title: Doporučení Komise (EU) 2021/2279 ze dne 15. prosince 2021 o používání metod stanovení environmentální stopy pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací

text:
               30.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 471/1

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2021/2279
      ze dne 15. prosince 2021
      o používání metod stanovení environmentální stopy pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 191 a článek 292 této smlouvy,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Spolehlivé a správné měření environmentálního profilu produktů a organizací a informace o něm jsou základním prvkem při rozhodování širokého spektra subjektů o environmentálních otázkách.

                  (2)

                  Metody stanovení environmentální stopy produktu a stanovení environmentální stopy organizace (dále jen „metody stanovení environmentální stopy“) umožňují společnostem měřit a sdělovat jejich environmentální profil, a tím soutěžit na trhu na základě spolehlivých informací o životním prostředí. Obsahují podrobné pokyny, jak modelovat a vypočítat environmentální dopad produktů a organizací. Metody stanovení environmentální stopy jsou založeny na stávajících mezinárodně uznávaných postupech, ukazatelích a pravidlech.

                  (3)

                  V roce 2013 přijala Komise Doporučení Komise 2013/179/EU (1), aby podpořila používání společných metod pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací. Doporučuje jejich využití členským státům, společnostem, soukromým organizacím a finanční komunitě a jeho součástí jsou dvě přílohy stanovující navrhované metody.

                  (4)

                  Komise vytvořila rámec pro další rozvoj metod stanovení environmentální stopy za účasti široké škály zúčastněných stran, včetně zástupců průmyslových odvětí, a zejména malých a středních podniků, a to prostřednictvím pilotní fáze.

                  (5)

                  Během pilotní fáze probíhající v letech 2013 až 2018 bylo za aktivní účasti zúčastněných stran otestováno vypracování specifických pravidel pro produkty (Pravidla produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy, PEFCR) a specifických pravidel pro odvětví (Odvětvová pravidla ke stanovení environmentální stopy organizace, OEFSR), přičemž výsledkem bylo dokončení 19 pravidel PEFCR a 2 pravidel OEFSR.

                  (6)

                  Metody stanovení environmentální stopy byly rovněž aktualizovány z hlediska několika technických aspektů, mezi něž patří například: 1) použití zásady významnosti („jednej tam, kde je to důležité“); 2) vymezení referenční hodnoty odpovídající profilu environmentální stopy průměrné produkce na trhu, rovněž označované jako reprezentativní produkt/organizace; 3) dohody ohledně toho, jako modelovat klíčové aspekty týkající se změny klimatu, elektřiny, dopravy, infrastruktury a zařízení, balení, konce životnosti a zemědělství; 4) začlenění normalizace a statistického vážení; 5) pokyny, jak začlenit biodiverzitu jako další environmentální informace; 6) zlepšení některých metod posuzování dopadů se zvláštním zřetelem na metody související s toxicitou (toxicita pro člověka – karcinogenní účinky, toxicita pro člověka – nekarcinogenní účinky, sladkovodní ekotoxicita, využívání půdy, zdroje a částice); 7) vymezení charakterizačních faktorů založených na údajích dle nařízení REACH a 8) příručka týkající se souborů údajů vyhovujících potřebám environmentální stopy.

                  (7)

                  Výsledky pilotní fáze byly předloženy v pracovním dokumentu útvarů Komise z roku 2019 s názvem „Sustainable Products in a Circular Economy – Towards an EU Product Policy Framework contribution to the Circular Economy“ (Udržitelné produkty v oběhovém hospodářství – Cesta k přínosu rámce politiky EU v oblasti produktů k oběhovému hospodářství) (2). Ve stejném pracovním dokumentu útvarů Komise byla rovněž uvedena možná využití metod stanovení environmentální stopy v rámci rozvoje politik na úrovni EU. Od roku 2019 a v návaznosti na výzvu k vyjádření zájmu určenou průmyslu Komise pokračovala ve vytváření pravidel produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy.

                  (8)

                  Závěry Rady z října 2019 (3) uvítaly pilotní testování metodiky EU pro měření environmentální stopy a všechny iniciativy, které mají podpořit komunikaci o environmentálních dopadech na základě pilotního testování měření environmentální stopy.

                  (9)

                  Zelená dohoda pro Evropu (4) si klade za cíl mobilizovat průmyslová odvětví k čistému a oběhovému hospodářství a zdůrazňuje, že aby kupující mohli činit udržitelnější rozhodnutí a snížilo se riziko „lakování nazeleno“, jsou zapotřebí spolehlivé, srovnatelné a ověřitelné informace.

                  (10)

                  Ve svém sdělení „Nový akční plán pro oběhové hospodářství – Čistší a konkurenceschopnější Evropa“ (5) Komise zdůrazňuje, že společnosti by měly dokládat svá environmentální tvrzení pomocí metod stanovení environmentální stopy výrobků a organizací a zavázat se k začlenění těchto metod do ekoznačky EU.

                  (11)

                  Sdělení „Nový program pro spotřebitele – Posílení odolnosti spotřebitele pro udržitelné oživení“ (6) uvádí, že „za účelem stimulace dobrovolnějších podnikových opatření plánuje Komise ve spolupráci s hospodářskými subjekty podpořit jejich dobrovolné závazky informovat spotřebitele o environmentální stopě společnosti, zlepšit svoji udržitelnost a snížit dopad na životní prostředí“.

                  (12)

                  Závěry Rady z prosince 2020 uvedly, že metoda stanovení environmentální stopy výrobku má potenciál stát se základní metodikou pro různé nástroje výrobkové politiky v EU a rámec pro udržitelné výrobky, přičemž je třeba zohlednit i jiné vhodné metodiky.

                  (13)

                  Použití metod stanovení environmentální stopy se již předpokládá v kontextu politik a právních předpisů EU, jako je nařízení o taxonomii (7), iniciativa pro udržitelné baterie (8) a závazek týkající se zelené spotřeby (9).

                  (14)

                  S ohledem na tento vývoj by doporučení Komise 2013/179/EU mělo být aktualizováno tak, aby zahrnovalo technický vývoj pilotní fáze, zejména vývoj pravidel pro kategorie a odvětví, a poskytlo tak pevný základ pro další rozvoj a provádění politik. Mělo by umožnit společnostem, aby si vypočítaly svůj environmentální profil na základě spolehlivých, ověřitelných a porovnatelných informací, a poskytnout dalším aktérům (například orgánům veřejné správy, nevládním organizacím, obchodním partnerům) přístup k těmto informacím. Rovněž by mělo podpořit vytvoření databáze EU o environmentální stopě.

                  (15)

                  Malé a střední podniky nemusí mít odborné znalosti ani zdroje k vyřizování žádostí o informace týkající se environmentálního profilu životního cyklu. Proto by nejen Komise, ale i členské státy a průmyslová sdružení měly poskytovat podporu malým a středním podnikům.

                  (16)

                  S tím, jak se objevují nové mezinárodně uznávané přístupy, se očekává, že metody stanovení environmentální stopy budou aktualizovány, aby zahrnovaly nové ukazatele nebo pravidla týkající se modelování. Tyto aspekty se projednávají v odborné skupině Komise působící v rámci technické poradní rady pro environmentální stopu. V současné době se například zvažují dopady související s biologickou rozmanitostí.

                  (17)

                  Jak bylo oznámeno v novém akčním plánu pro oběhové hospodářství, Komise prozkoumá vypracování regulačního rámce pro certifikaci odstraňování uhlíku, který bude založený na spolehlivé a transparentní evidenci uhlíku za účelem sledování a ověřování postupů odstraňování uhlíku. Tento rámec bude vypracován ve vzájemné součinnosti a v souladu s metodou stanovení environmentální stopy a případně zohledněn v příštích aktualizacích tohoto doporučení.

                  (18)

                  Ačkoli se toto doporučení zaměřuje na dopady na životní prostředí, v globálním kontextu hrají stále důležitější úlohu obavy související s hospodářskými a sociálními dopady, včetně pracovních podmínek. Komise bude nadále pozorně sledovat tento vývoj, jakož i metody pro analýzu environmentálních, sociálních a ekonomických dopadů dodavatelských řetězců produktů, které jsou spotřebovány v EU a mají v rámci dodavatelského řetězce účinky ve třetích zemích.

                  (19)

                  Toto doporučení by mělo nahradit doporučení Komise 2013/179/EU,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      1.   ÚČEL A PŮSOBNOST

                  1.1.

                  Toto doporučení propaguje používání metod stanovení environmentální stopy v příslušných politikách a systémech pro měření a/nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu všech druhů produktů, včetně zboží i služeb, a organizací.

                  1.2.

                  Toto doporučení je určeno členským státům a soukromým a veřejným organizacím, které měří nebo hodlají měřit environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo své organizace, a/nebo sdělují nebo hodlají sdělovat informace o environmentálním profilu životního cyklu jakémukoli subjektu soukromé, veřejné či z občanské společnosti v EU.

                  1.3.

                  Toto doporučení se nevztahuje na provádění závazných právních předpisů EU, které stanoví zvláštní metodiku pro výpočet environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací. Na toto doporučení však může být odkazováno v právních předpisech nebo politikách EU jako na metodu pro výpočet environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací.

