               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.6.2019
            COM(2019) 510 final
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY
            k národnímu programu reforem Francie na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Francie z roku 2019

               Doporučení pro

               DOPORUČENÍ RADY

               k národnímu programu reforem Francie na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Francie z roku 2019

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
                  1
               , a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy
                  2
               , a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,

               s ohledem na závěry Evropské rady,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,

               s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 také zprávu mechanismu varování, ve které je Francie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (dále jen „doporučení pro eurozónu“) přijala Rada dne 9. dubna 2019.

               (2)Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Francie jakožto členský stát, jehož měnou je euro, měla zajistit, aby doporučení pro eurozónu, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 4, bylo plně a včas provedeno. K plnění druhého doporučení pro eurozónu, týkajícího se obnovení fiskálních rezerv, zlepšení stavu veřejných financí a podpory investic, konkrétně přispějí opatření, jež budou využívat neočekávané zisky ke snižování veřejného dluhu, racionalizovat veřejné výdaje a zaměřovat investiční hospodářskou politiku na určené oblasti. Při plnění prvního doporučení pro eurozónu, pokud jde o podnikatelské prostředí, budou užitečná opatření, jež zjednoduší daňový systém a zredukují regulační omezení. V případě třetího doporučení pro eurozónu, jež se týká fungování trhu práce, pomohou opatření zaměřená na zlepšení zaměstnatelnosti.

               (3)Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Francii pro rok 2019
                  3
               . V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Francie učinila v plnění jí určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly taktéž zveřejněny dne 27. února 2019
                  4
               . Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že se Francie potýká s makroekonomickými nerovnováhami. Zjištěné nerovnováhy souvisejí zejména s vysokým veřejným dluhem a slabou dynamikou konkurenceschopnosti v situaci, kdy je pozorován malý růst produktivity.

               (4)Dne 26. dubna 2019 předložila Francie svůj národní program reforem na rok 2019 a svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (5)Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013
                  5
                může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí
                  6
               .

               (6)Na Francii se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a přechodné pravidlo pro zadlužení. Vláda ve svém programu stability z roku 2019 počítá s tím, že celkový schodek státního rozpočtu vzroste z 2,5 % HDP v roce 2018 na 3,1 % HDP v roce 2019 a posléze bude postupně klesat až na 1,2 % HDP v roce 2022. Toto plánované zvýšení celkového schodku v roce 2019, které potvrdila i prognóza Komise z jara 2019, je dáno především jednorázovým dopadem transformace daňových úlev v souvislosti se zaměstnaností a konkurenceschopností do trvalého snížení sociálních příspěvků hrazených zaměstnavateli. Na základě přepočteného strukturálního salda
                  7
                nelze očekávat, že během období, na něž se vztahuje program stability z roku 2019, dojde k dosažení střednědobého rozpočtového cíle, tj. strukturálního schodku ve výši 0,4 % HDP. Poměr veřejného dluhu k HDP by se měl podle programu stability z roku 2019 zvýšit z 98,4 % v roce 2018 na 98,9 % v roce 2019 a poté by měl klesat až na 96,8 % v roce 2022. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je realistický. Zároveň však nebyla upřesněna opatření, kterými je zapotřebí podpořit plánované cíle pro schodky od roku 2020.

               (7)Dne 5. června 2019 vydala Komise zprávu podle čl. 126 odst. 3 SFEU, jelikož program stability počítal pro rok 2019 s celkovým schodkem státního rozpočtu ve výši, jež přesahuje referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě, a na základě oznámených údajů nebylo v roce 2018 zřejmě dodrženo přechodné pravidlo pro zadlužení. Ve zprávě byl nicméně vyvozen závěr, že kritéria týkající se schodku a dluhu, tak jak jsou stanovena ve Smlouvě a v nařízení (ES) č. 1467/1997, by měla být po posouzení všech relevantních faktorů považována za momentálně dodržená.

               (8)Dne 13. července 2018 Rada doporučila Francii zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí
                  8
                v roce 2019 nepřekročila 1,4 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje v roce 2019 riziko významného odchýlení od doporučeného postupu korekce směřujícího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle.

               (9)Vzhledem k tomu, že míra zadlužení Francie překročí 60 % HDP a předpokládaná produkční mezera dosáhne 0,7 %, neměla by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí v roce 2020 přesáhnout 1,2 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje v roce 2020 při nezměněné politice riziko výrazného odchýlení od uvedeného požadavku. Předpokládá se, že Francie v letech 2019 a 2020 zřejmě nedodrží přechodné pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu by měla být nezbytná opatření přijata od roku 2019. Důležité bude využívat k dalšímu snižování míry zadlužení veškeré neočekávané příjmy.

               (10)Úsilí o konsolidaci veřejných financí jen mírně snížilo poměr veřejných výdajů, který v roce 2018 činil 56 % a byl stále nejvyšším v EU. Soustavný pokles veřejného dluhu bude záviset na schopnosti vlády omezit výdaje. Od roku 2017 vláda znovu spustila strategii fiskální konsolidace, která bude realizována po dobu probíhajícího pětiletého prezidentského období. Její úspěšnost se bude odvíjet od plnění plánovaných výdajových cílů, jež byly stanoveny pro ústřední a místní správu a pro systém zdravotní péče.

               (11)Výdaje na zdravotní péči se postupem času soustavně zvyšují. Celkové výdaje v roce 2017 se odhadovaly na 11,5 % HDP, což je nejvyšší hodnota mezi zeměmi EU přistoupivšími k Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Na podzim 2018 byla oznámena nová reforma systému zdravotní péče a 13. února 2019 byl předložen návrh zákona. Úspěšnost zmiňované reformy bude záviset na vytvoření jasného právního a organizačního rámce, jenž bude poskytovat správné pobídky a bude podporovat spolupráci mezi veřejnými a soukromými subjekty. Oznámená reforma systému zdravotní péče nezahrnuje revizi normy pro růst výdajů na zdravotní péči (Objectif National de Dépenses d'Assurance Maladie, ONDAM). Pod tuto výdajovou normu spadá třetina výdajů na sociální zabezpečení. Od roku 2010 byla sice meta plněna, nicméně cíl v rámci normy ONDAM byl od roku 2017 již třikrát zvýšen. Pro období 2018–2020 byl zvýšen z počátečního růstu ve výši 2,1 % na 2,3 % v rozpočtovém zákoně na rok 2018 a na 2,5 % v zákoně o rozpočtu na sociální zabezpečení na rok 2019. Do určité míry tak budou reflektovány dodatečné výdaje, které vzniknou ve spojitosti s projektem „Ma santé 2022“.

               (12)Na místní úrovni překročily veřejné výdaje v roce 2017 plánovaný cíl pro růst. Od roku 2014 se veřejné výdaje místní správy ve Francii řídí výdajovou normou, jež stanoví roční nezávazné cíle růstu jak pro provozní veřejné výdaje, tak pro potřeby financování na místní úrovni (Objectif d'évolution de la Dépense Locale). V roce 2018 byla tato výdajová norma doplněna o právně závazné dohody, které stát uzavřel se 71 % ze 322 největších místních orgánů a které budou platit po období 2018–2020. Na dodržování uvedené výdajové normy by však mohla negativně dopadat skutečnost, že došlo jen k omezenému snížení v počtu obcí. Územní reforma z let 2014–2016 redukovala počet regionů o polovinu, avšak počet obcí klesl pouze mírně a stále přesahuje 34 000, což je zdaleka nejvyšší hodnota v EU.

               (13)Realizace strategie fiskální konsolidace, kterou vláda znovu zavedla na aktuální pětileté prezidentské období, si rovněž žádá, aby byl prováděn dosud ne zcela vymezený program „Public Action 2022“. Cílem tohoto programu je dosáhnout v oblasti veřejných výdajů výrazných úspor prostřednictvím větší efektivity a zlepšit fungování vnitrostátní veřejné správy. Jasnou prioritou vlády byly metodické aspekty a aspekty související s procesem, ale nezaměřovala se na předběžné a všeobecné vyčíslení možných úspor. Tento přístup může být dán komplexností reformního procesu a potřebou usnadnit veřejnou diskusi o citlivých otázkách, avšak ztěžuje kvantitativní posouzení celé strategie a jejího přispění k fiskální konsolidaci. Zejména není jasné, jak přesně a v jakém harmonogramu by reformní program (včetně plánů transformace ministerstev, které zahrnují rozsáhlý soubor rozličných opatření) konkrétními kroky přispěl k dosažení velmi specifického cíle, jakým je snížení poměru výdajů k HDP do roku 2022. Dostupné informace celkově nasvědčují tomu, že jsou částečně dodržovány pokyny pro přezkum výdajů, na nichž se v roce 2016 dohodla Euroskupina.

               (14)Rizika pro udržitelnost veřejného dluhu zůstávají ve střednědobém výhledu vysoká. Problémem z hlediska udržitelnosti, zejména ve střednědobém horizontu, jsou vysoký veřejný dluh a strukturální schodek veřejných financí. K odvrácení těchto rizik by bylo nutně zapotřebí, aby Francie vyvinula fiskální úsilí, jež povede k rozhodnému zlepšení jejího strukturálního primárního salda. Pokud by se snížil poměr dluhu k HDP, zlepšily by se rovněž vyhlídky na růst a zvýšila by se odolnost francouzského hospodářství.

               (15)Ke snížení veřejného dluhu, a tudíž rizik, co se týče jeho udržitelnosti, by mohla ve střednědobém výhledu přispět plánovaná důchodová reforma. Co se týče důchodového systému, vyrovnanost jeho rozpočtu silně závisí na makroekonomických předpokladech. Podle poslední výroční zprávy francouzského poradního sboru pro důchodovou problematiku (Conseil d’orientation des retraites) dosáhly výdaje na důchody v roce 2017 hodnoty 13,8 % HDP, pro rok 2022 jsou prognózovány na 13,5 % a poté by měly do roku 2070 zůstat v rozmezí 11,6 % až 14,4 %, v závislosti na předpokládané míře růstu, pokud jde o vývoj HDP a zaměstnanosti v průběhu času. Ve Francii existuje souběžně více než 40 různých důchodových systémů. Ty se vztahují na různé skupiny pracovníků a řídí se různými pravidly. Do konce roku je očekáván návrh zákona, který by měl tato pravidla postupně sjednotit, aby se fungování důchodového systému zjednodušilo, a zejména aby se zvýšila jeho transparentnost, spravedlnost a efektivita.

