro stanovisko Rady k aktualizovanému stabilizačnímu programu Francie a postupuje ho Radě.Doporučení proSTANOVISK O RADYv souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Francie, 2004 – 2008RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[6], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na doporučení Komise,po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,VYDALA TOTO STANOVISKO:1.  Dne [17. února 2005] Rada přezkoumala aktualizovaný stabilizační program Francie, který pokrývá období 2004 až 2008. Tento program obecně odpovídá požadavkům na údaje stanoveným v pozměněném „kodexu chování pro obsah a formát stabilizačních a konvergenčních programů“. Neuvádí však předpoklady celkového růstu zaměstnanosti podle definice národních účtů, které jsou povinné, a neobsahuje některé nepovinné proměnné. Francie se proto vyzývá, aby splnila všechny požadavky kladené na údaje.2.  Makroekonomický scénář, na němž se program zakládá, předpokládá růst reálného HDP o 2,5 % od 2004 do 2008, což je tempo mírně nad jeho možnosti. Na základě stávajících informací se zdá, že tento scénář odráží možné, i když poněkud vyšší předpoklady růstu. Předpoklady programu týkající se inflace se zdají být rovněž reálné.3.  Dne 3. června 2003 rozhodla Rada, že schodek Francie je nadměrný a doporučila, aby byl odstraněn nejpozději do roku 2004. V tomto sdělení Radě ohledně „situace Německa a Francie v souvislosti s jejich povinností v rámci postupu při nadměrném schodku vyplývající z rozsudku Soudního dvora” přijatém 14. prosince 2004[7], došla Komise k závěru, že rok 2005 by měl být považován za příslušnou lhůtu k odstranění nadměrného schodku, neboť závěry Rady z listopadu 2003 mají právní účinek, dokud je Soudní dvůr nezruší. Prvotním cílem rozpočtové strategie programu je snížit do roku 2005 schodek na méně než 3 % HDP. Dalším cílem programu je zajistit další snižování schodku veřejných financí během následujících let. Předpokládá se, že počínaje rokem 2005 bude schodek trvale klesat o 0,6–0,7 procentního bodu HDP za rok a v roce 2008 dosáhne 0,9 % HDP. Ve srovnání s předchozím programem současný program obecně potvrzuje plánované úpravy na pozadí poněkud příznivějšího makroekonomického scénáře. Podle výpočtů Komise založených na předpokladech programu a společně dohodnuté metodice se cyklicky očištěné saldo rovněž zlepší přibližně o 0,6–0,7 procentního bodu ročně počínaje rokem 2005 a v roce 2008 dosáhne – 0,7 % HDP. Stejně jako u minulých aktualizovaných programů je střednědobá rozpočtová strategie založena na stanovení víceletých cílů v oblasti zvýšení veřejných výdajů v reálných číslech, které předpokládá snížení poměru výdajů k HDP. Jelikož předpokládaný poměr příjmů k HDP má zůstat přibližně stabilní, vyvolá to paralelní pokles deficitu.4.  Na základě stávajících informací by opatření přijatá francouzskými úřady měla stačit ke snížení schodku na 3 % HDP v roce 2005. Rozpočtová situace ve Francii však zůstává zranitelná. Náprava nadměrného schodku vyžaduje účinnou realizaci všech předpokládaných opatření a dalších opatření v případě nepříznivého vývoje. Jelikož navíc předpokládané snížení schodku v roce 2005 pramení zvláště z jednorázových plateb ve výši ½ % HDP, je rozpočtová úprava předpokládaná na rok 2005 relativně umírněná. V období po roce 2005 by výsledek rozpočtu mohl být horší než předpokládá program. Zvláště schodek plánovaný na rok 2006 se zdá být za současné politiky ohrožený, neboť na tento rok byly oznámeny daňové škrty a zmizí významné jednorázové příjmy. Navíc se zdá, že za současné politiky bude obtížné dosáhnout plánovaných veřejných výdajů na období 2006 – 2008, i když strukturální reformy zavedené v posledních letech jasně představují kroky správným směrem. Existují obavy o důvěryhodnosti plánovaných výdajů, neboť cíle stanovené v předchozích programech nebyly splněny velkým rozdílem.5.  Vzhledem k tomuto hodnocení rizika se zdá, že rozpočtový postoj programu neposkytuje dostatečnou rezervu proti překročení prahové hodnoty 3 % HDP při běžných makroekonomických výkyvech před rokem 2007 a nestačí ani k zajištění toho, aby bylo během období pokrytého programem dosaženo střednědobého cíle téměř vyrovnaného stavu rozpočtu, který stanoví Pakt o stabilitě a růstu.6.  