title: Doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 18. června 2009 o vytvoření evropského systému kreditů pro odborné vzdělávání a přípravu (ECVET) (Text s významem pro EHP)

text:
               8.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/11

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

   ze dne 18. června 2009
   o vytvoření evropského systému kreditů pro odborné vzdělávání a přípravu (ECVET)
   (Text s významem pro EHP)
   2009/C 155/02
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozvoj a uznávání znalostí, dovedností a kompetencí občanů mají zásadní význam pro jejich osobní a profesní rozvoj a pro konkurenceschopnost, zaměstnanost a sociální soudržnost ve Společenství. V tomto ohledu by měly usnadnit nadnárodní mobilitu pracovníků a učících se a přispět ke splnění požadavků spojených s nabídkou a poptávkou na evropském trhu práce. Proto by měla být na úrovni Společenství podporována a zlepšována účast na celoživotním učení bez hranic pro všechny a přenos, uznávání a shromažďování výsledků učení jednotlivců dosažených ve formálním, neformálním a informálním kontextu.

               (2)

               Evropská rada na zasedání v Lisabonu v roce 2000 dospěla k závěru, že zvýšená průhlednost kvalifikací by měla být jednou z hlavních složek nutných k tomu, aby byly systémy vzdělávání a odborné přípravy ve Společenství přizpůsobeny požadavkům znalostní společnosti. Kromě toho Evropská rada na zasedání v Barceloně v roce 2002 zdůraznila význam zlepšení průhlednosti a metod uznávání v oblasti odborného vzdělávání a přípravy.

               (3)

               Systémy odborného vzdělávání a přípravy, jedna z hlavních oblastí celoživotního učení, jsou přímo spojeny s všeobecným a vysokoškolským vzděláváním i s politikou zaměstnanosti a sociální politikou každého členského státu. Svým meziodvětvovým vlivem podporují nejen konkurenceschopnost evropského hospodářství a uspokojení potřeb trhu práce, ale i sociální soudržnost, rovnost a zapojení občanů.

               (4)

               Význam systému přenosu kreditů pro odborné vzdělávání a přípravu zdůrazňuje usnesení Rady ze dne 19. prosince 2002 o podpoře posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a přípravy (4) („kodaňský proces“) i společná průběžná zpráva Rady a Komise z roku 2004 o provádění pracovního programu nazvaná „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ (5), zatímco společná zpráva Rady a Komise pro rok 2008 o pokroku (6) zdůrazňuje, že je třeba udělat více pro zlepšení kvality a atraktivnosti odborného vzdělávání a přípravy.

               (5)

               Závěry Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě ze dne 15. listopadu 2004 o budoucích prioritách posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a přípravy označily za priority rozvoj a uplatňování evropského systému přenosu kreditů v oblasti odborného vzdělávání a přípravy tak, aby učící se mohli při přechodu z jednoho systému odborné přípravy do jiného navázat na výsledky, jichž dosáhli během své dosavadní vzdělávací dráhy.

               (6)

               Účelem tohoto doporučení je vytvořit evropský systém kreditů pro odborné vzdělávání a přípravu (dále jen „ECVET“), který má usnadnit přenos, uznávání a shromažďování ohodnocených výsledků učení jednotlivců, kteří hodlají získat určitou kvalifikaci. Tím se zlepší obecná srozumitelnost výsledků učení občanů a jejich průhlednost, mezinárodní mobilita a přenosnost mezi členskými státy a případně i v rámci jednotlivých členských států v prostoru celoživotního učení bez hranic a zlepší se i mobilita a přenosnost kvalifikací na vnitrostátní úrovni mezi různými odvětvími hospodářství a v rámci trhu práce; přispěje to také k rozvoji a rozšíření evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.

               (7)

               ECVET by se měl opírat o zásady a technické specifikace stanovené v příloze II. Kromě toho by měl vycházet ze společných zásad zajišťování kvality, které jsou stanoveny v závěrech Rady ze dne 28. května 2004 o zajišťování kvality odborného vzdělávání a přípravy a doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 18. června 2009 o zavedení evropského referenčního rámce pro zajišťování kvality v oblasti odborného vzdělávání a přípravy (7).

               (8)

               ECVET je použitelný pro všechny výsledky učení, jichž by v zásadě mělo být možné dosáhnout různými vzdělávacími a učebními cestami na všech úrovních evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (dále jen „ERK“) a které by následně mělo být možné přenést a uznat. Toto doporučení tudíž přispívá k obecnějším cílům, které spočívají v podpoře celoživotního učení a ve zvýšení zaměstnatelnosti, otevřenosti vůči mobilitě a sociálního začlenění pracovníků a učících se. Usnadňuje zejména rozvoj pružných a individualizovaných cest a uznávání výsledků učení získaných neformálním a informálním učením.

               (9)

               Průhledné zásady zajišťování kvality, výměna informací a vytváření partnerství mezi institucemi příslušnými pro udělování kvalifikací, poskytovateli odborného vzdělávání a přípravy a dalšími zúčastněnými subjekty by měly přispět k nastolení vzájemné důvěry a měly by usnadnit provádění tohoto doporučení.

               (10)

               Toto doporučení by mělo usnadnit slučitelnost, srovnatelnost a doplňkovost různých systémů kreditů používaných v oblasti odborného vzdělávání a přípravy a evropského systému pro přenos a shromažďování kreditů (ECTS), který se používá v oblasti vysokoškolského vzdělávání, a tudíž by mělo v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí přispět k vyšší prostupnosti mezi různými úrovněmi vzdělávání a odborné přípravy.

               (11)

               V souladu se závěry Rady ze dne 28. května 2004 o společných evropských zásadách pro identifikaci a validaci neformálního a informálního učení by měla být podporována validace ohodnocených výsledků neformálního a informálního učení.

               (12)

               Toto doporučení doplňuje doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2008 o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (8), které členským státům doporučuje, aby podporovaly úzké vazby mezi ERK a stávajícími či budoucími evropskými systémy pro přenos a shromažďování kreditů v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání a přípravy. Zatímco hlavním cílem ERK je zvýšit průhlednost, srovnatelnost a přenosnost získaných kvalifikací, cílem ECVET je usnadnit přenos, uznávání a shromažďování výsledků učení jednotlivců na cestě k získání kvalifikace.

               (13)

               Toto doporučení zohledňuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2241/2004/ES ze dne 15. prosince 2004 o jednotném rámci Společenství pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností (Europass) (9) a doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 18. prosince 2006 o nadnárodní mobilitě uvnitř Společenství pro účely všeobecného a odborného vzdělávání: Evropská charta kvality mobility (10).

               (14)

               Toto doporučení by mělo tam, kde to připadá v úvahu, usnadnit zapojení příslušných místních a regionálních orgánů do propojování vnitrostátních nebo jiných rámců a systémů kvalifikací s ECVET.

               (15)

               Toto doporučení by se nemělo dotknout směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (11), která přiznává určitá práva a ukládá určité povinnosti jak příslušnému vnitrostátním orgánu, tak migrující osobě. Používání ECVET by nemělo mít vliv na přístup na trh práce, na němž jsou profesní kvalifikace uznávány v souladu se směrnicí 2005/36/ES. Kromě toho ECVET nepředstavuje pro občany žádný nový nárok na automatické uznávání výsledků učení nebo bodů.

               (16)

               Zavedení a uplatňování ECVET je s ohledem na články 149 a 150 Smlouvy dobrovolné, a proto může být uskutečněno pouze v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy.

               (17)

               Jelikož cílů tohoto doporučení, totiž podpory a doplnění činnosti členských států, usnadnění spolupráce mezi nimi, zvýšení průhlednosti a podpory mobility a celoživotního učení, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto doporučení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů, jelikož nenahrazuje ani nedefinuje vnitrostátní systémy kvalifikací nebo kvalifikace samotné nebo vnitrostátní systémy kreditů, nestanoví specifické výsledky učení nebo kompetence jednotlivce a nemá za cíl ani nepožaduje fragmentaci ani harmonizaci systémů kvalifikací,

         DOPORUČUJÍ ČLENSKÝM STÁTŮM, ABY:

               1)

               na všech úrovních ERK odkazujících na kvalifikace získané odborným vzděláváním a přípravou podporovaly evropský systém kreditů pro odborné vzdělávání a přípravu (dále jen „ECVET“), jak je stanoven v přílohách I a II, s cílem usnadnit nadnárodní mobilitu a uznávání výsledků učení v oblasti odborného vzdělávání a přípravy a celoživotní učení bez hranic;

               2)

               vytvořily nezbytné podmínky a přijaly vhodná opatření, aby ECVET mohl být – v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí a na základě experimentů a testování – od roku 2012 postupně uplatňován na kvalifikace odborného vzdělávání a přípravy na všech úrovních ERK a využíván pro účely přenosu, uznávání a shromažďování výsledků učení jednotlivců dosažených ve formálním a případně neformálním a informálním kontextu;