               (16)Míra zaměstnanosti stále rostla a v roce 2018 dosáhla 71,3 %. Míra nezaměstnanosti dále klesala (v roce 2018 činila 9,1 %), ale zůstává výrazně nad průměrem EU (6,8 %) i průměrem eurozóny (8,2 %). Francouzský trh práce je navíc stále vysoce segmentovaný. Téměř 85 % nově přijímaných pracovníků má dočasnou smlouvu a míra přechodu ke smlouvám na dobu neurčitou patří k nejnižším v EU. Velmi vysoká je i míra nedobrovolné práce na částečný úvazek – v roce 2018 představovala 42,3 % celkové míry práce na částečný úvazek. Plánovaná reforma systému dávek v nezaměstnanosti (Unédic) má řešit segmentaci trhu práce tím, že omezí pobídky k zaměstnávání na velmi krátkodobé smlouvy a k opakovanému zaměstnávání po skončení pracovního poměru, a má snížit dluh tohoto systému. Ohledně systému dávek v nezaměstnanosti proběhla začátkem roku 2019 jednání mezi sociálními partnery. Cílem bylo i) redukovat dluh systému; ii) změnit pravidla tak, aby se snížila nejistota zaměstnání a pravidla více napomáhala nezaměstnaným, a iii) nalézt pobídkový mechanismus, který by snížil motivaci k zaměstnávání na velmi krátkodobé smlouvy. Sociální partneři se však nedohodli na novém souboru pravidel. Reforma je nyní v rukou vlády, která se zavázala dosáhnout dohody do léta 2019.

               (17)Zranitelné skupiny se na trhu práce stále potýkají s komparativně těžšími podmínkami než ostatní. V roce 2018 činila míra zaměstnanosti osob narozených mimo EU 57,5 % (u osob narozených ve Francii dosahovala tato míra 73,1 %), a patřila tak k nejnižším v EU. Z dostupných údajů je patrné, že lidé přistěhovaleckého původu bývají při přijímacím řízení znevýhodňováni. Důvod k obavám zavdává také jejich zeměpisná koncentrace v chudých čtvrtích. Obyvatelé nejvíce znevýhodněných oblastí (např. Quartiers de la politique de la ville), včetně osob přistěhovaleckého původu, se na trhu práce stále setkávají s problémy a míra nezaměstnanosti u nich v roce 2017 činila 24,7 %. I přes určitá politická opatření mají socioekonomické zázemí a přistěhovalecký původ i nadále velký vliv na studijní výsledky a ztěžují začleňování na trhu práce.

               (18)Nevýhodné postavení na trhu práce mají i lidé s nízkou kvalifikací a mladí lidé. Míra nezaměstnanosti osob s nízkou kvalifikací sice v roce 2017 poprvé od roku 2008 klesla, nicméně míra 16,2 % v roce 2018 pořád značně převyšuje předkrizové hodnoty. Nezaměstnanost mladých lidí (ve věku 15–24 let) se v roce 2018 snížila o 1,6 procentního bodu na 20,7 %, ale i tak zůstává výrazně nad průměrem EU ve výši 15,2 %. Velmi vysoká je i nadále míra nezaměstnanosti mladých lidí s nízkou kvalifikací (35,6 % v roce 2018). Klíčem k podpoře rovných příležitostí na trhu práce je účinná aktivní podpora při hledání zaměstnání, včetně intenzivního poradenství a podpory náboru pracovníků, přístupu k projektům zaměřeným na prohlubování dovedností, inovativních opatření zacílených na nejzranitelnější mladé lidi, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy, a důraznějších zásahů proti diskriminačním praktikám. Nejvzdálenější regiony čelí i dalším výzvám a zasluhují si zvláštní pozornost.

               (19)Zlepšují se podmínky na trhu práce, ale několik ukazatelů nasvědčuje tomu, že panuje nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi. Přestože nezaměstnanost a podzaměstnanost zůstává vysoká, roste nedostatek kvalifikovaných pracovníků, zejména ve specifických odvětvích. Nedostatek dovedností a kompetencí jsou klíčovými faktory, kterým lze připsat existenci neobsazených pracovních míst. Podle údajů francouzského střediska Pôle Emploi bylo v roce 2017 z 3,2 milionu evidovaných volných pracovních míst 150 000 zrušeno kvůli nedostatku vhodných kandidátů. Dostupné údaje nasvědčují tomu, že během krize a následného oživení přispěl nárůst nesouladu mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi k pomalejšímu poklesu nezaměstnanosti a vyšší dlouhodobé nezaměstnanosti. Zlepšují se výsledky na trhu práce u počátečního odborného vzdělávání a přípravy. Vláda v roce 2018 zavedla komplexní soubor opatření, aby více zpřístupnila počáteční a další odbornou přípravu a aby revidovala řízení a financování systému odborného vzdělávání a přípravy. Tyto reformy doplňuje plán investic do dovedností (Plan d’investissement dans les compétences), jenž má v období 2018–2022 zajistit odbornou přípravu a intenzivní poradenství jednomu milionu mladých lidí, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy, a jednomu milionu uchazečů o zaměstnání s nízkou kvalifikací.

               (20)Francouzský systém sociální ochrany je celkově efektivní, co se týče snižování nerovnosti a chudoby. Podíl osob ohrožených chudobou a sociálním vyloučením se v roce 2017 dále snížil na historicky nízkou úroveň 17,1 % (průměr EU činil 22,4 %). Příjmová nerovnost však zůstává vysoko nad předkrizovou úrovní. Kromě toho se plošně snížila tendence k přesunu do vyšších příjmových kvantilů, což platí zejména o nejnižším kvintilu. Některé skupiny, mezi nimi i rodiny s jedním rodičem a osoby narozené mimo EU, čelí zvýšenému riziku chudoby a sociálního vyloučení. Poradenství pro osoby s minimálním příjmem není vždy dostačující a existují velké územní rozdíly. K řešení těchto problémů by mohly přispět další a lépe koordinované investice do sociálního začleňování, jak jsou plánovány ve vnitrostátní strategii boje proti chudobě předložené v září 2018. Výkonnost zdravotnictví je sice celkově dobrá, ale regionální rozdíly v přístupu ke službám by bylo dobré řešit dalšími investicemi, zejména v nejvzdálenějších regionech.

               (21)Z evropského srovnávacího přehledu inovací vyplývá, že Francie navzdory nedávným iniciativám nedokázala snížit svou ztrátu na unijní lídry v oblasti inovací. Investice do výzkumu a vývoje se nezměnily a nové společnosti mají potíže s růstem. Francie obecně nesměřuje k dosažení svého cíle pro celkovou intenzitu výzkumu a vývoje ve výši 3 % do roku 2020 a investice podnikatelského sektoru do výzkumu a vývoje se stále nacházejí hluboko pod cílovými 2 %. Veřejné výdaje na výzkum a vývoj přesahují průměr Unie a zahrnují širokou škálu přímých a nepřímých režimů podpory pro podnikatelské aktivity v oblasti výzkumu a inovací, včetně režimu daňových úlev pro výzkum a vývoj (Crédit d’Impôt Recherche), jenž patří mezi zeměmi OECD k nejvelkorysejším. Celková výkonnost výzkumu a vývoje a inovačního ekosystému však zatím neodpovídá velkému objemu veřejné podpory. Zatímco stávající nástroje, včetně režimu Crédit d’Impôt Recherche, byly nedávno podrobeny hodnocení, pro účely provádění budoucí politiky by bylo užitečné komplexně zhodnotit celý soubor přijatých opatření. Rada pro inovace (Conseil de l'innovation), zřízená v červenci 2018, má za úkol dohlížet na zjednodušující opatření, mezi něž patří i lepší koordinace mezi regionální a vnitrostátní podporou inovací. Těsnější vazby mezi vědou a podnikáním, založené především na systémech pro předávání znalostí, by rovněž mohly pomoci šířit inovace – Francie totiž stále nedosahuje průměru Unie, pokud jde o veřejný výzkum a vývoj financovaný podniky. V rámci čtvrté fáze byla obnovena podpora na klastry pro konkurenceschopnost (pôles de compétitivité), přičemž přednost bude dávána klastrovým organizacím, které jsou dobře propojeny s ostatními strukturami na místní úrovni, zaměřují se na národní priority v oblasti průmyslu a dříve se podílely na projektech EU. Fond pro inovace a průmysl (Fonds pour l’innovation et l’industrie), financovaný z privatizací, rovněž pomůže s poskytováním finančních prostředků na umělou inteligenci. Pro úspěšnost těchto iniciativ bude klíčový kromě jiného i včasný rozvoj souvisejících technologií, např. internetu věcí, sítí 5G, vysoce výkonné výpočetní techniky a obecněji ekonomiky založené na datech. Existují také významné rozdíly mezi regiony, pokud jde o regionální investice do výzkumu a vývoje a výkonnost v oblasti inovací. Několik venkovských regionů nebo regionů procházejících průmyslovou transformací se nachází pod průměrem EU. Nejvzdálenější regiony figurují na spodním konci žebříčku.

               (22)V současné době si Francie dobře vede v oblasti energetiky a zmírňování změny klimatu a zůstává na dobré cestě k dosažení cíle, který si vytyčila pro rok 2020 v oblasti snižování emisí skleníkových plynů. Potřebuje však výrazně zvýšit investiční úsilí, aby dosáhla svých cílů pro rok 2020 v oblasti obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti, jakož i ambicióznějších cílů v oblasti klimatu a energetiky pro rok 2030, zejména pokud jde o zavádění obnovitelných zdrojů a energeticky efektivní renovace budov. Vzhledem k tomu, že více než polovina stávajících finančních prostředků na uvedené investice je generována veřejným sektorem, musely by se změnit hospodářské a regulační podmínky tak, aby bylo financování projektů pro soukromý sektor životaschopnější a mohly být využity významné investiční příležitosti. Zvlášť velký nevyužitý potenciál tkví v rychlejším pronikání energie z obnovitelných zdrojů do odvětví vytápění a chlazení. Velké investiční potřeby existují rovněž v souvislosti s energetickou náročností budov. Jedná se zejména o renovace obytných budov, na které připadá velká část celkové mezery v „klimatických“ investicích, jelikož většina bytového fondu je stará a je v něm 7 až 8 milionů tepelných sít (což odpovídá přibližně 20 % celkového počtu obytných nemovitostí). Procentní podíl budov, u nichž se uvádí, že splňují normy vysoké energetické účinnosti, byl v roce 2017 u podniků ve Francii nižší (25 %) než v Unii jako celku (39 %). V odvětví energetiky panují výrazné regionální rozdíly. Energetická náročnost se snižuje téměř ve všech regionech, ale různě rychle, a dosti rozdílně se prosazuje energie z obnovitelných zdrojů. Další investice do propojení by mohly přispět k větší integraci vnitřního trhu s energií v EU a současně posílit hospodářskou soutěž a usnadnit zavádění energie z obnovitelných zdrojů (což platí zejména o propojení s Pyrenejským poloostrovem).

