               5.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/89

         P7_TA(2013)0180
   Zásada OSN spočívající v „odpovědnosti za ochranu“
   Doporučení Evropského parlamentu Radě ze dne 18. dubna 2013 k zásadě OSN spočívající v „odpovědnosti za ochranu“ (R2P) (2012/2143(INI))
   (2016/C 045/15)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na hodnoty, cíle, zásady a politiky Evropské unie, mj. ty, jež jsou zakotvené v článcích 2, 3 a 21 Smlouvy o Evropské unii,

               —

               s ohledem na Chartu OSN,

               —

               s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv,

               —

               s ohledem na Úmluvu o zabránění a trestání zločinu genocidia ze dne 9. prosince 1948,

               —

               s ohledem na Římský statut Mezinárodního trestního soudu (MTS),

               —

               s ohledem na rezoluci Valného shromáždění Organizace spojených národů A/RES/63/308 ze dne 7. října 2009 o odpovědnosti za ochranu,

               —

               s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1674 z dubna 2006 a rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1894 z listopadu 2009 o „ochraně civilistů v ozbrojeném konfliktu“ (1),

               —

               s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1325 z roku 2000 a č. 1820 z roku 2008 o ženách, míru a bezpečnosti, na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1888 z roku 2009 o sexuálním násilí páchaném na ženách a dětech v ozbrojených konfliktech, na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1889 z roku 2009 s cílem posílit provádění a monitorování rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1325 z roku 2000 a s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1960 z roku 2010, která vytvořila mechanismus pro získávání údajů o sexuálním násilí při ozbrojených konfliktech a označení pachatelů tohoto násilí,

               —

               s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1970 ze dne 26. února 2011 o Libyi, v níž se odkazuje na odpovědnost za ochranu a povolují se některá opatření nikoliv donucovací povahy k zastavení eskalace krutostí, a na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1973 ze dne 17. března 2011 o Libyi, která povolila členským státům uplatnit veškerá nezbytná opatření k ochraně civilistů a jimi obývaných oblastí a která poprvé v dějinách obsahovala výslovný odkaz na první pilíř zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu, a s ohledem na obdobné odkazy, jež následovaly v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1975 o Pobřeží slonoviny, rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1996 o Súdánu a v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 2014 o Jemenu,

               —

               s ohledem na odstavce 138 a 139 závěrečného dokumentu světového summitu OSN konaného v roce 2005 (2),

               —

               s ohledem na zprávu Mezinárodní komise pro intervence a státní suverenitu nazvanou „Odpovědnost za ochranu“ („The Responsibility to Protect“) z roku 2001, na zprávu „Bezpečnější svět: naše sdílená odpovědnost“ (3) („A more secure world: our shared responsibility“) vypracovanou panelem na vysoké úrovni k otázkám hrozeb, výzev a změn a na zprávu generálního tajemníka OSN „Ve větší svobodě: směrem k rozvoji, bezpečnosti a lidským právům pro všechny“ (4) („In larger freedom: towards development, security and human rights for all“) (2005),

               —

               s ohledem na zprávy generálního tajemníka OSN, zejména na zprávy týkající se „uplatňování odpovědnosti za ochranu“ z roku 2009 (5), „včasného varování, hodnocení a odpovědnosti za ochranu“ z roku 2010 (6), „úlohy regionálních a subregionálních ujednání při uplatňování odpovědnosti za ochranu“ z roku 2011 (7) a „odpovědnosti za ochranu: včasná a rozhodná reakce“ z roku 2012 (8),

               —

               s ohledem na interní přezkumný panel generálního tajemníka OSN zaměřený na zásah OSN na Srí Lance z listopadu 2012, který vyšetřuje selhání mezinárodního společenství při ochraně civilistů před rozsáhlým porušováním humanitárních právních předpisů a předpisů v oblasti lidských práv a vydává doporučení ohledně budoucích zásahů OSN, aby účinně reagovaly na podobné situace, v nichž dochází k masovým zločinům,

               —

               s ohledem na zprávu generálního tajemníka OSN o „posílení úlohy mediace při mírovém řešení sporů, předcházení konfliktům a jejich řešení“ ze dne 25. července 2012,

               —

               s ohledem na brazilskou iniciativu předloženou dne 9. září 2011 OSN a nazvanou „Zodpovědné poskytování ochrany: prvky pro rozvoj a podporu této koncepce“,

               —

               s ohledem na program EU pro předcházení násilným konfliktům (Göteborský program) z roku 2001 a výroční zprávy o jeho provádění,

               —

               s ohledem na priority EU pro 65. zasedání Valného shromáždění OSN ze dne 25. května 2010 (9),

               —

               s ohledem na Nobelovu cenu za mír za rok 2012, která nejenom že oceňuje historický přínos EU k míru v Evropě a ve světě, ale také zvyšuje očekávání, pokud jde o její budoucí zapojení do mírovějšího světového řádu založeného na pravidlech mezinárodního práva,

               —

               s ohledem na Evropský konsensus o rozvoji (10) a na Evropský konsensus o humanitární pomoci (11),

               —

               s ohledem na svá doporučení Radě ze dne 8. června 2011 k 66. zasedání Valného shromáždění OSN (12) a ze dne 13. června 2012 k 67. zasedání Valného shromáždění OSN (13),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 16. února 2012 o 19. zasedání Rady OSN pro lidská práva (14),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 11. května 2011„EU jako globální hráč: její role v mnohostranných organizacích“ (15),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 19. února 2009 o evropské bezpečnostní strategii a EBOP (16),

               —

               s ohledem na čl. 121 odst. 3 a článek 97 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanovisko Výboru pro rozvoj (A7–0130/2013),

               A.

               vzhledem k tomu, že závěrečný dokument světového summitu OSN z roku 2005 poprvé stanoví společnou definici zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu; vzhledem k tomu, že zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu zakotvená v odstavcích 138 a 139 závěrečného dokumentu světového summitu OSN z roku 2005 představuje významný krok vpřed směrem ke světovému míru tím, že stanoví, že jsou státy povinny chránit své občany před genocidou, válečnými zločiny, etnickými čistkami a zločiny proti lidskosti a že mezinárodní společenství je povinno pomáhat státům dodržovat tento závazek a jednat, pokud by státy při ochraně svých občanů proti těmto čtyřem specifikovaným zločinům a porušením práv selhaly;

               B.

               vzhledem k tomu, že zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu je založena na třech pilířích: i) stát nese primární odpovědnost za ochranu svých obyvatel před genocidou, válečnými zločiny, zločiny proti lidskosti a etnickými čistkami; ii) mezinárodní společenství musí státům pomoci při plnění povinností v oblasti ochrany; iii) pokud stát při ochraně svých obyvatel zjevně selže nebo takové zločiny sám páchá, má mezinárodní společenství odpovědnost přijmout kolektivní akci;

               C.

               vzhledem k tomu, že v souladu s činností související s odpovědností za ochranu, která předcházela dohodě na závěrečném dokumentu světového summitu v roce 2005, byla ve zprávě o odpovědnosti za ochranu vypracované Mezinárodní komisí pro intervence a státní suverenitu (ICISS) v roce 2001 zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu dále definována začleněním prvků odpovědnosti za prevenci (R2prevent), odpovědnosti za reakci (R2react) a odpovědnosti za obnovu (R2rebuild) uvedených ve zprávě Mezinárodní komise pro intervence a státní suverenitu;

               D.

               vzhledem k tomu, že je vítána koncepce odpovědnosti za ochranu, která vyjasňuje a posiluje stávající povinnosti států zajistit ochranu civilního obyvatelstva; vzhledem k tomu, že tato koncepce, pro jejíž vznik bylo určující selhání mezinárodního společenství ve Rwandě roku 1994, je pro přežití společenství národů klíčová;

               E.

               vzhledem k tomu, že v uvedených případech by legitimní síla měla být používána obezřetným, přiměřeným a omezeným způsobem;

               F.

               vzhledem k tomu, že rozvoj zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu je významným krokem vpřed směrem k předvídání a prevenci genocidy, válečných zločinů, etnických čistek a zločinů proti lidskosti a k reakci na ně, jakož i k dodržování základních zásad mezinárodního práva, zejména právních předpisů v souvislosti s humanitární pomocí, uprchlíky a lidskými právy; vzhledem k tomu, že by tyto zásady měly být uplatňovány co možná nejsoudržněji a nejjednotněji a že je proto velmi důležité, aby včasné varování a hodnocení bylo prováděno spravedlivě, obezřetně a profesionálně a aby použití síly zůstalo tím nejzazším opatřením;

               G.

               vzhledem k tomu, že více než deset let od vzniku koncepce odpovědnosti za ochranu a osm let od jejího schválení mezinárodním společenstvím na světovém summitu OSN v roce 2005 nejnovější události znovu potvrdily, jak důležité je včas a rozhodným způsobem reagovat na čtyři základní zločiny, na které se tato koncepce vztahuje, a jaké výzvy to s sebou přináší, i potřebu dále tuto zásadu prakticky rozvíjet, aby bylo možné ji účinně uplatňovat a předcházet masovým zločinům;

               H.

               vzhledem k tomu, že rozvoj zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu – zejména její složky odpovědnosti – může posunout globální úsilí směrem ke světovému míru, protože k mnoha masovým zločinům dochází během období násilných konfliktů, a proto jsou nezbytné účinné kapacity pro strukturální a operační předcházení konfliktům, čímž se minimalizuje nezbytnost využívat síly jako nejzazšího řešení;

               I.

               vzhledem k tomu, že využívání všech nástrojů dostupných podle kapitol VI, VII a VIII Charty, od jiných než donucovacích reakcí až po kolektivní akci, má zásadní význam pro další rozvoj a legitimitu zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu;

               J.

               vzhledem k tomu, že nejúčinnější formu předcházení konfliktu, násilí a lidskému utrpení je podpora dodržování lidských práv a základních svobod, prosazování zásad právního státu, řádné správy věcí veřejných, lidské bezpečnosti, hospodářského rozvoje, snižování chudoby, začleňování, sociálně-hospodářských práv, rovnosti pohlaví a demokratických hodnot a postupů a snižování hospodářských nerovností;

               K.

               vzhledem k tomu, že vojenský zásah v Libyi, k němuž došlo v roce 2011, ukázal, že při uplatňování odpovědnosti za ochranu je třeba vyjasnit úlohu regionálních a subregionálních organizací; vzhledem k tomu, že tyto organizace mohou odpovědnost za ochranu často legitimizovat a uvádět ji do praxe, ale často jim chybí kapacity a zdroje;

               L.

               vzhledem k tomu, že lidská práva mají v mezinárodních vztazích klíčový význam;

               M.

               vzhledem k tomu, že je třeba změnit způsob přístupu k odpovědnosti za ochranu tak, že by měla být tato koncepce zahrnuta do všech typů programů rozvojové spolupráce, pomoci a krizového řízení a měla by vycházet z programů, které tuto koncepci již zahrnují;

               N.

               vzhledem k tomu, že pokud jde o zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu, důslednější uplatňování složky prevence včetně mediačních opatření a preventivní diplomacie v rané fázi by mohly snížit potenciál konfliktů a násilí a pomoci zabránit jejich eskalaci, čímž by mohly pomoci předcházet mezinárodním zásahům v rámci složky reakce; vzhledem k tomu, že diplomacie ve dvou rovinách je důležitým nástrojem preventivní diplomacie, která staví na lidském rozměru úsilí o usmíření;