               3)

               podporovaly vytváření vnitrostátních a evropských partnerství a sítí, na nichž se podílejí instituce a orgány příslušné pro kvalifikace a diplomy, poskytovatelé odborného vzdělávání a přípravy, sociální partneři a další zúčastněné subjekty a které se zaměřují na experimentování, uplatňování a podporu ECVET;

               4)

               zaručily přístup zúčastněných subjektů a jednotlivců v oblasti odborného vzdělávání a přípravy k informacím a pokynům týkajícím se používání ECVET a usnadnily výměnu informací mezi členskými státy. Kromě toho by měly zaručit, že příslušné orgány dostatečně propagují používání ECVET pro kvalifikace a že související dokumenty „Europassu“ vydané příslušnými orgány obsahují jasné a relevantní informace;

               5)

               při používání ECVET uplatňovaly v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí obecné zásady zajišťování kvality odborného vzdělávání a přípravy stanovené v závěrech Rady ze dne 28. května 2004 o zajišťování kvality odborného vzdělávání a přípravy, zejména při hodnocení, validaci a uznávání výsledků učení;

               6)

               zajistily, že jsou na vhodných úrovních v souladu s právními předpisy, strukturami a požadavky jednotlivých členských států zavedeny funkční mechanismy pro koordinaci a sledování, aby se zaručila kvalita, průhlednost a soudržnost iniciativ přijatých za účelem uplatňování ECVET,

         SCHVALUJÍ ZÁMĚR KOMISE:

               1)

               podporovat členské státy při plnění úkolů uvedených v bodech 1 až 6 a při používání zásad a technických specifikací ECVET, jak jsou stanoveny v příloze II, zejména usnadněním testování a podporou spolupráce, vzájemného učení, propagace a zahajování informačních a konzultačních procesů a zároveň zajištěním přístupu k poradenským materiálům pro všechny občany, kteří o to mají zájem;

               2)

               ve spolupráci s členskými státy, vnitrostátními a evropskými odborníky a uživateli vytvořit příručky a nástroje a přizpůsobit příslušné dokumenty Europassu; ve spolupráci s odborníky z oblasti odborného vzdělávání a přípravy a vysokoškolského vzdělávání a s uživateli na evropské a vnitrostátní úrovni rozvíjet odborné znalosti pro zvýšení slučitelnosti a doplňkovosti ECVET a ECTS, který se používá ve vysokoškolském vzdělávání; a pravidelně poskytovat informace o vývoji ECVET;

               3)

               podporovat evropskou síť ECVET, v níž budou zastoupeny příslušné zúčastněné subjekty v oblasti odborného vzdělávání a přípravy a příslušné vnitrostátní instituce, a zapojit se do ní společně s členskými státy za účelem šíření a podpory ECVET v členských státech a vytvoření udržitelné platformy pro výměnu informací a zkušeností mezi členskými státy; v rámci této sítě zřídit skupinu uživatelů ECVET, jejímž úkolem bude přispívat k aktualizaci příručky pro uživatele a ke kvalitě a celkové soudržnosti spolupráce při uplatňování ECVET;

               4)

               sledovat a ověřovat přijatá opatření, včetně výsledků experimentů a testování, a po hodnocení a evaluaci těchto opatření, provedených ve spolupráci s členskými státy, podat Evropskému parlamentu a Radě do 18. června 2014 zprávu o získaných zkušenostech a důsledcích pro budoucnost, včetně případného přezkumu a úpravy tohoto doporučení, zahrnující aktualizaci příloh a poradenských materiálů ve spolupráci s členskými státy.

      V Bruselu dne 18. června 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         Štefan FÜLE

      (1)  Úř. věst. C 100, 30.4.2009, s. 140.

      (2)  Úř. věst. C 325, 19.12.2008, s. 48.

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 18. prosince 2008 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 11. května 2009.

      (4)  Úř. věst. C 13, 18.1.2003, s. 2.

      (5)  Úř. věst. C 104, 30.4.2004, s. 1.

      (6)  Úř. věst. C 86, 5.4.2008, s. 1.

      (7)  Viz strana 1 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (8)  Úř. věst. C 111, 6.5.2008, s. 1.

      (9)  Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 6.

      (10)  Úř. věst. L 394, 30.12.2006, s. 5.

      (11)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22.

      PŘÍLOHA I

         DEFINICE

      Pro účely tohoto doporučení se rozumí:

                  a)

                  „kvalifikací“ formální výsledek procesu hodnocení a validace, který je získán poté, co příslušná instituce rozhodla, že dosažené výsledky učení jednotlivce odpovídají daným standardům;

                  b)

                  „výsledky učení“ prohlášení o tom, co učící se zná, čemu rozumí a co je schopen po dokončení procesu učení vykonávat, vyjádřeno pomocí znalostí, dovedností a kompetencí;

                  c)

                  „jednotkou výsledků učení“ (jednotkou) složka kvalifikace, která je tvořena uceleným souborem znalostí, dovedností a kompetencí, které lze hodnotit a validovat;

                  d)

                  „kreditem za výsledky učení“ (kreditem) soubor výsledků učení jednotlivce, které byly ohodnoceny a které lze shromažďovat za účelem dosažení kvalifikace nebo přenést do jiných vzdělávacích programů či kvalifikací;

                  e)

                  „příslušnou institucí“ instituce příslušná pro vytváření a udělování kvalifikací nebo pro uznávání jednotek nebo pro výkon jiných funkcí spojených s ECVET, například přidělování bodů ECVET za kvalifikace a jednotky, hodnocení, validace a uznávání výsledků učení na základě pravidel a postupů zúčastněných zemí;

                  f)

                  „hodnocením výsledků učení“ metody a postupy, jejichž pomocí je zjišťováno, do jaké míry učící se ve skutečnosti dosáhl daných znalostí, dovedností a kompetencí;

                  g)

                  „validací výsledků učení“ proces potvrzení, že dané ohodnocené výsledky učení, jichž učící se dosáhl, odpovídají specifickým výsledkům, které mohou být požadovány pro udělení jednotky nebo kvalifikace;

                  h)

                  „uznáním výsledků učení“ postup, při němž jsou udělením jednotek nebo kvalifikací úředně potvrzeny dosažené výsledky učení;

                  i)

                  „body ECVET“ číselné vyjádření celkové váhy výsledků učení v rámci kvalifikace a poměrné váhy jednotek ve vztahu ke kvalifikaci.

      PŘÍLOHA II

         ECVET – ZÁSADY A TECHNICKÉ SPECIFIKACE

      ECVET je technickým rámcem pro přenos, uznávání a popřípadě shromažďování výsledků učení jednotlivců za účelem získání kvalifikace. Nástroje a metodika ECVET zahrnují popis kvalifikací vyjádřených v jednotkách výsledků učení s příslušnými body, proces přenosu a shromažďování a doplňující doklady, jako jsou smlouvy o učení, osobní záznamy a příručky pro uživatele ECVET.
      ECVET má v rámci mobility usnadnit uznávání výsledků učení v souladu s vnitrostátními právními předpisy za účelem získání kvalifikace. Je třeba poznamenat, že ECVET nepředstavuje pro občany žádný nový nárok na automatické uznání výsledků učení nebo bodů. Jeho uplatnění na určitou kvalifikaci je v souladu s právními předpisy a pravidly použitelnými v členských státech a vychází z následujících zásad a technických specifikací:
      1.   Jednotky výsledků učení

      Jednotka je složka kvalifikace, která je tvořena uceleným souborem znalostí, dovedností a kompetencí, které lze hodnotit a validovat příslušnými body ECVET. Kvalifikace v zásadě sestává z více jednotek a je tvořena celým souborem jednotek. Učící se tak může získat kvalifikaci shromažďováním požadovaných jednotek, které obdržel v různých zemích a v různých kontextech (formálním, případně neformálním a informálním), při současném dodržování vnitrostátních právních předpisů týkajících se shromažďování jednotek a uznávání výsledků učení.
      Jednotky, které tvoří kvalifikaci, by měly být

                  —

                  jasně a srozumitelně popsány pomocí odkazu na znalosti, dovednosti a kompetence, které obsahují,

                  —

                  vytvořeny a uspořádány soudržně ve vztahu k celkové kvalifikaci,

                  —

                  vytvořeny tak, aby umožňovaly samostatně hodnotit a validovat výsledky učení obsažené v jednotce.