               (23)Národní plán pro oběhové hospodářství z roku 2018 (Feuille de Route Economie Circulaire) představuje ambiciózní politický rámec pro účinné využívání zdrojů, jehož provádění bude zcela záviset na zajištění odpovídajících investic. Podíl recyklovaných materiálů na celkové poptávce po materiálech (míra využití oběhového materiálu) sice značně převyšuje průměr EU (19,5 % oproti 11,7 % v roce 2016), avšak míra recyklace komunálního odpadu zůstává mírně pod průměrem EU (41,8 % oproti 46,4 % v roce 2016). V tomto ohledu bude užitečné přijetí zákona o oběhovém hospodářství, které mimo jiné otevře cestu širšímu využívání druhotných surovin, zejména plastů. Je zapotřebí dále podporovat nové obchodní modely a výrobní procesy účinně využívající zdroje, včetně průmyslové symbiózy, především mezi malými a středními podniky. To lze usnadnit vývojem inovativních finančních nástrojů a financováním ekologických inovací.

               (24)Investice do lepšího propojení, zejména v oblastech, které jsou více znevýhodněné, by mohly pomoci řešit nerovnosti v rámci země. Francie nedosahuje průměru Unie, pokud jde o přístup k rychlým širokopásmovým sítím, a míra využívání rychlého širokopásmového připojení je nízká (v roce 2018 toto připojení využívalo v průměru 20 % domácností oproti 41 % v EU). Také využívání mobilních širokopásmových služeb je z hlediska Unie stále podprůměrné. Širokopásmové pokrytí se značně liší v závislosti na regionu a v několika venkovských oblastech a nejvzdálenějších regionech zůstává omezené. Očekává se, že ke splnění cílů, které si Francie vytyčila v oblasti propojení, by měl výrazně přispět plán pro superrychlé širokopásmové připojení (Plan France Très Haut Débit) spolu se souvisejícími opatřeními. Vzhledem k převážně decentralizovanému přístupu a možným překážkám, nebude-li k dispozici dostatek kvalifikovaných pracovníků pro spuštění sítě, bude nutné provádění těchto opatření pečlivě sledovat.

               (25)Přestože se Francie soustavně snaží zjednodušit daňový systém a zvýšit jistotu pro daňové poplatníky (Loi pour un État au service d'une société de confiance, zákon ESSOC), je její systém pořád velmi složitý, což se nepříznivě promítá do podnikatelského prostředí. Daňový zákoník stanoví četné systémy sazeb a rozličné daňové výdaje (daňové zápočty, osvobození od daně, slevy na dani). Tuto komplexnost lze často vysvětlit snahou o dosažení konkrétních politických cílů, jako například zmírnění daňové zátěže pro nejzranitelnější domácnosti či motivace ke specifickému chování nebo jeho náprava. Zároveň však hrozí, že kvůli složitosti přestane být systém čitelný, a že se tak zvýší náklady na dodržování předpisů i právní nejistota ubírající zemi na atraktivitě a že vznikne prostor pro obcházení pravidel.

               (26)K dalšímu zjednodušení daňového systému by mohla přispět racionalizace daňových výdajů a omezení počtu malých daní. Celkové daňové výdaje se v roce 2019 odhadují na 4 % HDP. Aktuální rozpočtový rámec (2018–2022) na rozdíl od předchozího víceletého rámce nestanoví pro daňové výdaje hranici. Namísto toho stanoví nezávazný cíl ve výši 28 % pro poměr daňových výdajů k součtu čistých daňových příjmů a daňových výdajů. Zákon o rozpočtu na rok 2018 počítal s nižším poměrem daňových výdajů, než jaký je cíl (28 %) stanovený ve víceletém rozpočtovém rámci na období 2018–2022, avšak v budoucnu by se měl tento poměr zvyšovat (na konci roku 2018 by měl činit 25,5 % a v roce 2019 pak 26 %).

               (27)V rozpočtu na rok 2019 se předpokládá pokles celkové částky daňových výdajů pod 100 miliard EUR, čímž by skončil nepřetržitý růst jejich objemu, k němuž docházelo po dobu pěti let. Mezi lety 2018 a 2019 se však množství daňových výdajů zvýšilo z 457 na 474. V roce 2018 doporučil Účetní dvůr racionalizovat stávající daňové výdaje a poukázal na nedostatek jejich kontroly a hodnocení. Francie by měla dále usilovat o zrušení daní, jež generují jen omezené příjmy nebo jež nejsou účinné. Zákon o rozpočtu na rok 2019 počítá s odstraněním 26 daní generujících malé příjmy, přičemž 20 daní přinášejících prostředky o celkovém objemu 132 milionů EUR bylo zrušeno v roce 2019 a dalších 6 v celkové hodnotě 208 milionů EUR má být zrušeno v roce 2020. Očekává se, že rušení malých daní bude v roce 2020 pokračovat stejným tempem.

               (28)Ostatní daně z výroby zůstávají zátěží pro podniky. Daně z výroby v roce 2016 představovaly 3,1 % HDP, tedy více než v Itálii (1,4 %), Španělsku (1,0 %) a Německu (0,4 %). Tyto daně mají různé daňové základy (obrat, přidaná hodnota, platy, pozemky a budovy) a mohou zvyšovat celkové náklady na výrobu. To by mohlo mít negativní dopad na konkurenceschopnost, zejména ve zpracovatelském sektoru. Zákon o rozpočtu na rok 2019 ruší pouze jednu daň z výroby (forfait social), která je vybírána na vnitrostátní úrovni a přináší prostředky ve výši 660 milionů EUR ročně (opatření bude plně provedeno v roce 2020).

               (29)Navzdory pokroku a přijetí ambiciózních reforem existují ve Francii stále překážky pro vstup na trh a země i nadále vykazuje nízkou úroveň hospodářské soutěže v oblasti podnikatelských služeb a regulovaných povolání. Z nového indexu STRI, s jehož pomocí mapuje organizace OECD omezení obchodu se službami v rámci Evropského hospodářského prostoru, vyplývá, že v odvětvích, jako jsou účetnictví, právní služby či distribuční služby, převyšují regulatorní omezení ve Francii průměr EHP. Hlavními překážkami jsou omezující požadavky na vydání povolení, vyhrazení činností a požadavky týkající se držení podílů a hlasovacích práv. V maloobchodním odvětví provedla Francie několik reforem, aby regulační zátěž snížila. Na efektivitu maloobchodníků však stále dopadá řada provozních omezení, která je znevýhodňují v porovnání s elektronickým obchodem. Růst maloobchodního sektoru je tudíž ve Francii poměrně slabý. V národním programu reforem na rok 2019 jsou podrobně popsána nová opatření, jež mají posílit hospodářskou soutěž v několika konkrétních odvětvích služeb (např. u autoškol, správy nemovitostí či prodeje náhradních dílů pro automobily). Dne 4. dubna 2019 vydal úřad pro hospodářskou soutěž své stanovisko k uvolnění restrikcí na distribuci léčiv při současném zachování vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví.

               (30)Překážky v sektoru služeb vedly k slabé hospodářské soutěži a vysokým ziskovým maržím a vysokým cenám, což snižuje konkurenceschopnost celého hospodářství. Míra odlivu zákazníků v klíčových podnikatelských službách je ve Francii nižší než jinde v EU. Slabá hospodářská soutěž v sektoru služeb přispívá spolu s vysokými náklady práce k tomu, že se ve Francii drží vysoké ceny, především pokud jde o realitní transakce, bydlení, catering nebo právní a účetní služby. Náklady na tyto služby jsou dalším faktorem, který oslabuje konkurenceschopnost země (včetně průmyslového odvětví), jelikož je nesou i ostatní podniky, které služby používají jako vstupy.

               (31)Zákon PACTE (loi relative à la croissance et la transformation des entreprises) si klade za cíl podpořit růst a transformaci podniků. Sníží počet limitů, kterým čelí podniky při svém růstu, ale u zbývajících limitů se rozšířil rozsah a jejich překonání je nákladnější. Zákon také zavádí pětileté přechodné období, během něhož se ještě nebude mít za to, že podnik dosáhl limitu, a vybízí malé a střední podniky, aby využívaly pobídky a programy účasti pro zaměstnance, jež budou navázané na firemní výkonnost. Stanoví rovněž zjednodušené postupy pro zahájení podnikání nebo registraci podniků a zavádí nová pravidla, aby podnikatelé snáze dostali druhou šanci. Dále uvedený zákon zkracuje úpadková řízení a snižuje náklady s nimi spojené, zejména pro malé a střední podniky (mimo jiné tím, že u těchto řízení zajišťuje větší předvídatelnost). Podle vlastních odhadů francouzských orgánů by se tento zákon mohl projevit v nárůstu HDP o 0,32 % do roku 2025 a o 1 % v dlouhodobém horizontu. Pro přínosnost této reformy je zásadním faktorem jeho plné a včasné provedení.

               (32)K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, které jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Francii
                  9
               , by mohlo přispět programování fondů EU na období 2021–2027. Francie by tedy mohla fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální a územní rozdíly, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů.

               (33)V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Francie, kterou zveřejnila ve své zprávě o Francii pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019 a národní program reforem na rok 2019, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Francii adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Francii, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (34)Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko
                  10
                je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (35)Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala Rada národní program reforem na rok 2019 a program stability z roku 2019. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4,

               DOPORUČUJE Francii v letech 2019 a 2020:

               1.Zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů v roce 2020 nepřekročila 1,2 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Využívat neočekávané příjmy k rychlejšímu snižování míry zadlužení. Dosáhnout úspor v oblasti výdajů a úspor z důvodu vyšší efektivity ve všech dílčích sektorech veřejné správy, a to mimo jiné plným vymezením konkrétních opatření, jež jsou zapotřebí v rámci programu Public Action 2022, a monitorováním jejich provádění. Reformovat důchodový systém, aby byla postupně sjednocena pravidla různých důchodových systémů a došlo ke zlepšení, pokud jde o jejich spravedlnost a udržitelnost.