               O.

               vzhledem k tomu, že odpovědnost za ochranu je především preventivní doktrínou a že vojenský zásah by měl být nejzazším řešením v situacích, kdy je tato zásada uplatňována; vzhledem k tomu, že kdykoli je to možné, musí být odpovědnost za ochranu v první řadě uskutečňována prostřednictvím diplomatických a dlouhodobých rozvojových aktivit zaměřených na budování kapacit v oblasti lidských práv, řádnou správu věcí veřejných, právní stát, snižování chudoby a důraz na vzdělávání a zdravotnictví, předcházení konfliktům pomocí vzdělávání a rozšiřování obchodu, účinnou kontrolu zbraní a předcházení nezákonnému obchodování se zbraněmi a posílení systémů včasného varování; dále vzhledem k tomu, že existuje řada jiných, nevojenských prostředků nátlaku, jako jsou preventivní diplomacie, sankce, mechanismy volání k odpovědnosti a zprostředkování; vzhledem k tomu, že EU musí nadále uplatňovat svou vůdčí úlohu v oblasti předcházení konfliktům;

               P.

               vzhledem k tomu, že důležitým rozměrem odpovědnosti za ochranu je spolupráce s regionálními organizacemi; vzhledem k tomu, že je proto nezbytné vyzvat k posílení regionálních kapacit v oblasti prevence a k identifikaci účinných politik pro předcházení výše uvedeným čtyřem trestným činům; vzhledem k tomu, že nadcházející summit EU-Afrika v roce 2014 skýtá dobrou příležitost projevit naši podporu vedení AU a prosazovat, aby Afrika přijala koncepci odpovědnosti za ochranu za svou;

               Q.

               vzhledem k tomu, že pokyny OSN pro účinnou mediaci uvádějí dilema spočívající v tom, že zatýkací rozkazy vydané Mezinárodním trestním soudem, režimy sankcí a vnitrostátní a mezinárodní protiteroristické politiky také ovlivňují způsob, jakým mohou být některé strany sporu zapojeny do procesu mediace; vzhledem k tomu, že mezinárodněprávní definice trestných činů vyžadujících okamžitou reakci mezinárodního společenství od vzniku Mezinárodního trestního soudu značně pokročila, ačkoli nezávislé mechanismy pro posouzení toho, kdy tyto definice platí, stále zásadně chybí; vzhledem k tomu, že uplatňování Římského statutu by zvýšilo účinnost režimu Mezinárodního trestního soudu; vzhledem k tomu, že Římský statut nebyl ratifikován všemi státy mezinárodního společenství;

               R.

               vzhledem k tomu, že Mezinárodní trestní soud a odpovědnost za ochranu jsou propojeny, protože oba usilují o předcházení genocidám, zločinům proti lidskosti a válečným zločinům; vzhledem k tomu, že odpovědnost za ochranu upevňuje na jedné straně poslání mezinárodního trestního soudu, tedy boj proti beztrestnosti prostřednictvím podpory států při dodržování jejich soudní odpovědnosti, a na straně druhé i zásadu doplňkovosti Mezinárodního trestního soudu, podle níž nesou hlavní odpovědnost za soudní stíhání jednotlivé státy;

               S.

               vzhledem k tomu, že Mezinárodní trestní soud hraje zásadní úlohu nejen při předcházení trestným činům, ale také při obnově zemí a procesech mediace;

               T.

               vzhledem k tomu, že EU na mezinárodní scéně vždy aktivně podporovala odpovědnost za ochranu; vzhledem k tomu, že EU musí posílit svou úlohu globálního politického hráče usilujícího o dodržování lidských práv a humanitárních právních předpisů a tato podpora se musí odrážet v jejích vlastních politikách;

               U.

               vzhledem k tomu, že členské státy EU také podpořily zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu; vzhledem k tomu, že jen několik málo z nich začlenilo tuto koncepci do svých vnitrostátních dokumentů;

               V.

               vzhledem k tomu, že nejnovější zkušenosti s konkrétními krizemi, jako byly krize na Srí Lance, Pobřeží slonoviny, v Libyi a Sýrii, poukázaly na přetrvávající problémy při dosahování společného názoru na způsob, jakým včas a účinně uplatňovat zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu, i při hledání společné politické vůle a účinné kapacity předcházet nebo zabránit genocidě, válečným zločinům, etnickým čistkám a zločinům proti lidskosti páchaným vnitrostátními a místními orgány nebo nestátními subjekty, při nichž přijde o život mnoho civilistů;

               W.

               vzhledem k tomu, že v situacích, kdy je odpovědnost za ochranu uplatněna, je nanejvýš důležité zachovat rozlišení mandátů vojenských a humanitárních účastníků, aby byli všichni poskytovatelé humanitární pomoci stále vnímáni jako neutrální a nestranní a aby nebylo ohroženo účinné poskytování pomoci a lékařské či jakékoliv jiné asistence, její dostupnost příjemcům a osobní bezpečnost humanitárních pracovníků v terénu;

               X.

               vzhledem k tomu, že návrh, který předložila Brazílie ohledně „zodpovědného poskytování ochrany“, je vítaným příspěvek k nezbytnému rozvoji kritérií, jež je třeba dodržovat při uplatňování mandátu zaměřeného na odpovědnost za ochranu, včetně proporcionality rozsahu a trvání každého zásahu, důkladného vyvážení důsledků, předběžného vyjasnění politických cílů a transparentnosti argumentů ve prospěch zásahu; vzhledem k tomu, že je u schválených mandátů třeba posílit mechanismy pro monitorování a přezkum, a to i prostřednictvím zvláštních poradců generálního tajemníka OSN pro prevenci genocidy a odpovědnost za ochranu a prostřednictvím vysokého komisaře OSN pro lidská práva, a že by tyto mechanismy měly být uplatňovány „spravedlivě, obezřetně a profesionálně, bez politických zásahů nebo dvojích norem (17);

               Y.

               vzhledem k tomu, že mezinárodněprávní definice trestných činů vyžadujících okamžitou reakci mezinárodního společenství od vzniku Mezinárodního trestního soudu značně pokročila, ačkoli nezávislé mechanismy pro posouzení toho, kdy tyto definice platí, stále zásadně chybí;

               Z.

               vzhledem k tomu, že vysoký komisař OSN pro lidská práva hraje významnou úlohu při zvyšování povědomí o páchaných masových zločinech; vzhledem k tomu, že Rada pro lidská práva OSN hraje stále významnější úlohu při uplatňování odpovědnosti za ochranu, a to i prostřednictvím povolování vyšetřovacích misí a komisí, které shromažďují a posuzují informace ohledně čtyř konkrétních trestných činů a porušení práv, a je více připravena odkázat v krizových situacích, jako v Libyi nebo Sýrii, na odpovědnost za ochranu;

               AA.

               vzhledem k tomu, že úzce zaměřený, avšak důkladný přístup k provádění zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu by měl omezovat její uplatňování na čtyři specifikované masové zločiny a porušení práv;

               AB.

               vzhledem k tomu, že zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu by se neměla uplatňovat v souvislosti s naléhavými humanitárními situacemi a přírodními katastrofami; vzhledem k tomu, že humanitární činnost by neměla být používána jako výmluva pro činnost politickou, a vzhledem k tomu, že všechny zúčastněné strany musí respektovat humanitární prostor;

               AC.

               vzhledem k tomu, že po ukončení konfliktu je třeba nabídnout komplexní pomoc; vzhledem k tomu, že je třeba věnovat více úsilí tomu, aby byly osoby odpovědné za závažné porušování lidských práv a mezinárodního humanitárního práva pohnány k odpovědnosti, a více se zaměřovat na boj proti beztrestnosti;

               1.

               vydává vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, místopředsedkyni Komise, ESVČ, Komisi, členským státům a Radě následující doporučení:

                           a)

                           znovu potvrdit závazek EU k odpovědnosti za ochranu přijetím interinstitucionálního „konsenzu o odpovědnosti za ochranu“, jehož součástí bude společná dohoda o důsledcích této zásady pro vnější činnost EU a o úloze jejích činností a nástrojů ve znepokojujících situacích a jenž bude vypracován společně s Radou, ESVČ, Komisí a Parlamentem, které zohlední rovněž názory zúčastněných stran včetně aktérů občanské společnosti a nevládních organizací;

                           b)

                           do výroční zprávy místopředsedkyně, vysoké představitelky určené Parlamentu zahrnout kapitolu o SZBP týkající se činnosti EU související s prevencí a zmírňováním konfliktů za použití zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu; v rámci této kapitoly provést analýzu užitečnosti příslušných nástrojů a správních struktur při provádění zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu včetně možnosti provést nezbytné revize; vypracovat tuto kapitolu ve spolupráci se zvláštním zástupcem EU pro lidská práva a zohlednit různé postoje, které přijal Parlament v souvislosti s konkrétními otázkami týkajícími se předcházení konfliktům či ochrany lidských práv; výsledky projednat s Parlamentem;

                           c)

                           zásadu založenou na odpovědnosti za ochranu zahrnout do rozvojové pomoci EU; dále profesionalizovat a posilovat preventivní diplomacii, mediaci, kapacity pro reakci na krize a jejich prevenci, se zvláštním důrazem na shromažďování a výměnu informací a systémy včasného varování; zlepšit koordinaci mezi různými strukturami Komise, Rady a ESVČ, které se zabývají všemi aspekty odpovědnosti za ochranu, a pravidelně informovat Parlament o iniciativách přijatých na podporu odpovědnosti za ochranu;

                           d)

                           zajistit účinné plánování politik, provozní koncepce a rozvoj kapacit v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP) tak, aby byla Unie schopna plně uplatňovat zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu v úzké mezinárodní spolupráci v rámci OSN a regionálních organizací;

                           e)

                           dále rozvíjet kapacity EU pro prevenci a zmírňování konfliktů, včetně pohotovostních kapacit sestávajících z právních expertů, policistů a regionálních analytiků, a vytvořit samostatný evropský mírový institut, jehož úkolem by bylo poskytovat EU poradenství a kapacity v oblasti mediace, diplomacie ve dvou rovinách a výměny osvědčených postupů v souvislosti s mírem a se zmírňováním napětí; posilovat preventivní prvky vnějších nástrojů EU, zejména nástroje stability;

                           f)

                           posílit propojení mezi včasným varováním, plánováním politik a rozhodováním na vysoké úrovni v rámci ESVČ a Rady;

                           g)

                           začlenit systematické hodnocení rizikových faktorů v souvislosti s genocidou, válečnými zločiny, etnickými čistkami a zločiny proti lidskosti do strategických dokumentů pro jednotlivé regiony a země a zařadit jejich prevenci do dialogů se třetími zeměmi, v nichž hrozí riziko těchto trestných činů a porušení práv;

                           h)