            Jednotka může být specifická pro jedinou kvalifikaci nebo společná pro více kvalifikací. Očekávaných výsledků učení, které jednotku definují, může být dosaženo kdekoli a jakýmkoli způsobem. Jednotka tedy nesmí být v zásadě zaměňována za složku formálního vzdělávacího programu či odborné přípravy.
      Pravidla a postupy pro definování vlastností jednotek výsledků učení a pro kombinování a shromažďování jednotek za účelem získání určité kvalifikace vymezí příslušné instituce a partneři zapojení do odborné přípravy v souladu s celostátními nebo regionálními pravidly.
      Specifikace jednotky by měly obsahovat

                  —

                  obecný název jednotky,

                  —

                  připadá-li v úvahu, obecný název kvalifikace nebo kvalifikací, ke kterým se jednotka vztahuje,

                  —

                  odkaz na úroveň dotyčné kvalifikace podle ERK a případně podle vnitrostátního rámce kvalifikací a na kreditové body ECVET, které jsou s touto kvalifikací spojeny,

                  —

                  výsledky učení, které jednotka obsahuje,

                  —

                  postupy a kritéria pro hodnocení těchto výsledků učení,

                  —

                  body ECVET spojené s danou jednotkou,

                  —

                  případnou dobu platnosti jednotky.

            2.   Přenos a shromažďování výsledků učení; partnerství v ECVET

      V ECVET jsou jednotky výsledků učení dosažené v určitém prostředí hodnoceny a při úspěšném hodnocení přeneseny do jiného prostředí. V tomto druhém prostředí jsou validovány a uznány příslušnou institucí jako součást požadavků na kvalifikaci, kterou chce daná osoba získat. Jednotky výsledků učení mohou být poté shromažďovány za účelem získání dané kvalifikace v souladu s celostátními či regionálními pravidly. Příslušné instituce a partneři zapojení do odborné přípravy vypracují postupy a pokyny pro hodnocení, validaci, shromažďování a uznávání jednotek výsledků učení.
      Přenos kreditů založený na ECVET a uplatněný na výsledky učení dosažené ve formálních vzdělávacích kontextech by měl být usnadněn vytvořením partnerství a sítí, do nichž jsou zapojeny příslušné instituce zmocněné k tomu, aby pro účely přenosu a validace ve svém prostředí udělovaly kvalifikace nebo jednotky nebo dávaly kredit za dosažené výsledky učení.
      Cílem vytváření partnerství je

                  —

                  vytvořit obecný rámec pro spolupráci a tvorbu sítí mezi partnery stanovený v memorandu o porozumění, jímž se nastolí prostředí vzájemné důvěry,

                  —

                  pomoci partnerům při tvorbě specifických opatření pro přenos kreditů pro učící se.

            Memorandum o porozumění by mělo potvrdit, že partneři

                  —

                  uznávají navzájem své postavení příslušných institucí,

                  —

                  uznávají navzájem kritéria a postupy zajišťování kvality, hodnocení, validace a uznávání za uspokojivé pro účely přenosu kreditu,

                  —

                  souhlasí s podmínkami fungování partnerství, například s cíli, dobou trvání a opatřeními pro přezkum memoranda o porozumění,

                  —

                  souhlasí se srovnatelností dotčených kvalifikací pro účely přenosu kreditů za použití referenčních úrovní stanovených ERK,

                  —

                  označí další aktéry a příslušné instituce, kteří by se mohli na příslušném procesu podílet, a jejich funkce.

            Pro použití ECVET na výsledky učení dosažené v kontextu neformálního a informálního učení nebo mimo rámec memoranda o porozumění by příslušná instituce, která je oprávněna udělovat kvalifikace nebo jednotky nebo dávat kredit, měla stanovit postupy a mechanismy pro identifikaci, validaci a uznávání těchto výsledků učení udělením odpovídajících jednotek a s nimi spojených bodů ECVET.
      3.   Smlouva o učení a osobní záznam

      Za účelem přenosu kreditů, jehož se účastní dva partneři a jeden mobilní učící se, je mezi oběma příslušnými institucemi zapojenými do odborné přípravy a procesu validace a učícím se v rámci memoranda o porozumění uzavřena smlouva o učení. Tato smlouva by měla

                  —

                  rozlišovat mezi příslušnou „domácí“ a „hostitelskou“ institucí (1),

                  —

                  upřesňovat konkrétní podmínky pro období mobility, například totožnost učícího se, dobu trvání mobility, výsledky učení, jichž má být dosaženo, a s nimi spojené body ECVET.

            Smlouva o učení by měla stanovit, že dosáhne-li učící se očekávaných výsledků učení a tyto výsledky jsou „hostitelskou“ institucí kladně ohodnoceny, měla by „domácí“ instituce v souladu s pravidly a postupy, které tato příslušná instituce stanoví, tyto výsledky validovat a uznat jako součást požadavků na určitou kvalifikaci.
      Přenos mezi partnery se může týkat výsledků učení, jichž bylo dosaženo ve formálním, popřípadě neformálním a informálním kontextu. Přenos kreditu za dosažené výsledky učení má tudíž tři fáze:

                  —

                  „hostitelská“ instituce ohodnotí dosažené výsledky učení a učícímu se udělí kredit. Dosažené výsledky učení a odpovídající body ECVET jsou zapsány do „osobního záznamu“ (2) učícího se,

                  —

                  „domácí“ instituce validuje kredit jakožto vhodný záznam o výsledcích daného učícího se,

                  —

                  „domácí“ instituce poté uzná výsledky učení, jichž bylo dosaženo. Toto uznání je předpokladem k udělení jednotek a odpovídajících bodů ECVET v souladu s pravidly „domácího“ systému.

            Validace a uznání příslušnou „domácí“ institucí závisí na úspěšném hodnocení výsledků učení příslušnou „hostitelskou“ institucí v souladu s dojednanými postupy a kritérii pro zajišťování kvality.
      4.   Body ECVET

      Body ECVET poskytují v číselné podobě doplňující informace o kvalifikacích a jednotkách. Tyto body nemají žádnou hodnotu bez vztahu k získaným výsledkům učení vedoucím k určité kvalifikaci, na něž odkazují, a odrážejí dosažení a shromáždění jednotek. K umožnění společného přístupu při používání bodů ECVET slouží konvence, podle níž bude výsledkům učení, jichž má být podle očekávání dosaženo během jednoho roku formálního celodenního odborného vzdělávání a přípravy, přiděleno 60 bodů.
      V rámci ECVET se body zpravidla přidělují ve dvou etapách: Nejprve jsou body ECVET přiděleny kvalifikaci jako celku, poté jejím jednotkám. Pro danou kvalifikaci je jedno formální vzdělávací prostředí použito jako referenční a na základě konvence je této kvalifikaci přidělen celkový počet bodů. Z tohoto celkového počtu jsou následně každé jednotce přiděleny body ECVET podle její poměrné váhy v rámci kvalifikace.
      V případě kvalifikací, které nemají referenční formální vzdělávací cestu, lze body ECVET přidělit na základě odhadu podle srovnání s jinou kvalifikací, u níž je k dispozici formální referenční prostředí. Za účelem srovnatelnosti kvalifikací by příslušná instituce měla učinit odkaz na rovnocennou úroveň v ERK nebo případně na úroveň ve vnitrostátním rámci kvalifikací nebo na podobnost výsledků učení v blízkém oboru.
      Poměrná váha jednotky výsledků učení ve vztahu ke kvalifikaci by měla být stanovena podle následujících kritérií nebo jejich kombinace:

                  —

                  poměrného významu výsledků učení, které tvoří jednotku, pro účast na trhu práce, pro postup na další úrovně kvalifikace nebo pro sociální začlenění,

                  —

                  složitosti, rozsahu a objemu výsledků učení v dané jednotce,

                  —

                  úsilí, které musel učící se vynaložit, aby získal znalosti, dovednosti a kompetence požadované u dané jednotky.

            V bodech ECVET vyjádřená poměrná váha kterékoli jednotky, která je společná pro několik kvalifikací, se mezi těmito kvalifikacemi může lišit.
      Přidělování bodů ECVET je zpravidla součástí struktury kvalifikací a jednotek. Jsou vytvářeny příslušnými institucemi, které jsou pověřeny vytvářením a udržováním kvalifikací nebo jim byly za tímto účelem uděleny specifické pravomoci. V zemích, které již uplatňují vnitrostátní systém bodů, příslušné instituce stanoví opatření pro přepočet vnitrostátních kreditových bodů na body ECVET.
      Úspěšné dosažení kvalifikace nebo jednotky je podnětem k udělení s nimi spojených bodů ECVET, a to nezávisle na skutečné době potřebné k jejich dosažení.
      Při přenosu jednotek jsou v souladu s celostátními nebo regionálními pravidly obvykle přeneseny také odpovídající body ECVET tak, aby mohly být zohledněny při uznávání přenesených výsledků učení. Příslušná instituce může sama zvážit, zda mají být body ECVET brány v úvahu, pokud jsou pravidla a metody, jež byly za tímto účelem stanoveny, průhledné a v souladu se zásadami zajišťování kvality.
      Neformálním či informálním učením získávaná kvalifikace, pro niž lze identifikovat referenční formální vzdělávací cestu, a odpovídající jednotky dostávají stejný počet bodů ECVET jako u referenční cesty, protože jsou získávány stejné výsledky učení.