Odhaduje se, že v roce 2004 dosáhla míra dluhu 64,8 % HDP, což je nad referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou Smlouvou. Program předpokládá, že míra dluhu začne od roku 2006 klesat a v roce 2008 dosáhne 62 % HDP. Vývoj míry dluhu podléhá stejným rizikům jako míra schodku.7.  Z hlediska dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí se Francie zdá být v rizikovém postavení z důvodu předpokládaných vysokých rozpočtových nákladů na stárnoucí obyvatelstvo, přestože byly zavedeny zásadní strukturální reformy důchodových a zdravotních systémů v letech 2003 a 2004. Při neexistenci dalších reforem bude třeba v následujících letech provést další rozpočtovou konsolidaci, aby se zajistila udržitelnost veřejných financí.8.  Hospodářské politiky uvedené v aktualizovaném programu z roku 2004 částečně odpovídají doporučením obsaženým v Hlavních směrech hospodářské politiky, zvláště doporučením s rozpočtovými důsledky. Francie zavedla významné strukturální reformy, zvláště v oblasti zdravotních a důchodových systémů, které ji staví do lepší pozice při řešení důsledků stárnoucího obyvatelstva. Nicméně snížení cyklicky očištěného deficitu v roce 2004 bude podstatně menší, než bylo doporučeno, a navíc ve chvíli, kdy byly příznivé podmínky pro růst, nepřijala Francie opatření, která by urychlila snížení cyklicky očištěného deficitu. Navíc i když je střednědobá úprava předpokládaná v aktualizovaném programu z roku 2004 významná, je nejistá a nepovede k téměř vyrovnanému stavu rozpočtu během období, které pokrývá tento program.* * *Vzhledem k výše uvedenému posouzení se Rada domnívá, že by Francie měla:(i) učinit vše potřebné pro nápravu nadměrného schodku v roce 2005,(ii) zajistit, aby posilování rozpočtu pokračovalo i po roce 2005 tak; aby byl dosažen téměř vyrovnaný stav rozpočtu v roce 2008 a(iii) pokračovat ve strukturálních reformách a kontrolovat výdaje s cílem dodržení víceletých plánovaných výdajů stanovených v programu.Tabulka: Porovnání klíčových makroekonomických a rozpočtových předpokladů2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reálný HDP (změna v %) | SP prosinec 2004 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 |KOM říjen 2004 | 2.4 | 2.2 | 2.2 | n. ú. | n. ú. |SP prosinec 2003 | 1.7 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | n. ú. |Inflace HISC (%) | SP prosinec 2004 | 2.2 | 1.8 | 1.5 | 1.5 | 1.5 |KOM říjen 2004 | 2.3 | 2.0 | 1.8 | n. ú. | n. ú. |SP prosinec 2003 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | n. ú. |Saldo veřejných financí (v % HDP) | SP prosinec 2004 | -3.6 | -2.9 | -2.2 | -1.6 | -0.9 |KOM říjen 2004 | -3.7 | -3.0 | -3.3 | n. ú. | n. ú. |SP prosinec 2003 | -3.55 | -2.9 | -2.2 | -1.5 | n. ú. |Primární saldo (v % HDP) | SP prosinec 2004 | -0.7 | 0.1 | 0.8 | 1.5 | 2.2 |KOM říjen 2004 | -0.7 | -0.1 | -0.4 | n. ú. | n. ú. |SP prosinec 2003 | -0.6 | 0.1 | 0.9 | 1.6 | n. ú. |Cyklicky očištěné saldo (v % HDP) | SP prosinec 2004¹ KOM říjen 2004 SP prosinec 2003¹ | -3.4 -3.5 -3.2 | -2.7 -2.8 -2.6 | -2.0 -3.1 -1.9 | -1.4 n. ú. -1.3 | -0.7 n. ú. n. ú. |Hrubý státní dluh (v % HDP) | SP prosinec 2004 | 64.8 | 65.0 | 64.6 | 63.6 | 62.0 |KOM říjen 2004 | 64.9 | 65.5 | 66.3 | n. ú. | n. ú. |SP prosinec 2003 | 62.8 | 63.2 | 62.8 | 61.8 | n. ú. |Pozn.: 1Výpočty útvarů Komise na základě informací obsažených v programu. Zdroje: Stabilizační program (SP); Hospodářské prognózy útvarů Komise z podzimu 2004 (KOM); výpočty Komise. |[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997. Všechny dokumenty, na které se v tomto textu odkazuje, lze nalézt na následující internetové stránce: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Dokument KOM(2004) 813 ze dne 14.12.2004.[3] Pozměněné stanovisko Hospodářského a finančního výboru k obsahu a formátu stabilizačních a konvergenčních programů schválené Radou ve složení pro hospodářství a finance dne 10.7.2001.[4] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[5] Od předložení návrhu rozpočtu na rok 2005 v září 2004 došlo k úpravě této jednorázové platby na 0,5 % HDP a tato úprava byla použita při podzimní prognóze útvarů Komise. Předpoklady programu jsou nicméně založeny na původním odhadu ve výši 0,4 % HDP.[6] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Dokumenty, na které se odkazuje v tomto textu, lze nalézt na následující internetové stránce: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Dokument KOM(2004) 813 ze dne 14.12.2004.


