title: Evropská Rada Pro Systémová Rizika Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ze dne 26. září 2019 o výměně a shromažďování informací o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi pro makroobezřetnostní účely (ESRB/2019/18)2019/C 412/01

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/1

      EVROPSKÁ RADA PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA DOPORUČENÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
      ze dne 26. září 2019
      o výměně a shromažďování informací o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi pro makroobezřetnostní účely
      (ESRB/2019/18)
      (2019/C 412/01)
      GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
      s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika  (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 písm. b), d) a f) a články 16 až 18 uvedeného nařízení,
      s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/1 ze dne 20. ledna 2011, kterým se přijímá jednací řád Evropské rady pro systémová rizika  (2), a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. e) a články 18 až 20 tohoto rozhodnutí,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Konečným cílem makroobezřetnostní politiky je přispívat k zachování stability finančního systému jako celku, mimo jiné posilováním jeho odolnosti a snižováním nárůstu systémových rizik.

                  (2)

                  Nařízení (EU) č. 1092/2010 uznává, že sledování a posuzování potenciálních systémových rizik by mělo být založeno na rozsáhlém souboru relevantních makroekonomických a mikrofinančních údajů a ukazatelů, a Evropské radě pro systémová rizika (ESRB) umožňuje přístup ke všem informacím, které jsou nezbytné pro plnění jejích povinností v oblasti makroobezřetnostního dohledu při požadovaném zachování důvěrnosti těchto informací.

                  (3)

                  Ostatní orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivaci opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability – včetně orgánů poskytujících podpůrné analýzy pro rozhodnutí makroobezřetnostní politiky – by měly mít rovněž přístup k příslušnému souboru údajů a ukazatelů, které jsou potřebné k plnění jejich úkolů. Informace o pobočkách na svém území, které mají relevantní orgány k dispozici, se v jednotlivých členských státech co do rozsahu a četnosti liší.

                  (4)

                  Ve svém doporučení ESRB/2011/3 (3) Evropská rada pro systémová rizika mimo jiné doporučila, aby členské státy zajistily, že makroobezřetnostní orgány budou mít pravomoc vyžadovat a včas získávat veškeré vnitrostátní údaje a informace, které mají význam pro plnění jejich úkolů, včetně informací od orgánů mikroobezřetnostního dohledu a dohledu nad trhem s cennými papíry a informací ze zdrojů mimo regulační oblast, jakož i informace, které se týkají konkrétních institucí, a to na základě odůvodněné žádosti a a při zajištění odpovídajících záruk důvěrnosti. Uvedené doporučení však nemohlo předjímat různá institucionální opatření týkající se nastavení a provádění makroobezřetnostní politiky, která jsou v členských státech přijímána od roku 2011. Proto se uvedené doporučení konkrétně nezabývalo některými institucionálními opatřeními, jež mohou být nezbytná pro přístup makroobezřetnostních orgánů k informacím, které jsou považovány za nezbytné k plnění úkolů těchto orgánů, avšak které tyto orgány nemají k dispozici.

                  (5)

                  Poskytování přeshraničních finančních služeb prostřednictvím poboček úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi představuje v současné době významnou část finančního systému v řadě členských států. V těchto členských státech určité pobočky a) byly příslušnými orgány označeny za významné v souladu s článkem 51 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (4), b) splňují kritéria jiných systémově významných institucí podle článku 131 směrnice 2013/36/EU, c) poskytují zásadní funkce na základě evropského rámce pro ozdravné postupy a řešení krize nebo d) mají významný podíl na trhu v činnostech, které jsou významné z hlediska finanční stability (společně dále jen „pobočky významné pro finanční stabilitu“). Právo Unie neobsahuje harmonizovanou definici poboček významných pro finanční stabilitu. Očekává se, že poskytování přeshraničních finančních služeb prostřednictvím těchto poboček v budoucnu poroste s tím, jak bude pokračovat finanční integrace v rámci Evropské unie. Jakýkoli orgán pověřený přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability musí mít možnost získat určité základní informace o všech pobočkách, které působí v jeho jurisdikci a jejichž mateřské úvěrové instituce mají své ústředí v jiném členském státě nebo ve třetí zemi. Účelem toho je, aby uvedený orgán mohl minimálně posoudit, zda jsou tyto pobočky významné pro finanční stabilitu v zemi, ve které působí. Pokud má tento orgán za to, že tomu tak je, musí mít rovněž možnost získat podrobnější informace o činnostech těchto poboček.

                  (6)

                  Pobočky úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi se liší podle velikosti a významu. Pokud jsou tyto pobočky považovány za významné pro finanční stabilitu v zemi, v níž působí, je třeba posílit spolupráci mezi relevantními orgány hostitelského a domovského členského státu. V takových případech je výměna vybraných informací o mateřských podnicích a skupinách, jichž jsou tyto pobočky součástí, nezbytná k posouzení možného zesilujícího dopadu, který by tyto pobočky mohly mít v období nadměrného úvěrového růstu nebo v období krize. Výměna vybraných informací o těchto mateřských podnicích a skupinách, které se týkají kapitálu a pákového efektu (včetně příslušných kapitálových požadavků), financování a rizika likvidity, obchodní strategie a některých aspektů ozdravných plánů, je rovněž nezbytná k zajištění účinnosti makroobezřetnostní politiky v hostitelských členských státech těchto poboček.

                  (7)

                  Z těchto důvodů se poskytování souboru informací uvedených v doporučení C považuje za nezbytné, aby orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo úkoly v oblasti finanční stability mohly plnit svůj mandát. Tyto informace by měly být dotčeným orgánům poskytnuty na základě odůvodněné žádosti, a to na základě „potřeby znát“ a v mezích použitelných unijních a vnitrostátních právních předpisů. Pokud tyto orgány potřebují získat dodatečné informace pro plnění svých úkolů a ke sledování nebo hodnocení systémových rizik nebo pro účely vypracování nových politických nástrojů, měly by jim být takové dodatečné informace poskytnuty na základě odůvodněné žádosti.

                  (8)

                  Ani směrnice 2013/36/EU, zejména její článek 56, ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (5) nebrání ani nevytváří překážky pro výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, které odpovídají za udržování stability finančního systému v členských státech, při plnění jejich funkcí v oblasti dohledu. Ačkoli právo Unie poskytuje rámec pro výměnu informací mezi relevantními orgány pro účely mikroobezřetnostního dohledu, neexistuje žádný rámec pro výměnu informací pro makroobezřetnostní účely.

                  (9)

                  Centrální banky shromažďují informace o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi. Národní centrální banky v rámci Evropského systému centrálních bank se vyzývají, aby tyto informace sdílely s relevantními orgány na základě odůvodněné žádosti a na základě „potřeby znát“, neboť se má za to, že jde o účinný způsob, jak usnadnit plnění jejich úkolů.

                  (10)

                  Dobře navržená opatření upravující výměnu informací o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi by mohla orgánům, které jsou pověřeny přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability, pomáhat při plnění jejich úkolů. Využitím memorand o porozumění by se zavedla standardizace a předvídatelnost a vytvořil společný základ pro to, jaké informace jsou významné pro plnění úkolů uvedených orgánů; memoranda o porozumění jsou rovněž považována za účinný a účelný prostředek k dosažení cíle spočívajícího ve vytvoření prostředí, v němž relevantní orgány sdílejí informace pro makroobezřetnostní účely. V tomto ohledu by jako výchozí bod pro rámec úzké spolupráce mezi relevantními orgány mohly sloužit Seversko-baltské makroobezřetnostní fórum (6) a nejnovější memorandum o porozumění o spolupráci a koordinaci v oblasti přeshraniční finanční stability v seversko-baltském regionu (7).

                  (11)

                  Podle zásady subsidiarity by měl příslušný členský stát vybrat relevantní orgán pro shromažďování informací pro účely finanční stability nebo pro makroobezřetnostní účely.

                  (12)

                  Podle článku 40 směrnice 2013/36/EU mohou příslušné orgány hostitelských členských států vyžadovat, aby jim všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jejich území, pravidelně podávaly zprávy o své činnosti na jejich území. Tyto zprávy lze vyžadovat i) pro informační a statistické účely, ii) pro označení poboček za významné nebo iii) za účelem dohledu, který byl příslušnému orgánu hostitelského členského státu svěřen podle směrnice 2013/36/EU. Není jasné, zda informace shromážděné podle uvedeného článku lze využít rovněž pro makroobezřetnostní účely, jelikož příslušné ustanovení nerozlišuje mezi mikroobezřetnostním a makroobezřetnostním dohledem. Evropská komise by proto měla v rámci přezkumu podle článku 513 nařízení (EU) č. 575/2013 zvážit, zda by nemělo být revidováno právo Unie, a to konkrétně s cílem vyjasnit, že informace od poboček mohou být shromažďovány rovněž pro makroobezřetnostní účely.

                  (13)

                  Na pobočky úvěrových institucí s ústředím ve třetí zemi se vztahují pouze vnitrostátní právní předpisy a vnitrostátní právní předpisy v této věci nejsou v právních předpisech Unie harmonizovány. V návaznosti na nedávné změny článku 47 směrnice 2013/36/EU, které byly provedeny na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/878 (8), uvedený článek stanoví, že vnitrostátní příslušné orgány mají od poboček úvěrových institucí s ústředím ve třetí zemi shromažďovat minimální soubor informací doplněný o veškeré další informace, které považují za nezbytné k umožnění komplexního sledování činností pobočky. Pokud je to možné a vhodné, měly by být tyto informace sdíleny s orgány pověřenými přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability. V rámci výše uvedeného přezkumu podle článku 513 nařízení (EU) č. 575/2013, tj. zda je třeba revidovat právo Unie, a to konkrétně vyjasnit, že informace od poboček mohou být rovněž shromažďovány pro makroobezřetnostní účely, by Komise měla rovněž zvážit proveditelnost shromažďování údajů pro tyto účely od poboček úvěrových institucí s ústředím ve třetí zemi.

                  (14)

                  Podle nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (9) (dále jen „nařízení o jednotném mechanismu dohledu“) je ECB příslušným orgánem ve vztahu k významným úvěrovým institucím v rámci jednotného mechanismu dohledu. ECB je proto odpovědná za dohled nad významnými úvěrovými institucemi a úzce spolupracuje s příslušnými vnitrostátními orgány při plnění svých úkolů prostřednictvím společných týmů dohledu, jejichž členy jsou zaměstnanci ECB a příslušných vnitrostátních orgánů. To umožňuje plynulou a rychlou výměnu informací týkajících se dohlížených úvěrových institucí. Orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability mohou od ECB, jakožto orgánu dohledu vyžadovat a získávat informace o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě.

                  (15)

                  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ECB odpovídá za hodnocení makroobezřetnostních opatření přijatých vnitrostátními orgány a v případě potřeby za uplatňování vyšších požadavků na kapitálové rezervy a přísnějších opatření. Informace o pobočkách úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi v tomto ohledu patří do kategorií informací, které mohou být pro plnění těchto úkolů ECB nezbytné.

                  (16)

                  Příslušné orgány členských států, které se neúčastní jednotného mechanismu dohledu, mohou spolupracovat a vyměňovat si informace o úvěrových institucích, nad nimiž je vykonáván dohled, v kolegiích orgánů dohledu zřízených podle článků 51 a 116 směrnice 2013/36/EU, které slouží jako nástroje pro koordinaci úkolů v oblasti dohledu týkajících se přeshraničních činností prováděných úvěrovou institucí.

                  (17)

                  Tento přeshraniční mechanismus pro sdílení informací se zaměřuje na cíle mikroobezřetnostního dohledu. Články 51 a 116 směrnice 2013/36/EU a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/98 (10), které stanoví obecné podmínky pro fungování kolegií orgánů dohledu, proto konkrétně neupravují účast orgánů pověřených přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability v příslušných kolegiích orgánů dohledu. Nicméně příslušný orgán domovského členského státu může v zásadě vyzvat jiné subjekty k účasti na jednání kolegií orgánů dohledu za předpokladu, že všichni členové kolegia souhlasí. Některé informace, které se týkají úvěrové instituce, k níž pobočka patří, a které jsou sdíleny v kolegiích orgánů dohledu, mohou být relevantní pro makroobezřetnostní účely. V tomto ohledu se příslušné orgány vybízejí, aby relevantní orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability vyzývaly k tomu, aby se podílely na posuzování konkrétních témat, která se týkají makroobezřetnostního dohledu a která jsou projednávána v kolegiích orgánů dohledu. Výslovné zahrnutí těchto relevantních orgánů do kolegií orgánů dohledu jakožto potenciálních pozorovatelů podle nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/98 by mohlo poskytnout větší jistotu, pokud jde o tuto úlohu. Přizvání zástupců makroobezřetnostních orgánů k účasti na jednáních kolegií orgánů dohledu s cílem informovat další účastníky o makroobezřetnostních rizicích nebo o vývoji v oblasti regulace v makroobezřetnostních oblastech může být rovněž přínosem pro jednání v kolegiích orgánů dohledu.

                  (18)

                  Aby byl zajištěn jednotný, účinný a účelný přístup k výměně informací pro účely tohoto doporučení, měl by Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) ve spolupráci s ESRB vypracovat obecné pokyny k výměně informací a tuto výměnu sledovat. Aby bylo dosaženo určitého stupně sblížení informací získaných od příslušných zúčastněných stran, měl by orgán EBA ve spolupráci se všemi příslušnými zúčastněnými stranami vytvořit společný rámec pro memoranda o porozumění.

                  (19)

                  Tímto doporučením není dotčen mandát centrálních bank v Unii k provádění měnové politiky.

                  (20)

                  Doporučení ESRB se zveřejňují poté, co byli příjemci doporučení vyrozuměni o záměru je zveřejnit, a poté, co generální rada o svém záměru tato doporučení zveřejnit informovala Radu Evropské unie a dala jí příležitost se k tomuto záměru vyjádřit,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ
      ODDÍL 1

         DOPORUČENÍ

         Doporučení A – Spolupráce a výměna informací na základě „potřeby znát“

      Relevantním orgánům se doporučuje, aby:

                  1.

                  si účinně a účelně vyměňovaly informace, které jsou považovány za nezbytné pro plnění jejich úkolů v souvislosti s přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo pro jiné úkoly v oblasti finanční stability a které se týkají poboček úvěrových institucí, jež mají ústředí v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, v hostitelském členském státě. K výměně informací by mělo docházet po doručení odůvodněné žádosti o informace týkající se těchto poboček – s přihlédnutím k obecným pokynům vydaným orgánem EBA v souladu s dílčím doporučením C.1 – předložené relevantním orgánem hostitelského členského státu, který byl pověřen přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability. Vyměňované informace by měly být přiměřené významu poboček pro finanční stabilitu v hostitelském členském státě;

                  2.

                  přijaly memoranda o porozumění nebo jiné formy dobrovolných ujednání o spolupráci a výměně informací mezi sebou – nebo s relevantním orgánem třetí země – týkajících se poboček úvěrových institucí, které mají ústředí v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, v hostitelském členském státě, pokud to všechny zúčastněné strany považují za nezbytné a vhodné pro usnadnění výměny informací.

         Doporučení B – Změny právního rámce Unie

      Doporučuje se, aby Evropská komise:

                  1.

                  posoudila, zda v právních předpisech Unie existují nějaké překážky, které brání tomu, aby orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability měly nebo získávaly informace o pobočkách nezbytné k plnění těchto funkcí nebo úkolů;

                  2.

                  navrhla změnu právních předpisů Unie s cílem odstranit veškeré takové překážky, pokud Evropská komise na základě svého posouzení dospěje k závěru, že takové překážky existují.

         Doporučení C – Obecné pokyny k výměně informací a sledování výměny informací

      Doporučuje se, aby Evropský orgán pro bankovnictví:

                  1.

                  v souladu s doporučením A vydal obecné pokyny k výměně informací mezi relevantními orgány, které se týkají poboček úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě, přičemž tyto pokyny by měly obsahovat seznam informací, jež se mají minimálně vyměňovat, a to na základě „potřeby znát“ a v mezích platných unijních a vnitrostátních právních předpisů. Tento seznam by měl obsahovat alespoň informace z každé z těchto kategorií

                              na úrovni pobočky:

                                          a)

                                          aktiva a expozice s členěním;

                                          b)

                                          členění aktiv, pokud jde o opatření týkající se dlužníka;

                                          c)

                                          závazky s členěním;

                                          d)

                                          expozice v rámci finančního sektoru;

                                          e)

                                          informace nezbytné k určení jiných systémově významných institucí;

                              na úrovni mateřské skupiny/mateřského podniku:

                                          f)

                                          kapitál a pákový efekt;

                                          g)

                                          financování a likvidita;

                                          h)

                                          příslušné informace o pobočkách, mezi něž se řadí obchodní strategie a některé prvky ozdravných plánů úvěrových institucí a posouzení v rámci dohledu, jež jsou relevantní;

                  2.

                  ve spolupráci s ESRB pravidelně sledoval účinnost a účelnost výměny informací mezi relevantními orgány, které se týkají poboček úvěrových institucí s ústředím v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.

            ODDÍL 2

         PROVÁDĚNÍ

      1.   Definice

      1. Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:

                  a)

                  „pobočkou“ se rozumí provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást úvěrové instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí;

                  b)

                  „úvěrovou institucí“ se rozumí úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013;

                  c)

                  „pobočkou významnou pro finanční stabilitu“ se rozumí pobočka úvěrové instituce, která má ústředí v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, v hostitelském členském státě, která splňuje některé z těchto kritérií:

                              i)

                              příslušný orgán hostitelského členského státu stanovil, že pobočka je označena jako významná v souladu s článkem 51 směrnice 2013/36/EU;

                              ii)

                              příslušný nebo pověřený orgán hostitelského členského státu v souladu s obecnými pokyny Evropského orgánu pro bankovnictví EBA/GL/2014/10 (11) stanovil, že pobočka splňuje kritéria pro určení jiných systémově významných institucí ve smyslu čl. 131 odst. 3 směrnice 2013/36/EU;

                              iii)

                              vnitrostátní orgán hostitelského členského státu příslušný k řešení krize stanovil, že v hostitelském členském státě dotčená pobočka poskytuje zásadní funkce ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 35 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (12);

                              iv)

                              pobočka má podíl na trhu, který převyšuje 2 % v kterékoli z kategorií expozic stanovených v čl. 133 odst. 5 písm. a) a b) směrnice 2013/36/EU (13);

                  d)

                  „hostitelským členským státem“ se rozumí hostitelský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 44 nařízení (EU) č. 575/2013;

                  e)

                  „domovským členským státem“ se rozumí domovský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 43 nařízení (EU) č. 575/2013;

                  f)

                  „příslušným orgánem“ se rozumí veřejný orgán nebo subjekt oficiálně uznaný vnitrostátními právními předpisy, který je podle vnitrostátního práva oprávněn vykonávat dohled nad úvěrovými institucemi jako součást systému dohledu fungujícího v daném členském státě, a ECB podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013;

                  g)

                  „memorandem o porozumění“ se rozumí dobrovolné ujednání, které stanoví, jak mají relevantní orgány v úmyslu vzájemně spolupracovat, a které upřesňuje údaje a informace, jež mají být vyměňovány, v souladu s příslušnými právními předpisy;

                  h)

                  „relevantním orgánem“ se rozumí:

                              1.

                              orgán pověřený přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability, jako je související podpůrná analýza, a to včetně:

                                          i.

                                          pověřeného orgánu podle kapitoly 4 hlavy VII směrnice 2013/36/EU nebo čl. 458 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;

                                          ii.

                                          ECB podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013;

                                          iii.

                                          makroobezřetnostního orgánu, jehož cíle, opatření, úkoly, pravomoci, nástroje, odpovědnost a jiné znaky jsou vymezeny v doporučení ESRB/2011/3;

                              2.

                              příslušný orgán.

            2.   Prováděcí kritéria

                  1.

                  Při provádění tohoto doporučení se uplatňují následující kritéria:

                              a)

                              náležitou pozornost je třeba věnovat zásadě „potřeby znát“ a zásadě proporcionality při současném zohlednění cíle a obsahu každého doporučení;

                              b)

                              ve vztahu ke každému doporučení by měla být splněna zvláštní kritéria pro soulad, která jsou stanovena v příloze.

                  2.

                  Příjemci doporučení se vyzývají, aby ESRB a Radu informovali o opatřeních, která přijali v reakci na toto doporučení, nebo aby v případě nečinnosti poskytli náležité zdůvodnění. Jejich zprávy by měly zahrnovat přinejmenším:

                              a)

                              informace o podstatě a časovém rámci přijímaných opatření;

                              b)

                              hodnocení účinnosti přijatých opatření s ohledem na cíle sledované tímto doporučením;

                              c)

                              podrobné zdůvodnění nečinnosti či jakéhokoli odchýlení od tohoto doporučení, a to včetně zdůvodnění případného prodlení.

            3.   Časový rámec pro návazné kroky

      Příjemci doporučení se vyzývají, aby informovali ESRB a Radu o opatřeních, která přijali v reakci na toto doporučení, nebo aby v případě nečinnosti poskytli náležité zdůvodnění, a to v souladu s tímto časovým rámcem:
      1.   Doporučení A

                  a)

                  Relevantní orgány se vyzývají, aby do 31. prosince 2020 předložily ESRB a Radě předběžnou zprávu o provádění doporučení A.

                  b)

                  Relevantní orgány se vyzývají, aby do 31. prosince 2024 předložily ESRB a Radě závěrečnou zprávu o provádění doporučení A při zohlednění možných změn vnitrostátního a unijního práva a obecných pokynů orgánu EBA.

            2.   Doporučení B

      Komise se vyzývá, aby do 31. prosince 2022 předložila ESRB a Radě zprávu o provádění doporučení B.
      3.   Doporučení C

      Orgán EBA se vyzývá, aby do 31. prosince 2023 předložil ESRB a Radě zprávu o provádění doporučení C.
      4.   Sledování a hodnocení

                  1.

                  Sekretariát ESRB bude:

                              a)

                              napomáhat příjemcům doporučení tím, že zajistí koordinaci podávání zpráv, poskytne jim příslušné vzory a v případě potřeby upřesní postup a lhůty pro návazné kroky;

                              b)

                              ověřovat provádění návazných kroků ze strany příjemců doporučení, poskytne jim pomoc na jejich žádost a o návazných krocích bude informovat generální radu prostřednictvím řídícího výboru.

                  2.

                  Generální rada vyhodnotí přijatá opatření a zdůvodnění oznámená příjemci tohoto doporučení a případně může rozhodnout, že toto doporučení nebylo zohledněno a jeho příjemce řádně nezdůvodnil svou nečinnost.

         Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 26. září 2019.

               Vedoucí sekretariátu ESRB jménem generální rady ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  Úř. věst. C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/3 ze dne 22. prosince 2011 o makroobezřetnostním mandátu vnitrostátních orgánů (Úř. věst. C 41, 14.2.2012, s. 1).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (6)  Seversko-baltské makroobezřetnostní fórum (NBMF) je orgán regionální spolupráce, který sdružuje guvernéry centrálních bank a vedoucí orgánů dohledu. NBMF pravidelně jedná o rizicích pro finanční stabilitu v severské a baltské oblasti a v konkrétních zemích, jakož i o makroobezřetnostních opatřeních a jejich recipročním uplatňování jako prostředku k řešení těchto rizik a posílení regionální koordinace.

         (7)  Memorandum o porozumění o spolupráci a koordinaci v oblasti přeshraniční finanční stability mezi příslušnými ministerstvy, centrálními bankami, orgány finančního dohledu a orgány pro řešení krizí Dánska, Estonska, Finska, Islandu, Lotyšska, Litvy, Norska a Švédska ze dne 31. ledna 2018.

         (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/878 ze dne 20. května 2019, kterou se mění směrnice 2013/36/EU, pokud jde o osvobozené subjekty, finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti, odměňování, opatření a pravomoci v oblasti dohledu a opatření na zachování kapitálu (Úř. věst. L 150, 7.6.2019, s. 253).

         (9)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (10)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/98 ze dne 16. října 2015, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy k upřesnění obecných podmínek pro fungování kolegií orgánů dohledu (Úř. věst. L 21, 28.1.2016, s. 2).

         (11)  Obecné pokyny Evropského orgánu pro bankovnictví ze dne 16. prosince 2014 týkající se kritérií pro stanovení podmínek použití čl. 131 odst. 3 směrnice 2013/36/EU ve vztahu k posuzování jiných systémově významných institucí (EBA/GL/2014/10).

         (12)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).

         (13)  Ve znění směrnice (EU) 2019/878.

         Příloha
         Kritéria pro soulad s doporučeními

            Doporučení A – Spolupráce a výměna informací na základě „potřeby znát“

         V případě doporučení A platí následující kritéria pro soulad s tímto doporučením.

            Dílčí doporučení A.1 – Účinnost, účelnost a proporcionalita při výměně informací

                     1.

                     V návaznosti na odůvodněnou žádost orgánu pověřeného přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability by relevantní orgány měly shromažďovat a vyměňovat si alespoň tyto kategorie informací: informace v písmenech a) až e) dílčího doporučení C.1, pokud jde o všechny pobočky, a kromě toho informace v písmenech f) až h) dílčího doporučení C.1, pokud jde o pobočky významné pro finanční stabilitu.

                     2.

                     Relevantní orgány by měly ESRB a orgánu EBA podávat zprávy o veškerých problémech, které se vyskytly při výměně informací.

                     3.

                     Jakmile orgán EBA zveřejní obecné pokyny v souladu s dílčím doporučením C.1, měly by si relevantní orgány vyměňovat alespoň soubor informací uvedených v těchto obecných pokynech na základě odůvodněné žádosti orgánu pověřeného přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability.

                     4.

                     Při výměně informací je třeba dodržovat tyto hlavní zásady:

                                 a.

                                 výměna informací by měla vycházet z odůvodněné žádosti orgánu pověřeného přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability v hostitelském členském státě a požadované informace by měly být pro plnění těchto úkolů nezbytné s ohledem na zásadu „potřeby znát“;

                                 b.

                                 vyměňované informace by měly být přiměřené významu poboček pro finanční stabilitu v členském státě, který o informace žádá;

                                 c.

                                 orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability by měly před tím, než si vyžádají informace od jiných relevantních orgánů, zohlednit dostupné informace;

                                 d.

                                 relevantní orgány by měly požadované informace poskytnout bez zbytečného odkladu;

                                 e.

                                 relevantní orgány by měly v mezích platného právního rámce využít svých pravomocí ke shromažďování požadovaných informací, pokud nejsou relevantním orgánům snadno dostupné;

                                 f.

                                 relevantní orgány by měly využívat stávající vzory pro vykazování, kdykoli je to možné;

                                 g.

                                 relevantní orgány by měly údaje předávat v uživatelsky vstřícných formátech, které umožňují další automatické zpracování těchto údajů;

                                 h.

                                 relevantní orgány by měly přijmout opatření, která by v případě potřeby umožnila důvěrné předávání informací;

                                 i.

                                 přijímající orgán by měl zajistit přinejmenším stejnou úroveň důvěrnosti informací, jakou uplatňuje orgán, který informace poskytuje.

                     5.

                     Nečinnost orgánů pověřených přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability v hostitelských členských státech bude považována za dostatečně odůvodněnou, je-li prokázáno, že v jejich členském státě nejsou žádné pobočky významné pro finanční stabilitu, nebo pokud dotčené orgány prohlásí, že mají všechny informace nezbytné k plnění svých úkolů. Nečinnost relevantních orgánů bude. považována za dostatečně odůvodněnou, pokud neobdrží odůvodněnou žádost o informace od příslušného orgánu z hostitelského členského státu, který je pověřen přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability

            Dílčí doporučení A.2 – Mechanismy pro spolupráci a výměnu informací

                     1.

                     Relevantní orgány by měly zajistit, aby jakákoli dobrovolná ujednání, jako jsou memoranda o porozumění, stanovila mimo jiné obecnou zásadu vzájemné výměny informací v souladu se zásadami spolupráce mezi relevantními orgány a standardy pro výměnu informací na základě žádosti, které jsou stanoveny v dílčím doporučení A.1.

                     2.

                     Má se za to, že relevantní orgány plní dílčí doporučení A.2, pokud prokáží existenci těchto dobrovolných ujednání nebo pokud prohlásí, že mají pravomoc volně si vyměňovat informace podle dílčího doporučení A.1, aniž by uzavřely taková dobrovolná ujednání.

                     3.

                     Nečinnost relevantních orgánů bude považována za dostatečně odůvodněnou, je-li prokázáno, že v jejich členském státě nejsou žádné pobočky významné pro finanční stabilitu, nebo pokud orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability prohlásí, že mají všechny informace nezbytné k plnění svých úkolů nebo že nebyla podána ani doručena žádná odůvodněná žádost o informace.

            Doporučení B – Změny právního rámce Unie

         V případě doporučení B platí následující kritéria pro soulad s tímto doporučením.
         Evropská komise by měla posoudit, zda je nezbytné provést změny právních předpisů Unie, aby se zajistilo, že orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability budou mít k dispozici informace nezbytné k plnění svých úkolů, tak aby minimálně:

                     1.

                     informace týkající se kategorií, které jsou uvedeny v dílčím doporučení C.1 a které má vypracovat orgán EBA, bylo možné pravidelně shromažďovat na základě odůvodněné žádosti orgánu pověřeného přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability;

                     2.

                     dodatečné informace bylo možné shromáždit na základě ad hoc odůvodněné žádosti orgánů pověřených přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability;

                     3.

                     shromažďování a/nebo výměna informací v souladu s doporučením A, jakož i informací, které relevantní orgány nemají k dispozici, bylo možné, zejména s ohledem na články 40, 47 a 56 směrnice 2013/36/EU a článek 84 směrnice 2014/59/EU, zejména pokud jde o výměnu informací o některých prvcích ozdravných plánů (1);

                     4.

                     definice významné pobočky pro účely článku 51 směrnice 2013/36/EU náležitě zohledňovala aspekty finanční stability v hostitelském členském státě;

                     5.

                     bylo zřejmé, že orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability se mohou s ohledem na články 51 a 116 směrnice 2013/36/EU účastnit kolegií orgánů dohledu jako pozorovatelé.

               Evropská komise by rovněž měla zvážit začlenění informací uvedených v seznamu, který vypracuje orgán EBA podle dílčího doporučení C.1, do nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/98, prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/99 (2) a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 680/2014 (3) s cílem zajistit, aby příslušné orgány měly přístup ke stejnému souboru informací jako orgány pověřené přijímáním a/nebo aktivací opatření makroobezřetnostní politiky nebo jinými úkoly v oblasti finanční stability.

            Doporučení C – Obecné pokyny k výměně informací a sledování výměny informací

         V případě doporučení C platí následující kritéria pro soulad s tímto doporučením.

            Dílčí doporučení C.1 – Obecné pokyny k výměně informací

         Obecné pokyny k výměně informací, které má vydat orgán EBA, by měly zahrnovat mimo jiné:

                     a)

                     vzorové memorandum o porozumění, které mohou zúčastněné strany použít při výměně informací a ve kterém lze provést další úpravy, jež tyto strany považují za nezbytné;

                     b)

                     další zásady účinné a účelné výměny informací;

                     c)

                     formáty vykazování a šablony pro výměnu informací;

                     d)

                     specifikaci minimálního souboru informací uvedeného v dílčím doporučení C.1 včetně seznamu položek, které mají být vyměňovány na základě odůvodněné žádosti, pokud se týká všech poboček, a seznamu položek, které mají být vyměňovány na základě odůvodněné žádosti, pokud se týká poboček významných pro finanční stabilitu.

            Dílčí doporučení C.2 – Sledování účinnosti a účelnosti výměny informací

                     1.

                     Orgán EBA by měl ve spolupráci s ESRB sledovat účinnost a účelnost výměny informací mezi relevantními orgány na základě informací poskytnutých těmito orgány.

                     2.

                     Na základě informací získaných od relevantních orgánů v rámci kritérií souladu 2, která jsou relevantní pro dílčí doporučení A.2, a informací získaných od ESRB by měl orgán EBA pravidelně, nejméně jednou ročně, podávat ESRB zprávu o účinnosti a účelnosti výměny informací mezi relevantními orgány, včetně počtu žádostí o informace i času potřebného pro odpověď, a o uzavřených memorandech o porozumění.

            (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).

            (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/99 ze dne 16. října 2015, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o stanovení běžného fungování kolegií orgánů dohledu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (Úř. věst. L 21, 28.1.2016, s. 21).

            (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 680/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o podávání zpráv institucí pro účely dohledu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (Úř. věst. L 191, 28.6.2014, s. 1).


title: Doporučení Komise (EU) 2020/403 ze dne 13. března 2020 o postupech posuzování shody a dozoru nad trhem v souvislosti s hrozbou nákazy koronavirem COVID-19

text:
               16.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               LI 79/1

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2020/403
      ze dne 13. března 2020
      o postupech posuzování shody a dozoru nad trhem v souvislosti s hrozbou nákazy koronavirem COVID-19
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  V situaci stávající hrozby nákazy koronavirem COVID-19 na celém světě a rychlého šíření tohoto viru v různých regionech EU došlo k exponenciálnímu nárůstu poptávky po osobních ochranných prostředcích (dále též „OOP“), jako jsou obličejové masky, rukavice, ochranné kombinézy nebo prostředky na ochranu očí, jakož i po zdravotnických prostředcích, jako jsou chirurgické masky, vyšetřovací rukavice a některé oděvy. Zejména dodavatelský řetězec některých typů OOP, např. jednorázových obličejových masek, je vystaven vážnému tlaku v důsledku exponenciálního poptávky jak ze stávajících, tak z nových kanálů. Kromě toho byl rovněž významně narušen celosvětový dodavatelský řetězec těchto výrobků, což má dopad i na trh EU.

                  (2)

                  Vzhledem k tomu, že zdraví a bezpečnost občanů EU jsou prvořadou prioritou, je nanejvýš důležité zajistit, aby nejvhodnější OOP a zdravotnické prostředky, které zajišťují odpovídající ochranu, byly rychle distribuovány osobám, které je potřebují nejvíce.

                  (3)

                  Hospodářské subjekty v celé EU neúnavně pracují na zvýšení své výrobní a distribuční kapacity. Aby se zmírnily účinky různých rušivých faktorů, přizpůsobují tyto hospodářské subjekty své dodavatelské řetězce, konkrétně zprovozňují nové výrobní linky nebo diverzifikují svou dodavatelskou základnu. Toto úsilí zúčastněných stran z průmyslových odvětví by nemohlo dosáhnout plných účinků, pokud by se zvýšené dodávky nemohly dostat bez zbytečného prodlení na trh.

                  (4)

                  Požadavky na navrhování, výrobu a uvádění osobních ochranných prostředků na trh jsou stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/425 ze dne 9. března 2016 o osobních ochranných prostředcích a o zrušení směrnice Rady 89/686/EHS (1).

                  (5)

                  Požadavky na navrhování, výrobu a uvádění zdravotnických prostředků na trh jsou stanoveny směrnicí Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (2). Tato směrnice byla s účinkem ode dne 26. května 2020 zrušena nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/745 ze dne 5. dubna 2017 o zdravotnických prostředcích, změně směrnice 2001/83/ES, nařízení (ES) č. 178/2002 a nařízení (ES) č. 1223/2009 a o zrušení směrnic Rady 90/385/EHS a 93/42/EHS (3).

                  (6)

                  Jednorázové a opakovaně použitelné obličejové masky, které zajišťují ochranu před nebezpečnými částicemi, jednorázové a opakovaně použitelné kombinézy, rukavice a prostředky na ochranu očí, které se používají k prevenci a ochraně před škodlivými biologickými činiteli, jako jsou viry, jsou výrobky spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) 2016/425.

                  (7)

                  Chirurgické masky, vyšetřovací rukavice a některé typy oděvů jsou výrobky spadající do oblasti působnosti směrnice 93/42/EHS a nařízení (EU) 2017/745.

                  (8)

                  V souvislosti s hrozbou nákazy koronavirem COVID-19 jsou takové OOP a zdravotnické prostředky nezbytné pro zdravotnické pracovníky, zásahové složky a další personál, který se podílí na úsilí zastavit virus a jeho další šíření.

                  (9)

                  Nařízení (EU) 2016/425 plně harmonizuje pravidla pro navrhování, výrobu a uvádění OOP na trh Unie a stanoví řadu základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost pro OOP, které jsou založeny na klasifikaci těchto OOP podle rizika, proti nimž mají chránit uživatele. Proto se OOP vyrobené v souladu s nařízením (EU) 2016/425 mohou volně pohybovat na vnitřním trhu a členské státy nesmí zavádět dodatečné a rozporné požadavky týkající se výroby a uvádění takových výrobků na trh.

                  (10)

                  Směrnice 93/42/EHS a nařízení (EU) 2017/745 plně harmonizují pravidla pro navrhování, výrobu a uvádění zdravotnických prostředků na trh Unie a stanoví řadu základních požadavků a obecných požadavků na bezpečnost a účinnost na základě klasifikace zdravotnických prostředků v závislosti na zvláštních pravidlech, která se řídí zamýšleným účelem prostředků. Prostředky vyrobené v souladu se směrnicí Rady 93/42/EHS a nařízením (EU) 2017/745 se tedy mohou volně pohybovat na vnitřním trhu a členské státy nesmí zavádět dodatečné a rozporné požadavky týkající se výroby a uvádění takových výrobků na trh.

                  (11)

                  OOP určené pro ochranu před škodlivými biologickými činiteli, jako jsou viry, jsou uvedeny v příloze I nařízení (EU) 2016/425 jako kategorie III, která zahrnuje výlučně rizika, která mohou způsobit „velmi závažné důsledky, jako je smrt nebo trvalé poškození zdraví“.

                  (12)

                  Příslušné zdravotnické prostředky, jako jsou neinvazivní prostředky, spadají do třídy I, pokud neplatí zvláštní pravidla.

                  (13)

                  V souladu s článkem 8 nařízení (EU) 2016/425 platí, že za účelem uvedení OOP na trh provedou výrobci příslušné postupy posouzení shody, a byl-li vhodným postupem prokázán soulad OOP s příslušnými základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, umístí označení CE.

                  (14)

                  V souladu s článkem 11 směrnice 93/42/EHS a s článkem 52 nařízení (EU) 2017/745 musí výrobci, jakmile se nařízení stane použitelným, k uvedení zdravotnických prostředků na trh provádět příslušné postupy posouzení shody, a pokud byl vhodným postupem prokázán soulad s příslušnými základními požadavky nebo obecnými požadavky na bezpečnost a účinnost, umístit na ně označení CE. Odchylky od postupů posuzování shody mohou být povoleny členskými státy na základě řádně odůvodněné žádosti o uvedení jednotlivých prostředků, jejichž použití je v zájmu ochrany zdraví, na trh a do provozu na území dotčeného členského státu.

                  (15)

                  Nařízení (EU) 2016/425 je technologicky neutrální a nestanoví žádná konkrétní povinná technická řešení pro navrhování OOP. Namísto toho stanoví příloha II nařízení (EU) 2016/425 základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které by měl OOP splňovat, aby mohl být uváděn na trh a volně se pohybovat na celém trhu EU.

                  (16)

                  Směrnice 93/42/EHS a nařízení (EU) 2017/745 jsou technologicky neutrální a nestanoví žádná konkrétní povinná technická řešení pro navrhování zdravotnických prostředků. Namísto toho příloha I směrnice 93/42/EHS stanoví základní požadavky a příloha I nařízení (EU) 2017/745 stanoví obecné požadavky na bezpečnost a účinnost, které by zdravotnické prostředky měly splňovat, aby mohly být uvedeny na trh a volně se pohybovat na celém trhu EU.

                  (17)

                  Článek 14 nařízení (EU) 2016/425 dává výrobcům možnost využít konkrétní technická řešení, která jsou podrobně popsána v harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie. Podle uvedeného článku platí, že pokud výrobce takové technické řešení zvolí, předpokládá se, že OOP je ve shodě se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, na něž se uvedené harmonizované normy nebo jejich části vztahují. Dodržování harmonizovaných norem však není povinné. Výrobci si mohou zvolit jiná technická řešení, pokud použité konkrétní řešení zajistí, aby byl OOP v souladu s příslušnými základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.

                  (18)

                  Článek 5 směrnice 93/42/EHS a článek 8 nařízení (EU) 2017/745 dávají výrobcům možnost využít konkrétní technická řešení, která jsou podrobně popsána v harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie. Podle těchto článků platí, že pokud výrobce takové technické řešení zvolí, předpokládá se, že zdravotnické prostředky jsou ve shodě s požadavky, na něž se uvedené harmonizované normy nebo jejich části vztahují. Dodržování harmonizovaných norem však není povinné. Výrobci si mohou zvolit jiná technická řešení, pokud použité konkrétní řešení zajistí, aby byl zdravotnický prostředek v souladu s příslušnými základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.

                  (19)

                  Článek 19 nařízení (EU) 2016/425 stanoví konkrétní postupy posuzování shody, které se vztahují na jednotlivé kategorie OOP. Podle tohoto článku by měly být u OOP kategorie III, například OOP určených pro ochranu před škodlivými biologickými činiteli, dodrženy zvláštní kombinace postupů posuzování shody, které jsou popsány v přílohách V, VII a VIII téhož nařízení. Každý z různých postupů posuzování shody, které lze použít, vyžaduje povinné zapojení subjektu posuzování shody jako třetí strany.

                  (20)

                  Článek 11 směrnice 93/42/EHS a článek 52 nařízení (EU) 2017/745, jakmile se uvedené nařízení stane použitelným, stanoví konkrétní postupy posuzování shody, které se vztahují na jednotlivé třídy zdravotnických prostředků. Podle těchto článků by zdravotnické prostředky spadající do třídy I, jiné než prostředky na zakázku nebo prostředky, které jsou předmětem klinické zkoušky, měly být podrobeny postupu posouzení shody pro účely ES prohlášení o shodě bez zapojení subjektu posuzování shody jako třetí strany.

                  (21)

                  Oznámené subjekty jsou subjekty posuzování shody jmenované členskými státy a oprávněné provádět úkoly posuzování shody třetí stranou podle nařízení (EU) 2016/425. Podle čl. 26 odst. 4 a bodu 7 písm. f) přílohy V nařízení (EU) 2016/425 jsou oznámené subjekty povinny posoudit, zda určitý OOP splňuje příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost. Oznámené subjekty musí provést toto posouzení nejen v případě, že výrobce použil harmonizované normy, ale také v situaci, kdy výrobce použil jiná technická řešení. Při vydávání certifikátů o posouzení shody jsou oznámené subjekty povinny informovat své oznamující orgány a mohou být rovněž povinny informovat ostatní oznámené subjekty o certifikátech, které vydaly, jak je stanoveno v článku 34 nařízení (EU) 2016/425.

                  (22)

                  Oznámené subjekty by tedy měly posoudit, zda výrobky vyrobené v souladu s jinými technickými řešeními, jako jsou řešení obsažená v doporučeních WHO týkajících se vhodného výběru OOP, rovněž splňují příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost. Vzhledem k tomu, že je důležité zajistit účinnou výměnu informací mezi všemi zúčastněnými stranami v dodavatelském řetězci OOP, pokud oznámené subjekty dospějí k závěru, že OOP vyrobený podle jiné konkrétní normy nebo technického řešení splňuje základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které se na něj vztahují, bude mít sdílení těchto informací zásadní význam pro usnadnění rychlého posuzování jiných výrobků vyrobených podle stejné konkrétní normy nebo stejného technického řešení. Za tímto účelem mohou oznámené subjekty využít stávající kanály pro výměnu informací v rámci koordinačních skupin zřízených v souladu s článkem 36 nařízení (EU) 2016/425.

                  (23)

                  Navíc podle příslušných postupů dozoru nad trhem uvedených v nařízení (EU) 2016/425, a zejména v čl. 38 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení, platí, že pokud se orgán dozoru nad trhem setká s OOP, který není opatřen označením CE, musí provést jeho hodnocení. Pokud v průběhu hodnocení orgány dozoru nad trhem zjistí, že OOP nesplňuje požadavky stanovené v nařízení, požádají hospodářský subjekt, aby přijal nápravná opatření k uvedení daného OOP do souladu nebo k jeho stažení z trhu nebo z oběhu, a to úměrně k povaze rizika. Rovněž informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, která má hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.

                  (24)

                  Aby se tedy vyřešil nedostatek OOP potřebných v souvislosti se šířením koronavirové nákazy COVID-19, pokud jsou OOP bez označení CE určeny ke vstupu na trh EU, měly by příslušné orgány dozoru nad trhem dané výrobky vyhodnotit, a pokud se zjistí, že jsou v souladu se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost stanovenými v příslušném nařízení, měly by uvedené orgány přijmout opatření umožňující uvedení takových OOP na trh Unie po omezenou dobu nebo po dobu, během níž oznámený subjekt provádí postup posuzování shody. Aby se zajistilo, že tyto výrobky mohou být dodávány do jiných členských států, a s ohledem na význam zajištění účinné výměny informací a koordinované reakce na všechny hrozby pro zdraví a bezpečnost občanů je vhodné, aby orgán dozoru nad trhem, který toto hodnocení provádí, sdělil své rozhodnutí orgánům jiných členských států a Komisi prostřednictvím běžných kanálů pro výměnu informací v oblasti dozoru nad trhem.

                  (25)

                  Vzhledem k tomu, že některé typy OOP nebo zdravotnických prostředků používaných v souvislosti se šířením koronavirové nákazy COVID-19 mohou být používány i k jiným účelům, je nezbytné, aby členské státy přijaly veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby OOP nebo zdravotnické prostředky, které nejsou opatřeny označením CE a které mohou být uvedeny na trh Unie v souladu s bodem 8 tohoto doporučení, byly zpřístupněny pouze pracovníkům ve zdravotnictví,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      1.   S cílem zajistit dostupnost OOP a zdravotnických prostředků pro odpovídající ochranu před šířením koronavirové nákazy COVID-19 vyzývá Komise všechny hospodářské subjekty v celém dodavatelském řetězci, jakož i oznámené subjekty a orgány dozoru nad trhem, aby využily všech opatření, která mají k dispozici, pro zajištění toho, aby dodávky OOP a zdravotnických prostředků na celém trhu EU odpovídaly neustále rostoucí poptávce. Tato opatření by však neměla mít škodlivý účinek na celkovou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti a všechny příslušné zúčastněné strany by měly zajistit, aby veškeré OOP nebo zdravotnické prostředky, které jsou uváděny na trh EU, nadále poskytovaly odpovídající úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti uživatelů.

         POSTUPY POSUZOVÁNÍ SHODY

                  2.

                  Oznámené subjekty podle nařízení (EU) 2016/425 by měly upřednostnit a urychleně provádět činnosti posuzování shody v rámci všech nově předložených žádostí hospodářských subjektů vyrábějících OOP, které jsou nezbytné pro ochranu v souvislosti s šířením nákazy koronavirem COVID-19.

                  3.

                  V případě OOP vyrobených s použitím jiných technických řešení, než jsou harmonizované normy, mohou být jako potenciální zdroj reference pro tato technická řešení použita doporučení WHO pro vhodný výběr OOP za předpokladu, že uvedená technická řešení zajišťují odpovídající úroveň ochrany odpovídající použitelným základním požadavkům na ochranu zdraví a bezpečnost stanoveným v nařízení (EU) 2016/425.

                  4.

                  Oznámené subjekty, které vydávají osvědčení pro OOP vyrobené podle jiných technických řešení, než jsou harmonizované normy, by měly neprodleně informovat příslušný oznamující orgán, jakož i ostatní oznámené subjekty podle nařízení (EU) 2016/425 o vydaných osvědčeních a specifických technických řešeních, jež byla uplatněna. Oznámené subjekty by si měly tyto informace vyměňovat pomocí koordinace skupiny oznámených subjektů zřízené podle článku 36 nařízení (EU) 2016/425.

                  5.

                  V případě zdravotnických prostředků by měla být rovněž zvážena možnost pro členské státy povolit odchylky od postupů posuzování shody podle čl. 11 odst. 13 směrnice 93/42/EHS a článku 59 nařízení (EU) 2017/745, jakmile se uvedené nařízení stane použitelným, a to i v případě, že se intervence oznámeného subjektu nevyžaduje.

         POSTUPY DOZORU NAD TRHEM

                  6.

                  Příslušné orgány dozoru nad trhem v členských státech by se měly přednostně zaměřit na nevyhovující OOP nebo zdravotnické prostředky, které představují vážné riziko, pokud jde o zdraví a bezpečnost jejich zamýšlených uživatelů.

                  7.

                  Pokud orgány dozoru nad trhem zjistí, že OOP nebo zdravotnické prostředky zajišťují odpovídající úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti v souladu se základními požadavky stanovenými v nařízení (EU) 2016/425 nebo s požadavky směrnice 93/42/EHS nebo nařízení (EU) 2017/745, i když postupy posuzování shody, včetně umístění označení CE, nebyly zcela dokončeny podle harmonizovaných pravidel, mohou povolit dodávání těchto výrobků na trh Unie po omezenou dobu a po dobu provádění nezbytných postupů.

                  8.

                  OOP nebo zdravotnické prostředky, které nejsou opatřeny označením CE, by rovněž mohly být posouzeny v rámci nákupu organizovaného příslušnými orgány členských států za předpokladu, že je zajištěno, že tyto výrobky budou k dispozici pouze pro zdravotnické pracovníky po dobu stávající zdravotní krize a nevstoupí do pravidelných distribučních kanálů a nebudou zpřístupněny jiným uživatelům.

                  9.

                  Orgány dozoru nad trhem by měly neprodleně informovat Komisi a ostatní členské státy o jakémkoli dočasném režimu, který udělily konkrétním OOP nebo zdravotnickým prostředkům. U OOP by se to mělo realizovat prostřednictvím Informačního a komunikačního systému pro dozor nad trhem (ICSMS).

         V Bruselu dne 13. března 2020.

               Za Komisi

            Thierry BRETON

               člen/členka Komise

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/425 ze dne 9. března 2016 o osobních ochranných prostředcích a o zrušení směrnice Rady 89/686/EHS (Úř. věst. L 81, 31.3.2016, s. 51).

         (2)  Úř. věst. L 169, 12.7.1993, s. 1.

         (3)  Úř. věst. L 117, 5.5.2017, s. 1.


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Belgie na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Belgie z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/1

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Belgie na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Belgie z roku 2019
      (2019/C 301/01)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) rovněž zprávu mechanismu varování, v níž není Belgie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (3) (dále jen „doporučení pro eurozónu 2019“) přijala Rada dne 9. dubna 2019; stanoví pro eurozónu pět doporučení.

                  (2)

                  Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Belgie jakožto členský stát, jehož měnou je euro, měla zajistit, aby doporučení pro eurozónu 2019, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 4, bylo plně a včas provedeno. Konkrétně opatření ke zlepšení služeb budou užitečná při plnění prvního doporučení pro eurozónu, pokud jde o odolné trhy služeb, opatření ke zlepšení udržitelnosti, efektivnosti a struktury veřejných financí, jakož i využití neočekávaných příjmů ke snížení veřejného dluhu budou užitečné při plnění druhého doporučení pro eurozónu, pokud jde o podporu investic, zlepšení veřejných financí a obnovení fiskálních rezerv, a opatření k posílení účinnosti politik trhu práce budou užitečná při plnění třetího doporučení pro eurozónu, pokud jde o podporu úspěšných přechodů v rámci trhu práce.

                  (3)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Belgii pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Belgie učinila v plnění jí určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018 (4), v přijímání opatření v návaznosti na jí určená doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020.

                  (4)

                  Dne 26. dubna 2019 předložila Belgie svůj národní program reforem na rok 2019 a svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

                  (5)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (6)

                  Na Belgii se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo pro zadlužení. Ve svém programu stability z roku 2019 belgická vláda plánuje postupné zlepšování celkového salda ze schodku ve výši 0,7 % hrubého domácího produktu (HDP) v roce 2018 na 0,0 % HDP v roce 2022. Na základě přepočteného strukturálního salda (6) se dosažení střednědobého rozpočtového cíle v podobě vyrovnaného rozpočtu ve strukturálním vyjádření v období, na něž se vztahuje program stability z roku 2019, neplánuje. Program stability z roku 2019 očekává, že poměr dluhu k HDP, který v roce 2014 dosáhl svého vrcholu ve výši téměř 107 % HDP a v roce 2018 poklesl na 102 % HDP, do roku 2022 poklesne na 94 %. Makroekonomický scénář, z něhož uvedené rozpočtové projekce vycházejí, je realistický. Na druhé straně však nebyla specifikována opatření nezbytná na podporu plánovaných cílových schodků počínaje rokem 2020, což přispívá ke zhoršení strukturálního salda v roce 2020, jež v případě nezměněných politik předpokládá prognóza Komise z jara 2019.

                  (7)

                  Dne 5. června 2019 vydala Komise zprávu vypracovanou v souladu s čl. 126 odst. 3 Smlouvy, jelikož Belgie v roce 2018 nedodržela pravidlo o zadlužení. Po posouzení všech příslušných faktorů bylo ve zprávě konstatováno, že současná analýza nedospěla ke konečnému závěru, zda je kritérium dluhu stanovené ve Smlouvě a v nařízení Rady (ES) č. 1467/1997 splněno či nikoliv.

                  (8)

                  Ve svém programu stability z roku 2019 Belgie potvrzuje požadavek uvedený v návrhu rozpočtového plánu na rok 2019, aby mohla využít flexibility v rámci preventivní složky podle „Společně dohodnutého postoje k flexibilitě v rámci Paktu o stabilitě a růstu“, který potvrdila Rada dne 12. února 2016. Belgie požádala o dočasnou odchylku ve výši 0,5 % HDP od postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle s ohledem na provádění rozsáhlých strukturálních reforem, jež mají pozitivní dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. U strukturálních reforem se jedná o důchodovou reformu, přenesení daňové zátěže, reformu zdanění příjmů právnických osob, reformu trhu práce, jakož i reformu veřejné správy. Prognóza Komise z jara 2019 potvrzuje, že Belgie v roce 2019 dodržuje minimální referenční hodnotu, což zajišťuje bezpečnostní rezervu s ohledem na 3 % prahovou hodnotu schodku HDP. Až na reformu veřejné správy jsou nyní všechna tato opatření v plné míře uzákoněna. Vzhledem k jejich charakteru, a zejména s ohledem na přenesení daňové zátěže a reformu daně z příjmu právnických osob, je jejich krátkodobý dopad stále nejistý, zejména vzhledem k jejich dopadu na rozpočet, který není neutrální a který stav rozpočtu zhoršil. Uvedená opatření však zvýšila růstový potenciál ekonomiky, snížila míru nezaměstnanosti a rizika makroekonomické nerovnováhy, a mají tedy pozitivní dopad na udržitelnost dluhu ve střednědobém až dlouhodobém období. Na základě těchto skutečností lze Belgii v současnosti považovat za způsobilou pro udělení požadované dočasné odchylky ve výši 0,5 % HDP v roce 2019, pokud odpovídajícím způsobem provede schválené reformy, jejichž provádění bude předmětem sledování v rámci evropského semestru.

                  (9)

                  Dne 13. července 2018 Rada doporučila Belgii zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí (7) v roce 2019 nepřekročila 1,8 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Jelikož Belgie je způsobilá pro udělení požadované dočasné odchylky ve výši 0,5 % HDP na základě doložky o strukturálních reformách, požadovaná strukturální korekce pro rok 2019 může být snížena na 0,1 % HDP, což odpovídá nominální míře růstu čistých primárních výdajů, která v roce 2019 nepřekročí 2,8 %. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje pro celé období let 2018 a 2019 riziko podstatného odchýlení od doporučeného postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle.

                  (10)

                  Vzhledem k poměru dluhu k HDP Belgie, jenž převyšuje 60 %, a předpokládané produkční mezeře ve výši 0,1 % by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla v roce 2020 překročit 1,6 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje při nezměněné politice v roce 2020 riziko významného odchýlení od uvedeného požadavku. Předpokládá se, že Belgie v letech 2019 a 2020 zřejmě nedodrží pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu by měla být od roku 2019 přijata nezbytná opatření. Bylo by důležité použít veškeré neočekávané příjmy k dalšímu snižování míry veřejného zadlužení. Střednědobá a dlouhodobá udržitelnost belgických veřejných financí je nadále ohrožována v důsledku kombinace vysokého poměru zadlužení k HDP a předpokládaného zvýšení nákladů v souvislosti se stárnutím populace, zejména nákladů spojených s důchody a dlouhodobou péčí. V roce 2015 byl uzákoněn soubor důchodových reforem, což vedlo ke zvýšení zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu z 65 na 66 let od roku 2025 a na 67 let od roku 2030. Kromě toho byly rovněž zpřísněny požadavky na věk a na délku výkonu funkce pro předčasný odchod do důchodu. Veřejné výdaje na důchody by však mezi lety 2016 a 2070 i tak vzrostly o 2,9 procentního bodu HDP, a to zejména v prvních dvou desetiletích. Navíc podmínky pro předčasný odchod do důchodu pro několik velkých skupin státních zaměstnanců budou i nadále příznivější než standardní podmínky. Veřejné výdaje na dlouhodobou péči mají mezi lety 2016 a 2070 vzrůst o 1,7 procentního bodu HDP, což představuje nadprůměrný růst jedné z již nyní nejvyšších úrovní v Unii. Organizační roztříštěnost dlouhodobé péče, kde kompetence jsou v současné době rozděleny mezi různé správní úrovně, ohrožuje některé aspekty efektivity výdajů, a čistý dopad nedávného přenesení odpovědností není tedy zatím jasný. Posílení správy by přispělo k dosažení zamýšleného zvýšení efektivity. Kombinace různých forem péče by mohla být optimalizována, aby se zvýšila nákladová efektivnost systému dlouhodobé péče.

                  (11)

                  Složení a efektivnost veřejných výdajů lze zlepšit za účelem vytvoření prostoru pro větší veřejné investice. Navzdory nedávnému snížení patří celkové výdaje jako podíl HDP v Belgii mezi jedny z nejvyšších v eurozóně. Z vysoké úrovně veřejných výdajů vyplývá, že existuje prostor pro fiskální korekci založenou více na výdajích. Vzhledem k vysoké úrovni veřejných výdajů vyvolávají výsledky některých politik a kvalita některých veřejných služeb otázky v oblasti nákladové efektivnosti. Přezkumy výdajů a hodnocení politik mohou Belgii pomoci stanovit lépe priority veřejných výdajů a zvýšit jejich efektivitu. Přezkumy výdajů by navíc mohly být využity k posouzení efektivnosti nepřímé veřejné podpory v oblasti podnikového výzkumu a vývoje, která patří v procentuálním vyjádření k HDP mezi jednu z nejvyšších v Unii a která minulý rok dále rostla. Federální a regionální orgány nedávno vyjádřily zájem o začlenění přezkumů výdajů do svého rozpočtového mechanismu.

                  (12)

                  Rozpočtová koordinace mezi jednotlivými subjekty není v současnosti dostatečně flexibilní k tomu, aby byl vytvořen prostor pro veřejné investice do projektů velkého rozsahu. Ve federálním státě, jako je Belgie, kde je velká část výdajových pravomocí delegována na orgány samosprávy na nižší než celostátní úrovni, má zásadní význam efektivní rozpočtová koordinace. Navzdory dohodě o spolupráci podepsané v roce 2013 stále neexistuje formální dohoda o ročních cílech na všech úrovních státní správy, což rozpočtovou koordinaci komplikuje. Na rozdíl od praxe u předchozích programů stability, kdy dohodovací výbor vzal na vědomí fiskální trajektorii, schválily všechny úrovně vlády celkovou fiskální trajektorii předloženou v programu stability z roku 2018 a podpořily dosažení fiskálních cílů do roku 2020 pro všechny úrovně správy. I když toto schválení přidalo celkové trajektorii na důvěryhodnosti, neexistovala formální dohoda o ročních fiskálních cílech na každé úrovni správy. Chybějící dohoda ohledně cílů na všech úrovních správy může ohrozit životaschopnost celkové trajektorie směrem k dosažení střednědobého cíle. To navíc brání účinnému monitorování dodržování těchto cílů ze strany oddělení úvěrových potřeb veřejného sektoru Nejvyšší finanční rady. Program stability z roku 2019 obsahuje pouze orientační celkové a zprostředkované rozpočtové cíle, jelikož dne 26. května 2019 se konaly volby na federální úrovni a na úrovni regionů a společenství.

                  (13)

                  Nedávný hospodářský růst vedl k nárůstu počtu pracovních míst a zaměstnanost je na nejvyšší úrovni za posledních deset let. Přechod z neaktivity nebo nezaměstnanosti k zaměstnanosti však zůstává nízký a Belgie není na dobré cestě k dosažení cíle strategie Evropa 2020 v oblasti zaměstnanosti ve výši 73,2 %. Stále přetrvávají silné regionální rozdíly na trhu práce. Navzdory setrvalému poklesu v uplynulých pěti letech nezaměstnanost mladých lidí v Bruselu značně převyšuje průměr Unie. Účast osob s nízkou kvalifikací, osob z přistěhovaleckého prostředí, starších pracovníků a lidí se zdravotním postižením na trhu práce je nízká, což naznačuje, že jejich začlenění na trhu práce brání jak strukturální faktory, tak faktory týkající se jednotlivých skupin obyvatel, přičemž stávající aktivační opatření nejsou stejně účinná pro všechny skupiny obyvatel. Míra zaměstnanosti starších pracovníků (ve věku 55–64 let) zůstává pod průměrem Unie a zaostávání za průměrem Unie je nadále vysoké i u osob starších 60 let. Lidé z přistěhovaleckého prostředí, zejména ženy, se nadále setkávají s vyšší nezaměstnaností, nižší mírou ekonomické aktivity, vyšší chudobou pracujících a nadměrnou kvalifikací. Ačkoli byla přijata určitá opatření na podporu integrace nově příchozích a potírání diskriminace, stále chybí koordinovaný přístup k řešení výzev, s nimiž se potýkají lidé z přistěhovaleckého prostředí. Za účelem řešení nízké účasti na trhu práce byla jako součást reformy trhu práce (tzv. dohody o pracovních místech) přijata opatření, avšak jejich dopad je třeba posoudit.

                  (14)

                  Stále přetrvávají značné finanční faktory, které odrazují od zaměstnání. I když přesunutí daňové zátěže snížilo daňové zatížení práce, zůstává v průměru pro všechny zaměstnance vysoké, s výjimkou pracovníků s velmi nízkými mzdami (50 % průměrné mzdy). Belgie zůstává jediným členským státem, v němž dávky v nezaměstnanosti nejsou časově omezeny, i když se postupně snižují. Pro osoby pobírající dávky nemocenského pojištění a dávky v invaliditě a druhé výdělečně činné osoby v domácnosti existují finanční faktory odrazující od přijetí zaměstnání na plný úvazek. Zejména rodiče samoživitelé (a v menší míře páry s dětmi) čelí omezeným finančním pobídkám k přijetí (plného) pracovního úvazku v důsledku kombinace nákladů a odnětí dávek. Vzhledem k tomu, že odpovědnost za sociální ochranu je rozdělena mezi federální, regionální a místní úroveň, mohou vzniknout problémy s koordinací. Systém sociálního zabezpečení formálně nezahrnuje dávky v nezaměstnanosti, pracovní úrazy a nemoci z povolání v případě osob samostatně výdělečně činných.

                  (15)

                  Zhoršování studijních výsledků v rámci povinné školní docházky a existence významných rozdílů ve vzdělávacím systému stále vyvolávají obavy. Procento mladých lidí, kteří nezvládají základní dovednosti, lze zlepšit zejména ve Francouzském společenství, kde je tato procentní hodnota nad průměrem OECD. Rozdíly ve výsledcích vzdělávání z důvodu socioekonomického zázemí a přistěhovaleckého prostředí jsou vysoké. Učitelé potřebují více podpory, aby se mohli vypořádat s rozmanitostí, a také jejich další profesní rozvoj musí být lépe přizpůsoben. Je třeba zintenzívnit reformy ke zlepšení výsledků vzdělávání a odstranění nerovností s cílem podpořit udržitelný a inkluzivní růst založený na intenzivním využití znalostí a sociální začlenění. Provádění „paktu pro excelenci“, stěžejní reformy školství Francouzského společenství, za účelem zlepšení základních dovedností, účinnosti, správy a řešení nerovností úspěšně pokračuje. Byly přijaty vyhlášky týkající se organizace práce učitelů, společných základních učebních osnov, postavení ředitelů škol a posílení znalosti francouzštiny u nově příchozích žáků a tyto vyhlášky se budou uplatňovat od září 2020. Vlámské společenství provádí od roku 2019/2020 některé reformy sekundárního vzdělávání, ale problémem zůstává časná diferenciace žáků. Dopad těchto reforem a opatření bude rovněž záviset na jejich účinném provádění a sledování. Federální parlament rovněž snížil věk zahájení povinné školní docházky z šesti na pět let. Vzhledem k již vysokým výdajům v oblasti vzdělávání budou reformy muset být prováděny se silnějším zaměřením na zvyšování účinnosti a efektivnosti systému a jeho schopnost poskytovat kompetence orientované na budoucnost, které jsou relevantní pro trh práce.

                  (16)

                  Nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi a nízká pracovní mobilita ohrožují růst počtu pracovních míst a produktivity. Ačkoli bylo přijato několik regionálních a federálních opatření k řešení nedostatků dovedností a zvýšení aktivace, mimo jiné jako součást reformy označované jako „Jobs Deal“, je v několika odvětvích, zejména v informačních a telekomunikačních technologiích, ve stavebnictví a zdravotnictví, patrný nedostatek pracovních sil. Růst odvětví stavebnictví je brzděn nedostatkem dovedností a pracovních sil. V některých odvětvích existují velké potřeby v oblasti změny kvalifikace a prohlubování dovedností pracovní síly. Nízké jsou rovněž účast dospělých na vzdělávání a odborné přípravě a pracovní mobilita. Velkým problémem jsou nedostatečné jazykové znalosti, zejména v Bruselu, kde přibližně 50 % pracovních nabídek podle národního programu reforem na rok 2019 požaduje znalost francouzštiny i nizozemštiny. Míra dosažení terciárního vzdělávání je vysoká, avšak podíl absolventů v oblasti přírodních věd, technologií, inženýrství a matematiky (STEM) je velmi nízký. V roce 2016 se Belgie umístila na 26. místě v rámci Unii v počtu absolventů terciárního vzdělávání v oborech STEM, přičemž počet osob, které zahájily terciární vzdělávání v těchto oborech, zejména v případě žen, byl nízký. Při celkovém provádění „akčního plánu v oblasti STEM na období 2012–2020“ ve Vlámsku bylo sice dosaženo pokroku, avšak počet absolventů sekundárního vzdělávání v oborech STEM v technickém a odborném vzdělávání od roku 2010 stagnuje. Francouzské společenství nemá politickou strategii v oblasti STEM a musí ještě provést nedávno přijatou „Strategii pro digitální vzdělávání“ pro školy. Nedostatek odborníků se znalostmi v oblasti podnikání a v odvětví přírodních věd, techniky, inženýrství a matematiky brání rozvoji začínajících podniků. Celková úroveň digitálních dovedností je dobrá, ale nezlepšuje se. Národní program reforem na rok 2019 zdůrazňuje dohodu mezi Vlámskem a Valonskem a plánovanou dohodu mezi Vlámskem a Regionem hlavního města Bruselu, pokud jde o zlepšení mobility pracovní síly mezi regiony.

                  (17)

                  Výzkum a vývoj je soustředěn jen do několika odvětví a šíření inovací do zbytku hospodářských odvětví je nedostatečné, což má v konečném důsledku dopad na růst produktivity. Zdá se, že výzkum financovaný z veřejných prostředků je pod průměrem Unie. Pokud jde o výzkum, vývoj a inovace, existují rovněž rozdíly na regionální úrovni a nižší než regionální úrovni. Národní pakt pro strategické investice vymezuje posílení digitalizace jako slibnou cestu pro podporu produktivity a inovační kapacity v Belgii. Za tímto účelem jsou potřebné investice do digitální infrastruktury, včetně přijetí účinných kroků k úspěšnému zavedení sítí 5G, lidský kapitál a podnikatelský duch, jakož i urychlené zavedení digitální technologie, zejména v podnicích, které dosud zaostávají.

                  (18)

                  Po letech nízkých veřejných investic se zhoršuje kvalita silniční infrastruktury. Současně se zdá, že údržba rozsáhlé a husté sítě není pro regiony a místní orgány nákladově efektivní. Belgické silnice patří mezi nejpřetíženější v Unii. Železniční infrastruktura je hustá a kvalitní, avšak výzvou zůstává její dokončení a modernizace. Zejména v okolí Bruselu a přístupu do přístavů Antverpy a Zeebrugge zůstává přetížená. Jsou plánovány značné investice do příměstské železniční infrastruktury a signalizace, avšak zejména z důvodu pravidel pro přidělování rozpočtových prostředků mezi jednotlivými regiony dochází ke zpoždění. Kromě toho existují pobídky deformující trh a překážky hospodářské soutěže a investic v oblasti domácí osobní železniční dopravy a služeb meziměstské autokarové dopravy, které omezují nabídku alternativních kolektivních dopravních služeb s nízkými emisemi uhlíku a poptávku po nich. Rostoucí dopravní přetížení lze částečně vysvětlit trvale rostoucím počtem osobních automobilů, který je podpořen tím, že silnice nejsou zpoplatněny mýtným, daňovým odpočtem u firemních automobilů a nízkými ekologickými daněmi. Vysoké transakční daně u nemovitostí a režim pro služební automobily mají negativní dopad na mobilitu. Kvalita železničních služeb se snížila. Nabídku městské veřejné dopravy a veřejné dopravy mezi městskými a venkovskými oblastmi je možné zlepšit, zejména ve Valonsku, kde doprava do zaměstnání představuje pro uchazeče o zaměstnání hlavní překážku. Podle národního programu reforem na rok 2019 jsou ve všech regionech prováděny důležité investice a reformy. Na federální úrovni a ve spolupráci s regiony postupují práce na dokončení sítě příměstské železniční dopravy v okolí Bruselu. Belgie přijala zákon o liberalizaci vnitrostátních železničních služeb, avšak podíl osobní dopravy poskytované v rámci závazků veřejné služby prostřednictvím přímo zadané smlouvy zůstává v Belgii velmi vysoký. Soukromí provozovatelé autobusové dopravy nesmí nabízet služby meziměstské autokarové dopravy. Regulace taxi služeb se na jednotlivých místních úrovních liší. I když regiony vypracovaly vlastní plány mobility, složité postupy koordinace brání vytvoření soudržné vize pro mobilitu v Belgii, a případně také s příhraničními městy a regiony. Železniční regulační orgán by mohl dále rozšířit oblast působnosti svých regulačních činností.

                  (19)

                  Jsou zapotřebí značné investice na podporu transformace energetiky. Renovace starého fondu budov, který pochází z doby před zavedením energetických norem, přispěje ke splnění cílů v oblasti snižování emisí pro roky 2020 a 2030. Zavádění alternativních paliv probíhá spíše pomalu. Jsou potřebné značné investice do výroby energie, jakož i propojovací kapacity, inteligentních sítí, skladování a energetické účinnosti.

                  (20)

                  Navzdory úsilí ze strany vlády zůstává regulační a administrativní zátěž firem vysoká a má negativní dopad na podnikání. Zdanění začínajících a malých podniků bylo sníženo, avšak pro finanční investice zůstává značné. Belgie reformovala zákoník o společnostech, čímž se snižuje počet právních forem společností, usnadňuje právní elektronická komunikace, snižují minimální kapitálové požadavky a v souladu s národním programem reforem na rok 2019 reformuje insolvenční právo s cílem zahrnout zejména svobodná povolání. Avšak navzdory tomuto úsilí jsou lhůty u stavebních povolení dlouhé, registrace nemovitostí je nákladná a soudní řízení jsou zdlouhavá. Správní soudnictví se potýká s problémy z důvodu nedostatku zdrojů a zdlouhavých řízení, což způsobuje značná prodlení, zejména u stavebních povolení, ale rovněž u zadávacích řízení. Navíc koordinace politiky v oblasti klimatu, energetiky, digitální a dopravní politiky je složitá a existuje zde prostor pro zlepšení. Spolupráce mezi celními orgány a orgány dozoru nad trhem není optimální a zvyšuje se riziko, že přes belgické hranice vstoupí do Unie nevyhovující zboží. Posouzení dopadů by mohlo být lépe začleněno do procesu tvorby politik. Kvalita digitálních veřejných služeb pro podniky je nízká. Vážným problémem zůstává chybějící digitalizace systému soudnictví, zejména pokud jde o shromažďování údajů. Dokončení digitalizace soudnictví je důležitou podmínkou pro další zlepšení kvality systému soudnictví, jako je např. aktualizace podnikových procesů a lepší řízení lidských a finančních zdrojů u soudů.

                  (21)

                  Překážky hospodářské soutěže a investic v několika službách poskytovaným podnikům brání růstu a produktivitě. Míra vstupu nových poskytovatelů služeb na trh je značně pod průměrem Unie, zatímco míry zisku jsou nad průměrem Unie. Z ukazatele Komise týkajícího se restriktivnosti vyplývá, že belgický regulační rámec pro účetní, daňové poradce, architekty a realitní makléře je mnohem více omezující než průměr Unie. Nedávno přijatý zákon zavedl přísnější požadavky pro patentové zástupce. Federální úřad pro plánování odhaduje, že ambiciózní snížení regulační zátěže v právních, účetních a architektonických službách by zvýšilo produktivitu práce. Regulované notářské poplatky za transakce s nemovitostmi jsou značné a zvyšují vysoké daně z registrace. Regiony reformovaly řemesla a živnostenské profese nerovnoměrně. Maloobchodní odvětví stále čelí provozním omezením, která brání produktivitě a odrazují od investic. Odvětví supermarketů vykazuje nedostatečnou úroveň hospodářské soutěže, zejména kvůli vysoké koncentraci a nízké dynamice vstupu na trh a opuštění trhu. Podle ukazatele restriktivnosti regulace maloobchodu je Belgie šestým členským státem s největší restriktivností, pokud jde o prostředí, v němž působí maloobchodníci. Národní program reforem na rok 2019 zdůrazňuje nedávné reformy v Regionu hlavního města Bruselu k usnadnění zřizování maloobchodních provozoven. Trh telekomunikací se vyznačuje vysokou úrovní koncentrace (což bylo posíleno nedávnými akvizicemi) a nízkou konkurencí. To se rovněž odráží v relativně vysokých cenách pevných služeb ve srovnání se srovnatelnými zeměmi. V oblasti pevných sítí se maloobchodní trh vyznačuje geograficky vymezenými duopoly zavedených provozovatelů kabelových sítí. To může vytvářet překážky při poskytování kombinovaných pevných a mobilních komunikačních služeb některými operátory. V národním programu reforem na rok 2019 se zdůrazňuje, že nedávno byla schválena reforma hospodářského práva, která má zlepšit dodržování právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže a fungování belgického úřadu pro ochranu hospodářské soutěže prostřednictvím zefektivnění postupů a snížení rizika dalších sporů před soudem pro hospodářskou soutěž (Cour des Marchés/Marktenhof). Belgický úřad pro hospodářskou soutěž má ve srovnání s úřady pro hospodářskou soutěž v jiných členských státech omezené zdroje.

                  (22)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Belgii pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Belgie by tak mohla fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

                  (23)

                  V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Belgie, kterou zveřejnila ve své zprávě o Belgii pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019, národní program reforem na rok 2019 a opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Belgii adresována v předchozích letech. Komise vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Belgii, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

                  (24)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko (8) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

            DOPORUČUJE Belgii v období 2019–2020:

         1.

            Zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí v roce 2020 nepřekročila 1,6 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Použít neočekávané příjmy k urychlení snižování míry veřejného zadlužení. Pokračovat v reformách za účelem zajištění fiskální udržitelnosti systému dlouhodobé péče a důchodového systému, mimo jiné omezením možností předčasného odchodu z trhu práce. Zlepšit složení a účinnost veřejných výdajů, zejména prostřednictvím přezkumů výdajů, jakož i koordinaci fiskálních politik na všech úrovních správy s cílem vytvořit prostor pro veřejné investice.

         2.

            Odstranit faktory, které odrazují od pracovní činnosti, a posílit účinnost aktivních politik trhu práce, zejména pro osoby s nízkou kvalifikací, starší pracovníky a osoby z přistěhovaleckého prostředí. Zlepšit výsledky a inkluzivnost systémů vzdělávání a odborné přípravy a řešit nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi.

         3.

            V hospodářské politice související s investicemi se zaměřit na udržitelnou dopravu, včetně modernizace železniční infrastruktury, nízké emise CO2 a transformaci energetiky, jakož i výzkum a vývoj zejména v oblasti digitalizace, a to s přihlédnutím k regionálním rozdílům. Řešit rostoucí problémy s mobilitou posílením pobídek a odstraněním překážek za účelem zvýšení nabídky po kolektivní a nízkoemisní dopravě a poptávky po ní.

         4.

            Snížit regulační a administrativní zátěž v zájmu stimulace podnikání a odstranit překážky hospodářské soutěže v oblasti služeb, zejména v oblasti telekomunikací, maloobchodu a odborných služeb.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  Úř. věst. C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Úř. věst. C 320, 10.9.2018, s. 1.

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

         (7)  Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona; jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

         (8)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.