         (1)  „Domácí“ instituce je instituce, která bude ověřovat a uznávat výsledky učení, jichž učící se dosáhl. „Hostitelská“ instituce je instituce, která poskytuje odbornou přípravu, v jejímž rámci jsou příslušné výsledky učení dosaženy, a která dosažené výsledky učení hodnotí.

         (2)  Osobní záznam je dokument, v němž jsou popsány ohodnocené výsledky učení učícího se a udělené jednotky a body ECVET.


Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 5 odst. 3nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Francie na období 2005-2009


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2011 k národnímu programu reforem Švédska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2011–2014

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2011
   k národnímu programu reforem Švédska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému konvergenčnímu programu Švédska na období 2011–2014
   2011/C 217/03
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, která se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření za účelem posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. ledna 2011 přijala Komise první roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru, v němž se provádí integrovaná ex ante koordinace politiky, vycházející ze strategie Evropa 2020.

               (4)

               Dne 25. března 2011 potvrdila Evropská rada priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na další úsilí o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou součástí jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (5)

               Dne 29. dubna 2011 předložilo Švédsko aktualizaci svého konvergenčního programu na období 2011–2014 za rok 2011 a národní program reforem na rok 2011. Oba programy byly posuzovány současně.

               (6)

               Před hospodářskou krizí v letech 2008–2009 švédské hospodářství zažívalo po více než desetiletí silný růst, na němž se podílela jak domácí poptávka, tak čistý vývoz. Vzhledem k tomu, že se jedná o exportně orientovanou ekonomiku s rozsáhlým finančním sektorem, výrazně ho zasáhl propad zahraniční poptávky a zmrazení finančních trhů v roce 2008, což vedlo k poklesu HDP v roce 2009 o 5,1 % a růstu míry nezaměstnanosti z přibližných 6 % na více než 9 %. Díky solidní výchozí pozici, jež nevyžadovala rozsáhlé úpravy v domácnostech i bankovním a veřejném sektoru, a díky adekvátní reakci v rámci měnové a fiskální politiky byla recese poměrně krátkodobá a postihla hlavně exportně orientované výrobní odvětví. Poté, co světový obchod začal opět růst, zažilo švédské hospodářství prudké a rozsáhlé oživení a reálný HDP se v roce 2010 zvýšil o 5,5 %. Vzájemným působením automatických stabilizátorů a diskrečních opatření se rozpočtové saldo dostalo z přebytku ve výši 3,7 % HDP v roce 2007 do schodku 0,9 % HDP v roce 2009, a v roce 2010 bylo opět vyrovnané.

               (7)

               Na základě posouzení aktualizovaného konvergenčního programu podle nařízení (ES) č. 1466/97 zastává Rada stanovisko, že makroekonomický scénář, z něhož vycházejí rozpočtové projekce, je vesměs realistický, avšak kromě roku 2012, kdy je v porovnání s prognózou útvarů Komise příznivější. Rozpočtová strategie nastíněná v aktualizovaném konvergenčním programu je přiměřená, jelikož by mohla přispět ke splnění střednědobého cíle Švédska, jímž je přebytek 1 % HDP v průběhu cyklu. Představovalo by to určitou rezervu proti překročení 3 % referenční hodnoty HDP při případném propadu v budoucnu. Program předpokládá, že přebytek veřejných financí poroste z 0,6 % HDP v roce 2011 na 3,7 % HDP v roce 2014, což je poslední rok programu. Toto zlepšení by vyplývalo především z očekávaného silného hospodářského růstu, protože program nepředpokládá v těchto letech žádné konsolidační úsilí. Rizika pro rozpočtové cíle jsou vcelku vyrovnaná. Jelikož prognóza příjmů představená v programu je na rok 2011 poněkud opatrná, rozpočtové výsledky by mohly být tento rok mírně lepší, zatímco jistá rizika horšího vývoje ohrožující rozpočtové prognózy na rok 2012 a následující roky souvisejí s optimistickými makroekonomickými odhady. Existuje riziko procyklické fiskální politiky, jelikož vláda uvedla, že pokud bude k dispozici dostatečný fiskální prostor, mohla by být od roku 2012 zaváděna další expanzivní fiskální opatření předpokládaná v rozpočtu na rok 2011 (včetně pátého kroku zaměstnaneckých slev na dani, a další zvýšení limitu pro platby daně z příjmu, nižší DPH na restaurační služby a nižší zdanění důchodů). Vzhledem k prognóze demografického vývoje je důležité, aby Švédsko udržovalo svou fiskální politiku v souladu se střednědobým cílem. Podle posledního hodnocení Komise jsou rizika spojená s dlouhodobou udržitelností veřejných financí nízká.

               (8)

               Aktuální situace na trzích s bydlením a hypotékami je zdrojem potenciální nestability. Po krátkodobé a mírné korekci na vrcholu finanční krize mají ceny nemovitostí ve Švédsku na rozdíl od ostatních zemí opět výrazně stoupající tendenci zaznamenávanou již od druhé poloviny 90. let a nyní jsou na rekordní úrovni. Silný nárůst cen nemovitostí probíhal v těsném sepětí s rostoucím zadlužením domácností, jež do poloviny roku 2010 dosahovalo přibližně 170 % disponibilního příjmu, což je nejvíce v historii. Navíc na značný podíl hypotečního zadlužení se vážou variabilní sazby s nízkou mírou amortizace. Švédské domácnosti jsou tak obzvlášť ohroženy zvýšením úrokových sazeb nebo zhoršením situace v oblasti zaměstnanosti. Výrazná korekce trhu s bydlením by mohla mít negativní dopad na makroekonomickou stabilitu, jelikož domácnosti by omezily spotřebu, aby udržely svůj rozpočet v rovnováze, a finanční náklady švédských bank by se zvýšily.

               (9)

               Pokud jde o švédský trh práce, mají mladí lidé a příslušníci třetích zemí a v porovnání s průměrem EU poměrně slabé postavení. Další zlepšení jejich pozice na trhu práce je důležité v zájmu zvýšení celkové míry zaměstnanosti a nabídky práce v dlouhodobém horizontu, aby se tak reagovalo na demografický problém stárnutí obyvatelstva. S cílem zlepšit v oblasti zaměstnanosti situaci obou skupin provádí švédská vláda v současné době několik reforem, k nimž patří navýšení prostředků na odborné vedení, pracovní místa pro praktikanty, odborné vzdělávání dospělých, učňovskou odbornou přípravu a cílené dotace na mzdy a efektivnější kurzy švédského jazyka. Z posledních statistik jasně vyplývá, že situace na švédském trhu práce se všeobecně zlepšuje, s výjimkou žen narozených v zahraničí.

               (10)

               Komise posoudila konvergenční program a národní program reforem. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-hospodářskou politiku ve Švédsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k tomu, že je potřeba posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v EU tím, že budou do vnitrostátních rozhodnutí zahrnuty vstupy na úrovni EU. Domnívá se, že programy náležitě řeší hlavní výzvy pro Švédsko. I když je fiskální strategie vlády při plnění střednědobého cíle přiměřená, od roku 2012 je třeba podnikat kroky s cílem zabránit v dobách příznivého růstu příliš uvolněné fiskální politice. Měla by být posouzena zejména ta rizika makroekonomické nerovnováhy, jež vyplývají z rostoucích cen nemovitostí a zadlužení domácností. Kromě toho je třeba sledovat a zlepšovat účast na trhu práce zranitelných skupin, zejména mladých lidí a žen narozených v zahraničí.

               (11)

               Na základě tohoto posouzení Rada přezkoumala aktualizovaný konvergenční program Švédska na rok 2011 a její stanovisko (3) se odráží zejména v doporučení v bodě 1 níže. S přihlédnutím k závěrům Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada přezkoumala národní program reforem Švédska,

         DOPORUČUJE, aby Švédsko v období 2011–2012 provedlo tato opatření:

               1.

               Pokračovat ve fiskální politice, jež zajistí další plnění střednědobého cíle.

               2.

               Přijmout preventivní opatření, jež mají řešit makroekonomická rizika spojená s rostoucími cenami nemovitostí a zadlužením domácností. Mohla by být zvážena celá řada opatření jako jsou například přezkum systému hypoték, včetně kapitálových požadavků na banky, regulace nájmů, zdanění majetku a vydávání stavebních povolení.

               3.

               Sledovat a zlepšovat účast mladých lidí a jiných zranitelných skupin na trhu práce.

      V Bruselu dne 12. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 138, 26.5.2011, s. 56) stanoví, že platí i pro rok 2011.

      (3)  Podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 25. srpna 2011 Radě Evropské unie o externím auditorovi Banco de Portugal (ECB/2011/11)

text:
               2.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 25. srpna 2011
   Radě Evropské unie o externím auditorovi Banco de Portugal
   (ECB/2011/11)
   2011/C 258/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Mandát stávajícího externího auditora Banco de Portugal skončil po provedení auditu za účetní rok 2010. Je proto nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2011.