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2011 k národnímu programu reforem Itálie na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Itálie na období 2011–2014

text:
               21.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/4

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2011
   k národnímu programu reforem Itálie na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Itálie na období 2011–2014
   2011/C 215/02
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1) a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010– 2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. ledna 2011 přijala Komise první roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru, v němž se provádí integrovaná ex ante koordinace politiky, vycházející ze strategie Evropa 2020.

               (4)

               Dne 25. března března 2011 potvrdila Evropská rada priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na další úsilí o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou součástí jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (5)

               Dne 25. března 2011 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu euro plus, aby představily své závazky včas tak, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (6)

               Itálie předložila dne 6. května 2011 aktualizaci svého programu stability na období 2011-2014 za rok 2011 a svůj národní program reforem na rok 2011. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně.

               (7)

               Strukturální nedostatky postihly italskou ekonomiku dlouho před vypuknutím současné světové hospodářské a finanční krize. Průměrné tempo růstu reálného HDP mezi lety 2001 a 2007 se převážně kvůli stagnujícímu růstu produktivity pohybovalo kolem 1 %, což je pouze polovina průměru hodnot eurozóny. Vzhledem k tomu, že tento vývoj zasáhl celou zemi, nedošlo ke snížení velkých ekonomických rozdílů mezi jednotlivými regiony. Přestože ekonomika nebyla dotčena rozsáhlou vnitřní nerovnováhou v soukromém sektoru, světová krize ji vážně zasáhla. Zhroucení vývozu a následující snížení investic vedlo v období od druhého čtvrtletí roku 2008 až do druhého čtvrtletí roku 2009 k prudkému poklesu reálného HDP přibližně o 7 %. Prudký pokles HDP se odrazil také na výši hrubého veřejného dluhu, který v předchozích deseti letech postupně klesal: na konci roku 2010 tak hrubý veřejný dluh vzrostl na 119 %. Zaměstnanost klesala mnohem méně a míra nezaměstnanosti se v období let 2008–2009 díky vládou financovaným programům zaměřeným na snížení počtu odpracovaných hodin zvýšila pouze mírně. Ve druhé polovině roku 2009 se italská ekonomika začala díky zvyšujícímu vývozu pomalu zotavovat. Situace na trhu práce byla v roce 2010 stále nejistá a na konci roku se míra nezaměstnanosti ustálila na 8,5 %. Vzhledem k velmi vysoké míře veřejného zadlužení prováděla Itálie během krize přiměřenou a obezřetnou fiskální politiku, neuskutečnila žádné rozsáhlé fiskální stimulační opatření, a udržela tak schodek veřejných financí v letech 2009–2010 pod průměrnými hodnotami eurozóny.

               (8)

               Na základě posouzení aktualizovaného programu stability podle nařízení (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, z něhož program vychází, je realistický. Cílem programu je snížit do roku 2012 schodek veřejných financí pod referenční hodnotu 3 % HDP, a to prostřednictvím dalšího omezování výdajů a pomocí dodatečných příjmů v důsledku důslednějšího dodržování daňových předpisů. Po odstranění nadměrného schodku je dalším bodem programu dosáhnout do konce programového období (2014) střednědobého cíle v podobě vyrovnaného stavu rozpočtu ve strukturálním vyjádření, a to také díky závazku dalšího omezování primárních výdajů. Program předpokládá, že míra veřejného zadlužení dosáhne maxima v roce 2011 a poté se bude současně s růstem primárních přebytků stále rychleji snižovat. V souladu s doporučením Rady v rámci postupu při nadměrném schodku se plánované průměrné roční fiskální úsilí v období 2010–2012 pohybuje nad úrovní 0,5 % HDP a předpokládané tempo úprav po roce 2012 značně převyšuje požadavky stanovené v Paktu o stabilitě a růstu. Dosažení plánovaného snížení schodku veřejných financí a míry veřejného dluhu bude vyžadovat přísné plnění rozpočtu, a má-li se zvýšit věrohodnost programu, je třeba získat více informací o plánovaných konsolidačních opatřeních na roky 2013 a 2014.