               2.Podporovat začleňování na trhu práce u všech uchazečů o zaměstnání, zajistit rovné příležitosti se zvláštním zaměřením na zranitelné skupiny, včetně osob přistěhovaleckého původu, a řešit nedostatek dovedností a nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi.

               3.Zaměřit se v rámci investiční hospodářské politiky na výzkum a inovace (při současném zefektivnění režimů veřejné podpory včetně režimů pro předávání znalostí), na energii z obnovitelných zdrojů, na energetickou účinnost a propojení energetických soustav se zbytkem Unie a na digitální infrastrukturu, s přihlédnutím k územním rozdílům.

               4.Dále zjednodušit daňový systém, především omezením využívání daňových podpor, zrušením dalších neefektivních daní a snížením daní z výroby. Snížit regulační omezení, zejména v odvětví služeb, a plně provést opatření na podporu růstu podniků.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

                     (8)

                        Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozprostřena na dobu čtyř let. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona. Jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

                     (9)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (10)

                        Podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.6.2019
            COM(2019) 514 final
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY
            k národnímu programu reforem Lotyšska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Lotyšska z roku 2019

               Doporučení pro

               DOPORUČENÍ RADY

               k národnímu programu reforem Lotyšska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Lotyšska z roku 2019

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
                  1
               , a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,

               s ohledem na závěry Evropské rady,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,

               s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 rovněž zprávu mechanismu varování, ve které Lotyšsko není uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (dále jen „doporučení pro eurozónu“) přijala Rada dne 9. dubna 2019.

               (2)Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Lotyšsko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby doporučení pro eurozónu, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 4, bylo plně a včas provedeno. Plnění prvního doporučení pro eurozónu týkajícího se zvýšení produktivity s cílem obnovit rovnováhu v eurozóně napomohou opatření zaměřená na hospodářskou politiku související s investicemi do určených oblastí a opatření pro zlepšení dovedností; plnění třetího doporučení pro eurozónu týkajícího se fungování trhu práce napomohou daňová opatření.

               (3)Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Lotyšsku
                  2
                pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Lotyšsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020.

               (4)Dne 15. dubna 2019 předložilo Lotyšsko svůj národní program reforem na rok 2019 a dne 17. dubna 2019 svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (5)Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013
                  3
                může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí
                  4
               .

               (6)Na Lotyšsko se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém programu stability z roku 2019 plánuje vláda zlepšení celkového salda veřejných financí ze schodku ve výši 1,0 % HDP v roce 2018 na schodek ve výši 0,5 % HDP v roce 2019 a 0,4 % HDP v letech 2020 a 2021
                  5
               . Na základě přepočteného strukturálního salda
                  6
                se v roce 2019 plánuje dosažení střednědobého rozpočtového cíle, stanoveného jako strukturální schodek ve výši 1 % HDP, se zohledněním flexibility spojené s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka. Podle programu stability z roku 2019 se má poměr hrubého veřejného dluhu k HDP do roku 2022 snížit na 33,1 % HDP. Prognózy růstu HDP v programu stability z roku 2019 se jeví jako reálné. Rizika pro stav rozpočtu jsou vyvážená.

               (7)Dne 13. července 2018 doporučila Rada Lotyšsku, aby v roce 2019 dosáhlo svého střednědobého rozpočtového cíle, se zohledněním flexibility spojené s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka. To je v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních výdajů vládních institucí
                  7
                ve výši 4,8 % v roce 2019, což odpovídá zlepšení strukturálního salda o 0,2 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2019 se očekává, že se Lotyšsko svému střednědobému rozpočtovému cíli přiblíží, se zohledněním flexibility spojené s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka. Z tohoto posouzení je tedy patrné, že v roce 2019 hrozí riziko určité odchylky. Předpokládaná nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí zároveň v tuto chvíli naznačuje riziko významné odchylky od příslušného požadavku v roce 2019. Pokud projekce již nepředpokládá, že se strukturální saldo přiblíží střednědobému rozpočtovému cíli, se zohledněním flexibility spojené s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka, budoucí celkové posouzení bude muset vzít v úvahu možnou odchylku od příslušného požadavku.

               (8)V roce 2020 by vzhledem k předpokládané produkční mezeře Lotyšska ve výši 1,3 % nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla překročit 3,5 %, v souladu se strukturální korekcí ve výši 0,5 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Na základě prognózy Komise z jara 2019 a za předpokladu nezměněné politiky se očekává, že se Lotyšsko svému střednědobému rozpočtovému cíli přiblíží. Z tohoto posouzení je tedy patrné, že v roce 2020 hrozí riziko určité odchylky. Předpokládaná nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí zároveň v tuto chvíli naznačuje riziko významné odchylky od příslušného požadavku v roce 2020. Pokud projekce již nepředpokládá, že se strukturální saldo přiblíží střednědobému rozpočtovému cíli, budoucí celkové posouzení bude muset vzít v úvahu možnou odchylku od příslušného požadavku. Celkově se Rada domnívá, že Lotyšsko musí být připraveno přijmout v roce 2019 další opatření, aby ustanovení Paktu o stabilitě a růstu dodrželo.

               (9)Daňové příjmy Lotyšska vyjádřené jako podíl na hrubém domácím produktu jsou ve srovnání s průměrem Unie nízké, což do určité míry omezuje zajišťování veřejných služeb, zejména zdravotní péče a sociálního začlenění. Zdanění kapitálu a nemovitostí je poměrně nízké a zmrazení hodnot používaných k výpočtu daní z pozemků a nemovitostí příslušné příjmy dále sníží.  Daňové zatížení práce osob s nízkou mzdou přitom zůstává v porovnání s průměrem Evropské unie vysoké, i když došlo k jeho snížení. Podle různých odhadů se za posledních několik let zřejmě snížil podíl stínové ekonomiky. Podíl nevykazované ekonomické činnosti je nicméně v Lotyšsku vyšší než v ostatních baltských státech. Velkou část stínové ekonomiky konkrétně představují nevykazované mzdy vyplácené v hotovosti, zejména ve stavebnictví.

               (10)Poté, co třetí největší banka ukončila činnost z důvodu obvinění z praní peněz, Lotyšsko zpřísnilo pravidla pro klienty, kteří nejsou rezidenty země. Díky tomu se od května 2018 objem vkladů nerezidentů, jež představují hlavní zdroj rizika praní peněz v Lotyšsku, výrazně snížil, ale v oblasti boje proti praní peněz se nadále vyskytují určité problémy. Lotyšsko kromě toho vypracovalo podrobný akční plán na zdokonalení své strategie boje proti praní peněz a financování terorismu.  Mezi hlavní priority obsažené v plánu patří posílení dohledu založeného na riziku, zajištění nutných lidských zdrojů pro orgány dohledu a zajištění účinné vzájemné výměny informací a spolupráce mezi vyšetřovacími orgány a mezi těmito orgány a soukromým sektorem. Po přijetí těchto opatření bude třeba věnovat pozornost jejich účinnému provedení. Je také třeba zvýšit kapacitu orgánů činných v trestním řízení a justičních orgánů.

               (11)Lotyšsko se potýká s plněním několika zásad sociální ochrany a začlenění obsažených v evropském pilíři sociálních práv. Příjmová nerovnost v Lotyšsku je vysoká, jelikož míra redistribuce prostřednictvím systému daní a dávek je nízká. Přiměřenost sociálních dávek zůstává nízká a vliv sociálních transferů na snižování chudoby a nerovnosti je malý. U starších osob a osob se zdravotním postižením je poměrně vysoké ohrožení chudobou, které se ještě zvyšuje, protože dávky nedrží tempo s růstem mezd. V případě starších lidí činila v roce 2018 míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením 49,0 % (průměr EU byl v roce 2017 18,2 %) a v případě osob se zdravotním postižením to v roce 2017 bylo 40,7 % (průměr EU v roce 2017 29,3 %). Výše státní dávky sociálního zabezpečení pro osoby se zdravotním postižením a výše minimálního starobního důchodu se nezměnily od roku 2006. Reforma výše minimálního příjmu, jež byla oznámena v roce 2014, nebyla provedena, což má negativní dopad na nejchudší domácnosti. Přístup k dlouhodobé péči je rovněž nadále problematický. Jsou tudíž nutné investice řešící sociální vyloučení, mimo jiné do potravinové a materiální pomoci pro nejchudší osoby. Další investice, mimo jiné do infrastruktury, jsou třeba pro zlepšení přístupu k péči o děti, dlouhodobé péči, službám zaměstnanosti a dalším sociálním službám a také pro lepší integraci zdravotních a sociálních služeb včetně přechodu z institucionální na komunitní péči. Podíl osob, jež čelí závažné deprivaci v oblasti bydlení, patří k nejvyšším v Evropě (15,2 % oproti 4,0 % v rámci EU v roce 2017) a dostupnost sociálního bydlení je nízká. Jsou nutné investice pro zlepšení nabídky sociálního bydlení.

               (12)Celková míra zaměstnanosti je vysoká a zvyšuje se, avšak počet zaměstnaných osob je negativně ovlivněn nepříznivým demografickým vývojem a emigrací. Míra zaměstnanosti se také liší mezi regiony a úrovněmi dovedností. S většími potížemi se setkávají starší lidé se zastaralými dovednostmi. Nízká úroveň digitálních dovedností u pracovní síly omezuje využívání digitálních technologií ze strany podniků, stejně jako inovační potenciál. Účast dospělých na vzdělávání a zapojení nezaměstnaných do aktivních opatření na trhu práce je nižší než průměr Evropské unie.

               (13)Vzdělávací systém má před sebou úkol konsolidovat zdroje a zároveň zvýšit kvalitu a efektivitu. I když má lotyšský vzdělávací systém dobré výsledky, pokud jde o studijní úspěchy, přístup ke kvalitnímu vzdělávání je stále závislý na místě bydliště a typu školy. Pokročila reforma osnov odborného vzdělávání a přípravy zaměřená na jejich sladění s novými požadavky na dovednosti a prostředí odborných škol se výrazně zlepšilo. Jeho atraktivita však zůstává nízká, počty studentů a míra zaměstnanosti nedávných absolventů se pohybují pod průměrem Evropské unie.