                           rozvinout spolupráci se zaměstnanci delegací EU a zaměstnanci velvyslanectví členských států, ale i s osobami působícími v civilních a vojenských misích, a organizovat pro ně školení v oblasti mezinárodních právních předpisů upravujících lidská práva, humanitárního a trestního práva a rozšiřovat jejich schopnost rozpoznávat situace, které by mohly potenciálně zahrnovat čtyři specifikované trestné činy a porušování práv, a to včetně pravidelných výměn informací s místní občanskou společností; zajistit, aby zvláštní zástupci EU pokaždé, kdy je to nutné, dodržovali zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu, a rozšířit mandát zvláštních zástupců EU pro lidská práva tak, aby zahrnoval otázky v souvislosti s odpovědností za ochranu; stanovit v ESVČ kontaktní místo EU pro odpovědnost za ochranu v rámci stávajících struktur a zdrojů, jehož úkolem by bylo zejména zvyšování povědomí o důsledcích odpovědnosti za ochranu a zajišťování včasného předávání informací o znepokojujících situacích mezi všemi zúčastněnými aktéry, a podpořit vytvoření státních kontaktních míst pro odpovědnost za ochranu v jednotlivých členských státech; dále profesionalizovat a posilovat preventivní diplomacii a mediaci;

                           i)

                           zahájit a podporovat vnitřní diskusi v EU o reformě Rady bezpečnosti OSN, který je jediným mezinárodně legitimním orgánem, který může schválit zásahy na základě odpovědnosti za ochranu bez souhlasu cílového státu;

                           j)

                           zapojit a vyškolit zástupce občanské společnosti a nevládních organizací, kteří by mohli hrát úlohu v neformální diplomacii („track II“) s cílem podpořit výměnu osvědčených postupů v této oblasti;

                           k)

                           posílit spolupráci s regionálními a subregionálními organizacemi a to i zlepšením jejich opatření v oblasti prevence, budování kapacit a reakce, která souvisejí s odpovědností za ochranu;

                           l)

                           zajistit urychlenou ratifikaci změn statutu Mezinárodního trestního soudu definujících zločin agrese všemi členskými státy EU, vzhledem k tomu, že Mezinárodní trestní soud může hrát ústřední úlohu při prevenci masových zločinů i při snaze zajistit odpovědnost;

                           m)

                           trvat na dodržování doložky Mezinárodního trestního soudu v dohodách se třetími zeměmi a zvážit přezkum dohod se zeměmi, které neplní zatýkají rozkazy vydané Mezinárodním trestním soudem;

                           n)

                           zaujmout přístup ve dvou rovinách, tedy podpořit obecné přijetí odpovědnosti za ochranu a zároveň vybídnout státy, aby podporovaly a pomáhaly Mezinárodnímu trestnímu soudu;

               2.

               vyzývá vysokou představitelku, místopředsedkyni a Radu, aby:

                           a)

                           aktivně přispěly k rozpravě o zásadě spočívající v odpovědnosti za ochranu a vycházely přitom ze stávajících mezinárodních právních předpisů v oblasti lidských práv a z Ženevských úmluv s cílem přimět mezinárodní společenství soustředit se více na složku prevence v rámci odpovědnosti za ochranu a na všeobecné uplatňování jiných než donucovacích nástrojů, a aby za tímto účelem sestavily konkrétní akční plán, jehož součástí budou i otázky odpovědnosti/nutnosti obnovy;

                           b)

                           prosazovaly zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu v OSN a zasazovaly se o zajištění její univerzálnosti jakožto hlavní součásti kolektivního modelu bezpečnosti založeného na mnohostrannosti a nadřazenosti OSN a usilujícího o posílení Mezinárodního trestního soudu; připomněly, že zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu zahrnuje také odpovědnost za boj proti beztrestnosti.

                           c)

                           podpořily úsilí generálního tajemníka OSN o vymezení a lepší pochopení důsledků zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu a aby spolupracovaly s ostatními členy OSN, kteří chtějí zlepšit schopnost mezinárodního společenství předcházet masovým zločinům, jichž se zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu týká, a reagovat na ně;

                           d)

                           vyzvaly Radu bezpečnosti OSN k tomu, aby přijala brazilský návrh „Zodpovědné poskytování ochrany“ k zajištění co nejúčinnějšího provádění zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu, které by způsobilo co nejmenší škodu, a aby přispěly k nezbytnému rozvoji kritérií, jež je třeba dodržovat při uplatňování zejména třetího pilíře odpovědnosti za ochranu, včetně proporcionality rozsahu a trvání každého zásahu, důkladného vyvážení důsledků, předběžného vyjasnění politických cílů a transparentnosti argumentů ve prospěch zásahu; aby vzhledem k tomu, že vytvoření takových kritérií by mohlo poskytnout záruky, jež by země, které v současnosti váhají přijmout doktrínu spočívající v odpovědnosti za ochranu, mohly přesvědčit o její užitečnosti, posílily mechanismy monitorování a přezkumu přijatých mandátů, a to i prostřednictvím zvláštních poradců generálního tajemníka OSN pro předcházení genocidě a pro odpovědnost za ochranu a vysokého komisaře OSN pro lidská práva, a aby tyto mechanismy uplatňovaly „spravedlivě, obezřetně a profesionálně, bez politických zásahů nebo dvojích norem“ (18);

                           e)

                           si ve spolupráci s členskými státy a našimi mezinárodními partnery vzaly ponaučení ze zkušeností získaných s uplatňováním odpovědnosti za ochranu v Libyi v roce 2011 a ze současné neschopnosti zasáhnout v Sýrii;

                           f)

                           doporučily pěti stálým členům Rady bezpečnosti OSN, aby přijali dobrovolný kodex chování, který by omezil využívání práva veta v případech genocidy, válečných zločinů, etnických čistek nebo zločinů proti lidskosti;

                           g)

                           spolupracovaly s regionálními partnery EU s cílem jasněji definovat úlohu regionálních a subregionálních organizací při uplatňování odpovědnosti za ochranu;

                           h)

                           usilovaly o to, aby se odpovědnost za ochranu stala novou normou mezinárodního práva, a to v rozsahu dohodnutém členskými státy OSN na světovém summitu v roce 2005;

                           i)

                           připomněly Radě bezpečnosti, že zakotvení zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu, jež se postupně stává normou, mezi standardy mezinárodního práva by neomezilo její rozhodovací pravomoci;

                           j)

                           pomohly posílit rámec a kapacity na úrovni OSN pro mediaci, diplomacii ve dvou rovinách a výměnu osvědčených postupů týkajících se mírového řešení vznikajících konfliktů a zmírnění napětí a systémů včasného varování, jako je útvar mediační podpory oddělení politických záležitostí; posílily úřad zvláštního poradce pro prevenci genocidy a zvláštního poradce pro odpovědnost za ochranu; zapojily do diskuse o odpovědnosti za ochranu Radu pro lidská práva;

                           k)

                           ve spolupráci s členskými státy EU, které zasedají v Radě bezpečnosti OSN, a všemi mezinárodními partnery zajistily plnou konzistentnost dalšího možného rozvoje koncepce odpovědnosti za ochranu s mezinárodním humanitárním právem a aby hájily a dohlížely na plné dodržování mezinárodního humanitárního práva v případech, kdy bude v budoucnu koncepce odpovědnosti za ochranu uplatňována;

                           l)

                           řešily otázky jednotného křesla EU v Radě bezpečnosti OSN a společného rozpočtu Společenství na mise SZBP v rámci mandátu OSN;

                           m)

                           v souladu s rezolucemi Rady bezpečnosti OSN č. 1325 a 1820 mnohem častěji zapojovaly ženské osobnosti včetně vůdců z řad žen a ženských skupin do všech snah o prevenci a zmírnění konfliktů i do jejich řešení;

                           n)

                           spolupracovaly s OSN na vytvoření jasné souvislosti mezi uplatňováním odpovědnosti za ochranu a bojem proti beztrestnosti za nejzávažnější trestné činy, na které se tato koncepce vztahuje;

               3.

               vyzývá vysokou představitelku, místopředsedkyni Komise, aby:

                           a)

                           do šesti měsíců od přijetí tohoto doporučení předložila Výboru pro zahraniční věci Evropského parlamentu konkrétní akční plán obsahující návazná opatření na návrhy Parlamentu, který zejména nastíní kroky směrem k dosažení „konsenzu o odpovědnosti za ochranu“;

               4.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě a pro informaci Komisi, vysoké představitelce, místopředsedkyni, ESVČ a členským státům.

      (1)  S/RES/1674.

      (2)  rezoluce A/RES/60/1.

      (3)  http://www.un.org/secureworld/report3.pdf

      (4)  A/59/2005.

      (5)  A/63/677.

      (6)  A/64/864.

      (7)  A/65/877-S/2011/393.

      (8)  A/66/874/-S/2012/578.

      (9)  10170/2010.

      (10)  Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1.

      (11)  Úř. věst. C 25, 30.1.2008, s. 1.

      (12)  Úř. věst. C 380 E, 11.12.2012, s. 140.

      (13)  Přijaté texty, P7_TA(2012)0240.

      (14)  Přijaté texty, P7_TA(2012)0058.

      (15)  Úř. věst. C 377 E, 7.12.2012, s. 66.

      (16)  Úř. věst. C 76 E, 25.3.2010, s. 61.

      (17)  Článek 51, „Odpovědnost za ochranu: včasná a rozhodná reakce, zpráva generálního tajemníka OSN“, 25. července 2012 (A/66/874-S/2012/578).

      (18)  Článek 51, “Odpovědnost za ochranu: včasná a rozhodná reakce, zpráva generálního tajemníka, 25. července 2012 (A/66/874-S/2012/578).


title: Doporučení Rady ze dne 14. července 2015 k národnímu programu reforem Maďarska na rok 2015 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Maďarska z roku 2015

text:
               18.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/76

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 14. července 2015
   k národnímu programu reforem Maďarska na rok 2015 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Maďarska z roku 2015
   (2015/C 272/20)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost (Evropa 2020) založenou na posílené koordinaci hospodářských politik. Tato strategie se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 14. července 2015 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3). Tyto dokumenty společně tvoří tzv. integrované hlavní směry a členské státy byly vyzvány, aby je zohledňovaly v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 8. července 2014 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Maďarska na rok 2014 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Maďarska z roku 2014.

               (4)

               Dne 28. listopadu 2014 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2015. Téhož dne Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Maďarsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 18. prosince 2014 potvrdila Evropská rada priority pro podporu investic, zintenzivnění strukturálních reforem a odpovědnou fiskální konsolidaci podporující růst.

               (6)

               Dne 26. února 2015 zveřejnila Komise svou zprávu o Maďarsku pro rok 2015. V této zprávě byl posouzen pokrok, který Maďarsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých dne 8. července 2014. Zpráva o Maďarsku rovněž obsahuje výsledky hloubkového přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Analýza Komise vede k závěru, že Maďarsko se potýká s makroekonomickými nerovnováhami, které vyžadují rozhodná politická opatření a monitorování. Pozornost je třeba věnovat především rizikům, která i přes určitý pokrok při obnovování rovnováhy běžného účtu platební bilance plynou ze stále vysoké záporné čisté pozice vůči zahraničí, dále rizikům plynoucím z vysoké úrovně veřejného zadlužení i z vysoké regulační zátěže finančního odvětví a vysokého podílu úvěrů v selhání, kvůli nimž je obtížné snížit zadlužení.