               (9)

               Dosažení trvalé a věrohodné konsolidace a přijetí strukturálních opatření na podporu růstu jsou pro Itálii vzhledem k velmi vysokému veřejnému zadlužení, jehož výše v roce 2011 činí přibližně 120 % HDP, klíčovými prioritami. Podle posledního hodnocení Komise jsou rizika spojená s dlouhodobou udržitelností veřejných financí střední. Pokud jde o období do roku 2012, závisí dosažení cílů v oblasti schodku veřejných financí stanovených v programu stability, a tedy odstranění nadměrného schodku do roku 2012, na plném provedení již přijatých opatření. Další kroky by bylo třeba podniknout například tehdy, pokud by příjmy získané v důsledku důslednějšího dodržování daňových předpisů nedosahovaly výše, se kterou se počítá v rozpočtu, nebo pokud by nastaly potíže při plánovaném omezování kapitálových výdajů. Pokud jde o období 2013–2014, nový tříletý rozpočtový rámec stanoví, že konkrétní opatření na podporu konsolidačního úsilí je třeba přijmout do října 2011. Přestože byl v posledních letech rozpočtový rámec výrazně posílen, mělo by zavedení vymahatelných výdajových stropů a další zlepšování rozpočtového dohledu na všech úrovních veřejné správy zlepšit fiskální disciplínu a posílit věrohodnost střednědobé rozpočtové strategie.

               (10)

               Navzdory relativně vysokému nárůstu pracovních míst v předkrizových letech vykazuje italský trh práce určité strukturální nedostatky. Pracovníci se smlouvami na dobu neurčitou jsou chráněni více než pracovníci s atypickými smlouvami. U první zmiňované skupiny podléhá propouštění přísnějším pravidlům a složitým postupům. U druhé zmiňované skupiny je třeba věnovat pozornost dynamice samostatné výdělečné činnosti, která může často zastírat vztahy pracovní podřízenosti. I přes nová opatření ad hoc, která byla během krize přijata s cílem rozšířit podporu příjmů a ochranu v nezaměstnanosti, je i nadále stávající systém dávek v nezaměstnanosti nejednotný. V roce 2010 dosáhla míra nezaměstnanosti mezi pracovníky do 25 let 27,8 %, přičemž nezaměstnanost u mladých lidí nebyla v rámci země rovnoměrně rozložená - v jižních regionech Itálie dosahovala ve srovnání se severními oblastmi dvojnásobku. Role učňovského a odborného vzdělávání by měla být dále posílena. V Itálii v současnosti neexistuje – bezesporu užitečný a potřebný – jednotný systém osvědčování dovedností a uznávání standardů odborné přípravy a profesních norem, který by byl uznáván na celém území, a zbytečná mnohočetnost regionálních systémů tak neusnadňuje mobilitu pracovních sil a dosažitelnost pracovních příležitostí v Itálii. Existuje prostor pro zlepšení účinnosti služeb zaměstnanosti, zvláště v regionech s vysokou mírou nezaměstnanosti. Nakonec je třeba poznamenat, že vážným jevem v Itálii zůstává nehlášená práce.

               (11)

               S ohledem na stálý úbytek konkurenceschopnosti, ke kterému v Itálii dochází od konce devadesátých let, je důležité přizpůsobit vývoj mezd růstu produktivity; vyjednávání na úrovni podniků může v této souvislosti hrát významnou roli a může také pomoci při řešení regionálních rozdílností na trhu práce. Reforma rámce pro vyjednávání z roku 2009 zavedla mimo jiné možnost využití deregulačních doložek (jedná se o odchylky od mezd dohodnutých na národní úrovni pro určitý sektor). Tato možnost však dosud není široce využívána.