               (14)Zajištění nabídky dovedností je jednou z hlavních oblastí, v nichž přetrvává velká poptávka po investicích. Pro zlepšení kvality a efektivity vzdělávání a odborné přípravy i jejich relevance pro trh práce, jakož i pro propagaci celoživotního učení, zejména v podobě rozšiřování dovedností a rekvalifikace, jsou nutné odpovídající investice, mimo jiné do infrastruktury. Investice jsou rovněž třeba pro zlepšení přístupu k zaměstnání, mimo jiné ke zdokonalení dosahu a pokrytí aktivních opatření na trhu práce, zvýšení pružnosti pracovní síly a dosažení větší sektorové i regionální mobility pracovníků. V širším kontextu je důležité posílit kapacitu sociálních partnerů v zájmu prosazování spravedlivých pracovních podmínek a realizace evropského pilíře sociálních práv.

               (15)Nízké veřejné výdaje na zdravotní péči a nezdravý životní styl jsou hlavními důvody špatného zdravotního stavu obyvatel. Nedávno navýšené finanční prostředky na zdravotní péči řeší některé restrikce přístupu spojené s ročními limity na služby a dlouhými čekacími dobami. Objem veřejných financí určených na zdravotní péči však zůstává výrazně pod průměrem Evropské unie. Včasný a rovný přístup ke zdravotní péči je omezený. Výsledkem je velká míra subjektivně neuspokojených potřeb v oblasti péče z důvodu vysoké finanční spoluúčasti, především u zranitelných obyvatel, a také nerovnost příležitostí. Probíhají reformy s cílem zvýšit efektivitu a kvalitu zdravotní péče, nacházejí se ale v rané fázi a měly by být urychleny, zejména v oblasti efektivních preventivních opatření, optimalizace nemocničního sektoru, posílení primární péče a řízení kvality. Lotyšsko se navíc potýká s nedostatkem pracovních sil ve zdravotnictví, zejména pokud jde o zdravotní sestry, což omezuje poskytování veřejné zdravotní péče a představuje riziko pro úspěch reforem zdravotnictví. Pokud se uskuteční rozdělení zdravotních služeb do dvou košů („úplný“ a „minimální“), hrozí, že rovný přístup ke zdravotní péči bude dále omezen, s nepříznivými důsledky pro zdravotní stav obyvatel. Za účelem zlepšení přístupnosti, cenové dostupnosti a kvality zdravotní péče, a tím i zlepšení zdravotního stavu obyvatel a dosažení zdravějšího a delšího pracovního života jsou nutné odpovídající investice do zdravotní péče včetně infrastruktury.

               (16)Lotyšsko málo investuje do výzkumu a vývoje a má velkou investiční mezeru v oblasti inovací. V roce 2017 byl podíl Lotyšska na výdajích na výzkum a vývoj jeden z nejnižších v Evropské unii a tento ukazatel je za poslední desetiletí více méně stabilní. Kromě toho finanční prostředky na výzkum pocházejí téměř výlučně z fondů Evropské unie. Lotyšsko je tak průměrným inovátorem s některými silnými stránkami, jako je infrastruktura pro informační a komunikační technologie, zaostává však v oblasti lidských zdrojů, spolupráce veřejného a soukromého sektoru a investic do duševního vlastnictví.

               (17)Významné investiční mezery zůstávají i v souvislosti s regionálními rozdíly. Mezi Rigou a ostatními lotyšskými regiony přetrvávají výrazné hospodářské rozdíly. Zatímco Lotyšsko jako celek se přibližuje průměru Evropské unie, mezera mezi ekonomickým výkonem hlavního města a ostatními regiony se od vstupu země do EU nezmenšila. Konkurenceschopnost a kvalita veřejných služeb se mezi různými lotyšskými regiony velmi liší, což ovlivňuje jejich atraktivitu. Je proto třeba řešit prostřednictvím investic výrazné regionální rozdíly v mobilitě a digitální infrastruktuře, zejména pokud jde o propojení „poslední míle“. Mezery v konektivitě v rámci transevropské dopravní sítě a s periferními a pohraničními regiony jsou stále velmi výrazné, což má nepříznivý dopad na hospodářskou činnost a vývoz Lotyšska. Investiční mezery rovněž brání dokončení projektu Rail Baltica a klíčových projektů elektrické infrastruktury, které tvoří část plánu propojení baltského trhu s energií. V zájmu urychlení transformace energetiky Lotyšska jsou také třeba investice do účinného využívání zdrojů. Je nutné větší úsilí pro zlepšení celkové energetické účinnosti, především v oblastech bydlení a dopravy.

               (18)Nedávné přijetí zákona o oznamovatelích je pozitivním krokem a lotyšský protikorupční orgán nedávno zaznamenal úspěchy, když odhalil několik významných korupčních kauz. Panuje nicméně stále dojem, že rozhodování ve státní správě je ovlivňováno zvýhodňováním určitých osob a že zadávání veřejných zakázek je kvůli nedostatku transparentnosti náchylné ke korupci, zejména v obcích a ve státních a obecních podnicích. Novela zákona o režimu střetu zájmů by mohla vést ke zneužití. Nedávno přijatý etický kodex se nevztahuje na politicky jmenované osoby.

               (19)Veřejné služby nejsou přizpůsobeny zmenšující se a stárnoucí populaci. V důsledku poklesu počtu obyvatel a urbanizace je ve venkovských oblastech nedostatečně využívaná infrastruktura a veřejné služby. Veřejná správa, vzdělávání a zdravotní péče potřebují strategie pro zachování přístupu ke kvalitním službám v řídce osídlených oblastech za současného zvyšování efektivity. Nedávno byla ohlášena obecná správně územní reforma, jež má být provedena do prosince 2021. Její včasná realizace by mohla přispět ke zvýšení odpovědnosti a efektivity ve veřejném sektoru, tím spíše, že má být do roku 2020 schválen operační program pro fondy EU.

               (20)K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, které jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Lotyšsku
                  8
               , by mohlo přispět programování fondů EU na období 2021–2027. Lotyšsko by tedy mohlo fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly. Důležitým faktorem pro úspěšnost těchto investic je posílení správní kapacity země k řízení zmiňovaných fondů.

               (21)V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Lotyšska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Lotyšsku pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019 a národní program reforem na rok 2019, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Lotyšsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen význam těchto opatření pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Lotyšsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (22)Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko
                  9
                je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

               DOPORUČUJE Lotyšsku v letech 2019 a 2020:

               1.Zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládního sektoru nepřekročila v roce 2020 hodnotu 3,5 % HDP, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,5 % HDP. Snížit daňové zatížení osob s nízkou mzdou jeho přesunem na jiné zdroje, zejména kapitál a nemovitosti, a zlepšením dodržování daňových předpisů. Zajistit efektivní vynucování pravidel pro boj proti praní peněz a dohled nad nimi.

               2.Řešit sociální začlenění, zejména zlepšením přiměřenosti dávek minimálního příjmu, starobních důchodů a příjmové podpory pro osoby se zdravotním postižením. Zvýšit kvalitu a efektivitu vzdělávání a odborné přípravy, zejména v případě pracovníků s nízkou kvalifikací a uchazečů o zaměstnání, mimo jiné rozšířením účasti na odborném vzdělávání a přípravě a na vzdělávání dospělých. Zlepšit přístupnost, kvalitu a nákladovou efektivitu systému zdravotní péče.

               3.Zaměřit hospodářskou politiku v oblasti investic na inovace, nabídku sociálního bydlení, dopravu a zejména její udržitelnost, účinné využívání zdrojů a energetickou účinnost, energetická propojení a na digitální infrastrukturu, a to s přihlédnutím k regionálním rozdílům.

               4.Zvýšit odpovědnost a efektivitu ve veřejném sektoru, zejména pokud jde o místní orgány a státní a obecní podniky a režim střetu zájmů.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (3)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cyklicky očištěné saldo bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

                     (6)

                        Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů stanovená právními předpisy. Jednorázová opatření na straně příjmů i výdajů jsou kompenzována.

                     (7)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (8)

                        Podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.6.2019
            COM(2019) 523 final
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY
            k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2019 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2019

               Doporučení pro

               DOPORUČENÍ RADY

               k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2019 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2019

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
                  1
               , a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy
                  2
               , a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,

               s ohledem na závěry Evropské rady,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,

               s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,

               s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 také zprávu mechanismu varování, ve které je Rumunsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (2)Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Rumunsku pro rok 2019
                  3
               . V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Rumunsko učinilo v zohledňování jemu určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly taktéž zveřejněny dne 27. února 2019
                  4
               . Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že se Rumunsko potýká s makroekonomickými nerovnováhami. Důvodem zranitelnosti je zejména snižující se nákladová konkurenceschopnost a zvyšující se schodek běžného účtu v kontextu expanzivní fiskální politiky a nepředvídatelného podnikatelského prostředí. Nedávné legislativní iniciativy představují riziko pro fungování finančního odvětví a mohou poškodit soukromé investice.

               (3)Dne 9. května 2019 předložilo Rumunsko svůj národní program reforem na rok 2019 a dne 8. května 2019 svůj konvergenční program z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (4)Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013
                  5
                může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí
                  6
               .

               (5)Na Rumunsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém konvergenčním programu z roku 2019 vláda plánuje celkový schodek státního rozpočtu ve výši 2,8 % HDP v roce 2019 a poté jeho postupné snižování až na 2,0 % HDP v roce 2022. Na základě přepočteného strukturálního salda
                  7
                se nepředpokládá, že v průběhu programového období bude splněn střednědobý rozpočtový cíl, který je stanoven ve výši strukturálního schodku, jenž činí 1 % HDP. Podle konvergenčního programu se očekává, že poměr veřejného dluhu k HDP zůstane do roku 2022 pod 40 %. Makroekonomický scénář, z něhož uvedené rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý. Opatření nezbytná k podpoře plánovaných cílových schodků nebyla nadto dostatečně upřesněna.