               (3)

               Banco de Portugal vybrala za svého externího auditora pro účetní roky 2011 až 2016 společnost PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby společnost PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. byla jmenována externím auditorem Banco de Portugal pro účetní roky 2011 až 2016.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 25. srpna 2011.

            prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Doporučení Rady ze dne 10. července 2012 o provádění hlavních směrů hospodářských politik členských států, jejichž měnou je euro

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/95

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 10. července 2012
   o provádění hlavních směrů hospodářských politik členských států, jejichž měnou je euro
   2012/C 219/28
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 136 ve spojení s čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Od svého vytvoření Euroskupina hraje klíčovou roli a nese zvláštní odpovědnost, pokud jde o hospodářské řízení eurozóny. Hospodářská krize jasně ukázala úzké vnitřní vztahy v eurozóně a podtrhla potřebu jak soudržné celkové orientace politik, která by odrážela tyto úzké vnitřní vztahy mezi zeměmi, jejichž měnou je euro, tak účinných opatření pro koordinaci politik, díky kterým bude možno urychleně reagovat na změny hospodářského prostředí.

               (2)

               Rada vydala doporučení pro jednotlivé členské státy, jejichž měnou je euro (dále „členské státy eurozóny“). Tato doporučení řeší hospodářské problémy na národní úrovni a zároveň mají rozhodující význam pro stabilitu a růst v eurozóně jako celku. Členské státy eurozóny se rovněž zavázaly, že uskuteční soubor dalších dalekosáhlých reforem politiky v rámci Paktu euro plus s cílem posílit konkurenceschopnost, podpořit zaměstnanost, přispět k udržitelnosti veřejných financí a posílit finanční stabilitu. Dne 2. března 2012 členské státy eurozóny a osm dalších členských států podepsalo Smlouvu o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, ve které se dohodly, že zajistí, aby všechny významné reformy hospodářských politik, jež hodlají provádět, byly předem projednány, a popřípadě navzájem koordinovány. Koordinace ex ante v kontextu eurozóny, a to jak předkládáním návrhů rozpočtu, tak debatou o plánech hlavních reforem hospodářské politiky, přispěje k zohlednění účinků vyplývajících z přesahů vnitrostátních opatření na eurozónu jako celek.

               (3)

               Existence propracovaných rozpočtových rámců, které posilují domácí fiskální správu, je klíčovým prvkem řádného řízení veřejných financí a přispívá k udržitelnosti veřejných financí v eurozóně jako celku. Hlavy států a předsedové vlád států eurozóny se v červenci a říjnu roku 2011 zavázali zavést národní fiskální rámce, stanovené ve směrnici Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (1), již do konce roku 2012, tedy v předstihu oproti časovému harmonogramu stanovenému ve směrnici, a jít nad rámec požadavků uvedených v této směrnici. Kromě toho se dne 2. března 2012 členské státy eurozóny spolu s osmi členskými státy mimo eurozónu podpisem Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii zavázaly k dalšímu posílení své vnitrostátní fiskální správy, zejména zavedením závazných pravidel pro rozpočtové pozice vlád s cílem dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle.

               (4)

               Pokračování fiskální konsolidace je ústředním prvkem strategie k překonání krize v eurozóně. Fiskální rámec EU umožňuje, aby mezi členskými státy existovalo různé tempo konsolidace v závislosti na jejich fiskálním prostoru a makroekonomických podmínkách. Pakt o stabilitě a růstu a Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě věcí veřejných v hospodářské a měnové unii se soustředí na strukturální rozpočtová salda, a proto umožňují přihlédnout k vlivům cyklu a jednorázových opatření týkajících se hlavních rozpočtových sald. Posouzení opatření přijatých v reakci na doporučení Rady týkajících se nápravy nadměrného schodku je prováděno podle strukturálních hledisek. Vhodná struktura konsolidačních opatření je zásadní pro posílení důvěry v trvalý charakter konsolidace v eurozóně a pro omezení jejího negativního krátkodobého dopadu na růst. Výdaje podporující růst, zejména investiční výdaje musí být považovány za prioritní; v několika členských státech eurozóny se daly najít produktivní investiční projekty, jejichž soukromá i sociální návratnost překročí současné nízké úrokové sazby. V zájmu podpoření dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí jsou naléhavě zapotřebí reformy dlouhodobých výdajů, zejména v oblasti zdravotnictví a důchodů. Vhodná daňová politika (například snížení daňového zatížení práce, rozšíření daňových základů a účinnější postup v boji proti daňovým únikům) by mohla přispět ke konsolidaci a současnému zvýšení konkurenceschopnosti, jakož i k vytváření lepších podmínek pro růst.

               (5)

               Stabilita a hladké fungování finančního systému jsou předpokladem pro odvrácení „scénáře ztraceného desetiletí“ pomalého růstu v eurozóně a pro posílení důvěry investorů. Z důvodu nutnosti dalšího snižování zadluženosti bankovních rozvah je důležité zajistit, aby toto snižování probíhalo spořádaným způsobem a nebylo v rozporu se zachováním odpovídající výše úvěrů vstupujících do reálné ekonomiky. Aby bylo možné čelit stále patrnější tendenci finanční roztříštěnosti, je nezbytné pokročit k integraci kontrolních struktur a postupů, jakož i k přeshraničnímu řízení krizových situací.

               (6)

               Pro udržitelný růst a stabilitu v eurozóně je zásadní systematické odstraňování makroekonomické nerovnováhy v jejím rámci. Proces snižování nerovnováhy sice již začal, ale je třeba v něm neochvějně pokračovat. Naléhavost opatření k nápravě nerovnováhy je větší u zemí zápolících s deficitem, u nichž jsou reformy nezbytné pro zlepšení konkurenceschopnosti a usnadnění přerozdělení finančních prostředků ve prospěch odvětví, které se podílí na vývozu. Současně mohou země s přebytkem přispět k znovunastolení rovnováhy tím, že odstraní nadbytečná regulační a jiná omezení domácí poptávky, činností spadajících do oblasti vývozu a investičních příležitostí,

               (7)

               Předpokladem dalšího rozvoje hospodářské unie je uznání vzájemné provázanosti hospodářství členských států eurozóny a přínosu, který stabilita v této měnové unii může znamenat pro její členy a Unii v širším smyslu. Do budoucna budou členské státy eurozóny muset prohloubit svou integraci, aby dosáhly plné hospodářské a měnové unie.

               (8)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1466/97 (2) a dne 15. února 2012 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2012 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu 2012,

         DOPORUČUJE, aby členské státy eurozóny, aniž jsou dotčeny pravomoci Rady, pokud jde o koordinaci hospodářských politik členských států, jednotlivě i společně, především však v rámci koordinace hospodářské politiky uvnitř Euroskupiny, v období 2012–2013 přijaly opatření s cílem:

               1.

               Posílit pracovní metody Euroskupiny, tak aby se jí umožnilo převzít odpovědnost za celkovou orientaci politiky v eurozóně, účinně reagovat na změny hospodářského prostředí a řídit koordinaci hospodářské politiky uvnitř posíleného kontrolního rámce, jenž se vztahuje na členské státy eurozóny.

               2.

               Zintenzivnit politickou spolupráci v Euroskupině prostřednictvím sdílení informací a diskusí o rozpočtových plánech a plánech významných reforem s potenciálními účinky na eurozónu. Zajistit přijímání takových reforem, které jsou nezbytné pro vytvoření stabilní a spolehlivé eurozóny, včetně provádění doporučení, jež dala Rada jednotlivým členským státům eurozóny a jež kromě toho, že se zabývají řešením problémů na národní úrovni, mají dopad na eurozónu jako celek.

               3.

               Posílit fiskální disciplínu a instituce jak na celostátní, tak na regionální úrovni s cílem zvýšit důvěru trhu ve střednědobou a dlouhodobou udržitelnost veřejných financí v eurozóně. V návaznosti na dohodu hlav států a předsedů vlád eurozóny z července a října 2011 a ze dne 2. března 2012 posunout provedení směrnice 2011/85/EU již na konec roku 2012 a dále posílit fiskální správu, zejména začleněním pravidel pro strukturálně vyrovnaný rozpočet a automatických opravných mechanismů do vnitrostátních právních předpisů všech členských států eurozóny.

               4.