               (12)

               Míra zaměstnanosti žen je po celé zemi v průměru o více než 20 procentních bodů nižší než míra zaměstnanosti mužů, přičemž mezi regiony existují významné rozdíly. V jižních regionech byla v roce 2009 zaměstnána necelá třetina žen ve věku 20–64 let, a to jak kvůli relativně nízké míře aktivity, tak z důvodů vysoké nezaměstnanosti. Relativně vysoké zdanění práce snižuje atraktivitu zaměstnanosti, zvláště v případě osob představujících druhý zdroj rodinného rozpočtu, a má negativní dopad na poptávku po pracovních silách ze strany podniků. Aby se podpořila zaměstnanost žen, národní program reforem se odvolává na plán přijatý v roce 2010 za účelem koordinace úsilí všech úrovní veřejné správy na podporu dosažení souladu mezi pracovním a soukromým životem. Vláda nedávno zavedla daňové pobídky pro společnosti v regionech s vysokou nezaměstnaností, které přijímají znevýhodněné pracovníky, včetně těch, kteří pracují v odvětví nebo zaměstnání, které se vyznačuje výrazně nerovnovážným zastoupením žen a mužů. Program také vyhlašuje reformu daňového systému za účelem postupného přenesení daňového zatížení z práce na spotřebu, což by mohlo pomoci při zvyšování zaměstnanosti.

               (13)

               Ve srovnání se situací v EU obecně jsou náklady na podnikání v Itálii stále vysoké, zvláště v jižních regionech, a to navzdory nedávno přijatým opatřením na zlepšení podnikatelského prostředí a na podporu výkonnosti a odpovědnosti veřejné správy. Stále je třeba odstranit značné množství regulativních a administrativních překážek na trzích se zbožím a službami, zvláště u profesionálních služeb. V roce 2009 byl představen koncept zvláštního zákona o hospodářské soutěži (Legge annuale per il mercato e la concorrenza) jako legislativního nástroje na podporu hospodářské soutěže a ochrany spotřebitele, který však dosud nebyl přijat. Dlouhé postupy prosazování smluvního práva jsou další slabinou italského podnikatelského prostředí. Nebankovní financování růstu podniků je v Itálii stále poměrně řídkým jevem, zvláště pokud jde o malé a střední podniky. Především financování vlastního kapitálu a rizikový kapitál hrají stále omezenou roli, a to navzdory jejich potenciálu, pokud jde o podporu růstu velikosti podniků, expanzi na nové světové trhy a zlepšování správy a řízení společnosti.

               (14)

               Výdaje na výzkum a vývoj vzrostly v uplynulých deseti letech pouze mírně. Intenzita výzkumu a vývoje proto zůstává nízká, představuje přibližně 1,27 % HDP a pohybuje se hluboko pod průměrem EU (1,90 %). Tento rozdíl je způsoben především nízkou úrovní průmyslového výzkumu, jelikož intezita výzkumu a vývoje v podnikatelském sektoru představuje 0,64 % HDP ve srovnání s 1,23 % v EU-27. Intenzita rizikového kapitálu je také stále velmi nízká. Národní program reforem přináší řadu opatření, včetně dočasných daňových úlev pro společnosti investující do výzkumných projektů univerzit nebo subjektů veřejného sektoru. Cíl 1,53 % HDP stanovený pro intenzitu výzkumu a vývoje vyplývá z prognóz průměrného ročního růstu v období 2006-2008 a zohledňuje omezení fiskální stability země. V roce 2014 bude přezkoumán.

               (15)

               Itálie je třetím největším příjemcem prostředků z fondů politiky soudržnosti EU: obdržela přibližně 8 % z celkového rozpočtu vyhrazeného pro tuto politiku na období 2007–2013. V polovině programového období představuje skutečně využitý podíl fondů EU pouze 16,8 % a je mnohem nižší v jižních „konvergenčních“ regionech.

               (16)

               Itálie učinila v rámci Paktu euro plus řadu závazků. Národní program reforem zmiňuje některá nedávno přijatá opatření a v hrubých rysech nastiňuje plány pro budoucí reformu, která má v souladu se zásadami Paktu euro plus zlepšit udržitelnost veřejných financí a finanční stabilitu, posílit konkurenceschopnost a zvýšit zaměstnanost. Novým důležitým závazkem přijatým právě za účelem dosažení souladu se zásadami obsaženými v Paktu euro plus je úmysl vlády změnit ústavu, aby se posílila rozpočtová disciplína. Tyto skutečnosti byly posouzeny a vzaty v úvahu při tvorbě doporučení.