               (6)Dne 22. června 2018 Rada v souladu s čl. 121 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) rozhodla, že v roce 2017 byla v Rumunsku zjištěna významná odchylka od střednědobého rozpočtového cíle. S ohledem na zjištěnou významnou odchylku Rada Rumunsku dne 22. června 2018 doporučila, aby přijalo nezbytná opatření k zajištění toho, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí
                  8
                nepřekročila 3,3 % v roce 2018 a 5,1 % v roce 2019, což odpovídá roční strukturální korekci o 0,8 % HDP v každém roce. Dne 4. prosince 2018 Rada shledala, že Rumunsko v reakci na doporučení Rady ze dne 22. června 2018 nepřijalo účinné opatření, a vydala revidované doporučení. V tomto novém doporučení Rada Rumunsko vyzvala, aby přijalo nezbytná opatření k zajištění toho, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí nepřekročila v roce 2019 hodnotu 4,5 %, což odpovídá roční strukturální korekci o 1,0 % HDP. Dne XX. června 2019 Rada zjistila, že Rumunsko nepřijalo účinná opatření v reakci na doporučení Rady ze dne 4. prosince 2018. Navíc bylo na základě výsledku plnění rozpočtu z roku 2018 zjištěno, že se Rumunsko významně odchyluje od korekce doporučené v roce 2018. V souladu s čl. 121 odst. 4 SFEU a čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97 vydala Komise dne 5. června 2019 varování určené Rumunsku, podle kterého v roce 2018 došlo k významné odchylce od postupu korekce, jehož cílem je postupné dosažení střednědobého rozpočtového cíle. Dne XX. června 2019 přijala Rada následné doporučení potvrzující, že Rumunsko musí přijmout opatření nezbytná k zajištění toho, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí v roce 2019 nepřesáhla 4,5 %, což odpovídá roční strukturální korekci o 1,0 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje riziko, že se Rumunsko v roce 2019 od uvedeného doporučení odchýlí.

               (7)Pokud jde o rok 2020, Rada dne XX. června 2019 Rumunsku doporučila, aby přijalo nezbytná opatření k zajištění toho, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí nepřekročila hodnotu 5,1 %, což odpovídá roční strukturální korekci o 0,75 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje riziko, že pokud se nezmění politika, Rumunsko se v roce 2020 od uvedeného doporučení odchýlí. Kromě toho prognóza Komise z jara 2019 předpokládala, že schodek sektoru vládních institucí překročí v letech 2019 a 2020 referenční hodnotu 3 % HDP uvedenou ve Smlouvě. Celkově se Rada domnívá, že s ohledem na silně se zhoršující fiskální výhled a v souladu s doporučením adresovaným Rumunsku dne XX. června 2019, jehož cílem je napravit zjištěnou významnou odchylku od postupu korekce za účelem postupného dosažení střednědobého rozpočtového cíle, bude od roku 2019 zapotřebí dalších významných opatření, aby byla splněna ustanovení Paktu o stabilitě a růstu.

               (8)Rozpočtové plánování Rumunska pravidelně opomíjí ustanovení národního fiskálního rámce. Národní pravidlo týkající se strukturálního schodku vyžaduje dodržování střednědobého rozpočtového cíle strukturálního schodku nepřesahujícího 1 % HDP nebo přiblížení se k němu. Od tohoto střednědobého rozpočtového cíle se Rumunsko odchýlilo v roce 2016 a od té doby jej nedodržuje, což je v rozporu s národním pravidlem týkajícím se schodku. Ve dvou pozměňovacích návrzích k rozpočtu na rok 2018, které byly přijaty na podzim 2018, se Rumunsko znovu odchýlilo od několik pomocných pravidel, která zakazují zvýšení stropů schodku a výdajů během probíhajícího rozpočtového roku. Rozpočet na rok 2019, který přijala vláda v únoru 2019 a který schválil parlament v březnu, se opět odchýlil od několika fiskálních pravidel, včetně pravidla týkajícího se strukturálního schodku. Stejně jako v předchozích letech navíc orgány nezaslaly parlamentu do stanovené srpnové lhůty aktualizaci střednědobé fiskální strategie, čímž narušily jeho řídicí úlohu. Stejně jako v předchozích letech orgány nesplnily požadavek na podepsání prohlášení, že rozpočet na rok 2019 a fiskální strategie dodrží fiskální pravidla a zásady fiskální odpovědnosti.

               (9)Dodržování daňových předpisů je stále slabé. Pokud jde o daň z přidané hodnoty, je rozdíl mezi teoreticky očekávanými a skutečně vybranými příjmy i nadále velmi vysoký. Rozsáhlá neformální ekonomika představuje pro dodržování daňových předpisů další problém, zatímco vysoký podíl nehlášené práce připravuje státní rozpočet o značné zdroje. Převládají hotovostní platby, což navíc usnadňuje daňové úniky. V uplynulém roce Rumunsko pouze omezeně reagovalo na opakující se doporučení pro jednotlivé země, podle kterého je třeba posílit dodržování daňových předpisů a výběr daní. Spíše pomalu postupuje zavádění elektronických registračních pokladen napojených na informační systém daňové správy. Daňová správa podniká kroky k vytvoření systému posuzování rizika pro audity daňových poplatníků.

               (10)Po několika letech pokračujícího úsilí o konsolidaci finančního sektoru byla finanční stabilita v roce 2018 znovu zatížena, a to řadou legislativních iniciativ vlády a parlamentu. Daň z aktiv bank přijatá vládou prostřednictvím mimořádného nařízení na konci prosince 2018, bez posouzení dopadů nebo konzultace se zúčastněnými stranami, vyvolala řadu závažných obav týkajících se jejího negativního dopadu na obezřetnostní situaci bank, provádění měnové politiky a v konečném důsledku na investice a hospodářský růst. Způsob přijetí tohoto nařízení a jeho ustanovení mají významný nepříznivý dopad na směnný kurz, schopnost vlády půjčovat si na trhu a v konečném důsledku na to, jak zúčastněné strany vnímají operační rizika. I když byly některé sporné aspekty této daně v březnu 2019 změněny, prostřednictvím mimořádného nařízení vlády byly znovu přijaty změny, a to bez posouzení dopadů. Nejproblematičtější aspekty bankovní daně z celkových aktiv byly odstraněny. Nová formulace daní však může vést k narušení úvěrových pobídek, což by mohlo vést k nesprávnému přidělování úvěrů ekonomice. Je zapotřebí posoudit možné důsledky těchto změn pro přenos měnové politiky. Parlament přijal na konci roku 2018 několik legislativních iniciativ, které sice ústavní soud v březnu 2019 prohlásil za protiústavní, ale které přesto dále zatížily bankovní sektor a posílily obecné vnímání, že právní rámec je nepředvídatelný. Minulé zkušenosti ukazují, že takové iniciativy by zákonodárný orgán mohl předložit znovu.

               (11)Nový důchodový zákon, jejž parlament přijal v prosinci 2018, bude pravděpodobně znamenat riziko pro udržitelnost veřejných financí. Důchodový bod, tj. hlavní parametr používaný pro indexaci důchodů, se má v září 2019 zvýšit o 15 % a v září 2020 o 40 %. Tento důchodový zákon by změnil několik parametrů používaných pro výpočet důchodových dávek. Zejména jde o to, že důchodový bod se má zvyšovat, neboť faktor valorizace stávajících důchodů by se již nepřibližoval cenám, ale místo toho by se trvale skládal z mezd a cen. Kromě toho bude zkrácena doba přispívání používaná k výpočtu důchodu, což u nových důchodů povede k vyšším výdajům. Na druhé straně zmírní zrušení opravného indexu u nových důchodů (které dříve částečně vázalo první důchod na mzdy) celkové zvýšení výdajů na důchody způsobené uvedenými jinými faktory. Některé strukturální problémy, které negativně ovlivňují přiměřenost důchodů, se ani nadále neřeší. Skutečný věk odchodu do důchodu se blíží průměru v EU, avšak u žen a mužů se liší. Spolu s kratší dobou přispívání v případě žen to vede ke značnému rozdílu ve výši důchodů žen a mužů.

               (12)Od reformy důchodového systému zavedené v roce 2008 se postupně ustupuje. Po opakovaném odkládání plánovaného zvýšení příspěvků do druhého pilíře penzijních fondů, které mělo do roku 2016 dosáhnout 6 % hrubé mzdy, byly příspěvky od roku 2018 sníženy na 3,75 % hrubé mzdy. Penzijní fondy druhého pilíře byly dále oslabeny souborem opatření, které vláda přijala prostřednictvím mimořádného nařízení na konci roku 2018. Příspěvky do těchto fondů jsou nyní po minimální době přispívání v délce trvání pěti let dobrovolné. Minimální kapitálové požadavky na společnosti spravující penzijní fondy druhého pilíře byly výrazně zvýšeny, což vyvolalo riziko, že společnosti spravující fondy z rumunského trhu odejdou. Také byly výrazně sníženy správní poplatky vybírané z hrubých příspěvků, což může negativně ovlivnit finanční výsledky společností spravujících fondy a zvýšit pravděpodobnost jejich odchodu z trhu. To by mohlo mít negativní důsledky pro rozvoj místního kapitálového trhu a rezervy institucionálních investorů a rovněž vést k tomu, že by hospodářství přišlo o tolik potřebný zdroj dlouhodobých investic. Oslabení nebo zrušení druhého pilíře navíc povede k méně diverzifikovanému důchodovému příjmu a vystaví důchody vyšším politickým a demografickým rizikům. V březnu 2019 vláda prostřednictvím mimořádného nařízení zachovala nové požadavky na minimální kapitál pro společnosti spravující fondy, avšak lhůtu pro zaplacení celého dodatečného kapitálu odložila na prosinec 2019. Další ustanovení obsažená v mimořádném nařízení z prosince 2018, která ohrožují životaschopnost druhého důchodového pilíře, zůstávají nezměněna.

               (13)Problémy spojené s kvalitou a inkluzí v systému vzdělávání a odborné přípravy mají negativní dopad na potenciál Rumunska v oblasti růstu podporujícího sociální začlenění. Výdaje na vzdělávání patří i nadále k nejnižším v EU, zejména na úrovni vzdělávání, které je klíčové pro prevenci předčasného odchodu ze vzdělávání (jehož míra je i nadále vysoká), zajištění rovných příležitostí a řešení nerovností v pozdějším věku. Míra účasti na kvalitním předškolním vzdělávání a péči zůstává pod průměrem EU, a to i kvůli chybějícím zařízením. To má dopad na účast žen na trhu práce, jakož i včasné nabývání dovedností. Zaostává modernizace sítě škol, jakož i optimalizace, která má reagovat na demografický vývoj, přičemž 10 % škol je přeplněno a 58 % škol má nevyužitou kapacitu. Nabývání základních a digitálních dovedností se potýká s významnými problémy. Schopnosti učitelů uplatňovat přístup orientovaný na studenta nejsou dostatečně rozvinuté. Nerovnosti mezi venkovem a městy přetrvávají a zranitelné skupiny, včetně Romů, mají i nadále omezený přístup k inkluzivnímu vzdělávání vysoké kvality.