               (7)

               Dne 30. dubna 2015 předložilo Maďarsko svůj národní program reforem na rok 2015 a svůj konvergenční program z roku 2015. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (8)

               Na Maďarsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a přechodné pravidlo týkající se zadlužení v období 2013–2015. Vláda ve svém konvergenčním programu z roku 2015 plánuje postupné zlepšování celkového schodku vládního sektoru, který by měl dosahovat 2,4 % HDP v roce 2015 a dále 1,6 % v roce 2018, přičemž na základě přepočteného strukturálního salda (5) se očekává, že střednědobý cíl (tj. strukturální schodek ve výši 1,7 % HDP) bude splněn do roku 2017. Podle konvergenčního programu vláda plánuje postupně snížit poměr dluhu k HDP na 74,9 % v roce 2015 a na 68,9 % v roce 2018. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je pro období do roku 2016 v podstatě reálný a pro další období optimistický. Opatření, jež mají podpořit dosažení plánovaných cílů v oblasti schodku od roku 2016, nebyla dostatečně upřesněna, zejména v období po roce 2016. Podle prognózy Komise z jara 2015 hrozí, že se strukturální saldo i čistý růst výdajů významně odchýlí od požadovaného postupu korekce směrem ke střednědobému cíli v roce 2015 a 2016. V letech 2015 a 2016 tedy budou nezbytná další opatření. Současně se předpokládá, že Maďarsko v roce 2015 dodrží přechodné pravidlo týkající se zadlužení a v roce 2016 po skončení přechodného období i referenční hodnotu pro snížení dluhu. Na základě posouzení konvergenčního programu a s ohledem na prognózu Komise z jara 2015 se Rada domnívá, že hrozí, že Maďarsko ustanovení Paktu o stabilitě a růstu nedodrží. Maďarskému systému fiskálního řízení by prospělo, kdyby byl přísně uplatňován střednědobý rozpočtový rámec, jenž již má podobu právních předpisů, a fiskální radě byla přisouzena významnější analytická úloha.

               (9)

               Bankovní sektor se v posledních 12 měsících potýkal se stejnými problémy, zejména s problémem obnovy tržního poskytování úvěrů prostřednictvím lepších možností akumulace kapitálu a efektivnějšího pročištění portfolia. Od poloviny roku 2013 se poskytování bankovních úvěrů opírá především o dotované režimy, jež tvoří přibližně 40 % úvěrů pro malé a střední podniky. Kombinace značné daňové a regulační zátěže a vysoký podíl problematických půjček neposkytuje bankám nezbytné pobídky k tomu, aby zvýšily objem své běžné, nesubvencované úvěrové činnosti. Vnější expozice Maďarska a související rizika ohrožující finanční stabilitu se výrazně snížily díky nedávné konverzi hypotečních úvěrů v cizí měně na měnu místní. Devizové zadlužení domácností, vzniklé v dřívější době, současně nadále zůstává hlavním důvodem vysokého podílu nesplácených úvěrů. Úlevy týkající se úvěrů v cizí měně, které byly doposud přijaty, s výjimkou režimu národní agentury pro správu aktiv v sektoru domácností, nebyly povětšinou zaměřeny na dlužníky v obtížné situaci a je nepravděpodobné, že by vyřešily problém nesplácených úvěrů. Účinnému pročištění portfolia brání mimo jiné i málo aplikované zabavení majetku z hypotečního úvěru, jakož i neefektivnost soudního i mimosoudního řešení sporů. Dohoda, jež byla nedávno uzavřena s Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj, zahrnuje řadu závazků, které vláda přijala k řešení problémů ve finančním sektoru, mimo jiné včetně postupného snižování bankovního odvodu a respektování zásady předchozí konzultace. Důsledné provádění těchto opatření by umožnilo návrat k solidnímu a předvídatelnému rámci finanční politiky. V průběhu minulého roku Maďarsko opakovaně rozšířilo přímé vlastnictví státu v bankovním sektoru. Státní intervence v bankovním sektoru prováděné prostřednictvím přímého vlastnictví mohou mít za následek významná fiskální rizika, i když jsou pouze dočasná.

               (10)

               Kvůli nedávným změnám v daňové oblasti (zavedení nových daní a zvýšení stávajících) došlo k návratu k dřívějšímu trendu zvyšování váhy odvětvových daní z příjmů právnických osob. Kvůli nepředvídatelnosti i selektivnosti těchto změn dochází k narušení investic napříč odvětvími. Přestože byla zavedena řada nových opatření, daňové zatížení některých skupin osob s nízkými příjmy zůstává jedním z nejvyšších v Unii, což postihuje zejména svobodné lidi. Zřejmě existuje prostor pro další přesunutí daňové zátěže na zdroje příjmů více podporující růst. V průběhu minulého roku byla zavedena různá opatření, která pomáhají posílit systémy boje proti daňovým únikům. Po úspěšném dokončení programu napojení registračních pokladen v maloobchodních prodejnách na online systém se nyní plánuje rozšířit v roce 2015 tento program na řadu tržních služeb. Byla snížena prahová hodnota, při jejímž překročení se musí předkládat podrobné přiznání k DPH. V roce 2015 byl zaveden systém pro elektronickou inspekci silničního nákladu, jehož hlavním cílem je snížit počet kolotočových podvodů v oblasti DPH. Stále však existuje značný prostor pro zlepšení administrativní účinnosti výběru daní a snížení nákladů na dodržování daňových předpisů, zejména pro malé a střední podniky.

               (11)

               V roce 2014 došlo celkově ke zlepšení na maďarském trhu práce, přičemž díky hospodářskému oživení se obnovuje zaměstnanost v soukromém sektoru. Přetrvávají značné problémy týkající se programu veřejných prací, který byl od roku 2011 výrazně rozšířen. Tento program zřejmě představuje neúčinnou a neefektivní aktivní politiku na trhu práce, která by mohla narušit řádné fungování trhu práce. Pokud by se tytéž prostředky vynaložily odlišným způsobem, měly by pro maďarské hospodářství potenciálně větší přínos. Rozpočtové náklady programu se za poslední čtyři roky zčtyřnásobily na 0,8 % HDP a očekává se, že se mezi roky 2015 a 2018 ještě zdvojnásobí, což zabrání tomu, aby byly zdroje využity pro nezbytné zkvalitnění odborné přípravy a služeb potřebných pro usnadnění účasti na otevřeném trhu práce. Existuje riziko, že veřejné práce takového rozsahu vyvolají výrazné účinky tzv. „zablokování“ a trvale nahradí systém sociálních dávek pro osoby s nízkou kvalifikací. Tento program není dostatečně koordinován s jinými opatřeními aktivní politiky na trhu práce a dostatečně nepodporuje reintegraci účastníků na otevřený trh práce. Míra úspěšného opuštění programu veřejných prací byla v první polovině roku 2014 pouze 13,8 %, což naznačuje, že veřejné práce dostatečně nepodporují reintegraci účastníků na trh práce. Přestože se program zaměřuje na dlouhodobě nezaměstnané a osoby s nízkou kvalifikací (a nezaměstnané žijící ve znevýhodněných oblastech), v roce 2013 mělo 47 % účastníků sekundární nebo terciární vzdělávání. Doba způsobilosti pro dávky v nezaměstnanosti (tři měsíce) nebyla prodloužena, a tudíž neodpovídá průměrné době (přes rok), kterou uchazeči o zaměstnání potřebují k nalezení zaměstnání. Realizovala se řada programů, které mají zlepšit začleňování Romů na trhu práce, a byl zaveden monitorovací systém. Měla by být vypracována efektivní koordinovaná politická opatření, jež by mohla výrazně snížit chudobu. Přestože ukazatele chudoby naznačují trend mírného zlepšování, úroveň chudoby zůstává zejména mezi Romy a dětmi na znepokojivě vysoké úrovni. Přetrvávají mezery v přiměřenosti i rozsahu sociální pomoci.

               (12)

               Překážky vstupu na trh v odvětví služeb zavedené v posledních letech nebyly odstraněny; naopak byly v roce 2014 vytvořeny další překážky, které brání účinnému přidělování hospodářských zdrojů, zvyšují nejistotu pro investory a omezují hospodářskou soutěž. Nové překážky zahrnují například požadavek, aby střední a velká maloobchodní zařízení byla centrálně povolována. Důvodem k obavám zůstává i nadále korupce a nedostatek transparentnosti, které ovlivňují veřejnou správu, rozhodování a zadávání veřejných zakázek. V roce 2014 přetrvávaly nízká úroveň konkurence v oblasti zadávání veřejných zakázek i rozsáhlé využívání přímého zadávání zakázek. V roce 2014 byla provedena reorganizace správy v oblasti zadávání veřejných zakázek; její výsledky je třeba pozorně sledovat. V listopadu 2014 Maďarsko předložilo akční plán transpozice nových směrnic o zadávání veřejných zakázek a podpory hospodářské soutěže a transparentnosti. Bylo též oznámeno několik opatření ke zlepšení protikorupčního rámce.

               (13)

               Přestože již byla realizována některá opatření na podporu vzdělávání romských dětí, neexistuje dosud systematický přístup k podpoře všeobecného vzdělávání podporujícího začlenění. Podíl romských dětí navštěvujících školy nebo třídy, kde většina žáků jsou Romové, zůstává vysoký a úroveň vzdělání dosažená romskými žáky je nižší než celostátní průměr. Učitelé nejsou vyškoleni, aby znevýhodněným skupinám poskytovali dostatečnou podporu. Je třeba udělat více pro zlepšení přechodu mezi různými formami a stupni vzdělávání a ze vzdělávacího systému na trh práce. Plánované změny v přidělování míst na středních školách financovaných státem a zvyšující se požadavky pro přijetí na vysoké školy mohou možnosti přechodu mezi různými formami vzdělávání, zejména v případě znevýhodněných skupin, dále omezit. Maďarsko má velmi vysokou míru předčasného ukončení vysokoškolského vzdělání. V prosinci 2014 vláda oznámila přijetí národní strategie pro vysokoškolské vzdělávání. Strategie zahrnuje zvýšení celostátního cíle pro terciární vzdělání na 34 %. Celkově nahlíženo se na základě nejnovějších opatření nepodařilo zlepšit zapojení znevýhodněných skupin do vysokoškolského vzdělávání a vyřešit problém nedokončení vzdělávání. Současný systém financování dostatečně nepodporuje rovný přístup.

               (14)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Maďarska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Maďarsku pro rok 2015. Posoudila také konvergenční program a národní program reforem, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Maďarsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Maďarsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie. Doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 5.

               (15)

               Na základě tohoto posouzení projednala Rada konvergenční program, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (16)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada projednala národní program reforem a konvergenční program. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 3,

         DOPORUČUJE Maďarsku v období 2015 a 2016:

               1.

               V zájmu dosažení střednědobého rozpočtového cíle dosáhnout fiskální korekce ve výši 0,5 % HDP v roce 2015 a ve výši 0,6 % HDP v roce 2016.

               2.

               Přijmout opatření, která mají obnovit běžné úvěrování reálné ekonomiky a odstranit překážky k pročištění tržního portfolia. Výrazně snížit rizika podmíněných závazků spojených s nárůstem státního vlastnictví v bankovním sektoru.

               3.

               Snížit odvětvové daně z příjmu právnických osob, které mají rušivý účinek. Odstranit neodůvodněné překážky vstupu na trh v odvětví služeb, včetně maloobchodního odvětví. Snížit daňové zatížení osob s nízkými příjmy, mimo jiné přesunem zdanění do oblastí, v nichž má méně rušivý účinek na růst. Pokračovat v boji proti daňovým únikům, snížit náklady na dodržování předpisů a zlepšit účinnost výběru daní. Posílit struktury pro zadávání veřejných zakázek, které podpoří hospodářskou soutěž a transparentnost a dále zkvalitní protikorupční rámec.