               (17)

               Komise posoudila program stability a národní program reforem, včetně závazků Itálie v rámci Paktu euro plus. Vzala v úvahu nejenom jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku Itálie, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí EU tím, že budou rozhodnutí členských států zahrnovat vstupy na úrovni EU. V této souvislosti má Komise za to, že italský plán konsolidace na období 2011–2014 je až do roku 2012 věrohodný; v období 2013–2014 by měl být podpořen konkrétními opatřeními zaměřenými na dosažení trvalého snižování velmi vysokého veřejného dluhu. Národní program reforem představuje komplexní soubor iniciativ ve všech oblastech strategie Evropa 2020, je však třeba učinit další opatření, která by pomohla vyřešit dlouhodobě existující strukturální nedostatky zdůrazněné krizí. Aby se podpořil italský potenciál růstu a vytváření pracovních příležitostí a vyrovnal rozdíl mezi jižní a severní Itálií, je třeba v období 2011-2012 podniknout další kroky zaměřené na lepší fungování trhu práce, otevření trhů se zbožím a službami větší konkurenci, zlepšení podnikatelského prostředí, posílení politiky výzkumu a inovací a podporu rychlejšího a lepšího využívání fondů soudržnosti EU.

               (18)

               Rada na základě tohoto posouzení a rovněž s ohledem na doporučení Rady podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 2. prosince 2009 přezkoumala aktualizaci italského programu stability za rok 2011 a její stanovisko (3) se odráží zejména v jejím doporučení v bodě 1 níže. S ohledem na závěry Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada přezkoumala národní program reforem Itálie,

         DOPORUČUJE, aby Itálie v období 2011–2012 provedla tato opatření:

               1.

               Provést plánovanou fiskální konsolidaci v letech 2011 a 2012 za účelem zajištění nápravy nadměrného schodku v souladu s doporučeními Rady v rámci postupu při nadměrném schodku, a dosáhnout tak snižování vysoké míry veřejného zadlužení. Na základě nedávno schválené legislativy plně využít jakéhokoliv neočekávaného pozitivního ekonomického či rozpočtového vývoje za účelem rychlejšího snižování schodku veřejných financí a veřejného dluhu a být připravena zabránit zhoršení rozpočtové kázně při plnění rozpočtu. Podpořit cíle na období 2013–2014 a plánované dosažení střednědobého cíle do roku 2014 konkrétními opatřeními do října 2011, jak je stanoveno v novém víceletém rozpočtovém rámci. Dále posílit tento rámec zavedením vymahatelných výdajových stropů a zlepšením dohledu na všech úrovních veřejné správy.

               2.

               Posílit opatření v boji proti segmentaci pracovního trhu, a to též přezkumem vybraných aspektů právních předpisů v oblasti ochrany zaměstnanců, včetně pravidel a postupů pro propouštění, a přezkumem stávajícího nejednotného systému dávek v nezaměstnanosti, s přihlédnutím k rozpočtovým omezením. Zvýšit úsilí v boji proti nehlášené práci. Učinit také opatření na podporu větší účasti žen na trhu práce zvýšením dostupnosti pečovatelských zařízení po celé zemi a poskytováním finančních pobídek nezatěžujících rozpočet pro osoby, které představují druhý zdroj rodinného rozpočtu, aby vstoupily na trh práce.

               3.

               V souladu s dohodou z roku 2009, která reformuje rámec pro kolektivní vyjednávání, a po konzultaci se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními postupy přijmout další opatření, aby se zajistilo, že růst mezd bude lépe odrážet vývoj produktivity a místní a podnikové podmínky, včetně doložek umožňujících vyjednávání tímto směrem na úrovni podniků.

               4.

               Rozšířit proces otevírání odvětví služeb větší hospodářské soutěži, a to i v oblasti profesionálních služeb. Přijmout v roce 2011 zákon o hospodářské soutěži (Legge annuale per il mercato e la concorrenza) s přihlédnutím k doporučením antimonopolního úřadu. Zkrátit délku postupů prosazování smluvního práva. Posílit činnost na podporu přístupu malých a středních podniků na kapitálové trhy odstraněním překážek v právních předpisech a snížením nákladů.

               5.

               Zlepšit rámec pro investice soukromého sektoru do výzkumu a inovací rozšířením stávajících fiskálních pobídek, zlepšením podmínek pro rizikový kapitál a podporou inovativních schémat zadávání veřejných zakázek.

               6.