            2.   DEFINICE

      Pro účely tohoto doporučení se rozumí:

                  a)

                  metodou stanovení environmentální stopy produktu (product environmental footprint, PEF): obecná metoda pro měření a sdělování možného environmentálního dopadu životního cyklu produktu, jak je stanoveno v příloze I;

                  b)

                  metodou stanovení environmentální stopy organizace (organisation environmental footprint, OEF): obecná metoda pro měření a sdělování možného environmentálního dopadu životního cyklu organizace, jak je stanoveno v příloze III;

                  c)

                  environmentální stopou produktu: výsledek studie ke stanovení environmentální stopy produktu založené na metodě stanovení environmentální stopy produktu;

                  d)

                  environmentální stopou organizace: výsledek studie ke stanovení environmentální stopy organizace založené na metodě stanovení environmentální stopy organizace;

                  e)

                  pravidly produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy (dále jen „PEFCR“): pravidla pro konkrétní produktovou kategorii založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie PEF tím, že uvádějí další specifikace na úrovni specifické produktové kategorie. Pokud pravidla PEFCR existují, měla by být použita pro výpočet environmentální stopy produktu náležejícího do dané produktové kategorie;

                  f)

                  odvětvová pravidla ke stanovení environmentální stopy organizace (dále je „OEFSR“): pravidla pro konkrétní odvětví založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie OEF tím, že uvádějí další specifikace na odvětvové úrovni. Pokud pravidla OEFSR existují, měla by být použita pro výpočet environmentální stopy organizace náležející do daného odvětví;

                  g)

                  environmentálním profilem životního cyklu: kvantifikované měření možných environmentálních dopadů zohledňující veškeré příslušné fáze životního cyklu produktu nebo organizace z pohledu dodavatelského řetězce;

                  h)

                  sdělováním environmentálního profilu životního cyklu: jakékoli poskytnutí informací o environmentálním profilu životního cyklu, a to rovněž obchodním partnerům, investorům, veřejným subjektům nebo spotřebitelům;

                  i)

                  organizací: společnost, korporace, firma, podnik, orgán nebo instituce, jejich část nebo kombinace, která je či není právnickou osobou, veřejná nebo soukromá, která má svou vlastní funkční strukturu a správu;

                  j)

                  systémem: zisková nebo nezisková iniciativa soukromých společností nebo jejich sdružení, partnerství veřejného a soukromého sektoru nebo nevládních organizací, která vyžaduje měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu;

                  k)

                  průmyslovým sdružením: organizace zastupující soukromé společnosti, které jsou členy této organizace, nebo soukromé společnosti patřící do odvětví na místní, regionální, vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni;

                  l)

                  finančním odvětvím: všechny subjekty poskytující finanční služby (jakož i finanční poradenství), včetně bank, investorů a pojišťoven.

            3.   POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF V OBLASTI POLITIK ČLENSKÝCH STÁTŮ

      Členské státy by měly:

                  3.1.

                  dle potřeby používat metodu stanovení PEF nebo metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR a OEFSR v dobrovolných politikách zahrnujících měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací a zároveň zajistit, aby tyto politiky nevytvářely překážky volného pohybu zboží v EU;

                  3.2.

                  považovat informace nebo tvrzení o environmentálním profilu životního cyklu založené na používání metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a PEFSR za platné v příslušných vnitrostátních systémech zahrnujících měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací;

                  3.3.

                  na základě požadavků na soubory údajů vyhovující s ohledem na environmentální stopu vyvinout úsilí ke zvýšení dostupnosti vysoce kvalitních údajů o životním cyklu, a to zavedením opatření zaměřených na vývoj, přezkoumání a zpřístupnění vnitrostátních databází a přispěním k zaplnění stávajících veřejných databází; zajistit soudržnost mezi jednotlivými databázemi;

                  3.4.

                  přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

                  3.5.

                  malým a středním podnikům poskytovat pomoc a nástroje, aby mohly na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a na základě pravidel PEFCR a OEFSR měřit, zlepšovat a sdělovat environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo organizace. Orgány by se přitom měly vyvarovat zdvojování stávajících nástrojů, pokud tyto nástroje splňují svůj účel;

                  3.6.

                  ve vhodných případech podporovat využívání metody stanovení OEF a souvisejících pravidel OEFSR pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu veřejných organizací;

                  3.7.

                  propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu. Při tom by orgány měly zvážit poskytnutí pomoci a nástrojů malým a středním podnikům v partnerských zemích EU, a to za účelem měření a zlepšení environmentálního profilu životního cyklu, pokud jde o veškeré meziprodukty a polotovary, které vyrábějí.

            4.   POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF SPOLEČNOSTMI A JINÝMI SOUKROMÝMI ORGANIZACEMI

      Společnosti a jiné soukromé organizace, které se rozhodnou měřit nebo sdělovat environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo organizace, by měly:

                  4.1.

                  používat metodu stanovení PEF a metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR a OEFSR pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu svých produktů a organizací;

                  4.2.

                  přispívat k přezkumu veřejných databází a zaplnit je vysoce kvalitními údaji o životním cyklu, které jsou v souladu s požadavky na soubory údajů vyhovujících potřebám environmentální stopy; přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

                  4.3.

                  zvážit poskytnutí podpory společnostem v jejich dodavatelských řetězcích, zejména malým a středním podnikům, aby mohly poskytnout informace založené na PEF a OEF nebo na pravidlech PEFCR a OEFSR a zlepšit environmentální profil životního cyklu své organizace a produktů.

            Průmyslová sdružení by měla:

                  4.4.

                  mezi svými členy propagovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a OEFSR;

                  4.5.

                  přispívat k přezkumu veřejných databází a zaplnit je vysoce kvalitními údaji o životním cyklu, které jsou v souladu s požadavky na soubory údajů vyhovující s ohledem na environmentální stopu; přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

                  4.6.

                  poskytovat zjednodušené výpočetní nástroje a odborné znalosti, které členům z řad malých a středních podniků pomohou vypočítat environmentální profil životního cyklu jejich produktů nebo organizace na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a OEFSR;

                  4.7.

                  propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu.

            5.   POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF A SOUVISEJÍCÍCH PRAVIDEL PEFCR A OEFSR V SYSTÉMECH PRO MĚŘENÍ NEBO SDĚLOVÁNÍ ENVIRONMENTÁLNÍHO PROFILU ŽIVOTNÍHO CYKLU

                  5.1

                  Systémy pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu by měly používat metodu stanovení PEF a metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR/OEFSR jako referenční metodu pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací.

            6.   POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF A SOUVISEJÍCÍCH PRAVIDEL PEFCR/OEFSR VE FINANČNÍM ODVĚTVÍ

      Členové finančního odvětví by v případě potřeby měli:

                  6.1.

                  propagovat využívání informací o environmentálním profilu životního cyklu vypočítaném na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR/OEFSR v posouzení finančních rizik souvisejících s environmentálním profilem životního cyklu;

                  6.2.

                  propagovat využívání informací založených na studiích ke stanovení OEF ve svém posouzení úrovní profilu environmentální složky indexů udržitelnosti;

                  6.3.

                  propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu.

            7.   OVĚŘOVÁNÍ

                  7.1.

                  Pokud jsou studie ke stanovení PEF a OEF zpřístupňovány třetím stranám, měly by být ověřeny v souladu s požadavky metod ke stanovení PEF a OEF a jakýchkoli specifických pokynů uvedených v pravidlech PEFCR a OEFSR.

            8.   PODÁVÁNÍ ZPRÁV O PROVÁDĚNÍ DOPORUČENÍ

                  8.1.

                  Členské státy se vyzývají, aby Komisi každoročně informovaly o opatřeních přijatých na základě tohoto doporučení. Poprvé by informace měly být předány jeden rok po přijetí tohoto doporučení. Předávané informace by měly zahrnovat:

                              a)

                              to, jak jsou metoda stanovení PEF a metoda stanovení OEF a související pravidla PEFCR/OEFSR využívány v politických iniciativách;

                              b)

                              počet produktů a organizací, na které se iniciativa vztahuje;

                              c)

                              pobídky související s environmentálním profilem životního cyklu;

                              d)

                              iniciativy zaměřené na vypracování vysoce kvalitních údajů o životním cyklu;

                              e)

                              sdělení o pomoci pro malé a střední podniky při poskytování environmentálních informací o životním cyklu a při zlepšování jejich environmentálního profilu životního cyklu;

                              f)

                              případné problémy nebo překážky zjištěné při používání metod.

            9.   ZRUŠENÍ PŘEDCHOZÍHO DOPORUČENÍ

      Doporučení Komise 2013/179/EU se zrušuje. Odkazy na zrušené doporučení se považují za odkazy na toto doporučení.

         V Bruselu dne 15. prosince 2021.

               Za Komisi

            Virginijus SINKEVIČIUS

               člen Komise

         (1)  Doporučení Komise 2013/179/EU ze dne 9. dubna 2013 o používání společných metod pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací (Úř. věst. L 124, 4.5.2013, s. 1).

         (2)  SWD(2019) 91final.

         (3)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12791-2019-INIT/cs/pdf

         (4)  COM(2019) 640 final.

         (5)  COM(2020) 98 final.

         (6)  COM(2020) 696 final.

         (7)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/852 ze dne 18. června 2020 o zřízení rámce pro usnadnění udržitelných investic a o změně nařízení (EU) 2019/2088 (Úř. věst. L 198, 22.6.2020, s. 13).

         (8)  COM(2020) 798 final.

         (9)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/working_document_for_the_green_consumption_pledges_0.pdf


title: Doporučení Rady (EU) 2022/66 ze dne 17. ledna 2022, kterým se mění doporučení (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení

text:
                  18.1.2022

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 11/52

         DOPORUČENÍ RADY (EU) 2022/66
         ze dne 17. ledna 2022,
         kterým se mění doporučení (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a e) a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 30. června 2020 přijala Rada doporučení o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (1) (dále jen „doporučení Rady“).

                     (2)

                     Od tohoto data Rada přijala doporučení (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11), (EU) 2021/1085 (12), (EU) 2021/1170 (13), (EU) 2021/1346 (14), (EU) 2021/1459 (15), (EU) 2021/1712 (16), (EU) 2021/1782 (17), (EU) 2021/1896 (18), (EU) 2021/1945 (19), (EU) 2021/2022 (20) a (EU) 2021/2150 (21), kterými se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení.

                     (3)

                     Dne 20. května 2021 přijala Rada doporučení (EU) 2021/816, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (22) s cílem aktualizovat kritéria používaná k posouzení toho, zda jsou cesty ze třetích zemí, jež nejsou nezbytně nutné, bezpečné a zda by měly být povoleny.

                     (4)

                     V doporučení Rady se stanoví, že členské státy by měly od 1. července 2020 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I doporučení Rady. Seznam třetích zemí uvedený v příloze I by měla Rada každé dva týdny přezkoumat a případně aktualizovat, a to po důkladné konzultaci s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU na základě celkového posouzení založeného na metodice, kritériích a informacích uvedených v doporučení Rady.

                     (5)

                     Od té doby se v Radě za důkladné konzultace s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU uskutečnila jednání ohledně přezkumu seznamu třetích zemí uvedeného v příloze I doporučení Rady při uplatnění kritérií a metodiky stanovených v doporučení Rady ve znění doporučení (EU) 2021/816. Na základě těchto jednání by měl být seznam třetích zemí uvedený v příloze I změněn. Konkrétně by měly být ze seznamu vyjmuty Argentina, Austrálie a Kanada.