               Na základě závěrů ze zasedání Evropské rady konaného ve dnech 1. a 2. března 2012 zajistit soudržnost celkové fiskální politiky v eurozóně pokračováním ve fiskální konsolidaci podle doporučení a rozhodnutí Rady a v souladu s ustanoveními Paktu o stabilitě a růstu, které zohledňují makrofinanční situaci konkrétních zemí. Členské státy postižené významnými a potenciálně rostoucími rizikovými prémiemi by měly omezit odchylky od cílů nominálního salda i za horších než očekávaných makroekonomických podmínek; ostatní členské státy by měly umožnit automatickým stabilizátorům, aby pomáhaly strukturálnímu přizpůsobení a v případě dalšího zhoršování makroekonomických podmínek byly připraveny přezkoumat tempo konsolidace. Složení veřejných výdajů a příjmů by mělo odrážet dopad růstu výdajů a zdrojů příjmů. Zejména všechna dostupná rozpočtová rozpětí by měla být použita na podporu veřejných investic v eurozóně, přičemž by se přihlíželo k rozdílům v nákladech na financování, které mezi jednotlivými zeměmi existují.

               5.

               Přijmout opatření s cílem zlepšit fungování a stabilitu finančního systému v eurozóně. Urychlit kroky k integrovanější finanční architektuře, jejíž součástí bude bankovní dohled a přeshraniční řešení krizových situací.

               6.

               Provést strukturální reformy, které podporují také pružné úpravy mezd a které by spolu s diferencovanou fiskální politikou přispívaly k systematickému odstraňování makroekonomické nerovnováhy v rámci eurozóny, a tím i k růstu a vytváření pracovních míst. Jejich součástí by mimo jiné měla být i opatření na národní úrovni, která by zohledňovala situaci té které země a přihlížela k doporučením Rady pro jednotlivé členské státy eurozóny.

      V Bruselu dne 10. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         V. SHIARLY

      (1)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 41.

      (2)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.


title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
   CS
CS    CS
 ---pagebreak---                 EVROPSKÁ KOMISE
                                               V Bruselu dne 11.2.2011
                                               SEK(2011) 170 v konečném znění
                          DOPORUČENÍ KOMISE RADĚ
   s cílem pověřit Komisi, aby jménem Evropské unie zahájila jednání o obnovení
   protokolu k Dohodě o partnerství v odvětví rybolovu s Marockým královstvím
CS                                                                              CS
 ---pagebreak---                                       DOPORUČENÍ KOMISE RADĚ
         s cílem pověřit Komisi, aby jménem Evropské unie zahájila jednání o obnovení
         protokolu k Dohodě o partnerství v odvětví rybolovu s Marockým královstvím
   1.        DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   Evropská unie a Marocké království uzavřely Dohodu o partnerství v odvětví rybolovu spolu
   se souvisejícím protokolem, který byl přijat dne 22. května 20061 a vstoupil v platnost dne
   28. února 2007. Platnost protokolu, kterým se plavidlům EU udělují rybolovná práva a
   stanoví finanční náhrada, končí dnem 27. února 2011.
   Používání současné dohody je rozšířeno na vody jižně od 27° 40' severní šířky. Vzhledem
   k specifičnosti této oblasti v rámci mezinárodního práva a právním podmínkám, za nichž EU
   uzavřela s Marokem dvoustrannou dohodu zahrnující tuto oblast, Komise během roku 2010
   při několika příležitostech Maroko požádala o poskytnutí posouzení přínosů, které má
   současná dohoda pro místní obyvatelstvo. Maroko na tuto žádost odpovědělo 13. prosince.
   Zatímco na tomto základě probíhá posouzení situace, navrhuje se obnovit současný protokol o
   jeden rok, čímž se získá čas k dokončení jednání o aktualizaci protokolu s náležitými
   zárukami, přičemž rybolovné aktivity budou mezitím moci pokračovat. Rada se žádá, aby
   přijala směrnice pro jednání, které jsou přílohou tohoto doporučení.
   2.        DOPORUČENÍ
   Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem Komise doporučuje, aby:
   – Rada zmocnila Komisi zahájit a vést jednání o obnovení protokolu v rámci Dohody
      o partnerství v odvětví rybolovu s Marockým královstvím,
   – obnovení bylo omezeno na jeden rok,
   – Komise byla pověřena vedením jednání v této věci jménem Unie;
   – Komise vedla tato jednání po konzultacích se zvláštním výborem podle ustanovení
      Smlouvy o fungování Evropské unie;
   – Rada schválila směrnice pro jednání, které jsou přílohou tohoto doporučení.
   1
            Úř. věst. L 141, 29.5.2006, s. 1.
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---    PŘÍLOHA
   Směrnice pro jednání
   – Cílem jednání je obnovení protokolu v rámci dohody o partnerství v odvětví rybolovu mezi
     Evropskou unií a Marockým královstvím v souladu se závěry Rady týkajícími se dohod
     o partnerství v odvětví rybolovu ze dne 15. července 2004 vycházejícími ze sdělení
     Komise ze dne 23. prosince 2002.
   – Za účelem zajištění podpory udržitelného a odpovědného rybolovu budou cíle jednání
     Komise následující:
           – obnovení současného protokolu na jeden rok, což je doba nezbytná pro přijetí
              nového právního rámce pro vztahy mezi EU a Marokem v odvětví rybolovu, za
              následujících podmínek:
           – přizpůsobení rybolovných práv v souladu s nejlepšími dostupnými vědeckými
              doporučeními;
           – pravidelné podávání zpráv o provádění odvětvové politiky na základě společně
              schválených ukazatelů, včetně regionálních dopadů protokolu.
           –
CS                                                                                CS


title: Doporučení Komise ze dne 17. března 2010 o monitorování perfluoralkylovaných látek v potravinách (Text s významem pro EHP)

text:
               18.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 68/22

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 17. března 2010
   o monitorování perfluoralkylovaných látek v potravinách
   (Text s významem pro EHP)
   (2010/161/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Perfluoralkylované látky (PFAS) mají široké využití v průmyslových a spotřebních aplikacích včetně přípravků na ochranu textilií a koberců proti znečištění, oleofobních přípravků na ochranu výrobků z papíru schválených pro styk s potravinami, hasicích pěn, povrchově aktivních látek pro důlní a ropný průmysl, leštidel na podlahu a insekticidů. Důležitou podskupinou jsou (per)fluorované organické povrchově aktivní látky, kam patří perfluoroktansulfonát (PFOS) a kyselina perfluoroktanová (PFOA).

               (2)

               Vzhledem k tomuto širokému využití byly látky PFOS, PFOA, jejich soli a prekurzory nalezeny v životním prostředí, v tělech ryb, ptáků a savců. Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) proto požádal vědeckou komisi pro kontaminující látky v potravinovém řetězci, aby připravila stanovisko k významu potravin a relativnímu přispění různých potravin a materiálů, které přicházejí do styku s potravinami, k expozici člověka látce PFOS a jejím solím a aby navrhla, jaké další kroky týkající se hodnocení rizika perfluorovaných organických sloučenin je třeba učinit.

               (3)

               Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci přijala vědecké stanovisko ohledně látek PFOS, PFOA a jejich solí dne 21. února 2008 (1).

               (4)

               V tomto vědeckém stanovisku nepovažuje úřad EFSA za pravděpodobné, že by se negativní dopad látek PFOS a PFOA projevil v celé populaci, avšak upozorňuje na nejistoty, které panují ohledně jejich účinků na vývoj živých organismů. Úřad EFSA označil získávání dalších údajů o hladinách látek PFAS v potravinách a u člověka za žádoucí, zvláště pokud jde o monitorování vývoje expozice.

               (5)

               Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách vyžaduje, aby smluvní strany monitorovaly perzistentní organické znečišťující látky, jejich alternativy a látky, které mohou být mezi perzistentní organické znečišťující látky zařazeny, a zařadila látku PFOS, její soli a perfluoroktansulfonylfluorid (PFOSF) do přílohy B úmluvy mezi látky, jejichž výroba a použití podléhá omezení,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy by v letech 2010 a 2011 měly monitorovat přítomnost perfluoralkylovaných látek v potravinách. Monitorování by mělo odrážet spotřebitelské návyky a zahrnovat širokou škálu potravin včetně potravin živočišného původu jako ryby, maso, vejce, mléko a odvozené produkty a potravin rostlinného původu, aby bylo možné provést přesný odhad expozice.

               2.

               Členské státy by měly použít postupy odběru vzorků stanovené v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1883/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví metody odběru vzorků a analýzy pro úřední kontrolu množství dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v určitých potravinách (2), aby se zajistila dostatečná reprezentativnost vzorků v rámci vzorkované šarže.

               3.

               Doporučuje se, aby členské státy prováděly analýzu perfluoralkylovaných látek za účelem důkazu přítomnosti sloučenin PFOS a PFOA a, je-li to možné, jejich prekurzorů, jako je například perfluoroktansulfonamid (PFOSA), 2-(N-ethylperfluoroktansulfonamido)ethanol (NEtFOSE) a (2-hydroxyethyl)derivát fluorovaného telomeru C8. Je-li to možné, členské státy by měly analyzovat sloučeniny, které jsou podobné látkám PFOS a PFOA, avšak mají jinou délku řetězce (C4–C15), a polyfluoralkyl-fosfátové povrchově aktivní látky (PAPS) jako například bis(polyfluoralkyl)-fosfát (8:2 diPAPS) a mono(polyfluoralkyl)-fosfát (8:2 monoPAPS), aby bylo možné odhadnout význam jejich přítomnosti v potravinách.