               4.

               Přesměrovat rozpočtové prostředky přidělené do programu veřejných prací na aktivní opatření na trhu práce s cílem podpořit integraci na primárním trhu práce a zlepšit přiměřenost a rozsah sociální pomoci a dávek v nezaměstnanosti.

               5.

               Zvýšit účast znevýhodněných skupin, zejména Romů, ve všeobecném vzdělávání podporujícím začlenění a zlepšit podporu těchto skupin prostřednictvím cílené odborné přípravy učitelů. Posílit opatření usnadňující přechod mezi různými etapami vzdělávání a na trh práce a zlepšit výuku základních dovedností.

      V Bruselu dne 14. července 2015.

            Za Radu

            předseda

         P. GRAMEGNA

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Jeho platnost byla prodloužena rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem Maďarska na rok 2014 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Maďarska z roku 2014 (Úř. věst. C 247, 29.7.2014, s. 77).

      (5)  Strukturální saldo přepočítává Komise podle společně dohodnuté metodiky na základě informací uvedených v konvergenčním programu.

      (6)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 11. února 2009 o zavádění systému evidence a kontroly jaderného materiálu provozovateli jaderných zařízení (oznámeno pod číslem K(2009) 785)

text:
               12.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 41/17

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 11. února 2009
   o zavádění systému evidence a kontroly jaderného materiálu provozovateli jaderných zařízení
   (oznámeno pod číslem K(2009) 785)
   (2009/120/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 77 a 124 této smlouvy,

               (1)

               vzhledem k tomu, že nařízení Komise (Euratom) č. 302/2005 ze dne 8. února 2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu (1) vymezuje povahu a rozsah požadavků uvedených v článku 79 Smlouvy o Euratomu s cílem umožnit evidenci využívaných nebo produkovaných rud, výchozích materiálů nebo zvláštních štěpných materiálů,

               (2)

               vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení (Euratom) č. 302/2005 vyžaduje, aby provozovatelé jaderných zařízení vedli systém evidence a kontroly jaderných materiálů, a stanoví některé požadavky na tento systém,

               (3)

               vzhledem k tomu, že pracovní dokument Komise nazvaný „Provádění dozoru nad jadernou bezpečností podle Smlouvy o Euratomu“ (IETS) (2), obsahuje požadavek, aby Komise vypracovala referenční rámec pro vytvoření vysoce kvalitních systémů evidence a kontroly jaderného materiálu (NMAC). Uvádí rovněž, že jednou z činností Komise v oblasti dohledu bude provádění auditu systémů NMAC provozovatelů jaderných zařízení,

               (4)

               vzhledem k tomu, že Evropské sdružení pro výzkum a vývoj bezpečnosti (ESARDA) předložilo v roce 2007 Obecné zásady osvědčených postupů u systémů evidence a kontroly jaderného materiálu, které se zabývají těmi prvky systému NMAC, jejichž audit je možno provést, a možnými kritérii stanovení kvality každého z těchto prvků,

         DOPORUČUJE:
   Oddíl 1 –   Účel a oblast působnosti
   Toto doporučení popisuje referenční vlastnosti systému NMAC provozovatele v souladu s právními závazky nařízení (Euratom) č. 302/2005. Některé vlastnosti popsané v tomto doporučení se týkají pouze zařízení provozujících příslušnou činnost (3).
   Oddíl 2 –   Pojmy a definice

               1.

               „Kontejnmentem“ se rozumí strukturální prvek zařízení, kontejneru nebo vybavení, který je užíván k zajištění fyzické neporušenosti určité oblasti nebo položky (včetně vybavení nebo údajů pro dozor nad bezpečností) a k zachování kontinuity informací o dané oblasti nebo položce tak, že zabrání nezjištěnému přístupu k jadernému nebo jinému materiálu, jeho přesunu nebo působení na položky, které jsou v něm uloženy. Jedná se například o stěny meziskladu nebo bazénu, přepravní obaly a skladovací kontejnery.

               2.

               „Nápravným opatřením“ se rozumí opatření, jehož cílem je odstranit příčinu zjištěného rozporu, anomálii nebo jinou nežádoucí situaci v NMAC. Nápravné opatření se přijímá s cílem zamezit opakování nežádoucí situace. Rozlišuje se mezi nápravou a nápravným opatřením.

               3.

               „Zpracováním údajů“ se rozumí spojovací článek mezi vytvářením výsledků měření a údajů o sledování materiálu a sestavováním řady regulačních zpráv, podkladů pro ověření Euratomu a interních pracovních dokumentů týkajících se sledování materiálu přímo v daném zařízení.

               4.

               „Kontrolou stavu zásob“ provozovatelem jaderných zařízení se rozumí program kontroly kvality, jehož cílem je včasné zajištění shody mezi záznamy a fyzickým stavem. Kontrola stavu zásob by měla zahrnovat řešení a hlášení zjištěných rozporů i odsouhlasování s ostatními lokálními i centrálními evidenčními záznamy.

               5.

               „Seznamem inventárních položek“ (LII) se rozumí úplný seznam položek jaderného materiálu (NM) v oblasti materiálové bilance (MBA) nebo na konkrétním místě v rámci MBA, vytvořený na základě postupů běžných v daném zařízení. Jeho součástí může být materiál, který je zpracováván jako dávka. Seznam by měl obsahovat identifikaci a umístění daných položek nebo dávek. Hodnoty hmotnosti a další vlastnosti položek nebo dávek by měly být sledovatelné.

               6.

               „Testem materiálové bilance“ se rozumí metoda stanovení hodnoty materiálové bilance s přihlédnutím k odůvodněnému odhadu neurčitosti měření; test bilance rozhoduje o přijatelnosti či nepřijatelnosti bilance.

               7.

               „Rozporem v materiálové bilanci“ se rozumí taková hodnota materiálové bilance, která je z hlediska testu materiálové bilance nepřijatelná.

               8.

               „Měřením“ se rozumí činnost, jejímž cílem je stanovit množství a vlastnosti evidovaného jaderného materiálu.

               9.

               „Evidencí a kontrolou jaderného materiálu“ (NMAC) se rozumí veškeré činnosti v jaderném zařízení týkající se evidence a kontroly jaderného materiálu včetně stanovení a zpracování údajů a vypracování zpráv pro Komisi.

               10.

               „Rozporem v oblasti NMAC“ se rozumí jakýkoli rozpor mezi dvěma nebo více informacemi NMAC (např. záznamy), který není možné odůvodnit ani po zohlednění legitimní odchylky měření nebo legitimního odhadu neurčitosti. Rozpory v oblasti NMAC zahrnují rozpory v měření, rozpory v materiálové bilanci a rozpory v oblasti kontroly jaderného materiálu.

               11.

               „Anomálií v oblasti NMAC“ se rozumí rozpor nebo série rozporů v oblasti NMAC, které vyplývají z úbytku nebo zisku významného množství jaderného materiálu. Anomálii v oblasti NMAC lze zjistit v průběhu zkoumání kteréhokoli typu rozporů v oblasti NMAC.

               12.

               „Rozporem v oblasti kontroly jaderného materiálu“ se rozumí neshoda v identifikaci nebo umístění jaderného materiálu.

               13.

               „Sledováním jaderného materiálu“ se rozumí dokumentování identifikace, pohybů, umístění a základních vlastností jednotlivých položek jaderného materiálu v rámci MBA. Sledování zahrnuje zejména provozní záznamy, které slouží jako podklad pro změnu dávky, nová měření, zjišťování rozdílů mezi odesílatelem a příjemcem a prohlášení o změně kategorie.

               14.

               „Provozovatelem jaderných zařízení“ se rozumí osoby a podniky, které zřizují nebo provozují zařízení na výrobu, separaci, přepracování, skladování nebo jiné využití výchozích nebo zvláštních štěpných materiálů. Tento termín se rovněž užívá pro označení organizace, která nese konečnou odpovědnost za soulad NMAC s nařízením (Euratom) č. 302/2005.

               15.

               „Výkonnostním ukazatelem“ se rozumí směrný ukazatel výkonnosti jednotlivce, týmu, organizace nebo činnosti.

               16.

               „Provedením fyzické inventury“ (PIT) se rozumí proces vedoucí k sestavení úplného seznamu položek jaderného materiálu pro MBA, který slouží jako podklad pro ověření fyzické inventury inspektory Komise.

               17.

               „Ověřením fyzické inventury“ (PIV) se rozumí inspekční činnost ověřující platnost provedení fyzické inventury provozovatelem zařízení a uzavírající období materiálové bilance. Jako podklad pro PIV slouží seznam inventárních položek (LII) vypracovaný provozovatelem zařízení. Údaje uvedené v LII odpovídají údajům ve zprávách o provedení fyzické inventury.

               18.

               „Kontrolou jakosti“ (QC) se rozumí kontrola, jejímž cílem je zajistit dodržení požadavků na jakost.

               19.

               „Systémem řízení jakosti“ se rozumějí koordinované činnosti, jejichž cílem je řídit a kontrolovat organizaci z hlediska jakosti.

               20.

               „Zabezpečováním jakosti“ (QA) se rozumí část systému řízení jakosti zaměřená na poskytování ujištění o splnění požadavků jakosti.

               21.

               „Sledovatelností“ se rozumí schopnost sledovat historii, použití nebo umístění dané položky.

         Oddíl 3 –   Řízení systému NMAC
   Organizace a odpovědnosti

               1.

               Vyšší vedení zajistí vymezení odpovědností a pravomocí a informovanost o nich v rámci organizace. Měl by být jmenován člen vedení, který bude vedle svých ostatních povinností odpovídat za každoroční písemné ujištění generálního ředitele, že celý systém NMAC slouží svému účelu.

               2.

               Role a odpovědnost vedení by měly společně zahrnovat rovněž organizační postupy a komunikační vzorce, které slouží k

                           a)

                           předávání informací o plnění cílů NMAC jak v rámci hierarchie, tak napříč oblastmi funkční odpovědnosti;

                           b)

                           přidělování odpovědnosti za zkvalitňování NMAC podle potřeby na základě kritérií určujících nezbytnost takového zkvalitnění;

                           c)

                           poskytování informací o anomáliích v oblasti NMAC manažerovi NMAC;

                           d)

                           zajišťování toho, aby činnosti v rámci NMAC vykonávali zaměstnanci s potřebnými schopnostmi;

                           e)

                           zajišťování potřebné informovanosti o právních povinnostech v oblasti dozoru nad bezpečností.

         Řízení a kontrola jakosti

               3.

               Hlavní úkoly by měly zahrnovat opatření v oblasti zabezpečování jakosti a kontroly jakosti. Cíle těchto opatření by měly zahrnovat:

                           a)

                           snížení standardního rizika lidského selhání;

                           b)

                           zajištění správného fungování přístrojového vybavení a softwaru;

                           c)

                           poskytování různých ukazatelů, jejichž cílem je upozornit vedení na veškeré náznaky svědčící o nevyhovující výkonnosti (výkonnostní ukazatele);

                           d)

                           interní hodnocení, jehož cílem je odhalit nedostatečnou výkonnost;

                           e)

                           mechanismus nápravných opatření v případě nedostatečné výkonnosti.

         Oddíl 4 –   Měření a kontrola měření
   Program měření

               1.