                     (6)

                     Ochrana hranic je věcí zájmu nejen členského státu, na jehož vnějších hranicích se provádí, nýbrž všech členských států, které zrušily ochranu vnitřních hranic. Členské státy by proto měly zajistit, aby opatření přijatá na vnějších hranicích byla koordinována, aby bylo zajištěno řádné fungování schengenského prostoru. Za tímto účelem by měly členské státy od 17. ledna 2022 nadále koordinovaně rušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí, zvláštních administrativních oblastí a dalších územních a samosprávných jednotek uvedených v příloze I doporučení Rady ve znění tohoto doporučení.

                     (7)

                     V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto doporučení doplňuje schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto doporučení Radou, zda je provede.

                     (8)

                     Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (23); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné.

                     (9)

                     Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES (24).

                     (10)

                     Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (25) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (26).

                     (11)

                     Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (27) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2011/350/EU (28),

               PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
         Doporučení Rady (EU) 2020/912 ve znění doporučení (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89, (EU) 2021/132, (EU) 2021/767, (EU) 2021/816, (EU) 2021/892, (EU) 2021/992, (EU) 2021/1085, (EU) 2021/1170, (EU) 2021/1346, (EU) 2021/1459, (EU) 2021/1712, (EU) 2021/1782, (EU) 2021/1896, (EU) 2021/1945, (EU) 2021/2022 a (EU) 2021/2150, o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení se mění takto:

                     1)

                     První odstavec bodu 1 doporučení Rady se nahrazuje tímto:

                                 „1.

                                 Členské státy by měly od 17. ledna 2022 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I.“

                     2)

                     Příloha I doporučení se nahrazuje tímto:

                           „PŘÍLOHA I
                           Třetí země, zvláštní administrativní oblasti, jakož i územní a samosprávné jednotky, na jejichž rezidenty by se nemělo vztahovat dočasné omezení na vnějších hranicích, pokud jde o cesty do EU, jež nejsou nezbytně nutné:
                           I.   STÁTY

                                       1.

                                       BAHRAJN

                                       2.

                                       CHILE

                                       3.

                                       KOLUMBIE

                                       4.

                                       INDONÉSIE

                                       5.

                                       KUVAJT

                                       6.

                                       NOVÝ ZÉLAND

                                       7.

                                       PERU

                                       8.

                                       KATAR

                                       9.

                                       RWANDA

                                       10.

                                       SAÚDSKÁ ARÁBIE

                                       11.

                                       JIŽNÍ KOREA

                                       12.

                                       SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY

                                       13.

                                       URUGUAY

                                       14.

                                       ČÍNA (*1)

                                 II.   ZVLÁŠTNÍ ADMINISTRATIVNÍ OBLASTI ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY

                           Zvláštní administrativní oblast Hongkong
                           Zvláštní administrativní oblast Macao
                           III.   ÚZEMNÍ A SAMOSPRÁVNÉ JEDNOTKY, KTERÉ NEJSOU UZNÁVÁNY ZA STÁT NEJMÉNĚ JEDNÍM Z ČLENSKÝCH STÁTŮ

                           Tchaj-wan

                        (*1)  pokud bude potvrzena vzájemnost"

            V Bruselu dne 17. ledna 2022.

                  Za Radu

                  předseda

               J. DENORMANDIE

            (1)  Úř. věst. L 208 I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  Úř. věst. L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  Úř. věst. L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  Úř. věst. L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  Úř. věst. L 354, 26.10.2020, s. 19.

            (6)  Úř. věst. L 431, 21.12.2020, s. 75.

            (7)  Úř. věst. L 33, 29.1.2021, s. 1.

            (8)  Úř. věst. L 41, 4.2.2021, s. 1.

            (9)  Úř. věst. L 165 I, 11.5.2021, s. 66.

            (10)  Úř. věst. L 198, 4.6.2021, s. 1.

            (11)  Úř. věst. L 221, 21.6.2021, s. 12.

            (12)  Úř. věst. L 235, 2.7.2021, s. 27.

            (13)  Úř. věst. L 255, 16.7.2021, s. 3.

            (14)  Úř. věst. L 306, 31.8.2021, s. 4.

            (15)  Úř. věst. L 320, 10.9.2021, s. 1.

            (16)  Úř. věst. L 341, 24.9.2021, s. 1.

            (17)  Úř. věst. L 360, 11.10.2021, s. 128.

            (18)  Úř. věst. L 388, 3.11.2021, s. 1.

            (19)  Úř. věst. L 397, 10.11.2021, s. 28.

            (20)  Úř. věst. L 413, 19.11.2021, s. 37.

            (21)  Úř. věst. L 434, 6.12.2021, s. 8.

            (22)  Úř. věst. L 182, 21.5.2021, s. 1.

            (23)  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (24)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.

            (25)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (26)  Rozhodnutí Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (27)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (28)  Rozhodnutí Rady 2011/350/EU ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie, pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Doporučení Rady (EU) 2022/107 ze dne 25. ledna 2022 o koordinovaném přístupu za účelem usnadnění bezpečného volného pohybu během pandemie COVID-19 a o nahrazení doporučení (EU) 2020/1475 (Text s významem pro EHP)

text:
               27.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 18/110

      DOPORUČENÍ RADY (EU) 2022/107
      ze dne 25. ledna 2022
      o koordinovaném přístupu za účelem usnadnění bezpečného volného pohybu během pandemie COVID-19 a o nahrazení doporučení (EU) 2020/1475
      (Text s významem pro EHP)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 21 odst. 2, čl. 168 odst. 6 a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Občanství Unie přiznává každému občanu Unie právo volného pohybu.

                  (2)

                  Podle čl. 21 odst. 1 Smlouvy má každý občan Unie právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení. Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) se toto právo provádí. Článek 45 Listiny základních práv Evropské unie (Listina) rovněž stanoví volný pohyb a pobyt. Jelikož se ukazuje, že k dosažení cíle stanoveného v článku 21 Smlouvy je nezbytná činnost Unie, a Smlouvy jinak pro takovou činnost nestanoví nezbytné pravomoci, může Rada přijmout ustanovení s cílem usnadnit výkon práva na volný pohyb a pobyt.

                  (3)

                  Podle čl. 168 odst. 1 Smlouvy má být při vymezení a provádění všech politik a činností Unie zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.

                  (4)

                  Dne 30. ledna 2020 vyhlásil generální ředitel Světové zdravotnické organizace (WHO) ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu z důvodu globální nákazy novým koronavirem, který způsobuje onemocnění koronavirem 2019 (COVID-19). Dne 11. března 2020 dospěla WHO k závěru, že COVID-19 lze označit za pandemii.

                  (5)

                  S cílem omezit šíření viru přijaly členské státy různá opatření, z nichž některá měla dopad na právo občanů Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, například omezení vstupu nebo požadavky na to, aby přeshraniční cestující uplatňující právo na volný pohyb podstoupili testy na infekci SARS-CoV-2.

                  (6)

                  Jelikož pandemie COVID-19 vyvolala bezprecedentní zdravotní krizi, stala se ochrana veřejného zdraví pro Unii i její členské státy nejvyšší prioritou. Členské státy mohou z důvodu ochrany veřejného zdraví přijmout opatření, která omezují volný pohyb osob v Unii. Podle čl. 168 odst. 7 Smlouvy odpovídají za stanovení vnitrostátních zdravotních politik, včetně organizace zdravotnictví a poskytování zdravotní péče, členské státy, a proto se tyto politiky mohou v jednotlivých členských státech lišit. Třebaže členské státy mají pravomoc rozhodovat o nejvhodnějších opatřeních na ochranu veřejného zdraví, měla by být zajištěna koordinace těchto opatření, a to s cílem zachovat možnost výkonu práva na volný pohyb a bojovat proti tak závažné přeshraniční zdravotní hrozbě, jako je COVID-19.

                  (7)

                  Při přijímání a uplatňování omezení volného pohybu by členské státy měly dodržovat zásady práva Unie, zejména zásadu proporcionality a zákazu diskriminace. Toto doporučení má usnadnit uplatňování těchto zásad na výjimečnou situaci způsobenou pandemií COVID-19 koordinovaným způsobem.

                  (8)

                  Jednostranná opatření v této oblasti mohou způsobit značná narušení, neboť podniky a občané se musí vyrovnat s celou řadou rozdílných a rychle se měnících opatření. To je zvláště škodlivé v situaci, kdy již bylo hospodářství Unie virem výrazně postiženo.

                  (9)

                  Cílem koordinovaného přístupu je zabránit opětovnému zavedení kontrol na vnitřních hranicích. Není důvod pro uzavírání hranic nebo plošné zákazy cestování a pozastavení letů, pozemní a vodní dopravy, neboť cílenější a koordinovaná opatření, jako jsou certifikáty COVID-19 nebo testování, mají dostatečný dopad a způsobují menší problémy. Díky systému „zelených pruhů“ (2) by měly být zachovány dopravní toky, zejména proto, aby se zajistil volný pohyb zboží a služeb, a nedocházelo tak k narušování dodavatelských řetězců.

                  (10)

                  K zajištění větší koordinace mezi členskými státy přijala Rada dne 13. října 2020 doporučení (EU) 2020/1475 (3). Uvedené doporučení stanovilo koordinovaný přístup k těmto klíčovým bodům: uplatňování společných kritérií a prahových hodnot při rozhodování o tom, zda omezení volného pohybu zavést, mapování rizika přenosu onemocnění COVID-19 na základě dohodnutého barevného kódu a koordinovaný přístup, pokud jde o (případná) opatření, která se mohou odpovídajícím způsobem uplatnit na osoby pohybující se mezi oblastmi, v závislosti na úrovni rizika přenosu v uvedených oblastech. Dne 1. února 2021 přijala Rada doporučení (EU) 2021/119 (4), kterým se mění doporučení (EU) 2020/1475, vzhledem k velmi vysoké míře komunitního přenosu v Unii pravděpodobně spojené se zvýšenou nakažlivostí nových variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy.

                  (11)

                  Dne 14. června 2021 přijaly Evropský parlament a Rada nařízení (EU) 2021/953 o rámci pro vydávání, ověřování a uznávání interoperabilních certifikátů o očkování, o testu a o zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19 (digitální certifikát EU COVID) za účelem usnadnění volného pohybu během pandemie COVID-19 (5). Rámec byl vytvořen s cílem usnadnit držitelům digitálního certifikátu EU COVID výkon jejich práva na volný pohyb během pandemie COVID-19. Uvedené nařízení má přispět rovněž k usnadnění postupného zrušení omezení volného pohybu, jež byla zavedena členskými státy v souladu s právem Unie za účelem koordinovaného omezení šíření SARS-CoV-2.