               (14)Trh práce je pod rostoucím tlakem, neboť míra nezaměstnanosti (4,2 % v roce 2018) je velmi nízká, zatímco pracovních sil ubývá a nedostává se kvalifikovaných pracovníků. Míra ekonomické aktivity žen, zejména u mladých žen a žen středního věku, je nízká. Důvodem jsou především osobní a rodinné povinnosti a skutečnost, že děti ve věku 0–3 let málo navštěvují formální zařízení péče o děti. Aktivní politiky trhu práce poskytují omezenou reakci na potřeby trhu práce, přičemž opatření se zaměřují především na finanční pobídky, a nikoli na individuální a komplexní přístupy. Zpoždění plánované reformy veřejné služby zaměstnanosti i nadále brání tomu, aby zaměstnavatelům a nezaměstnaným byly poskytovány modernizované služby. Rozšiřování dovedností a integrované poskytování služeb je rovněž slabé. Získávání dovedností neprobíhá tak, jak by potřebovala expandující hospodářská odvětví, a 81 % zaměstnavatelů má potíže s obsazováním volných pracovních míst. Odvětví IKT roste, nicméně počet Rumunů ve věku od 20 do 29 let, kteří mají titul v oboru přírodních věd, technologií, inženýrství nebo matematiky, se v letech 2014 až 2016 snížil. V současné době neexistuje žádné globální ani odvětvové posouzení potřeb dovedností a prognózy potřeb dovedností zůstávají nevyužity, což brání tomu, aby se systém vzdělávání a odborné přípravy přizpůsobil potřebám trhu práce. Bylo zahájeno zavádění duálního odborného vzdělávání a přípravy, které mají řešit nedostatek kvalifikovaných pracovníků. Nicméně žáci a rodiče stále považují odborné vzdělávání a přípravu za druhou volbu a poměrně nízká míra zaměstnanosti čerstvých absolventů odborného vzdělávání a přípravy ukazuje, že jejich význam pro trh práce je problematický. Vysokoškolské vzdělávání není dostatečně sladěno s potřebami trhu práce. Ačkoli se počet osob s dosaženým terciárním vzděláním během desetiletí zdvojnásobil, zůstává stále nízký.

               (15)Navzdory nedávným zlepšením je chudoba a příjmová nerovnost stále vysoká a regionální rozdíly se prohlubují. Jednomu ze tří Rumunů stále ještě hrozí chudoba a sociální vyloučení, přičemž nejvíce ohroženy jsou děti, Romové, osoby se zdravotním postižením a starší osoby. Sociální služby nejsou dostatečně kvalitní a jejich nabídka neodpovídá konkrétním potřebám komunit, zároveň nejsou po celé zemi poskytovány rovnoměrně. Pouze asi 20 % správních územních jednotek má licencované sociální služby. Služby se obvykle soustředí do bohatších nebo městských oblastí, avšak zapotřebí jsou více v chudších venkovských oblastech a regionech. Omezená integrace zaměstnanosti, vzdělávání, zdravotních a sociálních služeb neumožňuje udržitelné začlenění různých znevýhodněných skupin. Osobám se zdravotním postižením se dostává pouze omezené podpory, pokud chtějí žít nezávislý život a pracovat. Situace romské komunity vykazuje velmi malý pokrok. Deprivace v oblasti bydlení je nejvyšší v EU a poškozuje sociální začlenění. Politiky v oblasti bydlení jsou decentralizovány bez strategického rámce a chudým komunitám často chybí finanční zdroje. Sociální referenční index, ze kterého se vychází při stanovování většiny sociálních dávek, nebyl od roku 2008 aktualizován a v poměru k minimální mzdě také značně oslabil. V důsledku toho se míra chudoby u osob s nízkou a velmi nízkou intenzitou práce od roku 2010 zvýšila o polovinu. Kromě toho je sociální zabezpečení u atypických pracovníků nedostatečné. Jeden ze tří atypických pracovníků je ohrožen závažnou materiální deprivací. Pracovníci najímaní na jeden den a sezónní pracovníci nemají formální přístup k právům v oblasti sociálního zabezpečení, která upravují nezaměstnanost, mateřskou dovolenou, nehody a pracovní úrazy. Realizace reformy minimálního příjmu na sociální začlenění, která byla zahájena v roce 2016 a zlepšila by pokrytí sociální pomocí a její přiměřenost, byla odložena na rok 2021.

               (16)Sociální dialog se vyznačuje nízkou mírou kolektivní dohody, zejména na odvětvové úrovni, a to rovněž z důvodu současné definice odvětví. Orgány zahájily plány na revizi definic ekonomických odvětví, avšak dosud nebylo dosaženo dohody. Mimo rámec kolektivního vyjednávání je včasné a smysluplné zapojení sociálních partnerů do politických otázek a reforem omezené. Většina sociálního dialogu probíhá formálně v rámci Ekonomické a sociální rady a Výboru pro sociální dialog. Navzdory zavedenému rámci pro dialog a konzultace však stabilita a úloha těchto institucí v minulém roce oslabila.

               (17)Zatímco v minulých letech rostly mzdy pouze mírně, v současnosti je rychlost růstu mezd v Rumunsku jednou z nejvyšších v EU. Důvodem jsou politiky vlády, které zvyšují veřejné a minimální mzdy, rekordně nízká míra nezaměstnanosti a strukturální nedostatek pracovních sil. Minimální mzda je i nadále stanovována nesystematickým způsobem bez objektivního mechanismu. Její postupný nárůst v průběhu let vedl k tomu, že v roce 2017 pobíral minimální mzdu každý třetí zaměstnanec, což je téměř čtyřikrát více než v roce 2011.

               (18)Systém zdravotní péče se potýká s mnoha problémy. Nedostatek finančních prostředků, neúčinné využívání veřejných zdrojů a chybějící reforma snižují účinnost systému zdravotní péče. Pokračující emigrace vedla k výraznému nedostatku lékařů a zdravotního personálu. Obavy nadále vzbuzují zdravotní infrastruktura a rozmach neformálních plateb. Osoby žijící ve venkovských oblastech a zranitelné skupiny mají omezený přístup ke zdravotní péči. Tyto faktory negativně ovlivňují zdraví lidí v Rumunsku, které je i přes nedávná zlepšení pod průměrem v EU. Velmi potřebná jsou zlepšení v oblasti komunitní péče, ale opožďují se. Pilotní projekt zřízení komunitních pečovatelských středisek byl zahájen se zpožděním, což má negativní dopad na zavádění integrovaných pečovatelských služeb. Odvětví dlouhodobé péče není připraveno čelit problémům spojeným s rychlým stárnutím obyvatelstva. Služeb péče poskytované doma a služeb denní péče existuje velmi málo, a navíc jsou poskytovány především v oblastech s vyššími příjmy. Dostupnost dlouhodobé péče a veřejné výdaje na ni patří k nejnižším v EU a přístup ke dlouhodobé péči, rehabilitaci a paliativní péči je špatný.

               (19)Kvalita infrastruktury, včetně infrastruktury v odvětví dopravy, energetiky, odpadů a odpadních vod, je i nadále nedostatečná a omezuje vyhlídky Rumunska na růst. Navzdory významným veřejným investicím po přistoupení Rumunska k EU zůstává jeho fyzická infrastruktura nedostatečně rozvinutá. Obecné podmínky a spolehlivost silničních a železničních sítí jsou velmi špatné. Infrastruktura nepostačuje hustotě dopravního provozu, který je výsledkem expandující ekonomiky. Silniční síť patří k nejméně rozvinutým v EU a reforma železničního odvětví zaostává. Emise skleníkových plynů ze silniční dopravy se za posledních pět let výrazně zvýšily. Silně nedostatečné investice do údržby navíc snížily rychlost vlaků a u železniční nákladní dopravy negativně ovlivnily dobu dodání nákladu. Městská doprava trpí chronickým nedostatkem finančních prostředků, nedostatečnou organizací odvětví a slabou administrativní kapacitou místních poskytovatelů. Nedostatky i nadále vykazuje energetická a vodohospodářská infrastruktura, infrastruktura pro odpadní vody, jakož i propojení energetických soustav. Systém pro nakládání s odpady se nadále vyznačuje velmi nízkou recyklací komunálního odpadu a velmi vysokou mírou skládkování. Problémem zůstává dosažení cíle energetické účinnosti, zejména stále existuje široký prostor ke zlepšení energetické účinnosti budov.

               (20)Celková inovační kapacita Rumunska je i nadále nízká a jeho budoucí konkurenceschopnost ohrožuje velký rozdíl, který existuje mezi produktivitou a inovacemi podniky v zahraničním vlastnictví a vnitrostátními podniky. Investice Rumunska do výzkumu a vývoje jsou nejnižší v EU (0,5 % HDP) a veřejné výdaje na výzkum a vývoj se dále snížily z 0,32 % HDP v roce 2011 na 0,21 % HDP v roce 2017, což brání budování kapacit. V důsledku toho je kvalita veřejné vědecké základny i nadále velmi nízká a propojení mezi vědou a podnikáním není dostatečně rozvinuto. Vzhledem k tomu, že počet absolventů terciárního vzdělávání ve vědě, technologii, inženýrství a matematice dále klesá, představuje nedostatek dovedností pro inovační potenciál rumunského hospodářství velký problém. Hlavní výzvou je digitalizace, pokud se mají inovace a konkurenceschopnost v Rumunsku zlepšit. Rumunsko dosahuje špatných výsledků u mnoha složek digitálního a sociálního indexu, včetně digitálních veřejných služeb, digitálních dovedností celkové populace a digitalizace podniků.