               4.

               Členské státy by měly provádět analýzu perfluoralkylovaných látek v souladu s přílohou III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (3) a používat metody analýzy, které průkazně vedou ke spolehlivým výsledkům. Výtěžnost by měla být nejlépe v rozmezí 70–120 %, mez stanovitelnosti 1 μg/kg.

               5.

               Doporučuje se, aby členské státy pravidelně poskytovaly úřadu EFSA údaje z monitorování vyjádřené na základě celkové hmotnosti spolu s informacemi v elektronickém formátu předkládání zpráv, jak bylo stanoveno úřadem EFSA k účelům ukládání do jedné databáze. Členské státy by měly také poskytnout údaje z předchozích let, které získaly používáním metod analýzy, které průkazně vedou ke spolehlivým výsledkům, aby bylo možné monitorovat vývoj expozice.

      V Bruselu dne 17. března 2010.

            Za Komisi

         John DALLI

            člen Komise

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on Perfluorooctane sulfonate (PFOS), perfluorooctanoic acid (PFOA) and their salts, The EFSA Journal (2008) 653, pp. 1-131.

      (2)  Úř. věst. L 364, 20.12.2006, s. 32.

      (3)  Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
      EVROPSKÁ KOMISE
                                     V Bruselu dne 7.6.2011
                                     SEK(2011) 812 v konečném znění
                        Doporučení pro
                    DOPORUČENÍ RADY
       k národnímu programu reforem Malty na rok 2011
                 a pro vydání stanoviska Rady
k aktualizovanému programu stability Malty na období 2011–2014
               {SEK(2011) 726 v konečném znění}
 ---pagebreak---                                                 Doporučení pro
                                            DOPORUČENÍ RADY
                              k národnímu programu reforem Malty na rok 2011
                                         a pro vydání stanoviska Rady
                k aktualizovanému programu stability Malty na období 2011–2014
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2
   a čl. 148 odst. 4 této Smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad
   stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských
   politik1, a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise2,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Evropská rada vyjádřila dne 26. března 2010 souhlas s návrhem Evropské komise
           týkajícím se zahájení nové strategie pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, která je
           založena na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, jež se zaměří na klíčové
           oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření na posílení evropského potenciálu pro
           udržitelný růst a konkurenceschopnost.
   (2)     Rada přijala dne 13. července 2010 doporučení o hlavních směrech hospodářských
           politik členských států a Unie (2010 až 2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí
           o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států3, které tvoří dohromady
           „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby tyto integrované hlavní
           směry zohlednily ve své vnitrostátní hospodářské politice a politice zaměstnanosti.
   1
           Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
   2
           Úř. věst. , , s. .
   3
           Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 stanoví, že platí i pro rok 2011.
CS                                                     2                                         CS
 ---pagebreak---    (3) Komise dne 12. ledna 2011 přijala první roční analýzu růstu představující začátek
       nového cyklu správy ekonomických záležitostí v EU a prvního evropského semestru
       integrované ex-ante koordinace politiky, která je zakotvena ve strategii Evropa 2020.
   (4) Evropská rada dne 25. března 2011 potvrdila priority pro fiskální konsolidaci
       a strukturální reformu (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a ze dne 7. března
       2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je
       třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti,
       na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na vyvíjení dalšího
       úsilí o posílení růstu. Členské státy požádala, aby tyto priority promítly do konkrétních
       opatření, jež mají být zahrnuta do jejich programů stability či konvergenčních
       programů a národních programů reforem.
   (5) Evropská rada dne 25. března 2011 rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu
       euro plus k včasnému předložení svých závazků za účelem zahrnutí těchto závazků do
       jejich programů stability či konvergenčních programů a jejich národních programů
       reforem.
   (6) Dne 28. dubna 2011 Malta předložila svůj národní program reforem na rok 2011 a dne
       29. dubna 2011 předložila svůj aktualizovaný program stability na období 2011–2014.
       Oba programy jsou posuzovány současně, aby se zohlednily jejich vzájemné vazby.
   (7) V důsledku hospodářské krize prudce poklesl vývoz a investice a reálný HDP se
       v roce 2009 snížil o 3,4 %. Zaměstnanost, kterou vláda posílila mimo jiné formou
       státní podpory, se snížila pouze mírně. Díky podstatnému zvýšení vývozů a investic
       podniků, k němuž došlo v roce 2010, Malta v témže roce zaznamenala výrazné oživení
       hospodářské aktivity a nezaměstnanost se snížila. Vzhledem k vysokému veřejnému
       dluhu (61,5 % HDP v roce 2008) vláda nepřijala rozsáhlá stimulační fiskální opatření
       a celkový schodek veřejných financí v roce 2009 (3,7 % HDP) zůstal nižší než
       schodek eurozóny jako celku. Vládní schodek veřejných financí a míra zadlužení
       zůstaly v roce 2010 v zásadě stabilní.
   (8) Na základě posouzení aktualizovaného programu stability podle nařízení Rady (ES)
       č. 1466/97 Rada zastává stanovisko, že makroekonomický scénář, na němž jsou
       založeny rozpočtové prognózy je mírně optimistický, zejména v pozdějších letech
       programového období. V programu stability se plánuje, že se celkový schodek
       veřejných financí, který odpovídal 3,6 % HDP v roce 2010, do roku 2011 sníží pod
       referenční hodnotu stanovenou ve Smlouvě. Dále se plánuje, že postupný pokrok
       k dosažení střednědobého cíle, kterým je vyrovnaná strukturální pozice, má být
       podpořen závazkem, jež spočívá v zajištění udržitelné konsolidace založené zejména
       na výdajové straně rozpočtu. V programu stability se nicméně do konce programového
       období neplánuje dosáhnout střednědobého cíle. Předpokládá se, že míra zadlužení se
       sníží ze své maximální úrovně v roce 2010, tedy z 68 % HDP na 63,7 % v roce 2014, a
       to vzhledem k pozitivnímu a stále silnějšímu primárnímu saldu. Snaha o průměrnou
       roční strukturální korekci v období 2012–2014, kterou vypočetla Komise, je celkově v
       souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Avšak rozpočtové výsledky by mohly být horší,
       než se očekávalo, v důsledku možného překračování výdajů a nedostatku informací o
       opatřeních podporujících konsolidační úsilí po roce 2011.
   (9) Pokračování ve fiskální konsolidaci za účelem dosažení střednědobého cíle je pro
       Maltu klíčovou výzvou. Zatímco rozpočet na rok 2011 zavedl opatření pro nápravu
CS                                              3                                                CS
 ---pagebreak---         nadměrného schodku v roce 2011, v případě odchylek by byla nutná další opatření.
        Důvěryhodnost střednědobé strategie konsolidace, která není dosud podložena
        konkrétními opatřeními, by byla posílena pevnějším víceletým rozpočtovým rámcem.
        Klíčovým nedostatkem je nezávazná povaha víceletých cílů, která značí relativně
        krátký horizont pro fiskální plánování. V programu stability je uvedeno, že se uvažuje
        o zavedení pravidla výdajů.
   (10) Dlouhodobý dopad stárnutí populace na rozpočet, včetně důchodů, je na Maltě
        výrazně vyšší, než je průměr EU. Navíc účast starších pracovníků na trhu práce je
        velmi nízká v důsledku věkové hranice pro odchod do důchodu, která je stále poměrně
        nízká, v důsledku častého využívání programů předčasného odchodu do důchodu
        a velmi nízké účasti starších žen. Důchodová reforma z roku 2006 vede ke zvyšování
        věku odchodu do důchodu (ačkoli se jedná o velmi postupné zvyšování) a řeší
        přiměřenost budoucích důchodů, zejména štědřejšími indexačními opatřeními
        a zavedením minimálního důchodu zaručeného státem. Národní program reforem
        podává informace o probíhajících konzultacích o návrzích týkajících se další
        důchodové reformy předložené pracovní skupinou pro důchody, včetně explicitní
        vazby mezi věkem pro odchod do důchodu a nadějí dožití a zavedení povinného
        druhého a dobrovolného třetího pilíře. Národní program reforem však nepředkládá
        komplexní strategii aktivního stárnutí, která by doplňovala probíhající a plánované