                  (12)

                  Nařízení (EU) 2021/953 se začalo používat ode dne 1. července 2021. Od uvedeného data mají očkované, testované nebo uzdravené osoby právo získat po očkování, testu nebo zotavení v členském státě digitální certifikát EU COVID. Za účelem co nejlepšího využití rámce digitálního certifikátu EU COVID přijala Rada dne 14. června 2021 doporučení (EU) 2021/961 (6), kterým se mění doporučení (EU) 2020/1475.

                  (13)

                  Od června 2021 došlo ke dvěma důležitým změnám s dopadem na volný pohyb v rámci Unie. Za prvé se výrazně zvýšila proočkovanost, přičemž kumulativní míra úplné proočkovanosti u celkové populace Unie dosáhla do 10. ledna 2022 (7) více než 68 % v porovnání s méně než 30 % v době přijetí poslední změny doporučení (EU) 2020/1475 a nařízení (EU) 2021/953 (8). Výrazně vyšší procentní podíl populace je tudíž v důsledku očkovacích látek proti COVID-19, které jsou v současnosti dostupné, lépe chráněn před vážným průběhem onemocnění COVID-19 a úmrtím v souvislosti s tímto onemocněním. Za druhé, zavádění digitálního certifikátu EU COVID postupuje rychlým tempem.
                  Do ledna 2022 vydaly členské státy více než 1 miliardu digitálních certifikátů EU COVID. Digitální certifikát EU COVID je proto široce dostupným, spolehlivým a uznávaným nástrojem k usnadnění volného pohybu během pandemie COVID-19. Rámec digitálního certifikátu EU COVID využívají nejen členské státy EU, tři země Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členy EU, a Švýcarsko (9), nýbrž také dvacet devět dalších třetích zemí a území, přičemž se očekává, že se v budoucnu připojí více třetích zemí. Epidemiologická situace v Unii je zároveň i nadále problematická, což odůvodňuje zachování opatření zaměřených na ochranu veřejného zdraví.

                  (14)

                  Vzhledem k tomuto vývoji by měl být společný přístup stanovený v doporučení Rady (EU) 2020/1475 dále upraven, jak požadovala rovněž Evropská rada ve svých závěrech ze dne 22. října 2021 (10). Hlavním určujícím faktorem by měl být zejména status dané osoby, pokud jde o očkování, test nebo zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19, jak dokládá digitální certifikát EU COVID. Jelikož digitální certifikáty EU COVID lze bezpečně vydávat, ověřovat a uznávat, neměli by cestující, kteří jsou držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID, podléhat dalším omezením volného pohybu, jako jsou dodatečné testy na infekci SARS-CoV-2. Na osoby cestující v rámci Unie by se v zásadě neměl vztahovat zejména požadavek, aby podstoupily karanténu, neboť představuje významné omezení volného pohybu.

                  (15)

                  To je podpořeno doporučeními vydanými WHO (11), podle nichž by se na plně očkované cestující, jakož i na cestující, kteří se zotavili z onemocnění COVID-19 během šesti měsíců před cestou, neměla vztahovat další omezení. Osoby, které nespadají do těchto dvou kategorií, by měly mít v zásadě možnost cestovat na základě negativního testu na infekci SARS-CoV-2.

                  (16)

                  Aby se zjednodušil volný pohyb v rámci Unie, je nezbytné vytyčit společné chápání podmínek, které by měly tři typy digitálních certifikátů EU COVID splňovat, aby mohly být uznány.

                  (17)

                  Dne 21. prosince 2021 přijala Komise nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2021/2288, kterým se mění příloha nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/953, pokud jde o dobu uznávání certifikátů o očkování vydaných ve formátu digitálního certifikátu EU COVID uvádějícím dokončení základní očkovací řady (12). Uvedené nařízení v přenesené pravomoci stanoví pro účely cestování, že certifikáty uvádějící dokončení základní očkovací řady se uznávají pouze tehdy, pokud od data poslední dávky v uvedené řadě neuplynulo více než 270 dnů. Vzhledem k tomu, že ještě nebylo možné určit dobu uznávání pro certifikáty uvádějící podání posilovací dávky, nařízení v přenesené pravomoci uvádí, že by v této fázi pro certifikáty uvádějící podání posilovací dávky neměla být stanovena žádná doba uznávání.

                  (18)

                  Členské státy by měly neprodleně přijmout veškerá nezbytná opatření k zajištění přístupu k očkování pro ty skupiny obyvatelstva, jejichž dříve vydané certifikáty o očkování se blíží konci standardní doby uznávání, a to při plném zohlednění vnitrostátních rozhodnutí týkajících se stanovení priorit při zavádění očkování, pokud jde o různé skupiny obyvatelstva, s ohledem na vnitrostátní politiku a epidemiologickou situaci.

                  (19)

                  Komise by měla být vyzvána, aby sledovala a pravidelně přehodnocovala přístup týkající se doby uznávání s cílem posoudit, zda by na základě nových vědeckých důkazů mohly být zapotřebí úpravy nebo změny, a to i ve vztahu k době uznávání certifikátů vydaných po podání posilovací dávky.

                  (20)

                  Ke zjednodušení volného pohybu v rámci Unie by měly být zachovány standardní doby platnosti certifikátů o testech. Odběr vzorků za účelem testu založeného na amplifikaci molekulárních nukleových kyselin (NAAT) by měl být proveden nejpozději 72 hodin před příjezdem, aby byl způsobilý. Kratší doba platnosti nepřesahující 24 hodin je odůvodněná u rychlých antigenních testů uvedených v příloze I společného seznamu EU rychlých antigenních testů na COVID-19 schváleného Výborem pro zdravotní bezpečnost (13) vzhledem k dostupnosti těchto testů.

                  (21)

                  Během posledních několika měsíců se klinická výkonnost rychlých antigenních testů zlepšila. V květnu 2021 zavedla technická pracovní skupina pro diagnostické testy na COVID-19 zřízená Výborem pro zdravotní bezpečnost (14), která je odpovědná za vedení společného seznamu EU rychlých antigenních testů, strukturovanější, ucelenější a rychlejší postup pro aktualizaci seznamu. Technická pracovní skupina se mimoto dne 21. září 2021 dohodla na dalších definicích a kritériích, která by měla být zvážena pro nezávislé validační studie hodnotící klinickou výkonnost rychlých antigenních testů pro diagnostiku COVID-19. Pro vydání certifikátu o testu ve formátu digitálního certifikátu EU COVID by měly být platné pouze výsledky rychlých antigenních testů založených na vzorcích nasálního, orofaryngeálního a/nebo nasofaryngeálního výtěru. Technická pracovní skupina se dohodla na vyloučení rychlých antigenních testů založených pouze na alternativních typech vzorků, jako jsou sliny, ze seznamu.
                  Seznam dále nezahrnuje poolované rychlé antigenní testy ani rychlé antigenní samotesty, což dále zvyšuje pravděpodobnou konzistentnost výsledků zahrnutých testů. Sedmou a poslední aktualizaci společného seznamu schválil Výbor pro zdravotní bezpečnost dne 10. listopadu 2021. Vzhledem k těmto zlepšením by všechny členské státy měly pro účely cestování uznávat jak certifikáty o testu vydané v návaznosti na test NAAT, tak certifikáty o testu vydané v návaznosti na rychlý antigenní test, který je uveden na společném seznamu EU.

                  (22)

                  Vzhledem k důkazům podporujícím doporučení, že osoby, které se zotavily z laboratorně potvrzeného onemocnění COVID-19, nepotřebují další testy na infekci SARS-CoV-2 spojené s cestováním nebo domácí izolaci či karanténu související s cestováním nejméně během prvních 180 dnů od prvního pozitivního testu NAAT, by držitelé těchto certifikátů o zotavení měli rovněž být po uvedenou dobu osvobozeni od dalších cestovních omezení.

                  (23)

                  Systém digitálních certifikátů EU COVID umožňuje automatické uplatňování pravidel pro ověřování datových souborů certifikátů, čímž se zajistí rychlé, spolehlivé a předvídatelné uplatňování pravidel cestování. Aby se usnadnilo uplatňování pravidel pro ověřování platnosti digitálních certifikátů EU COVID, měly by členské státy využívat standardizovanou funkci zpracování provozních pravidel, kterou nabízí systém digitálních certifikátů EU COVID (15).

                  (24)

                  Od přijetí nařízení (EU) 2021/953 přijala Komise několik prováděcích aktů, které stanoví, že certifikáty COVID-19 vydané určitou třetí zemí občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům mají být považovány za rovnocenné certifikátům vydaným členskými státy v souladu s uvedeným nařízením, aby se usnadnil volný pohyb jejich držitelů. Pokud toto doporučení odkazuje na digitální certifikáty EU COVID vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953, je třeba to vykládat v tom smyslu, že se to týká i certifikátů, na něž se tyto prováděcí akty vztahují a které byly vydány občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům. Pro usnadnění volného pohybu by členské státy měly být rovněž vybízeny k vydávání digitálních certifikátů EU COVID podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) 2021/953 osobám, na něž se uvedené ustanovení vztahuje a které byly očkovány ve třetích zemích, zejména ve třetích zemích, jejichž certifikátů se tyto prováděcí akty netýkají.

                  (25)

                  Jak je uvedeno v čl. 3 odst. 6 nařízení (EU) 2021/953, držení digitálního certifikátu EU COVID není podmínkou pro výkon práva na volný pohyb. Osobám, které nejsou držiteli digitálního certifikátu EU COVID, by proto nemělo být bráněno v cestování, v případě potřeby by však mohly mít povinnost podstoupit před příjezdem nebo po něm test na infekci SARS-CoV-2, aby se snížilo riziko importované infekce.

                  (26)

                  Toto doporučení se vztahuje na používání digitálního certifikátu EU COVID k usnadnění volného pohybu v rámci Unie během pandemie COVID-19. Nestanoví ani nezakazuje používání certifikátů COVID-19 pro vnitrostátní účely, jako je přístup na společenské akce, veřejná místa nebo pracoviště. Jak je uvedeno ve 48. bodě odůvodnění nařízení (EU) 2021/953, pokud se členský stát rozhodne používat digitální certifikáty EU COVID pro jiné účely, musí být právní základ pro taková vnitrostátní použití stanoven ve vnitrostátním právu, které musí mimo jiné splňovat požadavky na ochranu údajů. Jak se uvádí ve 49. bodě odůvodnění nařízení (EU) 2021/953, pokud členský stát zavedl systém certifikátů týkajících se onemocnění COVID-19 pro vnitrostátní účely, měl by zajistit, aby mohly být rovněž používány a plně uznávány digitální certifikáty EU COVID. Cílem je zajistit, aby držitelé těchto certifikátů, kteří cestují do jiného členského státu v rámci výkonu svého práva na volný pohyb, nemuseli získat další vnitrostátní certifikát.