               Pokud jsou prováděna měření, je nutné vytvořit program umožňující dostatečně správnou a přesnou kvantifikaci a charakterizaci materiálu, kterou je nutno uvádět v evidenčních prohlášeních. Činnost v oblasti měření by měla být prováděna tak, aby byla zajištěna sledovatelnost v případě šetření anomálií. Činnost v oblasti měření by měla zahrnovat měření materiálu, ale také postupy, na jejichž základě je měřený materiál vybírán jako reprezentativní pro daný soubor materiálu, veškeré následné zpracování tohoto vzorku materiálu (odběr vzorků, odeslání vzorků a jejich příprava) a nezbytné postupy při zpracování údajů. Měla by zahrnovat rovněž činnosti v oblasti měření nezbytné pro kontrolu měření a zabezpečování jakosti.

         Požadavky na evidenční údaje

               2.

               Pro zajištění odpovídajících výsledků měření by měly být zohledněny následující skutečnosti:

                           a)

                           validace užitých metod měření;

                           b)

                           sledovatelnost výsledků měření;

                           c)

                           správnost a přesnost;

                           d)

                           schválení výsledku každého měření odpovědnou osobou;

                           e)

                           reprezentativnost vzorků pro daný materiál.

               3.

               Pokud jsou evidenční údaje založeny na výpočtech, a nikoli na přímých měřeních, měly by tyto hodnoty být validované, sledovatelné a měly by být schváleny. Obdobné požadavky se vztahují na počítání položek.

         Kontrola měření

               4.

               Měl by být zaveden program kontroly měření s cílem zajistit platnost výsledků měření a jejich neurčitosti užívané pro prohlášení o evidenci.

               5.

               Program kontroly měření by měl zahrnovat

                           a)

                           opatření zajišťující fungování přístrojového vybavení v souladu s příslušnými požadavky;

                           b)

                           ujištění, že hodnoty hromadné evidence neobsahují žádné významné ovlivnění měření a že byl proveden přiměřený odhad neurčitosti měření;

                           c)

                           záznamy všech údajů programu kontroly měření;

                           d)

                           popis zařízení a metod užívaných při měření;

                           e)

                           schválení postupů měření.

         Oddíl 5 –   Sledování jaderného materiálu

               1.

               Sledování jaderného materiálu by mělo dokumentovat veškeré pohyby a umístění všech položek jaderného materiálu. Mělo by předpokládat rovněž znalost vlastností materiálu a jeho kontejnmentu. Jakákoli činnost týkající se jaderného materiálu, která ovlivní jeho umístění, identifikaci, povahu nebo množství, by měla být dokumentována. Sledování jaderného materiálu by mělo zahrnovat zejména záznamy, které slouží jako podklad pro změnu dávky, nová měření, zjišťování rozdílů mezi odesílatelem a příjemcem a prohlášení o změně kategorie.

         Identita

               2.

               Pokud je to možné, měl by být jaderný materiál umístěn v kontejnerech se zaznamenanou specifickou identitou. Pokud se jaderný materiál nenachází v přenosném kontejneru, je možné zvážit dobře vymezenou lokalizaci procesu jak v podobě identity „kontejneru“, tak umístění kontejneru/materiálu. Toto opatření se vztahuje na materiál v nádobách nebo jiném vybavení. Identita kontejnerů by měla být trvalá a snadno čitelná pro účely inventarizace. Pokud je nutno změnit identitu dané položky, měl by být zaznamenán vztah mezi původní a novou identitou. Pokud se jaderný materiál nachází v některém z typů dvojitého kontejnmentu, měly by být povaha a vlastnosti materiálu sledovatelné ve kterémkoli kontejneru nebo na kterémkoli místě prostřednictvím kontroly identifikace.

         Identifikace umístění skladů

               3.

               Místa, kde je možno skladovat jaderný materiál, musí mít vlastní identitu, která slouží jako základ evidence umístění a přesunů materiálu. Tam, kde je to vhodné, by mělo být v rámci specifikace přesného místa uvedeno konkrétní umístění v dané oblasti. Záznamy kontroly skladování by měly zajistit možnost identifikovat obsah jednotlivých skladů paliva a odvodit umístění každé identifikované položky. Povaha a vlastnosti materiálu na kterémkoli místě by měly být zjistitelné prostřednictvím kontroly identifikace, případně jiným způsobem.

         Sledování materiálu při výrobě

               4.

               Když jaderný materiál vstoupí do určitého procesu (nebo při jeho opětovném balení), měly by výrobní záznamy umožňovat identifikaci položek, z nichž byl materiál do daného procesu (nebo do nových kontejnerů) vložen. Cílem tohoto postupu je zajistit sledovatelnost relevantních jaderných vlastností tohoto materiálu v daném procesu.
               Výrobní záznamy by měly specifikovat množství materiálu vloženého do daného procesu (případně opětovného balení) a jak bylo uvedeno výše, měla by být zachována sledovatelnost informací týkajících se povahy tohoto jaderného materiálu.
               Pokud v důsledku zpracování nebo opětovného balení vzniknou nové položky nebo soubory materiálu, měly by být pro tyto položky stanoveny hodnoty hmotnosti a jejich identita by měla být propojena s příslušnými výsledky hmotnosti a historií měření.

         Kontrola stavu zásob

               5.

               Kontrola stavu zásob provozovatelem jaderných zařízení by měla

                           a)

                           zajistit zaznamenání všech přesunů jaderného materiálu ze skladovacích do technologických prostor a naopak (klíčové měřicí body, KMP);

                           b)

                           pravidelně ověřovat, zda záznamy skladové evidence odpovídají záznamům toků KMP, záznamům ve skladu paliva a záznamům ze zpracování, a pravidelně odsouhlasovat místní záznamy s centrálními záznamy MBA;

                           c)

                           zohlednit provozní záznamy o opatřeních z kontroly stavu zásob, které zajišťují kontinuitu poznatků o obsahu položek jaderného materiálu;

                           d)

                           pravidelně ověřovat shodu mezi informacemi o stavu materiálu a jeho skutečným fyzickým stavem;

                           e)

                           řešit zjištěné rozpory, podávat o nich zprávy a odsouhlasovat je s ostatními jinými místními nebo centrálními záznamy.

                     V případě převodu jaderného materiálu s výjimkou převodu položek umístěných v uzavřeném prostoru by mělo být provedeno měření množství převáděného materiálu.

         Řešení rozporů

               6.

               Jaderné zařízení by mělo mít zavedeny postupy umožňující uznávání a zkoumání rozporů v oblasti NMAC a dokumentaci způsobu jejich řešení. Tyto postupy by měly umožňovat

                           a)

                           uvádět u každého typu rozporu vyšetřovací akce, které budou zahájeny, a u každého případu rovněž podmínky, které budou zohledněny při řešení příslušného rozporu. Akce, které budou zahájeny, by měly zahrnovat odpovědnost zaměstnanců a další nezbytné údaje;

                           b)

                           po vyřešení rozporu provést odpovídající opravu záznamů a regulačních prohlášení;

                           c)

                           zaznamenat případy, kdy k vyřešení rozporu nedošlo, a uvést opatření přijatá k jeho vyřešení.

         Řízení anomálií

               7.

               Jaderné zařízení by mělo mít zavedeny postupy odpovídající povinnosti předkládat zprávu podle článku 6 a článku 14 (Zvláštní zprávy) nařízení (Euratom) č. 302/2005. Kromě řízení rozporů podle bodu 6 oddílu 5 tohoto doporučení by tento přístup měl vést k

                           a)

                           rozpoznání, prošetření a zdokumentování řešení anomálií v oblasti NMAC podle čl. 15 písm. a) nařízení (Euratom) č. 302/2005. Cílem těchto šetření v oblasti NMAC by mělo být včasné vypracování evidenčních záznamů prokazujících, že veškerý materiál je evidován;

                           b)

                           rozpoznání, prošetření a zdokumentování řešení jiných situací odpovídajících čl. 15 písm. b) nařízení (Euratom) č. 302/2005;

                           c)

                           definování odpovědnosti zaměstnanců a požadovaného způsobu vnitřní komunikace v případě, že je nezbytné provést činnosti v souladu s čl. 15 písm. a) nebo b) nařízení (Euratom) č. 302/2005. Tento přístup by měl rovněž definovat mechanismy, podle kterých budou zaměstnanci informovat Komisi;

                           d)

                           definování odpovědnosti a pravomocí zaměstnanců při poskytování případně vyžadovaných „dalších podrobností nebo vysvětlení“ podle článku 14 nařízení (Euratom) č. 302/2005.

         Oddíl 6 –   Kontrola a zpracování údajů

               1.

               Měl by být zaveden systém zpracování údajů zajišťující

                           a)

                           bezpečné a zabezpečené uložení všech údajů nezbytných pro řádné fungování systému NMAC;

                           b)

                           prohlášení vyžadovaná v souladu s nařízením (Euratom) č. 302/2005 (zprávy o změně inventury, zprávy o materiálové bilanci, soupisy fyzické inventury, zvláštní zprávy, předem zasílaná oznámení);

                           c)

                           případnou standardní odchylku materiálové bilance u testů materiálové bilance;

                           d)

                           řadu různých typů dokumentů vztahujících se k prohlášením o změně inventury (IC), jako je například dokumentace při odesílání;

                           e)

                           pracovní dokumenty pro rutinní kontrolu stavu zásob;

                           f)

                           pracovní dokumenty pro PIT;

                           g)

                           seznam inventárních položek (LII) vyplývající z PIT a užívaný při PIV nebo jiném ověřování.

               2.

               Zavedené postupy zpracování údajů by měly umožňovat opravy záznamů a v případě zjištění rozporu vytvořit prohlášení o opravě. Během těchto opravných procesů by měla být zachována sledovatelnost. Opatření v oblasti kontroly a zabezpečování jakosti by měla zajistit úplnost a správnost systému zpracování údajů.

               3.

               Systém zpracování údajů by měl umožňovat rovněž

                           a)

                           poskytování inventurních soupisů, které provozovateli umožní provádění kontroly zásob;

                           b)

                           sestavování inventurních soupisů obsahujících veškeré informace nezbytné pro identifikaci rozporů mezi místy uložení uvedenými v záznamech a skutečnými fyzickými místy uložení;

                           c)

                           podporu pravidelného odsouhlasování lokálních záznamů a centrálních záznamů MBA v případě, že evidence zpracovávaného jaderného materiálu vyžaduje oddělené uložení těchto záznamů;

                           d)

                           zapracování oprav provedených na základě zkoumání rozporů při kontrole zásob a jejich odsouhlasování;

                           e)

                           dokumentaci výsledků kontroly zásob a odsouhlasování databáze včetně dokumentace zjištěných rozporů pro účely výkonnostních ukazatelů.

               4.

               Postupy činností při zpracování údajů by měly poskytovat manažerovi systému NMAC informace v oblasti dohledu. Jejich součástí by měly být informace o pracovnících, kteří dali podnět ke každému spuštění programového vybavení, identifikace užitého aplikačního programu (programů) a rovněž lokalizace užitých datových vstupů a vytvořených datových výstupů. Měly by rovněž umožňovat identifikaci všech spuštění aplikačního softwaru nebo přístupů k záznamům a údajům, které nejsou v souladu se schválenou politikou zpracování údajů.

         Sledovatelnost

               5.