        legislativní změny. Relativně vysoký výskyt nenahlášené práce představuje riziko pro
        udržitelnost veřejných financí z dlouhodobého hlediska. V národním programu
        reforem vláda uvádí některá opatření k řešení tohoto problému, chybí však návrhy na
        revizi systému daní a dávek takovým způsobem, aby se vyplatilo pracovat. Posílení
        účasti žen na trhu práce je pro Maltu další velkou výzvou vzhledem k tomu, že její
        míra zaměstnanosti žen je nejnižší v EU. V národním programu reforem vláda
        předložila velký počet iniciativ zaměřených na pracovnice. Jejich provedení a dopad
        by měly být hodnoceny v roce 2012.
   (11) Malta zaznamenává v posledních letech intenzivní průmyslovou restrukturalizaci,
        v jejímž rámci se tradiční výrobní odvětví s vysokým podílem lidské práce nahrazují
        novými činnostmi s vysokou přidanou hodnotou. To vede k nesouladu mezi poptávkou
        po kvalifikované pracovní síle a nabídkou této pracovní síly na trhu práce, přičemž se
        v zájmu další diverzifikace hospodářské základny Malty poukazuje na potřebu
        poskytnout kvalifikovanou pracovní sílu nutnou pro nová odvětví, a to zejména
        prostřednictvím vyššího vzdělávání.
   (12) Malta má nejvyšší poměr žáků v EU, kteří předčasně ukončují školní docházku.
        V roce 2009 se jednalo o 36,8 % oproti průměru EU, tj. 14,4 %. Malta také
        zaznamenala nízký podíl osob ve věku 30 až 34 let s vysokoškolským nebo obdobným
        vzděláním (21,1 % v porovnání s průměrem EU, tj. s 32,3 % v roce 2009). Cílem
        Malty je snížení předčasného ukončení školní docházky na 29 % a zvýšení podílu
        vysokoškolského nebo obdobného vzdělání osob od 30 až 34 let na 33 % do roku
        2020. Malta zavedla v roce 2011 opatření, která měla žáky, již pravděpodobně
        předčasně ukončí školní docházku, nasměrovat na zajímavou profesní dráhu
        prostřednictvím odborného vzdělávání nebo druhé šance, pokud jde o příležitosti ke
        vzdělávání.
   (13) Malta je jedním z mála členských států EU, který zavedl mechanismus pro
        všeobecnou indexaci mezd. Růst mezd souvisí s povinným mechanismem pro úpravu
        životních nákladů, který vede k růstu mezd podle předchozího vývoje inflace, ačkoli je
CS                                             4                                               CS
 ---pagebreak---         v poměru vyšší v dolním pásmu mzdového spektra. Spolu s minimální mzdou může
        tato úprava dále omezit konkurenceschopnost odvětví s vysokým podílem lidské
        práce. Tento problém je obzvláště relevantní vzhledem k nedávnému zvýšení cen
        energie, jež by mohlo vést k mzdovým a cenovým spirálám.
   (14) Malta je téměř zcela závislá na dovozu ropy k energetickému využití, čímž se její
        hospodářství stává zranitelným, pokud jde o změny ceny ropy. Tato skutečnost může
        spolu s nedostatečností energetického systému Malty způsobit obtíže pro podnikání
        a konkurenceschopnost malých a středních podniků. Využití potenciálu na výrobu
        energie z obnovitelných zdrojů by mohlo přinést dvojí užitek tím, že by zlepšilo
        konkurenceschopnost a vedlo k dosažení cílů v oblasti energetiky a klimatu. Informace
        poskytnuté v národním programu reforem o opatřeních v oblasti energetiky jsou však
        omezené, což komplikuje posouzení jejich proveditelnosti a efektivnosti nákladů.
   (15) Malta předložila řadu závazků v rámci Paktu euro plus4. Závazky se týkají dvou
        oblastí paktu: konkurenceschopnosti a udržitelnosti veřejných financí. Pokud jde
        o fiskální aspekt, závazky zahrnují posílení odpovědnosti a transparentnosti
        rozpočtového rámce, přičemž pozornost je věnována také zavedení mechanismů pro
        zvýšení disciplíny při plnění rozpočtu. Co se týká řešení otázky produktivity, existují
        opatření ke zlepšení podnikatelského prostředí a podmínek financování pro podniky,
        jakož i zvýšení hospodářské soutěže v odvětví služeb, zejména v odvětví
        telekomunikací. Závazky Paktu euro plus se netýkají zaměstnanosti a finanční
        stability, ačkoli jsou uvedeny v národním programu reforem. Orgány se zaměřují na
        zvyšování produktivity, ale neuznávají skutečnost, že současný mechanismus pro
        indexaci mezd ovlivňuje konkurenceschopnost Malty. V doporučeních byly závazky
        Paktu euro plus vyhodnoceny a zohledněny.
   (16) Komise posoudila program stability a národní program reforem, jakož i závazky Paktu
        euro plus týkající se Malty5. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou
        fiskální a sociálně-ekonomickou politiku na Maltě, ale také jejich soulad s pravidly a
        pokyny EU, vzhledem k potřebě posílit celkovou správu ekonomických záležitostí
        Evropské unie promítnutím přínosu na úrovni EU do budoucích vnitrostátních
        rozhodnutí. V této souvislosti se Komise domnívá, že zatímco je k dosažení
        střednědobého cíle nutný cílený pokrok, dochází k výraznému ohrožení strategie
        konsolidace, protože tato konsolidace není podpořena konkrétními opatřeními a stejně
        jako v minulosti by mohlo dojít k překročení výdajů. Nezávazná povaha
        střednědobého rozpočtového rámce navíc pravděpodobně neposílí fiskální disciplínu.
        Relativně vysoké dlouhodobé náklady související se stárnutím obyvatelstva, zejména
        výdaje na důchody, ohrožují dlouhodobou udržitelnost veřejných financí Malty.
        Národní program reforem uznává hlavní strukturální výzvy, kterým hospodářství
        Malty čelí, ačkoliv by se věnování dodatečné pozornosti některým otázkám, jako je
        zejména lepší využití pracovního potenciálu ekonomiky, reforma mechanismu pro
        stanovování mezd – za účelem zajištění lepšího sladění vývoje mezd a produktivity –
        a diverzifikace energie, jevilo jako oprávněné.
   (17) Aktualizovaný program stability Malty na rok 2011 Rada prostudovala s ohledem na
        toto posouzení, jakož i s přihlédnutím k doporučení Rady ze dne 16. února 2010 podle
   4
        Více podrobností o závazcích učiněných v rámci Paktu euro plus lze nalézt dokumentu SEK(2011) 726.
   5
        SEK(2011) 726.
CS                                                  5                                                      CS
 ---pagebreak---          čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování EU. Stanovisko Rady6 se odráží zejména v jejím
         doporučení, které je níže uvedeno v bodech 1 a 2. Národní program reforem Malty
         prostudovala Rada s přihlédnutím k závěrům Evropské rady ze dne 25. března 2011,
   DOPORUČUJE, aby v období 2011–2012 Malta přijala opatření v souladu s těmito body:
   (1)     zajistit nápravu nadměrného schodku v roce 2011 a být připravena k přijetí
           dodatečných opatření v zájmu zamezení případných odchylek a dále přijmout
           konkrétní opatření na podporu cílového schodku za rok 2012. V zájmu posílení
           důvěryhodnosti střednědobé strategie konsolidace vymezit požadovaná rozsáhlá
           opatření, pevně stanovit fiskální cíle v závazném víceletém fiskálním rámci
           založeném na pravidlech a zlepšit kontrolu plnění rozpočtu;
   (2)     přijmout opatření k zajištění udržitelnosti důchodového systému urychlením
           postupného zvyšování věkové hranice pro odchod do důchodu a vytvořením vazby
           mezi touto věkovou hranicí a nadějí dožití. Vyšší zákonný věk pro odchod do
           důchodu doplnit komplexní strategií aktivního stárnutí, odradit od využívání
           programů předčasného odchodu do důchodu a podpořit soukromé důchodové
           spoření;
   (3)     výsledky v oblasti vzdělávání více zaměřit na potřeby trhu práce, zejména přijetím
           opatření ke zlepšení přístupu k vysokoškolskému vzdělávání a posílením účinnosti
           systému odborného vzdělávání. Podniknout kroky k omezení předčasného
           ukončování školní docházky, a to zjištěním důvodů tohoto jevu, provedením jeho
           analýzy a stanovením jeho rozsahu do roku 2012 a zavedením mechanismu
           pravidelné kontroly a podávání zpráv o míře úspěchu přijatých opatření;
   (4)     v konzultaci se sociálními partnery a v souladu s vnitrostátní praxí provést reformu
           mechanismu pro automatickou indexaci mezd s cílem zajistit, aby růst mezd lépe
           odrážel vývoj v oblasti produktivity práce a konkurenceschopnosti;
   (5)     posílit snahy o snížení závislosti Malty na dovozu ropy prostřednictvím investic do
           obnovitelných energií a prostřednictvím plného využití dostupných finančních zdrojů
           EU na modernizaci infrastruktury a na podporu energetické účinnosti.
   V Bruselu dne
                                                     Za Radu
                                                     předseda
   6
         Na základě čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.
CS                                                       6                                      CS