               Učinit opatření s cílem nákladově efektivního urychlení výdajů na podporu růstu spolufinancovaných z fondů politiky soudržnosti, aby se snížily přetrvávající rozdíly mezi regiony zlepšením správních kapacit a politické správy. Dodržet závazky učiněné v národním strategickém referenčním rámci, pokud jde o množství zdrojů a kvalitu výdajů.

      V Bruselu dne 12. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 138, 26.5.2011, s. 56) stanoví, že platí i pro rok 2011.

      (3)  Podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 16. února 2010 o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (7. ERF) za rozpočtový rok 2008

text:
               20.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 45/14

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 16. února 2010
   o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (7. ERF) za rozpočtový rok 2008
   (2010/101/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-EHS, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989 (1), ve znění dohody podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995 (2),
   s ohledem na vnitřní dohodu o financování a správě pomoci Společenství podle čtvrté úmluvy AKT-EHS (dále jen „vnitřní dohoda“) (3), zřizující mimo jiné sedmý Evropský rozvojový fond (7. ERF), a zejména na čl. 32 odst. 3 uvedené dohody,
   s ohledem na finanční nařízení ze dne 29. července 1991 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-EHS (4), a zejména na články 69 až 77 uvedeného nařízení,
   po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 7. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2008, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2008 včetně odpovědí Komise (5),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 32 odst. 3 vnitřní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 7. ERF.

               (2)

               Provádění operací 7. ERF Komisí během rozpočtového roku 2008 bylo celkově uspokojivé,

         DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 7. ERF za rozpočtový rok 2008.

      V Bruselu dne 16. února 2010.

            Za Radu

            předsedkyně

         E. SALGADO

      (1)  Úř. věst. L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  Úř. věst. L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (4)  Úř. věst. L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (5)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009, s. 257.


title: Doporučení Komise (EU) 2017/1140 ze dne 23. června 2017 o osobních údajích, které smí být vzájemně poskytnuty prostřednictvím systému včasného varování a reakce zřízeného podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU pro účel koordinace opatření k vysledování kontaktů v souvislosti s vážnými přeshraničními zdravotními hrozbami (oznámeno pod číslem C(2017) 4197) (Text s významem pro EHP. )

text:
               27.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 164/65

         DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2017/1140
   ze dne 23. června 2017
   o osobních údajích, které smí být vzájemně poskytnuty prostřednictvím systému včasného varování a reakce zřízeného podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU pro účel koordinace opatření k vysledování kontaktů v souvislosti s vážnými přeshraničními zdravotními hrozbami

         (oznámeno pod číslem C(2017) 4197)

   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES (1) byl zřízen systém včasného varování a reakce jako stálá komunikační síť mezi Komisí a příslušnými orgány veřejného zdraví členských států pro účely prevence a kontroly určitých kategorií přenosných nemocí. Postupy, jimiž se řídilo fungování systému včasného varování a reakce, byly stanoveny rozhodnutím Komise 2000/57/ES (2).

               (2)

               Rozhodnutí č. 2119/98/ES bylo zrušeno a nahrazeno rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (3). Novým rozhodnutím byl systém včasného varování a reakce znovu zřízen. Byla jím také rozšířena oblast působnosti stálé komunikační sítě, a to o další typy biologických hrozeb a další kategorie vážných přeshraničních zdravotních hrozeb včetně hrozeb chemického, environmentálního nebo neznámého původu. Dále jím byla stanovena pravidla pro epidemiologický dozor, sledování vážných přeshraničních zdravotních hrozeb, včasné varování před těmito hrozbami a boj proti nim.

               (3)

               Rozhodnutí 2000/57/ES bylo zrušeno a nahrazeno prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2017/253 (4).

               (4)

               Podle čl. 9 odst. 3 písm. i) rozhodnutí č. 1082/2013/EU by oznámení vážných přeshraničních zdravotních hrozeb prostřednictvím systému včasného varování a reakce mělo zahrnovat údaje nezbytné k umožnění identifikace nakažených osob, jakož i potenciálně ohrožených osob („údaje k vysledování kontaktů“). V souladu s čl. 16 odst. 9 písm. b) uvedeného rozhodnutí a s cílem zajistit účinnost a jednotné používání těchto oznámení je vhodné doporučit informativní seznam osobních údajů, které smí orgány příslušné pro systém včasného varování a reakce sdělovat.