               (21)Při plnění doporučení pro jednotlivé země, aby byl posílen proces stanovování prioritních projektů a přípravy v oblasti veřejných investic, Rumunsko pokročilo jen v omezené míře. Ministerstvo financí je odpovědné za přípravu seznamu prioritních veřejných investičních projektů v hodnotě překračující 100 milionů RON (21 milionů EUR) a za sledování jejich provádění, nicméně tyto projekty jsou řízeny příslušnými ministerstvy. Seznam prioritních projektů v současné době zahrnuje přibližně 130 projektů, většinou v oblasti dopravy. Většina těchto prioritních projektů by mohla být spolufinancována z prostředků EU. Využívání finančních prostředků EU však například mimo jiné brání omezená správní kapacita, která je nutná pro přípravu, stanovení priorit a realizaci velkých investičních projektů. I když se v poslední době velké projekty v oblasti infrastruktury připravují a zasílají Evropské komisi ke schválení, některé důležité projekty, například dálnice Sibiu-Piteşti (která má zajistit spojení s koridory TEN-T Rýn-Dunaj a Východ-východní Středomoří), stále chybí a jejich realizace obecně nadále zaostává. Prostředky z fondů EU dosud čerpaly projekty připravené pro předchozí programové období, přičemž nové připravované projekty pro stávající programové období je stále ještě nutné dokončit.

               (22)Efektivní zadávání veřejných zakázek je klíčové pro dosažení důležitých politických cílů v Rumunsku, jako jsou mimo jiné efektivní veřejné výdaje, modernizace veřejné správy a podpora inovací a udržitelný růst podporující začlenění. Rumunsko pouze omezeně pokročilo při zohledňování jemu určenému doporučení, podle kterého je nutné zlepšit transparentnost zadávání veřejných zakázek. Efektivnost zadávání veřejných zakázek je i nadále problematická a ohrožena je nezvratnost určitých opatření, zejména zjednodušení kontroly ex ante. Národní strategie zadávání veřejných zakázek zdůrazňuje význam jednotné kontroly ex ante, kterou provádí Národní agentura pro veřejné zakázky. Hrozí, že opakované legislativní iniciativy zmaří dosažení cílů této strategie. Předvídatelnost a stabilita právních předpisů o zadávání veřejných zakázek jsou i nadále důležitými výzvami a národní strategie zadávání veřejných zakázek není plně prováděna.

               (23)Výkon veřejné politiky je stále více nepředvídatelný, což zatěžuje podnikatelské prostředí. Nedávným příkladem je skutečnost, že vláda, aniž by konzultovala zúčastněné strany či provedla posouzení dopadů, přijala prostřednictvím mimořádného nařízení soubor dalekosáhlých opatření, jež mají vliv na fungování bankovního sektoru, správce fondů druhého důchodového pilíře a energetické a telekomunikační společnosti. Posouzení dopadů právních předpisů jsou nadále formalitou a jejich kvalita a skutečné používání se v rámci různých odvětví značně liší. Kontrola kvality hodnocení dopadů regulace a koncipování politik je omezená. Neexistuje žádný udržitelný mechanismus monitorování politiky s transparentním systémem podávání zpráv a hodnoceními ex post. Důležité legislativní iniciativy jsou často oznamovány bezprostředně před jejich přijetím. Zapojení zúčastněných stran do navrhování a provádění reforem je slabé a ke skutečnému dialogu dochází jen zřídka, i když jsou k tomu k dispozici institucionální struktury. Zdlouhavé administrativní postupy negativně ovlivňují zejména malé a střední podniky. Například složité administrativní postupy pro zakládání podniků a regulační požadavky kladené na poskytovatele služeb, včetně regulovaných povolání, brání dalšímu rozvoji trhu. Stále se zpožďuje přijetí příslušných právních předpisů týkajících se řízení lidských zdrojů ve veřejné správě. Vysoká roztříštěnost odpovědnosti a zdrojů negativně ovlivňuje soudržnost a dostupnost poskytovaných veřejných služeb, zejména na místní úrovni. Národní a regionální strategie pro různé veřejné služby se dobře nepromítají do integrovaných opatření na regionální a místní úrovni. Financování veřejných služeb není po celé zemi rovnoměrně rozloženo a často neodpovídá místním potřebám. Jsou přehlíženy faktory, jako je jednotný strategický přístup ke každému typu služby, existující nedostatky a potřeba rozvoje nových služeb. Příjmy místních orgánů nejsou dostatečně stabilní a předvídatelné. Byla přijata omezená opatření ke zlepšení rovnováhy mezi pravomocemi, které mají být decentralizovány, a přidělením finančních prostředků, což má místním orgánům umožnit poskytovat kvalitní služby. Jsou zapotřebí další opatření, která by zvýšila správní kapacitu na místní úrovni.

               (24)Státní podniky hrají klíčovou úlohu v oblasti kritické infrastruktury, jako je energetika a železniční doprava. Jejich hospodářské a finanční výsledky se v poslední době zlepšily, a to v důsledku příznivého makroekonomického prostředí. Avšak transparentnost a zveřejňování finančních a provozních výsledků se nezlepšily a pravidla správy a řízení společností jsou nadále málokdy uplatňována. Mezi konkrétní příklady patří opakované jmenování prozatímních rad, odchýlení se od ducha zákona a nevyužívání nástrojů k prosazování právních předpisů u společností, které předpisy nedodržují. Riziko, že by právní předpisy týkající se státních podniků mohly být podstatně oslabeny, se nesnížilo. To znamená konec pokroku, který byl při zohledňování doporučení určených dané zemi dosažen v letech 2015 a 2016. To vede k narušování klíčových podmínek pro podporu účinného využívání veřejných zdrojů a k vytváření prostoru pro neadekvátní investiční rozhodnutí. Převod vlastnictví několika větších státních podniků do nového státního rozvojového a investičního fondu bude vyžadovat důkladné uplatňování přísných pravidel pro správu a řízení společností, a to jak ze strany fondu, tak i společností v jeho portfoliu.

               (25)Vývoj v minulém roce vyvolal obavy o právní stát a posílil předchozí vážné obavy ohledně nezvratnosti a udržitelnosti pokroku, kterého Rumunsko dříve dosáhlo v oblasti reformy soudního systému a boje proti velké korupci. Tyto záležitosti jsou sledovány v rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování. Změny tří právních předpisů v oblasti soudnictví jsou nyní v platnosti a obsahují řadu opatření, která oslabují právní záruky nezávislosti soudnictví. To by mohlo ohrozit jak efektivitu každodenní práce soudců a státních zástupců, tak i důvěru veřejnosti v soudnictví. Je vyvíjen tlak na soudní orgány a na jednotlivé soudce a státní zástupce, mimo jiné zřízením zvláštní sekce státního zastupitelství pro trestné činy, kterých se údajně soudci a státní zástupci dopustili. Probíhající kroky ke změně trestního zákoníku a trestního řádu by měly negativní dopad na účinnost trestního vyšetřování a soudních řízení a rovněž by omezily rozsah korupce jako trestného činu. Další obavy se týkají postupů pro odvolávání a jmenování vysoce postavených soudců a státních zástupců. Nedávná prohlášení naznačují, že je možné, že opatření týkající se reformy soudního systému budou znovu zvážena.

               (26)V rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování Komise pokračuje v monitorování reformy soudnictví a boje proti korupci v Rumunsku. Tyto oblasti proto nejsou do těchto doporučení pro jednotlivé země určených pro Rumunsko zahrnuty, ale jsou důležité pro rozvoj příznivého sociálně-ekonomického prostředí v této zemi.

               (27)K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, které jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Rumunsku
                  9
               , by mohlo přispět plánování výdajů z fondů EU na období 2021–2027. To by Rumunsku umožnilo tyto fondy optimálně využít ve vztahu k určeným odvětvím, přičemž je třeba zohlednit regionální rozdíly. Důležitým faktorem pro úspěšnost těchto investic je posílení správní kapacity země k řízení zmiňovaných fondů.

               (28)V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Rumunska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Rumunsku pro rok 2019. Posoudila také konvergenční program z roku 2019 a národní program reforem na rok 2019, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Rumunsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Rumunsku, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (29)Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program z roku 2019, přičemž její stanovisko
                  10
                je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (30)Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala Rada národní program reforem na rok 2019 a konvergenční program z roku 2019. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1, 2 a 4 a 5. Fiskální politiky uvedené v doporučení č. 1 přispějí mimo jiné k řešení nerovnováhy související s konkurenceschopností a externí pozicí,

               DOPORUČUJE Rumunsku v letech 2019 a 2020:

               1.Zajistit zohlednění doporučení Rady ze dne XX. června 2019 k nápravě významné odchylky od postupu korekce za účelem postupného dosažení střednědobého rozpočtového cíle. Zajistit plné uplatňování fiskálního rámce. Posílit dodržování daňových předpisů a výběr daní.

               2.Zajistit finanční stabilitu a robustnost bankovního sektoru. Zajistit udržitelnost veřejného důchodového systému a dlouhodobou životaschopnost penzijních fondů druhého pilíře.

               3.Zlepšit kvalitu a inkluzi v oblasti vzdělávání, zejména pro Romy a další znevýhodněné skupiny. Zlepšit dovednosti, včetně digitálních, zejména zvýšením významu odborného vzdělávání a přípravy a vysokoškolského vzdělávání pro trh práce. Rozšířit poskytování sociálních služeb a zvýšit jejich kvalitu a dokončit reformu minimálního příjmu na sociální začlenění. Zlepšit fungování sociálního dialogu. Zajistit stanovení minimální mzdy na základě objektivních kritérií, která nebudou bránit vytváření pracovních míst a konkurenceschopnosti. Zlepšit přístup ke zdravotní péči a její nákladovou efektivnost, včetně přechodu k ambulantní péči.

               4.Zaměřit ekonomickou politiku investic na dopravu, zejména na její udržitelnost, nízkouhlíkovou energetiku a energetickou účinnost, ekologickou infrastrukturu, jakož i na inovace, a to s přihlédnutím k regionálním rozdílům. Zlepšit přípravu a upřednostňování velkých projektů a urychlit jejich realizaci. Zlepšit účinnost zadávání veřejných zakázek a zajistit plné a udržitelné provádění národní strategie zadávání veřejných zakázek.

               5.Zajistit, aby legislativní iniciativy nenarušovaly právní jistotu tím, že Rumunsko zlepší kvalitu a předvídatelnost rozhodování, rovněž pomocí vhodných konzultací se zúčastněnými stranami, účinných posouzení dopadů a zjednodušených administrativních postupů. Posílit správu a řízení společností u státních podniků.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)

                        Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

                     (8)

                        Čisté primární výdaje sektoru vládních institucí se skládají z celkových výdajů sektoru vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Rumunskem financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů stanovená právními předpisy. Jednorázová opatření jak na straně příjmů, tak i na straně výdajů jsou kompenzována.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        Podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.