               Systém zpracování údajů by měl produkovat informace vyžadované nařízením (Euratom) č. 302/2005 a zároveň zachovat sledovatelnost veškerých poskytnutých informací. Měl by umožňovat identifikaci veškerých informací nebo údajů, které by mohly být nezbytné pro řešení rozporů a anomálií vyplývajících z požadavků nařízení (Euratom) č. 302/2005.

         Oddíl 7 –   Materiálová bilance
   Příjem a odeslání

               1.

               Provozovatel jaderných zařízení by měl při příjmu užívat postupy zahrnující

                           a)

                           kontrolu informací od odesílatele (úplnost, jednotnost);

                           b)

                           kontrolu povahy, identity a neporušenosti přepravního kontejneru a pečetí, případně počáteční kontrolu povahy jaderného materiálu;

                           c)

                           zavedení přijatého materiálu do procesu evidence;

                           d)

                           rozpoznávání a řešení rozdílů mezi odesílatelem a příjemcem;

                           e)

                           nápravná opatření v případě rozporů;

                           f)

                           vedení záznamů způsobem zaručujícím sledovatelnost;

                           g)

                           zajištění dodržování povinností stanovených v článcích 21 a 22 nařízení (Euratom) č. 302/2005.

               2.

               Provozovatel jaderných zařízení by měl při odesílání užít postupy definující

                           a)

                           obsah informací zasílaných příjemci;

                           b)

                           způsob aktualizace evidence;

                           c)

                           nápravná opatření a vhodná řešení nastalých rozporů, k nimž dá podnět příjemce;

                           d)

                           přípravu a provedení procesu odeslání;

                           e)

                           vedení záznamů způsobem zaručujícím sledovatelnost;

                           f)

                           činnosti zajišťující dodržování povinností stanovených v článcích 21 a 22 nařízení (Euratom) č. 302/2005.

         Provedení fyzické inventury (PIT)

               3.

               Fyzická inventura všech MBA by měla být prováděna v každém kalendářním roce, přičemž období mezi dvěma po sobě následujícími fyzickými inventurami by nemělo přesáhnout 14 měsíců. Postupy PIT by měly zahrnovat postupy podávání zpráv Komisi a poskytování seznamu inventárních položek pro ověření fyzické inventury (PIV). Provozovatel jaderných zařízení by měl užívat zejména postupy PIT zohledňující následující potřeby:

                           a)

                           definice pracovních metod a odpovědnosti PIT pro jednotlivé skladovací a technologické prostory;

                           b)

                           vytvoření spolehlivého soupisu veškerého materiálu v každém místě MBA, rozepsaného na jednotlivé položky. Tyto postupy by měly být navrženy s cílem zajistit, že žádný materiál nebude opominut;

                           c)

                           provedení fyzické inventury je nutno zaznamenat;

                           d)

                           pokud jsou prováděny činnosti PIT zahrnující fyzické kontroly (kontrola označení nebo měření), měly by příslušné postupy obsahovat pravidla pro stanovení definice nezbytných oprav informací v systémech zpracování údajů (v případě zjištění rozporů) a rovněž pravidla pro předávání těchto oprav útvaru pro zpracování dat;

                           e)

                           seznam inventárních položek MBA předložený inspektorům Komise jako podklad pro PIV by měl být před odevzdáním ověřen podpisem odpovědné osoby;

                           f)

                           u postupu PIT ve skladu, který se zcela spoléhá na převodní záznamy, je potřeba zvýšit hodnověrnost přístupu zavedením:

                                       i)

                                       ustanovení QC a QA pro vytváření záznamů o převodech,

                                       ii)

                                       opatření QC a QA zajišťujících spolehlivé záznamy o umístění skladů,

                                       iii)

                                       pravidelné zaznamenávání skutečnosti, že tato ustanovení a opatření QA a QC byla provedena,

                                       iv)

                                       ujištění o neporušenosti materiálu při návštěvě příslušné oblasti,

                                       v)

                                       nezávislé potvrzení úplnosti záznamů o převodech.

               4.

               Seznam inventárních položek pro účely formálního ověřování by měl u každé položky zahrnovat

                           a)

                           umístění a místo skladování v rámci tohoto umístění;

                           b)

                           typ kontejneru, případně identitu kontejneru;

                           c)

                           typ materiálu;

                           d)

                           hmotnost jaderného materiálu na položku (hrubá hmotnost, hmotnost obalu a čistá hmotnost);

                           e)

                           obohacení uranu;

                           f)

                           případně izotopické složení plutonia.

                     Tento seznam inventárních položek by měl zahrnovat vstupy materiálu, který je obtížně měřitelný buď vzhledem k jeho umístění (v technologické nádobě), nebo vzhledem k tomu, že forma, ve které se nachází, není pro měření vhodná. V těchto případech by měl provozovatel uvést odhad rozpětí hmotnosti jednotlivých položek a s ohledem na sledovatelnost by měl uvést odkaz na údaje, které sloužily jako podklad k tomuto odhadu. U odhadů hmotnosti materiálu, který není dostupný nebo se nachází v technologických nádobách, by mělo být uvedeno i umístění materiálu. Hodnoty hmotnosti u měřeného odpadu, náhodných ztrát a převodů do odpadu by měly mít sledovatelnou historii.

         Testy materiálové bilance

               5.

               V případě MBA, jejíž provoz zahrnuje zpracování nebo opětovné měření, by mělo být provedeno testování materiálové bilance vycházející z PIT i materiálových bilancí technologických prostor, které jsou součástí přístupu ke kontrole stavu zásob, z hlediska přijatelnosti s využitím standardních odchylek bilance, které zohledňují odůvodněnou neurčitost měření a v případě odhadů množství neurčitost postupů a měření. Tyto testy by měly tvořit nedílnou součást systému QA.
               Postupy jakéhokoli testu bilance by měly zohlednit následující skutečnosti:

                           a)

                           software pro výpočet standardní odchylky jakékoli bilance by měl spadat do oblasti kvality softwaru a jeho využívání;

                           b)

                           údaje vyplývající z metody evidence a měření, užité pro výpočet standardní odchylky jakékoli bilance, by měly spadat do oblasti kvality a využití údajů;

                           c)

                           algoritmy užité pro výpočet standardní odchylky by měly být popsány v technickém dokumentu;

                           d)

                           tato metoda by měla vytvářet takové standardní odchylky bilance, které přesně vystihují vzorec zpracování v průběhu intervalu bilance i historii měření (nebo metodu odhadu) hodnot hmotnosti užitých pro výpočet bilance;

                           e)

                           v případech, kdy jsou odhady zpracovávaného materiálu založeny na historických informacích nebo na určitém typu modelování, je nutno uvést metodu užitou při odhadu a metodu užitou při stanovení neurčitosti v technickém dokumentu;

                           f)

                           pracovní postupy u testování bilance, příručky pro uživatele softwaru, popis softwaru a dokumenty týkající se technické metody by měly být koncipovány tak, aby bylo možno uznat jejich úplnost a vzájemnou shodu.

      Toto doporučení je určeno členským státům.
      V Bruselu dne 11. února 2009.

            Za Komisi

         Andris PIEBALGS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 54, 28.2.2005, s. 1.

      (2)  SEK(2007) 293.

      (3)  Odkazy na měření a testování materiálové bilance se netýkají položek nebo zařízení, u nichž se měření neprovádí.


title: Doporučení č. 93/13/COL Kontrolního úřadu ESVO ze dne 21. února 2013 o koordinovaném plánu kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh

text:
               30.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 118/44

         DOPORUČENÍ č. 93/13/COL KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
   ze dne 21. února 2013
   o koordinovaném plánu kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh
   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,
   s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na článek 109 a protokol 1 uvedené dohody,
   s ohledem na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. b) a protokol 1 uvedené dohody,
   s ohledem na akt uvedený v bodě 54 zzzi kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat) ve znění oprav a novel, a zejména na článek 53 uvedeného aktu,
   s ohledem na rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 75/13/COL ze dne 19. února 2013, jímž se zmocňuje příslušný člen kolegia k přijetí konečného doporučení schváleného Veterinárním a rostlinolékařským výborem ESVO (věc č. 663341),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 53 nařízení (ES) č. 882/2004 zmocňuje Kontrolní úřad ESVO (dále jen „úřad“) doporučit koordinované plány, které, pokud se to považuje za nezbytné, se sestavují ad hoc, zejména s cílem posoudit rozšíření rizik spojených s krmivy, potravinami nebo zvířaty.

               (2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (1) stanoví pravidla EHP pro označování potravin platná pro všechny potraviny.

               (3)

               Podle směrnice 2000/13/ES by použité způsoby označování neměly uvádět spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti potraviny, včetně její skutečné povahy a identity. Kromě toho platí, že neexistují-li zvláštní předpisy EHP ani zvláštní vnitrostátní předpisy, pak názvem, pod kterým je potravina prodávána, by měl být název vžitý ve státě EHP, v němž je výrobek prodáván, nebo popis potraviny, který musí být dostatečně přesný, aby kupujícímu umožnil poznat skutečnou povahu potraviny.

               (4)

               Dále musí být všechny složky uvedeny na etiketě balené potraviny určené pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování. Zejména potraviny obsahující jako složku maso, jsou-li určeny pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, musí přímo na obalu nebo na etiketě k němu připevněné uvádět také druhy zvířat, z nichž maso pochází. Pokud je určitá složka uvedena v názvu potraviny, musí být její množství vyjádřené v procentech uvedeno rovněž v seznamu složek, aby se zabránilo tomu, že spotřebitel bude uveden v omyl, pokud jde o identitu a složení potraviny.

               (5)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (2) stanoví další požadavky na označování použitelné na určité potraviny. Zejména stanoví, že na baleních určených k dodání konečnému spotřebiteli obsahujících mleté maso mimo jiné z lichokopytníků musí být uvedeno, že dotyčný výrobek by měl být před konzumací tepelně upraven, pokud to požadují vnitrostátní pravidla členského státu, na jehož území je výrobek uváděn na trh, a v takovém rozsahu, v jakém to pravidla požadují.

               (6)

               Příloha II oddíl III nařízení (ES) č. 853/2004 požaduje, aby provozovatelé potravinářských podniků provozující jatka požadovali, obdrželi a zkontrolovali informace o potravinovém řetězci a jednali podle nich, pokud jde o jakákoli zvířata, kromě volně žijící zvěře, která byla odeslána nebo mají být odeslána na jatka. Informace příslušné z hlediska potravinového řetězce zahrnují zejména podané veterinární léčivé přípravky v určeném období s nenulovou ochrannou lhůtou, společně s datem jejich podání a s délkou ochranných lhůt. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (3) požaduje, aby úřední veterinární lékař mimo jiné prováděl auditní a inspekční úkoly. Při provádění prohlídek před porážkou a po porážce úřední veterinární lékař zejména kontroluje a analyzuje příslušné informace ze záznamů hospodářství, ze kterého zvířata určená k porážce pocházejí, včetně informací o potravinovém řetězci, a přihlíží k dokumentovaným výsledkům této kontroly a analýzy.

               (7)

               V návaznosti na úřední kontroly prováděné od prosince 2012 v řadě členských států Evropské unie se ukázalo, že některé balené výrobky obsahují koňské maso, které není uvedeno v seznamu složek přímo na obalu nebo na etiketě k němu připevněné. Namísto toho byl v názvu některých těchto potravin a/nebo v příslušném seznamu složek klamavě uveden pouze výskyt hovězího masa.