               (5)

               Vzájemné poskytování osobních údajů prostřednictvím systému včasného varování a reakce by mělo být prováděno v souladu s požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (6). I když směrnice 95/46/ES a nařízení (ES) č. 45/2001 zpravidla brání zpracování zvláštních kategorií osobních údajů, včetně údajů týkajících se zdraví jednotlivce, je takové zpracování nicméně povoleno, pokud je to nutné k ochraně životně důležitých zájmů subjektu údajů, v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. c) směrnice 95/46/ES a čl. 10 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 45/2001, a také z důvodů významného veřejného zájmu, jsou-li poskytnuta vhodná ochranná opatření, jak je stanoveno v právu Unie nebo členského státu, v souladu s čl. 8 odst. 4 a čl. 10 odst. 4 uvedených aktů.

               (6)

               Prostřednictvím systému včasného varování a reakce by měly být vzájemně poskytovány pouze osobní údaje nezbytné pro výše uvedené účely v závislosti na jednotlivých případech a toto doporučení by nemělo představovat povolení k vzájemnému poskytování všech typů osobních údajů, kterých se týká.

               (7)

               V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který své stanovisko předložil dne 24. srpna 2015 (C(2015) 629),

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Informativní seznam osobních údajů, které smí být vzájemně poskytnuty pro účel koordinace opatření k vysledování kontaktů, je uveden v příloze tohoto doporučení.

               2.

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 23. června 2017.

            Za Komisi

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            člen Komise

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství (Úř. věst. L 268, 3.10.1998, s. 1).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2000/57/ES ze dne 22. prosince 1999 o systému včasného varování a reakce pro účely prevence a kontroly přenosných nemocí podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES (Úř. věst. L 21, 26.1.2000, s. 32).

      (3)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU ze dne 22. října 2013 o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách a o zrušení rozhodnutí č. 2119/98/ES (Úř. věst. L 293, 5.11.2013, s. 1).

      (4)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/253 ze dne 13. února 2017, kterým se stanoví postup vydávání varovných hlášení v rámci systému včasného varování a reakce zřízeného v souvislosti s vážnými přeshraničními zdravotními hrozbami a postup výměny informací, konzultací a koordinace reakce na tyto hrozby v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (Úř. věst. L 37, 14.2.2017, s. 23).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      PŘÍLOHA

         Informativní seznam osobních údajů, které smí být vzájemně poskytnuty pro účel koordinace opatření k vysledování kontaktů

      1.   OSOBNÍ ÚDAJE

                  —

                  Jméno a příjmení,

                  —

                  státní občanství, datum narození, pohlaví,

                  —

                  země bydliště,

                  —

                  druh dokladu totožnosti, jeho číslo a vydávající orgán,

                  —

                  adresa současného bydliště (ulice a číslo domu, obec, stát, PSČ),

                  —

                  čísla telefonů (mobilní telefon, pevná linka, telefon do zaměstnání),

                  —

                  e-mail (osobní, pracovní).

            2.   ÚDAJE O CESTĚ

                  —

                  Údaje o použitém dopravním prostředku (např. číslo letu, datum a délka letu, jméno lodi, registrační značka automobilu),

                  —

                  číslo(a) sedadla (sedadel),

                  —

                  číslo(a) kajuty (kajut).

            3.   KONTAKTNÍ ÚDAJE

                  —

                  Jména navštívených osob / míst pobytu,

                  —

                  data a adresy míst pobytu (ulice a číslo domu, obec, stát, PSČ),

                  —

                  čísla telefonů (mobilní telefon, pevná linka, telefon do zaměstnání),

                  —

                  e-mail (osobní, pracovní).

            4.   INFORMACE O SPOLUCESTUJÍCÍCH OSOBÁCH

                  —

                  Jméno a příjmení,

                  —

                  státní občanství,

                  —

                  země bydliště,

                  —

                  druh dokladu totožnosti, jeho číslo a vydávající orgán,

                  —

                  adresa současného bydliště (ulice a číslo domu, obec, stát, PSČ),

                  —

                  čísla telefonů (mobilní telefon, pevná linka, telefon do zaměstnání),

                  —

                  e-mail (osobní, pracovní).

            5.   KONTAKTNÍ ÚDAJE PRO PŘÍPAD NOUZE

                  —

                  Jméno osoby, která má být kontaktována,

                  —

                  adresa (ulice a číslo domu, obec, stát, PSČ),

                  —

                  čísla telefonů (mobilní telefon, pevná linka, telefon do zaměstnání),

                  —

                  e-mail (osobní, pracovní).