                  (27)

                  Vzhledem k jejich specifické situaci nebo nezbytné funkci by se od určitých kategorií cestujících, kteří využívají svého práva na volný pohyb, nemělo vyžadovat, aby byli držiteli digitálního certifikátu EU COVID. Tento seznam by zároveň mohl být v porovnání s doporučením (EU) 2020/1475 omezenější vzhledem k tomu, že mnoho osob, které cestují kvůli nezbytné funkci nebo potřebě, je již očkováno. Měl by zahrnovat pracovníky v dopravě nebo poskytovatele dopravních služeb, pacienty cestující z naléhavých zdravotních důvodů, námořníky, osoby, které denně nebo často překračují hranice za účelem práce nebo vzdělávání, návštěvy blízkých příbuzných, lékařské péče nebo poskytování péče blízkým osobám, a děti mladší 12 let.

                  (28)

                  Vzhledem k pokroku, jehož bylo dosaženo z hlediska proočkovanosti a úspěšného zavádění digitálního certifikátu EU COVID-19, by se cestovní opatření v souvislosti s onemocněním COVID-19 měla uplatňovat na osobní, a nikoli na regionální úrovni, což znamená, že hlavním určujícím faktorem by měl být status dané cestující osoby, pokud jde o očkování, test nebo zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19, doložený platným digitálním certifikátem EU COVID. Cestující, kteří uplatňují své právo na volný pohyb a mají platný certifikát, by v zásadě neměli podléhat dalším omezením. Tento přístup je odůvodněn skutečností, že se virus stále vyskytuje ve všech regionech v celé EU a epidemiologická situace se v těchto regionech neustále a rychle mění. Individuálním přístupem se podstatně zjednoduší rámec uplatňovaný na cestování v EU během pandemie a pro cestující se tím zvýší jasnost a předvídatelnost použitelných pravidel.

                  (29)

                  Jelikož mapa v barvách semaforu ukazující epidemiologickou situaci na regionální úrovni je užitečný a snadno srozumitelný nástroj pro veřejnost i orgány členských států, měla by být zachována pro informační účely, s výjimkou mapování oblastí, kde je úroveň výskytu viru velmi vysoká a kde jsou nezbytná další opatření. Kritéria a prahové hodnoty, na nichž je mapa založena, stanovené v doporučení Rady (EU) 2020/1475 je však třeba upravit tak, aby byl kladen větší důraz na nově hlášené případy COVID-19 jako na klíčové kritérium pro odhad rizika importu infekce SARS-CoV-2 cestujícím. Toto kritérium by mělo být váženo proočkovaností ve stejném regionu, aby se zohlednila skutečnost, že očkování snižuje riziko, které pro veřejné zdraví COVID-19 představuje.
                  Výsledné vážené míře by měl být přidělen barevný kód s použitím prahových hodnot modelu posouzení rizik vypracovaného střediskem ECDC, kromě regionů s nedostatečnou mírou testování. Bližší podrobnosti o mapě by měly být uvedeny v příloze doporučení. Na základě údajů poskytnutých členskými státy by mapu mělo každý týden zveřejňovat Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí.

                  (30)

                  Zvláštní pozornost by měla být věnována oblastem, kde je úroveň výskytu viru velmi vysoká, vzhledem k vyšší pravděpodobnosti importu případů z těchto oblastí, jakož i s ohledem na tlak, který mohou dlouhotrvající období vysokého počtu případů vyvíjet na systémy veřejné zdravotní péče v těchto oblastech. K zmírnění těchto rizik pro veřejné zdraví by členské státy měly doporučit necestovat do a z těchto oblastí, není-li to nezbytně nutné. Osoby, které nejsou držiteli certifikátu o očkování nebo o zotavení a přijíždějí z těchto oblastí, by měly mít mimoto povinnost podstoupit před odjezdem test na infekci SARS-CoV-2 a po příjezdu podstoupit karanténu/domácí izolaci. Pro osoby podnikající nezbytně nutnou cestu, zejména pro pracovníky v dopravě a poskytovatele dopravních služeb, by měly platit výjimky, aby se omezilo narušení vnitřního trhu a zachovalo fungování „zelených pruhů“.

                  (31)

                  V zájmu zajištění jednoty cestujících rodin by se v případě dětí mladších 12 let, které jsou držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID, ať už jde o certifikát o očkování, certifikát o testu, certifikát o zotavení, nebo negativního testu na infekci SARS-CoV-2, nemělo vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci související s cestováním. Kromě toho by od požadavku podstoupit v souvislosti s cestováním karanténu/domácí izolaci nebo testy na infekci SARS-CoV-2 měly být osvobozeny děti mladší 6 let.

                  (32)

                  Vznik nových variant SARS-CoV-2, jak dokládá vznik varianty omikron, je i nadále důvodem k obavám a členské státy by jej měly zohlednit v souvislosti s omezeními volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí pravidelně posuzuje nové důkazy o variantách zjištěných prostřednictvím epidemiologických informací, genomického screeningu variant založeného na pravidlech nebo jiných vědeckých zdrojů (16). Týká se to zejména variant vzbuzujících obavy, v jejichž případě existují jasné důkazy naznačující významný dopad na přenosnost, závažnost a/nebo imunitu, což by pravděpodobně mělo vliv na epidemiologickou situaci v EU/EHP, a variant vzbuzujících zájem, v jejichž případě existují důkazy o genomických vlastnostech, epidemiologické důkazy nebo důkazy in vitro, které by mohly naznačovat významný dopad na přenosnost, závažnost nebo imunitu, což by mělo reálný vliv na epidemiologickou situaci v EU/EHP.
                  S cílem poskytnout přehled o podílu variant vzbuzujících obavy a variant vzbuzujících zájem v EU/EHP spolu s mírou sekvenování zveřejňuje Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí rovněž každý týden mapy a další údaje (17). K získání včasných a přesných informací o vzniku a šíření variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy nebo zájem je důležité, aby členské státy udržely dostatečně vysokou míru sekvenování nebo aby jí dosáhly. Nedostatečná míra sekvenování vede k omezené schopnosti odhalit šířící se varianty, které vzbuzují obavy, dříve, než budou mít dopad na celkovou epidemiologickou situaci. Zároveň je důležité, aby členské státy zohlednily rozdíly v míře sekvenování, aby se neodrazovalo od vysokých úrovní sekvenování.

                  (33)

                  Varianty SARS-CoV-2 „alfa“, „delta“ a „omikron“, která se v Unii stává dominantní variantou, ukázaly, jaký negativní dopad mohou mít nové varianty SARS-CoV-2 na epidemiologickou situaci. Třebaže může být velmi obtížné zastavit šíření určité varianty poté, co byla zjištěna v rámci Unie, je vzhledem k jejich potenciálnímu dopadu nicméně vhodné stanovit postup záchranné brzdy pro koordinovaný přístup, který má za cíl zpomalit šíření nových variant v Unii. Za účelem zajištění koordinace mezi členskými státy by to mělo platit i pro situace, kdy členské státy v souladu s právem Unie uloží omezení, jelikož se epidemiologická situace v některé oblasti rychle zhoršuje, a to zejména v oblastech, které již jsou vážně zasaženy.

                  (34)

                  Jak je stanoveno v nařízení (EU) 2021/953, pokud členský stát v souladu s právem Unie požaduje, aby držitelé digitálního certifikátu EU COVID podstoupili po vstupu na jeho území karanténu či domácí izolaci nebo test na infekci SARS-CoV-2, nebo pokud držitelům těchto certifikátů ukládá jiná omezení, například pokud se v členském státě nebo v regionu členského státu rychle zhorší epidemiologická situace, zejména v důsledku varianty SARS-CoV-2 vzbuzující obavy nebo zájem, musí o tom informovat Komisi a ostatní členské státy, pokud možno 48 hodin před zavedením takových nových opatření. Za tímto účelem musí členský stát sdělit důvody a rozsah těchto omezení s uvedením certifikátů, na jejichž držitele se vztahují, a certifikátů, jejichž držitelé jsou od nich osvobozeni, a datum a dobu trvání těchto omezení, včetně popisu jejich souladu se zásadami proporcionality a zákazu diskriminace.

                  (35)

                  Postup záchranné brzdy by mohl být zahájen buď členským státem na základě informací, které mají být předloženy podle nařízení (EU) 2021/953, nebo Komisí na základě pravidelného posouzení nových důkazů o variantách prováděného Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí. Může vést k dohodě, na základě návrhu Komise, ohledně uplatňování dodatečných omezení pro cesty z dotčených oblastí po omezenou dobu, jako jsou požadavky na testování nebo karanténu/domácí izolaci cestujících nebo obojí. Jakmile bude k dispozici rámec pro stanovení a hodnocení kritérií, která by mohla vést k zásahům v oblasti veřejného zdraví namířeným proti variantám vzbuzujícím obavy, jenž je v současné době připravován evropskou expertní skupinou pro varianty SARS-CoV-2 (18), měl by být zohledněn.

                  (36)

                  Aby zůstalo zachováno fungování „zelených pruhů“, měly by být požadavky na testování uložené pracovníkům v dopravě a poskytovatelům dopravních služeb v důsledku zahájení postupu záchranné brzdy omezeny na rychlé antigenní testy a neměla by být vyžadována žádná karanténa/domácí izolace. Tyto požadavky na testování by neměly vést k narušení dopravy. Dojde-li k narušení dopravy nebo dodavatelského řetězce, měly by být veškeré takové požadavky na systematické testování okamžitě odstraněny nebo zrušeny.

                  (37)

                  Trasování kontaktů zůstává ústředním pilířem boje proti šíření viru, zejména v souvislosti se vznikem nových variant. Účinné a včasné trasování kontaktů je zároveň náročnější, pokud je třeba je provádět přes hranice a u velkého počtu cestujících, kteří cestují blízko sebe. Za tímto účelem byl vytvořen společný digitální formulář pro trasování cestujících („PLF“) (19) a členské státy by měly být vybízeny k tomu, aby tento společný formát používaly pro usnadnění cestování. Členské státy by měly být rovněž motivovány k tomu, aby se připojily k platformě pro výměnu PLF, která byla zřízena na základě prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2021/858 (20), aby posílily své schopnosti přeshraničního trasování kontaktů pro všechny druhy dopravy. Platforma pro výměnu PLF umožňuje bezpečnou, včasnou a účinnou výměnu údajů mezi příslušnými orgány členských států tím, že jim umožňuje předávat informace z jejich stávajících vnitrostátních systémů pro digitální PLF a relevantní epidemiologické informace jiným příslušným orgánům interoperabilním a automatickým způsobem.

                  (38)

                  Pokud se formuláře pro trasování cestujících používají i pro jiné účely, než je trasování kontaktů, například k rozhodnutí o tom, zda má příchozí cestující podstoupit test na infekci SARS-CoV-2, nemělo by nepředložení tohoto formuláře včas před příjezdem vést k odepření vstupu cestujícímu do dotčené země, jelikož by to představovalo závažné omezení volného pohybu. Tito cestující by však mohli mít případně povinnost podstoupit jiná opatření, jako je test na infekci SARS-CoV-2 po příjezdu.

                  (39)

                  Jasné, včasné a komplexní informování široké veřejnosti má i nadále zásadní význam pro snížení dopadů veškerých zavedených omezení volného pohybu a zajišťuje předvídatelnost, právní jistotu a dodržování ze strany občanů. Členské státy by měly tyto informace poskytovat včas, a to i prostřednictvím internetové platformy „Re-open EU“ (21). Členské státy by měly být rovněž vybízeny k tomu, aby na platformě „Re-open EU“ poskytovaly informace o vnitrostátním používání digitálních certifikátů EU COVID, vzhledem k významu těchto informací pro cestující z jiných členských států.

                  (40)

                  Vzhledem k vyvíjející se epidemiologické situaci a k zpřístupňování relevantnějších vědeckých důkazů by Komise za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí měla toto doporučení pravidelně přezkoumávat a svá zjištění předávat Radě ke zvážení společně s návrhem změny tohoto doporučení, bude-li to nezbytné. V souladu se zásadami nezbytnosti a proporcionality, které stanoví, že veškerá omezení by měla být zrušena, jakmile to epidemiologická situace dovolí, se Komise zejména vyzývá, aby pozorně sledovala vývoj epidemiologické situace a přehodnotila, zda je požadavek být držitelem digitálního certifikátu EU COVID stále odůvodněný, jakmile se epidemiologická situace v celé EU nebo na regionální úrovni zlepší.

                  (41)

                  Jelikož toto doporučení upravuje a dále rozvíjí společný přístup za účelem usnadnění bezpečného volného pohybu během pandemie COVID-19, mělo by být doporučení Rady (EU) 2020/1475 nahrazeno.

                  (42)

                  Aby byl k provedení koordinovaného přístupu stanoveného v tomto doporučení poskytnut dostatek času, mělo by se toto doporučení použít ode dne 1. února 2022.

                  (43)

                  V souladu se zásadou proporcionality by měly být mechanismy zavedené tímto doporučením přísně omezeny co do rozsahu a času na omezení přijatá v reakci na tuto pandemii. Nejpozději tehdy, když přestane platit nařízení (EU) 2021/953, by mělo přestat platit i toto doporučení,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

         Obecné zásady

      Při přijímání a uplatňování opatření na ochranu veřejného zdraví v reakci na pandemii COVID-19 by členské státy měly své činnosti koordinovat na základě těchto zásad:

                  1.

                  Veškerá omezení volného pohybu osob v Unii zaváděná za účelem omezení šíření onemocnění COVID-19 by měla být založena na specifických a omezených důvodech veřejného zájmu, konkrétně na ochraně veřejného zdraví. Je nezbytné, aby taková omezení byla uplatňována v souladu s obecnými zásadami práva Unie, zejména se zásadou proporcionality a zákazu diskriminace. Jakákoli přijatá opatření by tudíž neměla překračovat rámec toho, co je nezbytně nutné k ochraně veřejného zdraví.

                  2.

                  Veškerá taková omezení by měla být zrušena, jakmile to epidemiologická situace, a to i v nemocnicích, dovolí.

                  3.

                  Členské státy by měly zajistit, aby veškeré požadavky uložené občanům a podnikům představovaly konkrétní přínos pro úsilí v oblasti veřejného zdraví za účelem boje proti pandemii a nevytvářely nepřiměřenou a zbytečnou administrativní zátěž.

                  4.

                  Nesmí docházet k diskriminaci mezi členskými státy, například uplatňováním velkorysejších pravidel na cestování do a ze sousedního členského státu ve srovnání s cestováním do a z jiných členských států.

                  5.

                  Omezení nesmí být diskriminační, což znamená, že by se měla použít stejně i na vracející se státní příslušníky dotčeného členského státu. Omezení se nemohou zakládat na státní příslušnosti dotčené osoby.

                  6.

                  Členské státy by měly vždy povolovat vstup svým vlastním státním příslušníkům a občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům, kteří jsou rezidenty na jejich území. Členské státy by v zásadě neměly odpírat vstup jiným osobám cestujícím z jiných členských států a měly by usnadňovat rychlý průjezd přes svá území.

                  7.

                  Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost specifikům přeshraničních regionů, nejvzdálenějších regionů, exkláv a zeměpisně izolovaných oblastí, jakož i potřebě spolupráce na místní a regionální úrovni.

                  8.

                  Členské státy by měly zamezit narušení dodavatelských řetězců a nezbytně nutných cest a měly by zachovat dopravní toky v souladu se systémem „zelených pruhů“.

                  9.

                  Členské státy by si měly pravidelně vyměňovat informace o všech záležitostech, na něž se vztahuje oblast působnosti tohoto doporučení, a měly by odpovídajícím způsobem informovat občany.

                  10.

                  Omezení by neměla mít podobu zákazů provozování některých dopravních služeb.

         Koordinovaný rámec pro usnadnění bezpečného volného pohybu během pandemie COVID-19

                  11.

                  Cestující, kteří jsou držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID vydaného podle nařízení (EU) 2021/953, jenž splňuje podmínky bodu 12, by neměli podléhat dalším omezením volného pohybu. Zejména by se nemělo požadovat, aby osoby cestující v rámci Unie podstoupily karanténu.
                  V této souvislosti by se na první pododstavec měly vztahovat tyto odchylky:

                              a)

                              výjimky stanovené v bodě 16;

                              b)

                              dodatečná opatření stanovená v bodě 19 pro příjezdy z oblastí, kde je úroveň výskytu viru velmi vysoká, a tudíž je pravděpodobné, že by měly za následek významnou úroveň importovaných případů;

                              c)

                              dodatečná opatření dohodnutá podle bodu 25 s cílem zpomalit šíření nových variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy nebo zájem.

                  12.

                  Digitální certifikát EU COVID by měl být uznán, pokud lze ověřit jeho pravost, platnost a integritu a pokud splňuje tyto podmínky:

                              a)

                              Certifikáty o očkování vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953 pro očkovací látku proti COVID-19, na niž se vztahuje čl. 5 odst. 5 první pododstavec uvedeného nařízení, které uvádějí, že držitel certifikátu obdržel:

                                          —

                                          druhou dávku v případě dvoudávkové očkovací látky,

                                          —

                                          jednodávkovou očkovací látku,

                                          —

                                          jednu dávku dvoudávkové očkovací látky po předchozím prodělání infekce SARS-CoV-2 v souladu se strategií očkování členského státu očkování,

                                          —

                                          posilovací dávku po dokončení základní očkovací řady,

                                    za předpokladu, že ještě neuplynula doba uznávání stanovená v nařízení (EU) 2021/953 a u certifikátů spadajících pod body i) až iii) uplynulo nejméně čtrnáct dní od poslední dávky.
                              Členské státy by mohly uznávat také certifikáty o očkování vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953 pro očkovací látky proti COVID-19, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 5 druhý pododstavec nařízení o digitálním certifikátu EU COVID.
                              Členské státy by měly zajistit přístup k očkování posilovacími dávkami pro ty skupiny obyvatelstva, jejichž certifikáty o očkování uvádějící dokončení základní očkovací řady se blíží konci standardní doby uznávání a pro něž vnitrostátní orgány vydaly doporučení, aby obdržely posilovací dávku.
                              Na základě dalších vědeckých důkazů by Komise měla přístup stanovený v písmenu a) pravidelně přehodnocovat.

                              b)

                              Certifikáty o testu vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953, které uvádějí negativní výsledek testu získaný:

                                          —

                                          ne více než 72 hodin před příjezdem v případě testu založeného na amplifikaci molekulárních nukleových kyselin (NAAT) nebo

                                          —

                                          ne více než 24 hodin před příjezdem v případě rychlého antigenního testu uvedeného ve společném a aktualizovaném seznamu rychlých antigenních testů na COVID-19 (22), který byl vytvořen na základě doporučení Rady ze dne 21. ledna 2021 (23).

                                    Pro účely cestování v rámci výkonu práva na volný pohyb by členské státy měly uznávat oba typy testů.
                              Členské státy by se měly snažit zajistit, aby byly certifikáty o testu vydány co nejdříve po odběru vzorku pro test.

                              c)

                              Certifikáty o zotavení vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953, které uvádějí, že od data prvního pozitivního výsledku testu NAAT neuplynulo více než 180 dnů.

                  13.

                  Členské státy by měly využívat standardizovanou funkci zpracování provozních pravidel, kterou nabízí systém digitálních certifikátů EU COVID.

                  14.

                  Pokud toto doporučení odkazuje na digitální certifikáty EU COVID vydané v souladu s nařízením (EU) 2021/953, je třeba to vykládat v tom smyslu, že se to týká i certifikátů, na něž se vztahuje prováděcí akt přijatý podle čl. 3 odst. 10 nebo čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení a které vydaly třetí země občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům. Členské státy se rovněž vyzývají, aby vydávaly certifikáty o očkování podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) 2021/953.

                  15.

                  Osoby, které nejsou držiteli digitálního certifikátu EU COVID vydaného v souladu s nařízením (EU) 2021/953, by mohly mít povinnost podstoupit před příjezdem nebo nejpozději 24 hodin po příjezdu test NAAT nebo rychlý antigenní test uvedený ve společném a aktualizovaném seznamu. To se nevztahuje na osoby osvobozené od povinnosti být držiteli digitálního certifikátu EU COVID v souladu s bodem 16.

         Výjimky

                  16.

                  Tyto kategorie cestujících by neměly mít povinnost být držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID vydaný podle nařízení (EU) 2021/953:

                              a)

                              tyto typy cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou při výkonu této nezbytné funkce či potřeby:

                                          —

                                          pracovníci v dopravě nebo poskytovatelé dopravních služeb, včetně řidičů a posádek nákladních vozidel přepravujících zboží pro použití na daném území, jakož i těch, která pouze projíždějí,

                                          —

                                          pacienti cestující z naléhavých zdravotních důvodů,

                                          —

                                          námořníci;

                              b)

                              osoby, které žijí v příhraničních oblastech a denně nebo často cestují přes hranice za účelem práce, podnikání, vzdělávání, za rodinou, zdravotní péčí nebo za účelem poskytování péče;

                              c)

                              děti mladší 12 let.

         Mapa EU v barvách semaforu a výjimky a další opatření, jež jsou na ní založeny

                  17.

                  Na základě údajů poskytnutých členskými státy by Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí mělo zveřejňovat mapu členských států rozdělenou podle regionů, která udává potenciální riziko infekce SARS-CoV-2 u osoby cestující z daného regionu podle systému semaforu. Tato mapa by měla zahrnovat rovněž údaje z Islandu, Lichtenštejnska, Norska a, jakmile to podmínky dovolí (24), ze Švýcarské konfederace.
                  Mapa v barvách semaforu by měla vycházet z kritérií, prahových hodnot a barevných kódů stanovených v příloze.

                  18.

                  Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí by mělo každý týden zveřejňovat aktualizované verze map a podkladové údaje.

                  19.

                  Mapa v barvách semaforu by měla veřejnosti a orgánům členských států poskytovat informace o vývoji epidemiologické situace v Unii. Členské státy by mimoto měly na základě mapy v barvách semaforu uplatňovat tato opatření u cest z a do oblastí, kde je úroveň výskytu viru velmi vysoká a které jsou v souladu s bodem 3 písm. g) přílohy klasifikovány jako „tmavě červené“:

                              a)

                              členské státy by měly odrazovat od všech cest, které nejsou nezbytně nutné, do a z těchto oblastí;

                              b)

                              osoby, které nejsou držiteli certifikátu o očkování nebo o zotavení a přijíždějí z těchto oblastí, by měly mít povinnost podstoupit před odjezdem test NAAT nebo rychlý antigenní test uvedený ve společném a aktualizovaném seznamu a po příjezdu podstoupit karanténu/domácí izolaci v délce deseti dnů. Karanténa/domácí izolace by měla být ukončena dříve, pokud dotčená osoba nejdříve pátý den po příjezdu podstoupí test na infekci SARS-CoV-2 a výsledek tohoto testu je negativní.
                              Jestliže se na tyto osoby vztahuje bod 16 písm. a) nebo b), nemělo by se vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci, může se však vyžadovat, aby byly držiteli certifikátu o negativním testu. Odchylně by se u pracovníků v dopravě a poskytovatelů dopravních služeb nemělo při výkonu této nezbytné funkce vyžadovat, aby podstoupili domácí izolaci/karanténu nebo aby byli držiteli certifikátu o negativním testu.
                              U dětí mladších 12 let, které jsou držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID nebo negativního testu na infekci SARS-CoV-2 a přijíždějí z oblastí klasifikovaných jako „tmavě červené“, by se nemělo vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci. Kromě toho u dětí mladších 6 let by se nemělo vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci související s cestováním nebo testy na infekci SARS-CoV-2 související s cestováním.

         Řešení variant vzbuzujících obavy nebo zájem a záchranná brzda

                  20.

                  Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost šíření nových variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy nebo zájem, zejména variant, které zvyšují přenosnost nebo závažnost onemocnění nebo ovlivňují účinnost očkovacích látek. Za tímto účelem by členské státy měly využívat údaje a posouzení rizik zveřejněné Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí, které se týkají variant vzbuzujících obavy nebo zájem v EU/EHP.
                  Na podporu členských států by Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí mělo i nadále zveřejňovat informace a mapy týkající se variant SARS-CoV-2, které vzbuzují obavy nebo zájem, zejména pokud jde o míry sekvenování a rozložení variant.

                  21.

                  K získání včasných a přesných informací o vzniku a šíření variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy nebo zájem by členské státy měly dosáhnout nebo udržet vysoké míry sekvenování, v ideálním případě na úrovni, která umožňuje odhalit varianty představující 1 % nebo méně virů v oběhu.
                  Členské státy by měly každý týden poskytovat údaje o výsledcích sekvencí pozitivních případů SARS-CoV-2 a míře sekvenování, a to i na regionální úrovni, aby se zajistilo, že případná opatření bude možné zaměřit na ty regiony, kde jsou nezbytně nutná.

                  22.

                  Pokud členský stát požaduje, aby cestující, včetně držitelů digitálních certifikátů EU COVID, podstoupili po vstupu na jeho území karanténu/domácí izolaci nebo test na infekci SARS-CoV-2, nebo pokud v reakci na vznik nové varianty SARS-CoV-2 vzbuzující obavy nebo zájem ukládá držitelům těchto certifikátů jiná omezení, měl by o tom informovat Komisi a ostatní členské státy, mimo jiné poskytnutím informací uvedených v čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) 2021/953. Tyto informace by měly být poskytnuty pokud možno 48 hodin před zavedením takových nových opatření. Je-li to možné, měla by být tato opatření omezena na regionální úroveň.
                  To by mělo platit i pro situace, kdy členský stát uloží v souladu s právem Unie další požadavky na karanténu/domácí izolaci nebo testy, neboť se epidemiologická situace v členském státě nebo určité oblasti členského státu rychle zhoršuje, a to zejména v oblastech, které již jsou klasifikovány jako „tmavě červené“. V takovém případě by poskytnuté informace měly jasně uvádět, proč jsou další opatření nezbytná a přiměřená.

                  23.

                  V případě, že členský stát použije záchrannou brzdu, a v důsledku toho vyžaduje, aby pracovníci v dopravě a poskytovatelé dopravních služeb podstoupili test na infekci COVID-19, měly by být použity rychlé antigenní testy a neměla by se vyžadovat karanténa, což by nemělo vést k narušení dopravy. Dojde-li k narušení dopravy nebo dodavatelského řetězce, měly by členské státy veškeré takové požadavky na systematické testování okamžitě odstranit nebo zrušit, aby zůstalo zachováno fungování „zelených pruhů“. V případě, že je použita záchranná brzda podle bodu 22 druhého pododstavce, neměly by být žádné testy vyžadovány.

                  24.

                  Na základě informací poskytnutých v souladu s bodem 22 by měla Rada v úzké spolupráci s Komisí a za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí situaci koordinovaným způsobem přezkoumat. Během tohoto koordinačního zasedání by měl dotčený členský stát uvést důvody svých opatření.
                  Na základě pravidelného posouzení nových důkazů o variantách prováděného Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí a na základě rámce vytvořeného evropskou expertní skupinou pro varianty SARS-CoV-2, jakmile bude tento rámec k dispozici, může Komise rovněž navrhnout jednání v Radě ohledně nové varianty SARS-CoV-2 vzbuzující obavy nebo zájem nebo ohledně rychle se zhoršující epidemiologické situace v určitém členském státě nebo v regionu určitého členského státu.

                  25.

                  Během jednání podle bodu 24 by Komise mohla, je-li to nezbytné a vhodné, navrhnout, aby se Rada dohodla na koordinovaném přístupu, pokud jde o cestování z dotčených oblastí, jenž má zejména zpomalit šíření varianty v rámci Unie, jako jsou požadavky na testování a/nebo karanténu/domácí izolaci cestujících.

                  26.

                  Každá situace, která vede k přijetí opatření podle tohoto bodu, by měla být pravidelně přezkoumávána. Komise nebo členské státy mohou navrhnout zrušení opatření zavedených v souladu s koordinovaným přístupem k novým variantám SARS-CoV-2 vzbuzujícím obavy nebo zájem.

         Formulář pro trasování cestujících a trasování kontaktů

                  27.

                  Členské státy by mohly zvážit požadavek, aby osoby cestující na jejich území prostředky hromadné dopravy s předem přiděleným sedadlem nebo prostorem předkládaly formuláře pro trasování cestujících (PLF) v souladu s požadavky na ochranu údajů. Za tímto účelem by členské státy mohly využívat společný digitální formulář pro trasování cestujících, který byl vyvinut v rámci EU Healthy Gateways (25), a připojit se k platformě pro výměnu PLF, aby posílily své schopnosti přeshraničního trasování kontaktů u všech druhů dopravy.

                  28.

                  Pokud se u osoby po příjezdu do místa určení objeví příznaky, mělo by se v souladu s místní praxí uskutečnit testování, diagnostika, izolace a trasování kontaktů a neměl by být odepřen vstup. Informace o případech zjištěných při příjezdu by měly být pro účely trasování kontaktů prostřednictvím platformy pro výměnu PLF nebo případně prostřednictvím systému včasného varování a reakce neprodleně sdíleny s orgány veřejného zdraví zemí, v nichž dotčená osoba během předchozích čtrnácti dnů pobývala.

         Komunikace a informování veřejnosti

                  29.

                  V souladu s článkem 11 nařízení (EU) 2021/953 by členské státy měly příslušným zúčastněným stranám a široké veřejnosti co nejdříve před tím, než nová opatření nabudou účinnosti, poskytnout jasné, komplexní a včasné informace o veškerých opatřeních ovlivňujících právo na volný pohyb a o veškerých doprovodných požadavcích, jako je nutnost předložit formulář pro trasování cestujících. Obecně by tyto informace měly být zveřejněny nejméně 24 hodin před tím, než daná opatření nabudou účinnosti, s přihlédnutím k tomu, že v případě mimořádných událostí epidemiologické povahy je zapotřebí určité míry flexibility. Tyto informace by měly být zveřejněny i ve strojově čitelném formátu.

                  30.

                  Tyto informace by měly být pravidelně aktualizovány členskými státy a rovněž zpřístupněny na internetové platformě „Re-open EU“, která by měla obsahovat mapu pravidelně zveřejňovanou Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí podle bodu 17. V příslušných případech by členské státy měly na platformě „Re-open EU“ poskytnout také informace o vnitrostátním používání digitálních certifikátů EU COVID.

                  31.

                  Je třeba jasně popsat podstatu opatření, jejich zeměpisnou působnost a kategorie osob, na něž se vztahují.

         Závěrečná ustanovení

                  32.

                  Komise by měla provádět pravidelný přezkum tohoto doporučení za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí. O tomto přezkumu by Komise měla pravidelně podávat zprávy Radě.

                  33.

                  Doporučení (EU) 2020/1475 se nahrazuje tímto doporučením.

                  34.

                  Toto doporučení by se mělo použít ode dne 1. února 2022.

                  35.

                  Toto doporučení přestane platit nejpozději ve stejnou dobu jako nařízení (EU) 2021/953.

         V Bruselu dne 25. ledna 2022.

               Za Radu

               předseda

            C. BEAUNE

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77).

         (2)  Sdělení Komise o úpravě dopravních „zelených pruhů“ v zájmu udržení chodu hospodářství během opětovného vypuknutí pandemie COVID-19 (COM(2020) 685 final).

         (3)  Doporučení Rady (EU) 2020/1475 ze dne 13. října 2020 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Úř. věst. L 337, 14.10.2020, s. 3).

         (4)  Doporučení Rady (EU) 2021/119 ze dne 1. února 2021, kterým se mění doporučení (EU) 2020/1475 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Úř. věst. L 36 I, 2.2.2021, s. 1).

         (5)  Úř. věst. L 211, 15.6.2021, s. 1.

         (6)  Doporučení Rady (EU) 2021/961 ze dne 14. června 2021, kterým se mění doporučení (EU) 2020/1475 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Úř. věst. L 213I, 16.6.2021, s. 1).

         (7)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#summary-tab

         (8)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#uptake-tab

         (9)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/1126 ze dne 8. července 2021, kterým se stanoví rovnocennost certifikátů COVID-19 vydaných Švýcarskem a certifikátů vydaných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/953 (Úř. věst. L 243, 9.7.2021, s. 49).

         (10)  Dokument EUCO 17/21.

         (11)  WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1, k dispozici na adrese: https://www.who.int/publications/i/item/WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1

         (12)  Úř. věst. L 458, 22.12.2021, s. 459.

         (13)  K dispozici na adrese: https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf

         (14)  https://ec.europa.eu/health/security/crisis-management/twg_covid-19_diagnostic_tests_cs

         (15)  https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/ehealth/docs/eu-dcc_validation-rules_en.pdf

         (16)  https://www.ecdc.europa.eu/en/covid-19/variants-concern

         (17)  https://covid19-country-overviews.ecdc.europa.eu/#4_EUEEA:_variants_of_concern

         (18)  https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=cs&groupId=3791&fromMeetings=true&meetingId=27935

         (19)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         (20)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/858 ze dne 27. května 2021, kterým se mění prováděcí rozhodnutí (EU) 2017/253, pokud jde o varovná hlášení v souvislosti s vážnými přeshraničními zdravotními hrozbami a trasování kontaktů cestujících zjištěných prostřednictvím formuláře pro trasování cestujících (Úř. věst. L 188, 28.5.2021, s. 106).

         (21)  https://reopen.europa.eu/cs

         (22)  K dispozici na adrese: https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf.

         (23)  Doporučení Rady ze dne 21. ledna 2021 o společném rámci pro používání a validaci rychlých testů na antigen a o vzájemném uznávání výsledků testů na COVID-19 v EU (Úř. věst. C 24, 22.1.2021, s. 1).

         (24)  V závislosti na uzavření dohody mezi EU a Švýcarskou konfederací o spolupráci v oblasti veřejného zdraví, mimo jiné o účasti Švýcarské konfederace na Evropském středisku pro prevenci a kontrolu nemocí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 851/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zřízení Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (Úř. věst. L 142, 30.4.2004, s. 1).

         (25)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         PŘÍLOHA
         Mapa EU v barvách semaforu

            1.
            Mapa v barvách semaforu by měla být založena na těchto kritériích:

                        a)

                        „čtrnáctidenní míra hlášení případů“, tj. celkový počet nově hlášených případů COVID-19 na 100 000 obyvatel za posledních čtrnáct dnů na regionální úrovni;

                        b)

                        „proočkovanost“, tj. kumulativní míra úplné proočkovanosti základním očkováním u celkové populace na regionální úrovni;

                        c)

                        „míra testování“, tj. počet testů na infekci COVID-19 na 100 000 obyvatel provedených během posledního týdne.

            2.
            K dosažení celkového skóre by měla být čtrnáctidenní míra hlášení případů (C) vážena proočkovaností (V) v daném regionu. Není-li hodnota některého z těchto dvou kritérií na regionální úrovni k dispozici, měla by se použít hodnota na vnitrostátní úrovni.
            K tomuto účelu by se měl použít následující vzorec:

               (C+C*(100-V)/100)/2 = vážená míra

            3.
            Oblast by měla být na mapě v barvách semaforu vyznačena těmito barvami:

                        d)

                        zelená, činí-li vážená míra méně než 40;

                        e)

                        oranžová, činí-li vážená míra méně než 100, avšak 40 nebo více;

                        f)

                        červená, činí-li vážená míra méně než 300, avšak 100 nebo více;

                        g)

                        tmavě červená, činí-li vážená míra 300 nebo více;

                        h)

                        tmavě šedá, činí-li míra testování 600 nebo méně;

                        i)

                        šedá, nejsou-li k posouzení písmen a) až e) k dispozici dostatečné údaje.


title: Doporučení Rady (EU) 2022/108 ze dne 25. ledna 2022, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/1632, pokud jde o koordinovaný přístup za účelem usnadnění bezpečného cestování během pandemie COVID-19 v schengenském prostoru (Text s významem pro EHP)

text:
               27.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 18/124

      DOPORUČENÍ RADY (EU) 2022/108
      ze dne 25. ledna 2022,
      kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/1632, pokud jde o koordinovaný přístup za účelem usnadnění bezpečného cestování během pandemie COVID-19 v schengenském prostoru
      (Text s významem pro EHP)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. c) a e) a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  V souladu s článkem 67 Smlouvy o fungování EU tvoří Unie prostor svobody, bezpečnosti a práva a zajišťuje, že na vnitřních hranicích neprobíhá kontrola osob. Podle schengenského acquis lze vnitřní hranice překročit v jakémkoliv místě, aniž by se prováděla hraniční kontrola osob bez ohledu na jejich státní příslušnost. To zahrnuje i státní příslušníky třetích zemí s oprávněným bydlištěm v EU a státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně vstoupili na území některého členského státu a kteří mohou volně cestovat na území všech ostatních členských států po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

                  (2)

                  Dne 30. ledna 2020 vyhlásil generální ředitel Světové zdravotnické organizace (WHO) ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu z důvodu globální nákazy novým koronavirem, který způsobuje onemocnění koronavirem 2019 (COVID-19). Dne 11. března 2020 dospěla WHO k závěru, že COVID-19 lze označit za pandemii.

                  (3)

                  S cílem omezit šíření viru SARS-Cov-2 přijaly členské státy různá opatření, z nichž některá měla dopad na právo pobytu a volného cestování na území členských států, a to i pro státní příslušníky třetích zemí s oprávněným pobytem nebo bydlištěm na území některého členského státu, například omezení vstupu nebo požadavky na přeshraniční cestující, aby podstoupili karanténu. V důsledku kontrol osob, bez ohledu na jejich státní příslušnost, při překračování vnitřních hranic v rámci schengenského prostoru měla tato opatření nepříznivý a nepřiměřený dopad.

                  (4)

                  Dne 13. října 2020 přijala Rada na návrh Komise doporučení (EU) 2020/1475 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 (1). Uvedené doporučení vymezuje obecné zásady a společná kritéria, včetně společných prahových hodnot při zvažování omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19. Rovněž stanoví společný rámec ohledně možných opatření pro cestující přijíždějící z oblastí s vyšším rizikem. Obsahuje doporučení členským státům, aby při přijímání omezujících opatření koordinovaly své činnosti a informovaly veřejnost.

                  (5)

                  Doporučení Rady (EU) 2020/1632 (2) doporučuje uplatňování obecných zásad, společných kritérií, společných prahových hodnot a společného rámce opatření, včetně doporučení týkajících se koordinace a komunikace, jak je stanoveno v doporučení (EU) 2020/1475, také v souvislosti s cestováním v rámci prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích.

                  (6)

                  Aby Rada zohlednila vývoj pandemie COVID-19, ke kterému došlo od přijetí doporučení (EU) 2020/1475, nahradila na základě návrhu Komise uvedené doporučení [doporučením (EU) 2022/108.

                  (7)

                  S cílem zajistit, že společná kritéria, prahové hodnoty a rámec opatření uplatňované členskými státy k usnadnění bezpečného cestování v rámci prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích během pandemie COVID-19 zůstanou aktuální a plně v souladu se společným přístupem zaměřeným na usnadnění svobody pohybu, jak je stanoveno v doporučení (EU) 2022/108, měl by být odkaz v doporučení Rady (EU) 2020/1632 na doporučení (EU) 2020/1475 nahrazen odkazem na doporučení (EU) 2022/108.

                  (8)

                  V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto doporučení doplňuje schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto doporučení Radou, zda je provede.

                  (9)

                  Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES; Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné.

                  (10)

                  Pokud jde o Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko, představuje toto doporučení akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003, čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005 a čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011.

                  (11)

                  Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě C rozhodnutí Rady 1999/437/ES (3).

                  (12)

                  Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě C rozhodnutí 1999/437/ES (4) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (5).

                  (13)

                  Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě C rozhodnutí 1999/437/ES (6) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2011/350/EU (7),

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      Doporučení (EU) 2020/1632 se mění takto:

         V jediném doporučení se slova „doporučení (EU) 2020/1475“ nahrazují slovy „doporučení Rady (EU) 2022/108“.
         V Bruselu dne 25. ledna 2022.

               Za Radu

               předseda

            C. BEAUNE

         (1)  Doporučení Rady (EU) 2020/1475 ze dne 13. října 2020 o koordinovaném přístupu k omezení volnéhopohybu v reakci na pandemii COVID-19 (Úř. věst. L 337, 14.10.2020, s. 3).

         (2)  Doporučení Rady (EU) 2020/1632 ze dne 30. října 2020 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19 v schengenském prostoru (Úř. věst. L 366, 4.11.2020, s. 25).

         (3)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

         (4)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

         (5)  Rozhodnutí Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

         (6)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

         (7)  Rozhodnutí Rady 2011/350/EU ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie, pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).