               (8)

               V souladu s článkem 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (4) musí provozovatelé potravinářských podniků zajistit ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce v podnicích, které řídí, aby potraviny splňovaly požadavky potravinového práva, které se týkají jejich činnosti, a kontrolovat plnění těchto požadavků.

               (9)

               Koně jsou druhem zvířat, která mohou být zvířaty „určenými k produkci potravin“, nebo „neurčenými k produkci potravin“. Fenylbutazon je veterinární léčivý přípravek, jehož použití je povoleno pouze u zvířat, která nejsou určena k produkci potravin, podle nařízení Komise (EU) č. 37/2010 ze dne 22. prosince 2009 o farmakologicky účinných látkách a jejich klasifikaci podle maximálních limitů reziduí v potravinách živočišného původu (5). Koně, kteří nejsou určeni k produkci potravin a kterým byl v určitém období jejich života podáván fenylbutazon, proto nemohou vstupovat do potravinového řetězce. S ohledem na podvodné praktiky týkající se neoznačeného výskytu koňského masa v některých potravinářských výrobcích je vhodné pro účely prevence zjistit, zda do potravinového řetězce vstoupili koně, kteří nebyli určeni k produkci potravin a kterým byl podáván fenylbutazon.

               (10)

               Proto je nezbytné, aby úřad doporučil Norsku a Islandu provádět po dobu jednoho měsíce koordinovaný plán kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh. Toto období může být prodlouženo o další dva měsíce.

               (11)

               Doporučený plán kontrol by měl sestávat ze dvou opatření.

               (12)

               Prvním opatřením by měly být odpovídající kontroly prováděné na maloobchodní úrovni u potravin určených pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, které jsou na trh uváděny nebo označeny jako potraviny obsahující hovězí maso. Tyto kontroly by mohly být rozšířeny i na jiná zařízení (např. chladírenské sklady). Cílem těchto kontrol by bylo zjistit, zda tyto výrobky neobsahují koňské maso, které není řádně označeno na obalu, nebo, v případě nebalených potravin, zda jsou informace týkající se jeho výskytu dány spotřebiteli nebo zařízení společného stravování k dispozici. Takové kontroly by měly být prováděny na reprezentativním vzorku.

               (13)

               Existují spolehlivé metody, které umožňují s dostatečnou přesností zjistit ve vzorku výskyt proteinů nedeklarovaného druhu zvířat. Užitečné informace o těchto metodách a jejich použití může poskytnout referenční laboratoř Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech. Příslušné orgány Norska a Islandu by měly být vyzvány, aby se v souvislosti s metodami, jež je možné použít, obrátily o radu na tuto laboratoř.

               (14)

               Druhé opatření by měly tvořit odpovídající kontroly prováděné v zařízeních manipulujících s koňským masem určeným k lidské spotřebě, včetně potravin pocházejících ze třetích zemí, za účelem zjišťování reziduí fenylbutazonu. Také tyto kontroly by měly být prováděny na reprezentativním vzorku a měly by zohledňovat údaje o výrobě a dovozu. Zde je vhodné řídit se metodami stanovenými rozhodnutím Komise 2002/657/ES, kterým se provádí směrnice Rady 96/23/ES, pokud jde o provádění analytických metod a interpretaci výsledků (6).

               (15)

               Norsko a Island by měly výsledky těchto kontrol pravidelně sdělovat úřadu, aby mohl nálezy posoudit a rozhodnout o vhodném dalším postupu. Tyto výsledky budou zaslány Evropské komisi.
               Opatření stanovená v tomto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Veterinárního a rostlinolékařského výboru ESVO, který je úřadu nápomocen,

         PŘIJAL TOTO DOPORUČENÍ:
   Norsko a Island by měly v souladu s přílohou tohoto doporučení provádět koordinovaný plán kontrol, který se skládá z těchto opatření:

               a)

               úředních kontrol potravin určených pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, které jsou na trh uváděny nebo označeny jako potraviny obsahující hovězí maso; a

               b)

               úředních kontrol koňského masa určeného k lidské spotřebě za účelem zjišťování reziduí fenylbutazonu.

      V Bruselu dne 21. února 2013.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            člen kolegia

         Xavier LEWIS

            ředitel

      (1)  Akt uvedený v bodě 18 kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP.

      (2)  Akt uvedený v bodě 6.1.17 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP.

      (3)  Akt uvedený v bodě 1.1.12 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP.

      (4)  Akt uvedený v bodě 54zzzc kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP.

      (5)  Akt uvedený v bodě 13 kapitoly XIII přílohy II Dohody o EHP.

      (6)  Akt uvedený v bodě 7.2.19 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP.

      PŘÍLOHA

         Koordinovaný plán kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh

      I.   OPATŘENÍ A PŮSOBNOST KOORDINOVANÉHO PLÁNU KONTROL
      Koordinovaný plán kontrol by měl sestávat ze dvou opatření:

         OPATŘENÍ 1:   Kontroly potravin uváděných na trh nebo označených jako potraviny obsahující hovězí maso

      A.   Výrobky spadající do oblasti působnosti koordinovaného plánu kontrol

                  1.

                  Potraviny uváděné na trh a/nebo označené jako potraviny obsahující hovězí maso (např. mleté maso, masné výrobky a masné polotovary), které patří do těchto kategorií:

                              a)

                              balené potraviny určené pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, které jsou označené jako potraviny obsahující hovězí maso;

                              b)

                              nebalené potraviny nabízené k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování a potraviny balené v místě prodeje na žádost zákazníka nebo balené za účelem přímého prodeje, které jsou uváděny na trh nebo jinak označeny jako potraviny obsahující hovězí maso.

                  2.

                  Pro účely tohoto koordinovaného plánu kontrol se použije definice „balených potravin“ v čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice 2000/13/ES.

                  3.

                  Pro účely tohoto koordinovaného plánu kontrol se použijí definice „mletého masa“, „masných polotvarů“ a „masných výrobků“ v bodech 1.13, 1.15 a 7.1 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004.

            B.   Cíl

      Příslušné orgány Norska a Islandu by měly provádět úřední kontroly za účelem zjištění, zda výrobky uvedené v písmeni A neobsahují koňské maso, které není řádně označeno na obalu, nebo, v případě nebalených potravin, zda jsou informace týkající se jeho výskytu dány spotřebiteli nebo zařízení společného stravování k dispozici, v souladu s předpisy EHP, a případně s vnitrostátními předpisy.
      C.   Místa a postup odběru vzorků

                  1.

                  Vzorek by měl být reprezentativní pro dotčené výrobky a měl by zahrnovat širokou škálu výrobků.

                  2.

                  Odběr vzorků výrobků by měl být prováděn na maloobchodní úrovni (např. v supermarketech, menších obchodech, řeznictvích) a mohl by být rozšířen i na jiná zařízení (např. chladírenské sklady).

            D.   Počty vzorků a podmínky

      V tabulce níže se pro orientaci uvádí přehled doporučeného minimálního počtu vzorků, které mají být odebrány ve lhůtě uvedené v oddíle II. Je-li to možné, vyzývají se příslušné orgány Norska a Islandu k odebrání většího počtu vzorků. Početní rozložení vzorků na jednotlivé země vychází z údajů o počtu obyvatel, přičemž minimální počet je 10 vzorků dotčených výrobků za zemi a kalendářní měsíc, jak je uvedeno v oddíle II.

                  Potraviny uváděné na trh nebo označené jako potraviny obsahující hovězí maso

                  Země prodeje

                  Orientační doporučený počet vzorků za měsíc

                  Norsko

                  50

                  Island

                  10

            E.   Metody

      Příslušné orgány Norska a Islandu by měly přednostně používat metody, které doporučí referenční laboratoř Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech.

         OPATŘENÍ 2:   Kontroly koňského masa určeného k lidské spotřebě

      A.   Výrobky spadající do oblasti působnosti koordinovaného plánu kontrol

      Koňské maso, oslí maso, maso z mul nebo mezků, čerstvé, chlazené nebo zmrazené, které je zařazené pod kódem kombinované nomenklatury 0205 a které je určené k lidské spotřebě.
      B.   Cíl

      Příslušné orgány Norska a Islandu by měly provádět úřední kontroly za účelem zjištění možného výskytu reziduí fenylbutazonu ve výrobcích uvedených v písmeni A.
      C.   Místa a postup odběru vzorků

      Odběr vzorků výrobků by měl být prováděn v zařízeních manipulujících s výrobky uvedenými v písmeni A (např. na jatkách, stanovištích hraniční kontroly).
      D.   Počty vzorků a podmínky

      Doporučený minimální počet vzorků, které mají být odebrány ve lhůtě uvedené v oddíle II, by měl být stanoven na 1 vzorek na každých 50 tun výrobků uvedených v písmeni A, přičemž minimální počet je 5 vzorků na zemi.
      E.   Metody

      Příslušné orgány Norska a Islandu by měly používat metody validované v souladu s rozhodnutím Komise 2002/657/ES. Tyto metody jsou k dispozici na internetové stránce referenční laboratoře Evropské unie pro rezidua veterinárních léčivých přípravků a kontaminujících látek v potravinách živočišného původu v případě reziduí uvedených ve skupině A bodě 5 a skupině B bodě 2 písm. a), b) a e) přílohy I směrnice 96/23/ES (1).
      II.   DOBA TRVÁNÍ KOORDINOVANÉHO PLÁNU KONTROL
      Koordinovaný plán kontrol by měl být prováděn po dobu jednoho měsíce ode dne přijetí tohoto doporučení, nebo nejpozději od 1. března 2013.
      III.   OZNAMOVÁNÍ VÝSLEDKŮ

                  1.

                  Příslušné orgány Norska a Islandu by měly pro každé z opatření uvedených v oddíle I této přílohy předložit zprávu shrnující tyto informace:

                              a)

                              počet odebraných vzorků, v členění podle kategorie výrobků;

                              b)

                              metodu (metody) použitou (použité) pro analýzu a druh provedené analýzy;

                              c)

                              počet pozitivních nálezů;

                              d)

                              následné kontroly provedené s ohledem na pozitivní nálezy u výrobků uvedených v písmeni A v rámci opatření 1 v případech, kdy je zjištěný výskyt koňského masa vyšší než 1 %;

                              e)

                              následné kontroly provedené s ohledem na pozitivní nálezy u výrobků uvedených v písmeni A v rámci opatření 2;

                              f)

                              výsledky následných kontrol;

                              g)

                              s ohledem na pozitivní nálezy u výrobků uvedených v písmeni A v rámci opatření 2 zemi, ve které bylo vydáno osvědčení k porážce dotčeného zvířete.

                        Zpráva by měla být úřadu předána do patnácti dnů od uplynutí jednoměsíčního období uvedeného v oddíle II.
                  Zpráva by měla být předložena ve formátu, který stanoví úřad.

                  2.

                  Příslušné orgány Norska a Islandu by měly úřadu prostřednictvím systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva neprodleně oznámit jakékoli pozitivní výsledky úředních kontrol provedených v rámci opatření 1 a 2 uvedených v oddíle I.

                  3.

                  Příslušné orgány Norska a Islandu by také měly úřadu podat zprávu o výsledcích všech vlastních kontrol provedených na jejich žádost provozovateli potravinářských podniků. Tyto informace by měly být doplněny o podrobné údaje uvedené v bodě 1 a předloženy ve formátu, který stanoví úřad.

         (1)  Akt uvedený v bodě 2 části 7.1 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP.