               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání o dohodě o volném obchodu s Austrálií
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               ·Odůvodnění a cíle návrhu

               Evropská unie (EU) má s Austrálií výborné politické vazby a zralé obchodní a investiční vztahy založené na společných hodnotách, jako jsou demokracie a lidská práva. Austrálie uzavřela s jinými zeměmi řadu dohod o volném obchodu. EU bilaterální dohodu o volném obchodu s Austrálií nemá, kvůli čemuž mají podniky z EU poměrně méně příznivé podmínky, pokud jde o přístup na australský trh.

               Ve společném prohlášení ze dne 22. dubna 2015
                  1
                vydaném vysokou představitelkou Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, místopředsedkyní Komise, a australským ministrem zahraničních věcí byla zdůrazněna potřeba dalšího posílení dvoustranných obchodních a investičních vztahů. Dále dne 15. listopadu 2015
                  2
                přijali vedoucí představitelé EU a Austrálie společné prohlášení, v němž souhlasí se započetím prací na zahájení jednání o dohodě o volném obchodu.

                  Hlavním důvodem návrhu je vytvořit příznivější podmínky pro další růst obchodu a investic mezi EU a Austrálií. Mezi obecné cíle tohoto návrhu patří:

               ·podpora inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění rozšiřováním obchodu,

               ·vytváření pracovních míst a pracovních příležitostí a zajištění větší prosperity,

               ·větší přínosy pro spotřebitele,

               ·zvýšení konkurenceschopnosti Evropy na světových trzích a

               ·posílení spolupráce v otázkách souvisejících s obchodem s podobně smýšlejícími partnery.

                  To je v souladu se sdělením Komise nazvaným „Obchod pro všechny: Cesta k odpovědnější obchodní a investiční politice“
                     3
                  . Ve sdělení je zdůrazněna potřeba dosáhnout pokroku v oblasti našich dvoustranných vztahů, aby se díky komplexnímu řešení obchodních a investičních překážek vytvořila pracovní místa a zajistil růst. Současně je třeba zajistit vysokou úroveň sociální a environmentální ochrany v EU a přispět k ostatním cílům politiky souvisejícím s obchodem, včetně udržitelného rozvoje a specifických potřeb malých a středních podniků.

                  Ve sdělení „Obchod pro všechny“ byla zdůrazněna zejména skutečnost, že „Austrálie a Nový Zéland jsou blízkými partnery Evropy, sdílejí evropské hodnoty a názory na mnoho otázek a hrají důležitou úlohu v asijsko-tichomořském regionu i v mnohostranných souvislostech. Silnější hospodářské vazby s těmito zeměmi také poskytnou pevný základ pro hlubší integraci se širšími hodnotovými řetězci asijsko-tichomořského regionu. Posílení těchto vztahů by mělo být prioritou.“

                  Cíle jsou rovněž v souladu se závěry Rady o obchodu ze dne 21. listopadu 2014
                     4
                  , v nichž je zdůrazněno, že obchod se zbožím a službami společně s investicemi mohou představovat významný přínos k dosažení hlavních cílů „Strategické agendy pro Unii v čase změn“. V závěrech se dále tvrdí, že je třeba na základě hmatatelného pokroku, jehož bylo v unijní agendě týkající se dvoustranného obchodu dosaženo, vynaložit úsilí na dosažení dohod s klíčovými partnery. Obdobně je tento cíl rovněž v souladu se závěry Rady o obchodu a investicích ze dne 27. listopadu 2015
                     5
                  , v nichž byla vyjádřena podpora uzavření ambiciózních, komplexních a vzájemně přínosných dvoustranných obchodních a investičních dohod a v nichž se Komise vyzývá, aby pokročila v jednáních v asijsko-tichomořském regionu.

               ·Soulad s platnými předpisy v dané oblasti politiky

               Výše uvedené cíle jsou plně v souladu se Smlouvou o Evropské unii (SEU), podle níž by Evropská unie měla povzbuzovat zapojení všech zemí do světové ekonomiky, včetně postupného odstraňování překážek mezinárodního obchodu
                  6
               .

               Tyto cíle jsou rovněž v souladu se sdělením „Evropa 2020: strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“
                  7
               , v němž se stanoví, že evropská obchodní strategie bude zahrnovat „návrhy na vedení strategických dialogů na vysoké úrovni s klíčovými partnery, při nichž by se probíraly strategické otázky sahající od přístupu na trh přes regulační rámec, globální nerovnováhu, energie a změnu klimatu, přístup k surovinám a globální chudobu až po vzdělávání a rozvoj“.

               Uvedené cíle jsou navíc plně v souladu s cíli stanovenými ve sdělení Evropské komise „Small Business Act“ pro Evropu
                  8
                (2008) a „Malé podniky, velký svět“
                  9
                (2011). Podpora hospodářských aktivit malých a středních podniků mimo EU je rovněž zakotvena v celkové strategii konkurenceschopnosti Unie, jak je nastíněna ve sdělení „Za obnovu evropského průmyslu“
                  10
                (2014).

               Cíle jsou rovněž v souladu se zásadami stanovenými v SEU, podle nichž by politiky a činnosti Unie měly upevňovat a podporovat lidská práva
                  11
                a „přispívat k vypracování mezinárodních opatření pro ochranu a zlepšení kvality životního prostředí a udržitelné hospodaření se světovými přírodními zdroji“
                  12
               .

               Cíle jsou v souladu s ostatními politikami EU a s Listinou základních práv Evropské unie.

               Tyto cíle jsou v neposlední řadě v souladu také s prioritou Junckerovy Komise, kterou je obnovení růstu v Evropě a zvýšení počtu pracovních míst bez dalšího zadlužování, s tzv. „investičním plánem“ („Evropský fond pro strategické investice“)
                  13
               , jakož i se zvláštními prioritami stanovenými v pracovním programu Komise na rok 2017
                  14
               .

               Toto doporučení se týká dohody, jež by zahrnovala liberalizaci obchodu se zbožím a službami, zadávání veřejných zakázek a přímé zahraniční investice a rovněž doprovodná pravidla, která by se týkala například práv duševního vlastnictví.

               ·Soulad s ostatními politikami Unie

               Soulad se stávajícími ustanoveními v dotčené oblasti politiky je popsán výše v oddíle „Soulad s platnými předpisy v dané oblasti politiky“

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               ·Právní základ

               Ustanovení čl. 218 odst. 3 a 4 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

               ·Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Podle čl. 5 odst. 3 Smlouvy o EU se zásada subsidiarity nepoužije v oblastech výlučné pravomoci EU. V článku 3 SFEU je mezi oblastmi, v nichž má Unie výlučnou pravomoc, uvedena společná obchodní politika. Do této politiky patří sjednávání obchodních dohod, mimo jiné podle článku 207 SFEU.

               ·Proporcionalita

               V souladu se zásadou proporcionality byly posouzeny veškeré přiměřené možnosti politiky s cílem posoudit pravděpodobnou účinnost těchto politických intervencí, jak je podrobně popsáno ve zprávě o posouzení dopadů.

               ·Volba nástroje

                  Rozhodnutí Rady Evropské unie.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               ·Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               ·Konzultace se zúčastněnými stranami

               Komise aktivně spolupracuje se zúčastněnými partnery a provedla komplexní online veřejnou konzultaci
                  15
                s cílem zjistit podrobnosti o názorech na budoucí obchodní a hospodářské vztahy mezi EU a Austrálií
                  16
               .

               Uvedená online veřejná konzultace proběhla v období od 11. března do 3. června 2016. Byla spuštěna na internetových stránkách Generálního ředitelství pro obchod a byla zveřejněna na internetových stránkách „EU Survey“ (portál pro online veřejné konzultace provozovaný Komisí). Zúčastněné strany z EU i mimo ni byly vyzvány, aby zodpověděly otázky vztahující se k celé řadě témat v oblasti obchodu a investic mezi EU a Austrálií.

               Komise obdržela 108 odpovědí od širokého okruhu respondentů. Shrnutí reakcí je obsaženo ve zprávě o posouzení dopadů a jednotlivé odpovědi byly zveřejněny, pokud respondent s jejich zveřejněním souhlasil.

               ·Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Provedením ex-ante analýzy potenciálních dopadů předpokládaných scénářů modernizace obchodních vztahů byl pověřen externí konzultant.

                  Komise byla rovněž v kontaktu s různými zúčastněnými stranami, které vyjádřily svůj názor k specifickému přístupu na trh a dalším překážkám obchodu, kterým v rámci svých obchodních a investičních vztahů s Austrálií čelí.

               ·Posouzení dopadů

                  Ačkoliv posouzení dopadů mělo širší působnost než toto doporučení, zahrnovalo totiž obchod, investice a další otázky, jsou jeho závěry platné i pro toto doporučení.

                  Zpráva o posouzení dopadů a související souhrn posouzení dopadů, jakož i kladné stanovisko a výhrady Výboru pro kontrolu regulace, budou zveřejněny.

                  Kromě posouzení dopadů budou posouzeny potenciální hospodářské, sociální, lidskoprávní a environmentální dopady dohody o volném obchodu, a to prostřednictvím nezávislého posouzení dopadů na udržitelnost, které bude provedeno externími konzultanty. Posouzení dopadů na udržitelnost bude probíhat souběžně s jednáním o dohodě o volném obchodu a bude se opírat o rozsáhlé konzultace zúčastněných stran, zejména občanské společnosti. Posouzení dopadů na udržitelnost bude dokončeno předtím, než bude dohoda o volném obchodu parafována, a jeho výsledky budou podkladem pro vyjednávací proces.

               ·Účelnost a zjednodušení právních předpisů

                  Malé a střední podniky by měly těžit z nových obchodních příležitostí a úspor nákladů vyplývajících z dohody o volném obchodu v souvislosti s liberalizací a ze silnějšího právního rámce, zdokonalených celních postupů a větší regulační transparentnosti. Zpráva o posouzení dopadů obsahuje podrobné informace o možných dopadech na zúčastněné strany a hospodářská odvětví.

               ·Základní práva

                  Zpráva o posouzení dopadů se zabývá otázkami základních práv ze sociálního, environmentálního a lidskoprávního hlediska.

                  Dohoda o volném obchodu by měla v souladu se zavedenou politikou EU obsahovat kapitolu o obchodu a udržitelném rozvoji.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Dohoda o volném obchodu bude mít na rozpočet EU pouze omezený negativní dopad ve formě ztrát cel v důsledku liberalizace celních sazeb. Očekávají se nepřímé pozitivní dopady díky navýšení zdrojů souvisejících s daní z přidané hodnoty a hrubým národním důchodem.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               ·Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  V souladu se závazkem učiněným ve sdělení z roku 2015 nazvaném „Obchod pro všechny“ bude provedeno hloubkové ex post hodnocení účinků dohody o volném obchodu, jež má být uzavřena s Austrálií, a to v době, kdy bude v platnosti již dostatečně dlouho na to, aby byly k dispozici relevantní údaje. Zpráva o posouzení dopadů obsahuje podrobné informace o zamýšlených ujednáních týkajících se monitorování a hodnocení.

               ·Informativní dokumenty (u směrnic)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

                  •
                        Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

               Nevztahuje se na tento návrh.

               ·Procedurální hlediska

               Za EU bude jednat Komise.

               V souladu s čl. 218 odst. 4 SFEU se navrhuje, aby Rada Evropské unie určila jako výbor, se kterým musí být jednání konzultováno, Výbor pro obchodní politiku.

               Evropský parlament bude v souladu s čl. 218 odst. 10 SFEU informován ve všech etapách postupu.

               Komise vítá skutečnost, že členové Rady Evropské unie se společně se svými parlamenty stále více angažují v rané fázi obchodních jednání, a to v souladu se svou institucionální praxí. Komise členy Rady Evropské unie vyzývá, aby stejně postupovali také pokud jde o toto doporučení pro rozhodnutí Rady a náležitě při tom zohlednili rozhodnutí Rady 2013/488/EU o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU
                  17
               .

               Komise bude Austrálii informovat o vnitřních podmínkách pro zajištění transparentnosti v EU a přístupu Rady Evropské unie a Evropského parlamentu k projednávaným dokumentům.

               Komise toto doporučení a jeho přílohu zveřejní ihned po jeho přijetí.

               Komise doporučuje, aby byly směrnice pro jednání zveřejněny ihned po jejich přijetí.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o zmocnění k zahájení jednání o dohodě o volném obchodu s Austrálií

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               VZHLEDEM K TOMU, že by měla být zahájena jednání za účelem uzavření dohody o volném obchodu s Austrálií,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Komise se zmocňuje, aby jménem Unie zahájila jednání o dohodě o volném obchodu s Austrálií.

               Článek 2

               Směrnice pro jednání jsou uvedeny v příloze.

               Článek 3

               Jednání se povedou v konzultaci s Výborem pro obchodní politiku.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí a jeho přílohy budou zveřejněny ihned po jejich schválení.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)

                  http://eeas.europa.eu/statements-eeas/2015/150422_04_en.htm

                     (2)

                  http://europa.eu/rapid/press-release_STATEMENT-15-6088_en.htm

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

                     (4)

                  http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/145908.pdf

                     (5)
                  http://www.consilium.europa.eu/en/meetings/fac/2015/11/st14688_en15_pdf/

                     (6)
                  Ustanovení čl. 21 odst. 2 písm. e) SEU.

                     (7)

                  http://ec.europa.eu/eu2020/pdf/COMPLET%20EN%20BARROSO%20%20%20007%20-%20Europe%202020%20-%20EN%20version.pdf.

                     (8)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?uri=CELEX:52008DC0394

                     (9)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/cs/ALL/?uri=CELEX:52011DC0702

                     (10)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?uri=CELEX:52014DC0014

                     (11)
                  Ustanovení čl. 21 odst. 2 písm. b) SEU.

                     (12)
                  Ustanovení čl. 21 odst. 2 písm. f) SEU.

                     (13)

                  http://ec.europa.eu/priorities/jobs-growth-investment/plan/index_cs.htm.

                     (14)
                  https://ec.europa.eu/info/publications/work-programme-commission-key-documents-2017_cs

                     (15)
                  http://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=195

                     (16)
                  Tato online veřejná konzultace se týkala také budoucích obchodních a hospodářských vztahů mezi EU a Novým Zélandem.

                     (17)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?uri=CELEX:32013D0488

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            PŘÍLOHA

            Doporučení pro rozhodnutí Rady
            o zmocnění k zahájení jednání o dohodě o volném obchodu s Austrálii
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               PŘÍLOHA

               SMĚRNICE PRO JEDNÁNÍ O DOHODĚ O VOLNÉM OBCHODU S AUSTRÁLIÍ

               A) POVAHA A OBLAST PŮSOBNOSTI DOHODY

               Ustanovení této dohody uplatňovaná stranami by se měla týkat výhradně oblastí souvisejících s obchodem a přímými zahraničními investicemi.

               Dohoda by měla být ambiciózní, komplexní a plně v souladu s pravidly a závazky Světové obchodní organizace (WTO). Jednání by měla být vedena a uzavřena s přihlédnutím k závazkům podle WTO. Dohoda by měla být vysoce ambiciózní a měla by jít nad rámec stávajících závazků WTO.

               Dohoda by měla stanovit postupnou a vzájemnou liberalizaci obchodu se zbožím a službami a přímých zahraničních investic. Bude obsahovat pravidla týkající se dalších oblastí souvisejících s obchodem za účelem podpory, usnadnění nebo úpravy tohoto obchodu a přímých zahraničních investic. Veškeré závazky v rámci dohody jsou přijaty tak, aby měly přímý a okamžitý účinek na obchod a případně v rámci působnosti společných pravidel EU.

               Dohoda by měla obsahovat povinnosti v oblastech spadajících do působnosti všech příslušných orgánů a subjektů obou stran dohody.

               B. NAVRHOVANÝ OBSAH DOHODY

               Preambule, obecné zásady

               Preambule by měla připomenout, že partnerství s Austrálií je založeno na společných zásadách a hodnotách uvedených v rámcové dohodě mezi EU a Austrálií. Dohoda by měla být součástí komplexního politického vztahu a institucionálního rámce stanoveného v rámcové dohodě
                  1
               .

               Za účelem liberalizace dvoustranných výměn zboží a přímých zahraničních investic by dohoda měla mimo jiné odkazovat také na:

               ·zásady a cíle vnější činnosti Unie,

               ·odhodlání stran k udržitelnému rozvoji a příspěvek mezinárodního obchodu k udržitelnému rozvoji v jeho hospodářských, sociálních a environmentálních dimenzích, včetně hospodářského rozvoje, omezování chudoby, úplné a produktivní zaměstnanosti a důstojné práce pro všechny, ochrany a zachování životního prostředí a přírodních zdrojů,

               ·závazek stran plně dodržovat práva a povinnosti vyplývající z členství ve WTO,

               ·odhodlání stran zvyšovat spokojenost spotřebitelů pomocí politik zajišťujících vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a ekonomického blahobytu,

               ·právo regulovat hospodářskou činnost ve veřejném zájmu, dosahovat legitimních cílů veřejné politiky, jako je ochrana a podpora veřejného zdraví, sociální služby, veřejné vzdělávání, bezpečnost, životní prostředí, veřejné mravy, sociální ochrana nebo ochrana spotřebitelů, ochrana soukromí a údajů a podpora a ochrana kulturní rozmanitosti,

               ·cíl, že by dohoda měla vytvořit nový rámec hospodářských vztahů mezi stranami a především rámec pro rozvoj obchodu a přímých zahraničních investic,

               ·společný cíl stran přihlížet ke konkrétním potížím, s nimiž se potýkají malé a střední podniky, chtějí-li přispět k rozvoji obchodu a přímých zahraničních investic,

               ·odhodlání stran komunikovat se všemi relevantními zúčastněnými stranami, včetně soukromého sektoru a organizací/zástupců občanské společnosti.

               Cíle

               Dohoda by měla potvrdit společný cíl postupné a vzájemné liberalizace v podstatě veškerého obchodu se zbožím a službami a přímých zahraničních investic, plně v souladu s pravidly WTO, zejména článkem XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) a článkem V Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS).

               Dohoda by měla zajistit vysokou úroveň přístupu na trh s veřejnými zakázkami a práv duševního vlastnictví v souvislosti s obchodem, včetně zeměpisných označení, a posílení dialogu a spolupráce ohledně technického a regulačního rámce.

               Dohoda by měla uznávat, že zastřešujícím cílem stran je udržitelný rozvoj, a měla by zajišťovat a podporovat dodržování mezinárodních environmentálních a sociálních dohod a norem s cílem podpořit obchod. V celé dohodě by se měl zohledňovat udržitelný rozvoj pokrývající sociální i environmentální otázky. Dohoda by měla zajistit, že strany nebudou podporovat obchod či přímé zahraniční investice snižováním úrovně vnitrostátních právních předpisů a norem v oblasti životního prostředí, práce či zdraví a bezpečnosti při práci nebo uvolňováním základních pracovních norem nebo právních předpisů na ochranu a podporu kulturní rozmanitosti.

               Obchod se zbožím

               Dovozní a vývozní cla a necelní opatření

               Cílem dohody je zajistit co nejvyšší možný stupeň liberalizace obchodu. Dohoda by se měla vztahovat v podstatě na veškerý obchod se zbožím mezi stranami. Cla by měla být se vstupem dohody v platnost u většiny položek zrušena. Cílem dohody by mělo být odstranění dovozních cel a poplatků se stejným účinkem na obě strany, a to zpravidla do sedmi let. Výjimek by mělo být co nejméně a na nejcitlivější produkty by se měla vztahovat zvláštní ustanovení. Například pro některé zemědělské produkty by se měly zvážit celní kvóty, delší přechodná období nebo jiná opatření.

               Jednání o snížení cel by měla proběhnout na základě cel uplatňovaných Evropskou unií erga omnes v den zahájení jednání a cel uplatňovaných Austrálií erga omnes v den zahájení jednání.

               Všechna cla, vývozní daně nebo jakákoli opatření se stejným účinkem by měly být zakázány a žádné nové by neměly být zaváděny.

               Pravidla původu

               Pravidla původu a ustanovení o správní spolupráci by měla být jednodušší a usnadňovat obchod a měla by zohledňovat standardní preferenční pravidla původu EU a zájmy výrobců z EU.

               Opatření proti podvodům

               Doložka obsažená v dohodě týkající se posílené správní spolupráce by měla stanovit postupy a vhodná opatření, které mohou strany přijmout v případě zjištění nedostatečné správní spolupráce v celních otázkách, nesrovnalostí nebo podvodu.

               Řízení administrativních chyb

               Měla by být začleněna také ustanovení ke společnému přezkoumání možnosti přijetí vhodných opatření v případě chyb způsobených příslušnými orgány při uplatňování preferenčních pravidel původu.

               Cla a usnadnění obchodu

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení, která usnadní obchod mezi stranami a zároveň zajistí účinné kontroly. Za tímto účelem by dohoda měla obsahovat závazky týkající se pravidel, požadavků, formalit a postupů stran, pokud jde o dovoz, vývoj a tranzit.

               Dohoda by měla podporovat účinné provádění a uplatňování mezinárodních pravidel a norem v oblasti cel a dalších postupů souvisejících s obchodem, včetně ustanovení WTO, dohody WTO o usnadnění obchodu a nástrojů Světové celní organizace i revidované Kjótské úmluvy.

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení, která podpoří výměnu osvědčených postupů a zkušeností, zejména pokud jde o oblasti společného zájmu. Tyto oblasti mohou zahrnovat otázky, jako je modernizace a zjednodušení pravidel a postupů, standardizovaná dokumentace, sazební zařazování, transparentnost, vzájemné uznávání a spolupráce mezi jednotlivými orgány.

               Dohoda by měla podpořit sbližování v oblasti usnadňování obchodu a případně vycházet z příslušných mezinárodních norem a nástrojů.

               Dohoda by měla podporovat účinné a účelné prosazování práva duševního vlastnictví celními orgány u veškerého zboží v rámci celní kontroly.

               Dohoda by v ustanoveních týkajících se usnadnění obchodu měla zohledňovat problémy, před nimiž stojí malé a střední podniky, a zajišťovat rovné podmínky pro všechny hospodářské subjekty.

               Cílem dohody by mělo být vypracování protokolu o vzájemné správní pomoci v celních záležitostech, který by se vztahoval na pomoc v oblasti vyšetřování celních podvodů (včetně pomoci na žádost, pomoci z vlastního podnětu a důvěrnosti).

               Necelní překážky

               Dohoda by měla řešit regulační otázky a necelní překážky související s obchodem. Dohoda by tedy měla zakazovat jakýkoli zákaz, omezení nebo jiné necelní překážky obchodu, které nejsou oprávněny obecnými výjimkami stanovenými níže a které by se mohly stát prostředkem svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi stranami. Upřednostněny budou ustanovení a postupy, jejichž zahrnutím by mělo být zajištěno odstranění neoprávněných necelních překážek obchodu. Dohoda by měla rovněž obsahovat vhodné postupy pro zamezení necelních překážek a dalších zbytečných překážek obchodu. Dohoda by se měla také zabývat požadavky na lokalizaci.

               Necelní překážky týkající se konkrétního produktu by se měly řešit na základě žádosti a nabídky, současně s výměnami celních koncesí. Vzhledem k důležitosti podpory cílů dohody a s ohledem na zlepšení přístupu na trh na širší úrovni, než jakou zajišťují horizontální pravidla, by dohoda měla zahrnovat závazky konkrétních odvětví týkající se necelních překážek.

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení o státních obchodních podnicích a posoudit veškeré možné případy narušení hospodářské soutěže a překážek obchodu, které by mohly vzniknout.

               Technické předpisy, normy a postupy posuzování shody

               Kromě potvrzení ustanovení Dohody WTO o technických překážkách obchodu by strany měly zavést také ustanovení, která budou z těchto ustanovení vycházet a doplňovat je, s cílem vzájemně si usnadnit přístup na trh.

               Dohoda by měla rovněž obsahovat řadu obecných zásad (jako např. zásadu proporcionality, předcházení nepatřičným omezením, transparentnosti, nediskriminace) a ustanovení vycházející z pravidel WTO a doplňující tato pravidla. Mezi další cíle by mělo mimo jiné patřit zvyšování transparentnosti, prosazování správných regulačních postupů, přijímání relevantních mezinárodních norem, úsilí o slučitelnost a sbližování technických předpisů na základě mezinárodních norem, zjednodušení požadavků na zkoušení a certifikaci např. při posuzování shody uplatňováním přístupu založeného na posouzení rizik (včetně uplatňování autocertifikace v odvětvích, kde je to možné a vhodné) a ustanovení, jejichž cílem je zajištění slučitelnosti požadavků na zkoušení v řadě prioritních odvětví a podpora využívání akreditace.

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení, jejichž cílem je zlepšit šíření informací dovozcům a vývozcům.

               Jednání by se měla zabývat vztahem mezi dohodou a stávající dohodou o vzájemném uznávání s cílem zlepšit její provádění a umožnit účinnější spolupráci.

               Sanitární a fytosanitární opatření

               Strany by měly navázat na opatření Dohody WTO o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření a jít nad jejich rámec s cílem vzájemně si usnadnit přístup na trh a zároveň chránit život a zdraví lidí, zvířat a rostlin. Kapitola o sanitárních a fytosanitárních otázkách by měla pokrývat takové záležitosti, jako je transparentnost, proporcionalita, předcházení zbytečným prodlevám, harmonizace, uznávání rovnocennosti a alternativních opatření, regionalizace, kontrola, inspekce a schvalovací postupy, audity, kontroly dovozu, mimořádná opatření, schvalování provozoven bez předchozí inspekce, uplatňování celounijního procesu schvalování (jediný subjekt), regulační spolupráce, lepší spolupráce v oblasti antimikrobiální rezistence a vytvoření mechanismu k urychlenému řešení specifických obchodních problémů v souvislosti se sanitárními a fytosanitárními opatřeními.

               Jednání by měla vycházet z ustanovení směrnic pro jednání přijatých Radou dne 20. února 1995 (dokument Rady č. 4976/95).

               Dobré životní podmínky zvířat

               Dohoda by měla podporovat soustavnou spolupráci a výměnu informací o dobrých životních podmínkách zvířat, aby strany jednaly mimo jiné o možných závazcích týkajících se rovnocennosti těchto podmínek.

               Ochranná opatření

               Dohoda by měla zahrnovat doložku o ochranných opatřeních, která zajistí, že každá strana může přijmout vhodná opatření v souladu s Dohodou WTO o provádění článku XIX GATT 1994 nebo dohodou WTO o ochranných opatřeních. Dohoda by měla rovněž stanovit, že taková ochranná opatření budou co nejméně narušovat dvoustranný obchod.

               V zájmu maximalizace závazků k liberalizaci, s cílem zajistit veškerou potřebnou ochranu a s přihlédnutím ke specifikům citlivých odvětví by dohoda měla v zásadě obsahovat dvoustrannou ochrannou doložku, na základě které může kterákoli strana zcela nebo částečně zrušit preference v případě, že nárůst dovozu určitého produktu z druhé strany způsobuje vážnou újmu domácímu výrobnímu odvětví nebo hrozí, že k této újmě dojde.

               Antidumpingová a vyrovnávací opatření

               Dohoda by měla zahrnovat doložku o antidumpingových a vyrovnávacích opatřeních, která zajistí, že každá strana může přijmout vhodná opatření proti dumpingu a/nebo napadnutelným subvencím v souladu s Dohodou WTO o provádění článku VI GATT 1994 nebo Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Součástí dohody by měly být rovněž závazky, které jdou nad rámec pravidel WTO v této oblasti v souladu s pravidly EU a předchozími dohodami.

               Dohoda by měla uznávat, že platby v „zelené kategorii“ nenarušují obchod, a neměly by tudíž být předmětem antidumpingových nebo antisubvenčních opatření.

               Obchod se službami, přímé zahraniční investice a digitální obchod

               V souladu s článkem V GATS by dohoda měla mít zásadní odvětvové pokrytí a měla by se vztahovat na všechny způsoby poskytování. Dohoda by neměla a priori ze své působnosti vylučovat nic kromě vynětí audiovizuálních služeb a služeb poskytovaných a činností prováděných při výkonu veřejné moci. Cílem jednání by měla být postupná a vzájemná liberalizace obchodu se službami a přímých zahraničních investic zrušením omezení přístupu na trh a národního zacházení, a to nad rámec závazků stran v rámci WTO a nabídek předkládaných v kontextu jednání o dohodě o obchodu se službami. Dohoda by měla obsahovat pravidla týkající se výkonnostních požadavků souvisejících s přímými zahraničními investicemi.

               Kromě toho by měla obsahovat regulační opatření. Jednání by se proto měla týkat například:

               ·regulačních ustanovení o transparentnosti a vzájemném uznávání,

               ·horizontálních ustanovení o domácích právních předpisech, jako jsou předpisy zaručující nestrannost a řádné postupy, pokud jde o požadavky na udělování licencí, postupy udělování licencí, kvalifikační požadavky a postupy, a

               ·regulačních ustanovení pro specifická odvětví, včetně telekomunikačních služeb, finančních služeb, doručovacích služeb a služeb mezinárodní námořní přepravy.

               V souvislosti s rostoucí digitalizací obchodu by jednání měla vést k vypracování pravidel pro digitální obchod a přeshraniční toky údajů, důvěryhodné elektronické služby a služby elektronického ověřování, nevyžádaná sdělení přímého marketingu a řešení neoprávněných požadavků na lokalizaci údajů, aniž by byla projednávána nebo dotčena pravidla EU týkající se ochrany osobních údajů.

               Dohoda může zahrnovat procedurální závazky týkající se vstupu a pobytu fyzických osob za účelem podnikání na základě závazků stran podle režimu 4. Avšak nic v dohodě by nemělo bránit stranám používat jejich vnitrostátní právní předpisy, nařízení a požadavky týkající se vstupu a pobytu za předpokladu, že se tím nezruší nebo neomezí výhody plynoucí z dohody. Právní předpisy, nařízení a požadavky, jež existují v EU, týkající se pracovních podmínek a pracovních práv by se měly uplatňovat i nadále.

               Dohoda by měla opětovně potvrdit právo na regulaci hospodářských činností ve veřejném zájmu s cílem dosahovat legitimních cílů veřejné politiky, jako je ochrana a podpora veřejného zdraví, sociální služby, veřejné vzdělávání, bezpečnost, životní prostředí, veřejné mravy, sociální ochrana nebo ochrana spotřebitelů, ochrana soukromí a údajů a podpora a ochrana kulturní rozmanitosti. Vysoká kvalita veřejných služeb EU by měla zůstat zachována v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie (SFEU) a zejména protokolem č. 26 o službách obecného zájmu, a to s ohledem na výhrady EU v této oblasti, včetně GATS.

               Pohyb kapitálu a platby

               Dohoda by měla usilovat o odstranění omezení běžných plateb a pohybu kapitálu v souvislosti s transakcemi liberalizovanými v rámci této dohody a zahrnovat i doložku o pozastavení. Měla by obsahovat ochranná ustanovení a ustanovení o výjimkách (např. v souvislosti s hospodářskou a měnovou unií EU a platební bilancí), která by měla být v souladu s ustanoveními SFEU o volném pohybu kapitálu.

               Práva duševního vlastnictví

               Dohoda by měla doplňovat Dohodu o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) a stavět na ní, s cílem zajistit přiměřenou a účinnou úroveň ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví.

               Kapitola o právech duševního vlastnictví by měla zahrnovat autorské právo a práva s ním související, práva k ochranným známkám, práva na průmyslové vzory, patentová práva, odrůdová práva, nezveřejňované informace včetně obchodních tajemství, zeměpisná označení a posílené vymáhání práv. Dohoda by měla usilovat o zvýšení účinnosti při vymáhání práv duševního vlastnictví, mimo jiné v digitálním prostředí a na hranicích (např. při vývozu).

               Dohoda by měla zavést vhodný mechanismus spolupráce mezi stranami s cílem podpořit provádění kapitoly o právech duševního vlastnictví, jakož i zahájit pravidelný dialog o duševním vlastnictví s cílem podpořit výměnu informací o příslušném legislativním pokroku, výměnu zkušeností s prosazováním a konzultace v souvislosti se třetími zeměmi.

               Zeměpisná označení

               Dohoda by měla umožnit přímou ochranu prostřednictvím dohodnutého seznamu zeměpisných označení (vína, lihoviny, zemědělské produkty a potraviny) na vysoké úrovni, přičemž by vycházela z článku 23 dohody TRIPS, včetně evokace, posíleného vymáhání, koexistence s dřívějšími ochrannými známkami bona fide, ochrany proti následnému druhovému označení a možnosti doplňovat nová zeměpisná označení. Měly by se řešit otázky týkající se individuálních starších práv, například v souvislosti s odrůdami rostlin, ochrannými známkami, obecným nebo jiným legitimním předchozím používáním. Jednání budou navíc zahrnovat opatření týkající se ochrany zeměpisných označení na trzích třetích zemí.

               Jednání by se měla zabývat vztahem mezi touto dohodou a stávající dohodou mezi EU a Austrálií o víně.

               Veřejné zakázky

               Dohoda by měla usilovat o komplexní a lepší přístup na trhy veřejných zakázek, a to s ohledem na vývoj týkající se přistoupení Austrálie k Dohodě WTO o vládních zakázkách. To by mělo zahrnovat komplexní a vzájemně přijatelné pokrytí veřejných zakázek na všech úrovních veřejné správy, státních podniků a podniků se zvláštními nebo výlučnými právy a veřejných zakázek na zboží, služby a stavební práce. Tímto způsobem strany uznají specifika a citlivost svého příslušného prostředí veřejných zakázek. Mělo by se rovněž uvážit, zda bude dohoda zahrnovat závazky týkající se partnerství/koncesí mezi veřejným a soukromým sektorem v souladu s příslušnými právními předpisy v této oblasti. Strany uznávají význam zásady národního zacházení, aby se zajistilo zacházení, které nebude méně příznivé než zacházení poskytnuté místním dodavatelům nebo poskytovatelům služeb.

               Procedurální závazky by měly vycházet z pravidel, postupů a požadavků stanovených v rámci Dohody WTO o vládních zakázkách. Závazky by především měly zaručit spravedlivý proces (např. účinné mechanismy přezkumu) a transparentnost v zadávání zakázek v její oblasti působnosti. Mělo by se zvážit zvláštní vyjádření transparentnosti, aby se zaručila jasnost platných pravidel pro zadávání veřejných zakázek a dostupných příležitostí pro získání veřejných zakázek, aby se podnikům poskytly snadno dostupné informace.

               Obchod a hospodářská soutěž

               Dohoda by měla zahrnovat ustanovení o hospodářské soutěži, která se budou zabývat pravidly hospodářské soutěže a jejich prosazováním.

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení o subvencích. Dále by se měla zabývat také otázkou státních podniků, určených monopolů a podniků se zvláštními právy či výsadami.

               Malé a střední podniky

               Dohoda by měla obsahovat zvláštní kapitolu o malých a středních podnicích. Dohoda by měla malým a středním podnikům pomáhat v tom, aby plně využívaly obchodních příležitostí, které jim dohoda nabízí, mimo jiné prostřednictvím režimu sdílení informací o požadavcích týkajících se přístupu na trh a vhodného institucionálního uspořádání.

               Obchod a udržitelný rozvoj

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení o pracovních a environmentálních aspektech obchodu a udržitelného rozvoje důležitých v kontextu obchodu a přímých zahraničních investic. Měla by obsahovat ustanovení, která podporují dodržování a účinné prosazování příslušných mezinárodně dohodnutých zásad a pravidel, mimo jiné základních pracovních norem a základních úmluv Mezinárodní organizace práce (MOP), a mnohostranných environmentálních dohod, včetně dohod souvisejících se změnou klimatu.

               Dohoda by měla znovu potvrdit právo stran na regulaci v oblasti práce a životního prostředí v souladu s jejich mezinárodními závazky a za účelem vysoké úrovně ochrany. Měla by obsahovat ustanovení, která stanoví, že úroveň ochrany práce a životního prostředí nebude snižována za účelem podpory obchodu a přímých zahraničních investic. Měla by obsahovat závazek, že se strany nebudou odchylovat od vnitrostátního pracovního nebo environmentálního práva nebo že neupustí od jeho prosazování.

               Dohoda by měla podněcovat větší příspěvek obchodu a přímých zahraničních investic k udržitelnému rozvoji, mimo jiné tím, že se bude zabývat oblastmi, jako je usnadnění obchodu se zbožím a službami, které jsou šetrné k životnímu prostředí a klimatu, a podpora dobrovolných koncepcí záruk udržitelnosti a sociální odpovědnosti podniků, a to s přihlédnutím k mezinárodně uznávaným nástrojům.

               Dohoda by měla rovněž obsahovat závazky na podporu obchodu se zákonně získanými a udržitelně obhospodařovanými přírodními zdroji, zejména v souvislosti s biologickou rozmanitostí, volně žijícími živočichy a planě rostoucími druhy, produkty lesního hospodářství a rybolovem, a zahrnovat příslušné mezinárodní nástroje a postupy. Měla by také prosazovat obchod podporující rozvoj založený na nízkých emisích a odolnosti vůči změně klimatu.

               Dohoda by měla stanovit vhodná ustanovení k účinnému provádění a monitorování těchto ustanovení, jakož i postupy pro řešení jakýchkoli sporů, které mohou mezi stranami vzniknout, a měla by stanovit účast občanské společnosti.

               Energie a suroviny

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení, která se budou zabývat obchodními aspekty a aspekty týkajícími se přímých zahraničních investic energie a surovin. Cílem dohody by mělo být zajištění otevřeného, transparentního, nediskriminačního a předvídatelného obchodního prostředí a omezení postupů narušujících hospodářskou soutěž. Dohoda by měla rovněž obsahovat pravidla, která podpoří obchod a přímé zahraniční investice v odvětví energie z obnovitelných zdrojů. Dohoda by měla rovněž posilovat spolupráci ve výše uvedených oblastech.

               Transparentnost právních úprav

               Dohoda by měla obsahovat ustanovení týkající se:

               ·zveřejnění například obecně použitelných opatření nediskriminačním způsobem a s dostatečnou lhůtou pro předložení připomínek k navrhovaným obecně použitelným opatřením,

               ·informačních a kontaktních středisek, a mechanismů, které umožní reagovat na dotazy zúčastněných stran ohledně navrhovaných nebo platných opatření,

               ·administrativních postupů, které jsou založeny na právu a jsou s právem v souladu a které zajistí, že zúčastněné osoby budou mít k dispozici informace o fungování obecně použitelných opatření a že těm, kteří chtějí vyjádřit svůj názor, je poskytnuta přiměřená příležitost dostatečně dlouhou dobu před konečným přijetím administrativního opatření,

               ·vhodných příležitostí k přezkumu a odvolání administrativního opatření v oblastech, na které se dohoda vztahuje,

               ·podpory kvality právních úprav a osvědčených správních postupů.

               Regulační spolupráce

               Dohoda by měla zahrnovat průřezové disciplíny v oblasti soudržnosti předpisů a transparentnosti s cílem rozvíjet, přijímat a uplatňovat účinnou, rentabilní a kompatibilnější regulaci za účelem usnadnění obchodu. Dohoda by měla obsahovat ustanovení týkající se podpory výměny informací, širšího používání osvědčených regulačních postupů a posílené regulační spolupráce.

               Za tímto účelem by měla být věnována pozornost začlenění ustanovení o regulační spolupráci do určitých konkrétních oblastí, na které se stávající rámec nevztahuje, a mechanismům ke zjišťování případných překážek, které má regulační spolupráce odstraňovat.

               Institucionální a závěrečná ustanovení

               Měla by být zavedena jasná právní a institucionální vazba mezi dohodou a rámcovou dohodou. Tím by měla být zajištěna vnější soudržnost zejména s ohledem na existenci, uplatňování, pozastavení uplatňování a ukončení příslušných ustanovení.

               Dohoda by měla zřídit zastřešující subjekt pro monitorování provádění dohody. Mohou být případně zřízeny výbory nebo pracovní skupiny pro konkrétní oblasti, které by měly fungovat v rámci zastřešujícího subjektu.

               Řešení sporů a mediace

               Dohoda by měla obsahovat účinný a závazný mechanismus pro řešení sporů se zrychleným postupem, zejména pokud jde o složení panelu a průběh řízení panelu. Mechanismus pro řešení sporů by měl být transparentní, otevřený a inovativní. Měl by obsahovat ustanovení týkající se flexibilního a rychlého mechanismu pro mediaci.

               Obecné výjimky

               Dohoda by měla obsahovat obecné výjimky použitelné na příslušné části dohody, mimo jiné týkající se bezpečnosti, platebních bilancí, obezřetnostního dohledu a zdanění.

               Závazná jazyková znění

               Dohoda, jejíž znění by mělo být stejně závazné ve všech úředních jazycích EU, by měla za tímto účelem obsahovat jazykovou doložku.

               Další otázky

               Dohoda by měla uznávat důležitost otázek souvisejících s ochranou spotřebitelů a podporovat účinnou ochranu spotřebitelů mimo jiné i v digitálním prostředí.

               V návaznosti na analýzu Komise, po předchozí konzultaci Výboru pro obchodní politiku a v souladu se Smlouvami EU může dohoda obsahovat dodatečná ustanovení o obchodních a hospodářských vztazích, pokud o to strany v průběhu jednání vyjádří společný zájem.

                     (1)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?uri=CELEX:52016JC0051


title: Doporučení pro ROZHODNUTÍ RADY o režimu opětovného sjednání měnové dohody s Monackým knížectvím

text:
|

52011DC0023

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 31.1.2011KOM(2011) 23 v konečném zněníDoporučení proROZHODNUTÍ RADYo režimu opětovného sjednání měnové dohody s Monackým knížectvímDŮVODOVÁ ZPRÁVAMezi Evropskou unií a Monakem, San Marinem a Vatikánem byly uzavřeny měnové dohody, a to v zájmu právní kontinuity s ujednáními, jež před zavedením eura existovala mezi těmito zeměmi na straně jedné a Francií a Itálií na straně druhé.Deset let poté, co zákonné měny Itálie a Francie užívané Monakem, San Marinem a Vatikánem nahradilo euro, vyzvala Rada Komisi k revizi platných měnových dohod[1]. Výsledky posouzení byly přijaty ve sdělení Komise o fungování měnových dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem[2].Komise dospěla k závěru, že měnové dohody v jejich stávající formě je třeba pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup ve vztazích mezi Unií a zeměmi, jež dohody podepsaly. Na tomto základě Rada přijala dne 16. října 2009 dvě rozhodnutí, jež zmocňují Evropskou komisi a Italskou republiku znovu sjednat stávající dohody. S Vatikánským městským státem byla nová měnová dohoda uzavřena dne 17. prosince 2009[3], s Republikou San Marino se jednání stále vedou.Tato předloha doporučení pro rozhodnutí Rady stanoví režim opětovného sjednání dohody s Monackým knížectvím.I když bylo u dohod uzavřených s Vatikánem a San Marinem potřeba změnit řadu ujednání, měly by být změny při opětovném sjednávání měnové dohody s Monackým knížectvím výrazně menšího rozsahu, protože Monacké knížectví již uplatňuje veškeré příslušné právní předpisy EU v oblasti bankovnictví a financí. Komise proto navrhuje, aby se změnila následující ustanovení:-  Strop pro emisi euromincíZ historických důvodů byly stropy pro maximální roční emise Monaka, San Marina a Vatikánu stanoveny dvěma odlišnými způsoby (Monako smí v současnosti vydat maximálně 1/500 množství mincí vyražených ve Francii, zatímco Vatikán a San Marino mají pevné kvóty), což vede k velmi odlišným výsledkům.Aby se v souvislosti s měnovými dohodami zajistilo spravedlivé zacházení se všemi zeměmi, navrhuje Komise zavést novou jednotnou metodu pro výpočet stropů pro emisi euromincí , která by se měla používat ve všech dohodách. Komise také navrhla zvýšit stropy emisí těch zemí, které podepsaly měnové dohody, s cílem umožnit určitý oběh jejich mincí. Mince vyražené v nízkých množstvích jsou sběrateli mincí velice žádané. Tyto mince proto neslouží svému původnímu účelu být pouze platebním nástrojem, ale jsou uchovávány výlučně jakožto sběratelské předměty.V souladu s novou dohodou s Vatikánem a s dohodou, o které se právě jedná se San Marinem, by se nové stropy pro Monako skládaly z pevné a z proměnlivé části:1.  Pevná část by měla pokrývat poptávku sběratelů mincí. Podle obecných odhadů by k pokrytí poptávky na sběratelském trhu měla postačovat částka přibližně 2 340 000 EUR.2.  Proměnlivá část by v případě Monaka vycházela z průměrné emise na hlavu ve Francii. Průměrný počet mincí na hlavu vydaný ve Francii v roce n-1 by se vynásobil počtem obyvatel Monackého knížectví.3.  Volba příslušného souduStávající měnové dohody neposkytují Unii žádný vliv v případě, že země, které měnové dohody podepsaly, neplní své závazky (např. včas netransponují relevantní právní předpisy Unie), kromě nejzazší – a tudíž nepravděpodobné – možnosti jednostranně odstoupit od dohody. Komise tudíž navrhuje zvolit si Soudní dvůr Evropské unie jako soud příslušný pro řešení sporů v souvislosti s měnovými dohodami.-  Forma dohodyForma měnové dohody se přizpůsobí.-  Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo režimu opětovného sjednání měnové dohody s Monackým knížectvímRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 219 odst. 3 této smlouvy,s ohledem na doporučení Komise[4],s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[5],vzhledem k těmto důvodům:4.  Od zavedení eura je Unie příslušná pro měnové záležitosti a pro otázky směnného kurzu.5.  Rada rozhoduje o režimech pro sjednávání a uzavírání dohod o měnových záležitostech a o otázkách směnného kurzu.6.  Francouzská republika uzavřela dne 26. prosince 2001 jménem Evropského společenství měnovou dohodu s Monackým knížectvím.7.  Francie má s Monackým knížectvím dlouholeté měnové vztahy a ty se odrážejí v různých právních nástrojích. Finanční instituce usazené v Monackém knížectví mají právo přístupu k refinancování Banque de France a účastní se některých francouzských platebních systémů za stejných podmínek jako francouzské banky.8.  Rada dospěla dne 10. února 2009 k závěru, že Komise by měla prověřit, zda stávající dohody fungují, a uvážit, zda by se neměly zvýšit stropy pro emisi mincí.9.  Ve „Zprávě o fungování měnových dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem“[6], dospěla Komise k závěru, že měnovou dohodu s Monackým knížectvím v platném znění je třeba změnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup ke vztahům mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.10.  Měnová dohoda s Monakem by proto měla být znovu sjednána za účelem přizpůsobení stropu pro emisi mincí, určení příslušného soudu pro případné řešení sporů a přizpůsobení formy dohody nové společné dohodě. Současná dohoda by měla platit, dokud obě strany neuzavřou dohodu novou.PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Francouzská republika oznámí Monackému knížectví, že je třeba změnit jménem Evropské unie stávající měnovou dohodu mezi Francouzskou republikou a Monackým knížectvím co možná nejdříve a navrhne mu opětovné jednání o relevantních ustanoveních dohody.Článek 2Při sjednávání dohody s Monackým knížectvím usiluje Unie o dosažení těchto změn:11.  Dohoda se uzavírá mezi Unií, zastoupenou Francouzskou republikou a Evropskou komisí, a Monackým knížectvím.12.  Je třeba zrevidovat metodu určování stropů u emise monackých euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a zamezit tak nadměrným numismatickým spekulacím s monackými mincemi, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu ve Francii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel Monaka. Aniž je dotčeno vydávání sběratelských mincí, stanoví dohoda minimální poměrnou část monackých euromincí, jež se mají uvést do oběhu v nominální hodnotě, na 80 %.13.  Orgánem příslušným pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je Soudní dvůr Evropské unie. Pokud se Unie nebo Monako domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z měnové dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Unie nebo Monako nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana dohodu okamžitě ukončit.14.  Forma měnové dohody se přizpůsobí.Článek 3Jednání s Monackým knížectvím vedou Francouzská republika a Komise jménem Unie. Evropská centrální banka se na jednáních plně účastní a vyjadřuje souhlas ve věcech, jež spadají do oblasti její pravomoci. Francouzská republika a Komise předloží předlohu dohody Hospodářskému a finančnímu výboru, aby tento zaujal stanovisko.Článek 4Francouzská republika a Komise jsou zmocněny uzavřít dohodu jménem Unie, ledaže se Hospodářský a finanční výbor nebo ECB domnívá, že je dohodu třeba předložit Radě.Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice, Komisi a ECB.V Bruselu dne […].Za Radupředseda [1] Závěry Rady o společných obecných zásadách pro národní strany a pro emise euromincí určených k oběhu, 2922. zasedání Rady ECOFIN ze dne 10. února 2009.[2] KOM (2009) 359, 14.7.2009[3] Úř. věst. C 28, 4.2.2010, s. 13–18[4] Úř. věst. C , , s. .[5] Úř. věst. C , , s. .[6] KOM(2009) 359


title: Doporučení pro rozhodnutí Rady o projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2011

text:
Důležité právní upozornění

|

52007PC0636

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 23.10.2007KOM(2007) 636 v konečném zněníDoporučení proROZHODNUTÍ RADYo projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2011(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVARozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1622/2006/ES ze dne 24. října 2006 o zavedení akce Společenství na podporu projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro roky 2007 až 2019[1] stanoví postup jmenování „Evropských hlavních měst kultury“. Podle článku 2 uvedeného rozhodnutí budou počínaje rokem 2009 „Evropskými hlavními městy kultury“ jmenována dvě města ze dvou členských států v časovém pořadí stanoveném v příloze uvedeného rozhodnutí.V souladu s článkem 14 podléhá jmenování „Evropských měst kultury“, pokud jde o rok 2011, následujícím přechodným ustanovením.Dotčené členské státy oznamují návrhy Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů nejpozději čtyři roky před plánovaným zahájením projektu.Komise sestaví porotu, která vydá zprávu o návrzích vyhotovenou v porovnání s cíli a charakteristikou dané akce. Porota je složena z nezávislých význačných osobností, které jsou odborníky v oblasti kultury. Porota předkládá svou zprávu Komisi, Evropskému parlamentu a Radě.Evropský parlament může zaslat Komisi stanovisko k návrhům ve lhůtě tří měsíců od obdržení zprávy.Rada na doporučení Komise vypracované s ohledem na zprávu poroty úředně jmenuje příslušná města na rok, pro který byla navržena.V souladu s článkem 2 a přílohou oznámilo Finsko navržení Turku a Estonsko navržení Tallinnu na tento titul pro rok 2011 před koncem roku 2006.Porota se sešla dne 4. června 2007, aby posoudila uvedené návrhy. Součástí posuzování byla slyšení zástupců navržených měst. Porota předložila svou zprávu Komisi dne 11. června 2007 a na základě její žádosti Komise tuto zprávu rozeslala ostatním orgánům.Na základě celkového hodnocení žádostí se porota – přes některá navrhovaná zlepšení – shodla na doporučení orgánům Evropské unie, aby se Tallinn a Turku staly pořádajícími městy projektu „Evropské hlavní město kultury“ v roce 2011.Výbor Evropského parlamentu pro kulturu a vzdělávání zaslal GŘ EAC dne 13. září v návaznosti na obdrženou zprávu poroty dopis, v němž zdůraznil důležité aspekty výměny názorů, které zastává v souvislosti s touto záležitostí. Závěrem Komise v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 1622/2006/ES předložila Radě přiložené doporučení pro úřední jmenování měst Turku a Tallinn „Evropskými hlavními městy kultury“ pro rok 2011.Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro rok 2011RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1622/2006/ES o zavedení akce Společenství na podporu projektu „Evropské hlavní město kultury“ pro roky 2007 až 2019[2], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,s ohledem na zprávu poroty ze září roku 2007, která byla předložena Komisi, Evropskému parlamentu a Radě v souladu s čl. 14 odst. 2 rozhodnutí č. 1622/2006/ES,vzhledem k tomu, že kritéria stanovená v čl. 14 odst. 3 rozhodnutí č. 1622/2006/ES jsou splněna v plném rozsahu,s ohledem na doporučení Komise ze dne  2007,ROZHODLA TAKTO:Článek 1„Evropskými hlavními městy kultury pro rok 2011“ se v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 1622/2006/ES jmenují Turku a Tallinn.Článek 2Jmenovaná města přijmou opatření nezbytná k zajištění účinného provádění článku 3 rozhodnutí č. 1622/2006/ES.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně […] [1] Úř. věst. L 304, 3.11.2006, s. 1.[2] Úř. věst. L 304, 3.11.2006, s. 1.


                            RESTREINT UE
                       EVROPSKA
                       KOMISE
                                              V Bruselu dne 12.2.2014
                                              COM(2014) 68 final
                                 Doporučení pro
                            ROZHODNUTI RADY,
    kterým se uděluje zmocnění zahájit jednání o dohodě mezi Evropskou unií a
Ázerbájdžánskou republikou o právním rámci pro kontrolu vykonávanou společností
                         SOCAR nad společností DESFA
                                                              DECLASSIFIE
                                                              le 29 JUIN 2015
                             RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                         RESTREINT UE
                                        DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.      SOUVISLOSTI DOPORUČENÍ
1.1     Bezprostřední důvod tohoto doporučení
V rámci řeckého plánu restrukturalizace privatizuje řecký privatizační fond (Hellenic
Republic Asset Development Fund, „HRADF") některý majetek, který je v současné době ve
vlastnictví Řecké republiky. Mezi tato aktiva patří akcie, jež Řecká republika v současnosti
vlastní prostřednictvím fondu HRADF ve společnosti Hellenic Gas Transmission System
Operator S.A. („DESFA"), což je řecký provozovatel přepravní soustavy zemního plynu
(„PPS")·
Jako přednostního uchazeče o společnost DESFA vybral fond HRADF státní ropnou
společnost Ázerbájdžánské republiky (State Oil Company of the Azerbaijan Republic,
„SOCAR"), jež je usazena v Ázerbájdžánu a kontrolována Ázerbájdžánskou republikou. Fond
HRADF a společnost SOCAR mají v úmyslu uzavřít dohodu o koupi akcií. Budou-li splněny
všechny odkládací podmínky1, získá společnost SOCAR uzavřením dohody 66% podíl na
základním kapitálu a hlasovacích právech ve společnosti DESFA („transakce"). Vzhledem
k právům, jež si ponechá Řecká republika na základě dohody akcionářů, kterou společnost
SOCAR a Řecká republika uzavřou, získá SOCAR v návaznosti na uzavření dohody o koupi
akcií nad společností DESFA výlučnou kontrolu.
1.2     Stávající regulační rámec
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných
 pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES2 (dále jen
 „směrnice 2009/73/ES") stanoví společná pravidla pro vnitřní trh se zemním plynem. Stručně
 řečeno, tato směrnice stanoví regulační rámec umožňující úplnou liberalizaci unijních trhů s
 plynem, především pokud jde o výrobu a dodávky. Tato směrnice rovněž stanoví společná
 pravidla pro určité neliberalizované části hodnotového řetězce, aby bylo zajištěno, že
 hospodářská soutěž v liberalizovaných segmentech bude probíhat za rovných podmínek. Do
 druhé kategorie spadají společná pravidla vztahující se na určité druhy infrastruktury zemního
 plynu včetně přepravních soustav, jejich vlastníků a provozovatelů, jako je společnost
 DESFA.
 Společná pravidla pro přepravní soustavy zemního plynu zahrnují podmínky oddělení
 přepravních soustav a jejich provozovatelů v souladu s článkem 9 směrnice 2009/73/ES ve
 snaze zajistit, aby podniky PPS byly provozovány nezávisle na zájmech, které jejich vlastníci
         Odkládací podmínky zahrnují schválení spojení a certifikaci ve smyslu článku 10 a 11 směrnice
         2009/73/ES.
         Úř. věst. L 211,14.8.2009, s. 94.
                                                                          DECLASSINE
                                                                         le 29 JUIN 2015
                                                   2
                                          RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
mají v navazujících či předcházejících částech hodnotového řetězce. Aby bylo zajištěno
plnění společných pravidel vztahujících se na PPS, zavádí článek 10 směrnice 2009/73/ES
tzv. proces certifikace, během něhož národní regulační orgán ověří, zda PPS splňuje
požadavky článku 9 směrnice 2009/73/ES. Pokud PPS je nebo bude pod kontrolou
(právnické) osoby nebo osob ze třetí země, stanoví článek 11 směrnice 2009/73/ES, že kromě
splnění článku 9 směrnice 2009/73/ES musí být během procesu certifikace prokázáno, že
udělení certifikace neohrozí bezpečnost dodávek energie v příslušném členském státě a
Evropské unii, přičemž je třeba mimo jiné zohlednit práva a závazky Evropské unie
vyplývající z mezinárodního práva, včetně dohod uzavřených s jednou či více třetími zeměmi,
jichž je Evropská unie smluvní stranou a jež se zabývají otázkami bezpečnosti dodávek
energie.
Komise vydá stanovisko k návrhu rozhodnutí o certifikaci připravenému národním
regulačním orgánem, jenž poté přijme konečné rozhodnutí o certifikaci, kterým může být PPS
určen.
1.3       Použití regulačního rámce na tento případ
Článek 9 směrnice 2009/73/ES stanoví obecné zásady oddělení přepravních soustav a jejich
 provozovatelů, z nichž vyplývá, že (právnické) osoby, které vykonávají kontrolu nad
 přepravní soustavou, nemohou současně přímo či nepřímo kontrolovat společnosti, jejichž
 předmětem činnosti je výroba nebo dodávky zemního plynu a/nebo elektřiny. SOCAR je
 společnost, jež mimo jiné vyrábí a dodává zemní plyn.
 Článek 9 však rovněž upravuje možnost použít alternativní modely oddělení, jsou-li splněny
 podmínky stanovené v či. 9 odst. 8, což v případě společnosti DESFA jsou. DESFA v tomto
 případě předpokládá, že uplatní podmínky oddělení stanovené v kapitole IV směrnice
 2009/73/ES, tedy model nezávislého provozovatele přepravní soustavy („model NPPS").
 Použití tohoto modelu znamená, že ačkoli je společnost SOCAR aktivní ve výrobě a
 dodávkách zemního plynu, může získat kontrolu nad společností DESFA, pokud při procesu
 certifikace prokáže, že splňuje všechny podmínky modelu NPPS a bude je splňovat po celou
 dobu, kdy bude vlastníkem společnosti DESFA.
 ČI. 10 odst. 3 směrnice 2009/73/ES požaduje, aby PPS oznámil národnímu regulačnímu
 orgánu každou plánovanou transakci, která by si mohla vyžádat nové posouzení jeho souladu
 s požadavky článku 9 uvedené směrnice. Z tohoto důvodu plánovaná transakce, díky níž by
 společnost SOCAR získala kontrolu nad společností DESFA, vyžaduje nové posouzení
 souladu společnosti DESFA především se všemi podmínkami týkajícími se modelu NPPS.
 Společnost SOCAR je usazena v Ázerbájdžánské republice aje v jejím vlastnictví. Pro takové
 případy článek 11 směrnice 2009/73/ES stanoví, aby národní regulační orgán (či. 11 odst. 4) a
 Komise (či. 11 odst. 7) kromě souladu PPS s článkem 9 taktéž posoudily, zda udělení
  certifikace neohrozí bezpečnost dodávek energie v příslušném členském státě a v Evropské
                                                                  DECLASSIFIE
                                                                 Je 2 9 JOIN 20)5
                                               3
                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                           RESTREINT UE
Podle článku 11 musí být certifikace odmítnuta, pokud nebylo prokázáno, že kontrola ze
strany osoby ze třetí země neohrozí bezpečnost dodávek energie v příslušném členském státě
a Evropské unii. Při zvažování této otázky národní regulační orgán a Komise zohlední práva a
závazky Evropské unie ve vztahu k této třetí zemi, které vyplývají z mezinárodního práva,
včetně jakékoli dohody uzavřené s jednou nebo více třetími zeměmi, jíž je Evropská unie
smluvní stranou a jež se zabývá otázkami bezpečnosti dodávek energie.
22. bod odůvodnění směrnice 2009/73/ES dále upřesňuje, že: „ Zajištění dodávek energie je
zásadním prvkem veřejné bezpečnosti, a nutně tedy souvisí s účinným fungováním vnitřního
trhu se zemním plynem [...]. Fungující otevřené trhy se zemním plynem, a zejména sítě a další
majetek související s dodávkami zemního plynu, jsou nezbytné pro veřejnou bezpečnost [...].
Osobám ze třetích zemí by proto mělo být dovoleno kontrolovat přepravní soustavu nebo
provozovatele přepravní soustavy pouze tehdy, pokud splní požadavky na účinné oddělení,
které se uplatňují uvnitř Společenství. Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky Společenství,
má Společenství za to, že odvětví přepravní soustavy má pro Společenství velký význam, a že
 jsou proto nezbytné další záruky ohledně zachování bezpečnosti dodávek energie do
 Společenství s cílem zamezit jakémukoli ohrožení veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti ve
 Společenství a ohrožení blahobytu občanů Společenství. Bezpečnost dodávek energie do
 Společenství zejména vyžaduje, aby byla posouzena nezávislost fungování sítě, míra závislosti
 Společenství a jednotlivých členských států na dodávkách energie ze třetích zemí a fungování
 domácího i zahraničního obchodu a investice v oblasti energetiky v konkrétní třetí zemi.
 Bezpečnost dodávek by proto měla být posuzována na základě faktických okolností každého
 případu, jakož i práv a povinností vyplývajících z mezinárodního práva, zejména
 mezinárodních dohod mezi Společenstvím a dotčenou třetí zemí. Komise je případně vybízena
 k předkládání doporučení ohledně sjednávání příslušných dohod se třetími zeměmi, které se
 zabývají bezpečností dodávek energie do Společenství, nebo ohledně zařazení potřebných
 témat do rámce jiných jednání s těmito třetími zeměmi."
  V současné době neexistuje mezi Ázerbájdžánskou republikou na straně jedné a Evropskou
  unií a/nebo Řeckem na straně druhé žádná dohoda, která by se zabývala otázkami bezpečnosti
  dodávek energie3.
  1.4     Obavy, jež je třeba rozptýlit prostřednictvím mezivládní dohody
  Společnost DESFA vlastní a provozuje přepravní soustavu zemního plynu v Řecku, propojení
  této soustavy se sousedními zeměmi, zahrnujícími Turecko a Bulharsko, a terminál LNG
          V současné době existující právní nástroje jsou: i) Dohoda mezi vládou Řecké republiky a vládou
          Ázerbájdžánské republiky o podpoře a vzájemné ochraně investic (podpis dne 21.6.2004, vstup
          v platnost dne 3. 9. 2006), ii) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a
          jejich členskými státy na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé (podpis dne
          18. 5. 2004, vstup v platnost dne 1.11. 2005). Ani jeden z těchto nástrojů se nezabývá navrhovaným
          předmětem mezivládní dohody.
                                                                               DEGLASSIFÍE
                                                                               le 29 JUIN 2015
                                                       4
                                           RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                          RESTREINT UE
Revithoussa. Přepravní soustava společnosti DESFA může být navíc v budoucnosti napojena
na jinou infrastrukturu související s přepravou zemního plynu do Řecka, jakož i dalších
členských států EU a členů Energetického společenství, a je k tomu již nyní projektována.
V této souvislosti lze zmínit plánovaný transadriatický plynovod (Trans Adriatic Pipeline,
„TAP"), jenž propojí přepravní soustavu společnosti DESFA s Itálií a Albánií a posílí její
propojení s Tureckem, a propojovací vedení v ranější fázi plánování, např. Interconnector
Greece Bulgaria („IGB"), jenž zvýší kapacitu přepravy zemního plynu mezi Řeckem a
Bulharskem. Tato propojení mají dopad pro členské státy EU a členy Energetického
společenství bezprostředně napojené na síť DESFA, ale též pro země, které jsou nebo mohou
být zásobovány /еmním plynem přes uvedené země, např. členské státy EU Rumunsko a
Maďarsko, a členy Energetického společenství.
Společnost DESFA tedy hraje stěžejní úlohu při dovozu zemního plynu do EU a jeho
přepravě do jiných členských států EU a Energetického společenství, a tudíž představuje
strategické aktivum ovlivňující bezpečnost dodávek energie v Evropské unii.
Díky svému propojení s Tureckem je Řecko v současnosti jediným místem vstupu zemního
plynu vyrobeného v Ázerbájdžánu do EU, včetně plynu, který vyrábí společnost SOCAR.
Plánovaný plynovod TAP a těžební propojení významně zvýší objem ázerbájdžánského
zemního plynu, který lze do EU dovézt. Síť DESFA však umožňuje dovoz plynu i z jiných
zdrojů, včetně Ruska (přes Bulharsko), LNG (přes terminál LNG Revithoussa) a
v budoucnosti z různých zdrojů v Itálii (přes plynovod TAP, který má nabídnout komerční a
fyzické zpětné toky).
 Zatímco pravidla pro oddělení stanovená směrnicí 2009/73/ES by měla zajistit, aby přepravní
soustava byla provozována nezávisle na zájmech podniků ve skupině působících v oblasti
 výroby a dodávek, ustanovení o třetích zemích vyžadují doplňující posouzení v případě, že
 PPS je kontrolován osobou nebo osobami ze třetí země. Účelem tohoto posouzení je zajistit,
 aby nebyla ohrožena bezpečnost dodávek v příslušném členském státě i EU.
 V tomto případě by riziko ohrožení mohlo mimo jiné vyplývat z následujícího:
 1)       vláda Ázerbájdžánské republiky přijme právní akty, které zapříčiní právní nejistotu
          nebo kolizi ázerbájdžánského a unijního práva, čímž společnostem SOCAR nebo
          DESFA znemožní či znesnadní dodržení požadavků třetího energetického balíčku,
          jiných příslušných předpisů EU4 a povinností podle Smlouvy;
 2)       vznikne právní nejistota nebo dojde ke kolizi práva, která znesnadní nebo znemožní
          faktické vymáhání práva mimo jiné ze strany energetických regulačních orgánů v EU
          nebo soudů EU v případě neplnění podmínek;
                                                                           DJ2 Cľ-if^A, щ ça ут—•»".•·
         Např. v oblasti zpracování dat a ochrany kritické infrastruktury.              ^     í
                                                                           le 29 JUIN 2015
                                          RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                       RESTREINT UE
3)        Ázerbájdžánská republika bude vykonávat vlastnická práva ve společnosti SOCAR
          způsobem, který povede k tomu, že společnosti SOCAR nebo DESFA budou jednat
          v rozporu s požadavky třetího energetického balíčku, jinými příslušnými předpisy
          EU a povinnostmi podle Smlouvy;
4)        Ázerbájdžánská republika bude jednat, případně bude takové její jednání hrozit,
          způsobem, který přímo či nepřímo povede k postihu za vymáhání unijního práva vůči
          společnostem SOCAR nebo DESFA, včetně opatření týkajících se dodávek zemního
          plynu do EU nebo podmínek těchto dodávek.
1.5     Potřeba mezivládní dohody
Vzhledem k výše uvedeným rizikům se jeví uzavření mezivládní dohody jako nezbytné,
s cílem umožnit případnou certifikaci společnosti DESFA jako PPS kontrolovaného
Ázerbájdžánskou republikou prostřednictvím společnosti SOCAR podle článku 11 směrnice
2009/73/ES. Mezivládní dohoda by měla pomocí právně vymahatelné dohody podle
mezinárodního práva zajistit, že faktický vlastník společnosti DESFA - Ázerbájdžánská
republika - bude jednat ve své pozici svrchovaného státu i při výkonu svých vlastnických
práv ve společnosti SOCAR plně v souladu s regulačním rámcem EU5.
Záměrem tohoto návrhu rozhodnutí Rady je přijmout opatření „ohledně zachování
bezpečnosti dodávek energie do Společenství s cílem zamezit jakémukoli ohrožení veřejného
pořádku a veřejné bezpečnosti ve Společenství a ohrožení blahobytu občanů Společenství"6.
Navrhované opatření se tedy snaží zabránit případným negativním dopadům plánované
akvizice společnosti DESFA společností SOCAR.
2.      PRÁVNÍ STRÁNKA DOPORUČENÍ
2.1     Pravomoc Evropské unie uzavřít mezivládní dohodu
 Předmět navrhované mezivládní dohody náleží zcela do působnosti vnitřních společných
 pravidel:
 1)        Směrnice 2009/73/ES je součástí třetího energetického balíčku. Stanoví společná
           pravidla pro trhy se zemním plynem obecně a PPS zvláště.
           Obecně stanoví směrnice 2009/73/ES regulační rámec pro fungování unijních trhů se
           zemním plynem, včetně povinností veřejné služby, povolení přístupu na trh, oddělení
           provozovatelů přepravních a distribučních soustav, nové infrastruktury, otevření trhu,
           regulatorního dohledu, práv a povinností účastníků trhu a v případě PPS např. včetně
           pravidel týkajících se oddělení, přístupu třetích stran a investic do sítí.
        V případě potřeby je možné jinými právními nástroji uložit společnosti SOCAR podobné povinnosti
         jako podmínku certifikace.
         22. bod odůvodnění směrnice 2009/73/ES.
                                                                                DECLASSIFIE
                                                                                le 2 9 JUIN 2015
                                                  6
                                       RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                          RESTREINT UE
         Pokud jde konkrétně o oddělení PPS, články 9, 14 až 16 a kapitola IV (články 17 až
         23) směrnice 2009/73/ES stanoví podrobné podmínky pro uplatnění pravidel
         oddělení. Kromě toho zavádí článek 10 směrnice 2009/73/ES proces certifikace,
         který zajišťuje dodržení těchto pravidel. Článek 11 stanoví doplňkový postup, který
         se použije v případě, že vlastník sítě pochází ze třetí země, a ukládá povinnost
         posoudit, zda certifikace neohrožuje bezpečnost dodávek.
2)       Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009
         o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám a o zrušení nařízení
         (ES) č. 1775/2005 („nařízení o plynu")7 stanoví v či. 8 odst. 6 přijetí kodexů sítě,
         které podrobně regulují mnoho oblastí týkajících se činností PPS, a v článku 3 proces
         certifikace.
3)       Směrnice Rady 2008/114/ES ze dne 8. prosince 2008 o určování a označování
         evropských kritických infrastruktur a o posouzení potřeby zvýšit jejich ochranu8
         („směrnice 2008/114") stanoví společná pravidla týkající se opatření na ochranu
         kritické energetické infrastruktury.
Jelikož předmět předpokládané mezivládní dohody náleží do působnosti vnitřních společných
pravidel - dle kritéria zajišťujícího výlučnou pravomoc Evropské unie k uzavření
mezinárodní dohody podle či. 3 odst. 2 SFEU, jehož výklad podal též Soudní dvůr ve věci
ERTA9 -, má Evropská unie výlučnou pravomoc uzavřít mezivládní dohodu
s Ázerbájdžánskou republikou, jejímž cílem je zajistit, aby Ázerbájdžánská republika jednala
ve své pozici svrchovaného státu i při výkonu svých vlastnických práv ve společnosti SOCAR
zcela v souladu s regulačním rámcem EU pro trhy se zemním plynem.
Navrhovaný obsah mezivládní dohody navíc v zásadě usiluje o zajištění, aby regulační rámec
EU byl v rámci Unie řádně uplatňován a aby byl vymahatelný. Z tohoto důvodu lze uzavření
mezinárodní dohody považovat za nezbytné, aby Evropská unie mohla vykonávat svou vnitřní
pravomoc, přičemž či. 3 odst. 2 SFEU poskytuje dodatečné odůvodnění výlučné pravomoci
Evropské unie k uzavření mezinárodní dohody.
2.2     Obsah doporučované mezivládní dohody
 Mezivládní dohoda by měla obsahovat záruky Ázerbájdžánské republiky týkající se
 následujících bodů:
 1)       vlastnictví společnosti DESFA společností SOCAR se řídí výlučně unijním a řeckým
          právem;
        Úř. věst. L 211,14.8.2009, s. 36.
        Úř. věst. L 345, 23.12.2008, s. 75-82.
        Rozsudek ve věci Komise v. Rada týkající se evropské dohody o silniční dopravě (ERTA), 22/70,
        Recueil 1971, s. 263. Viz též rozsudek ve věci Komise v. Belgie („Otevřené nebe"), C-471/98;
        stanovisko k Luganské úmluvě, 1/03, Sb. rozh. 2006, s. 1150, bod 116 a násl.; rozsudek ze dne
        12. února 2009 ve věci Komise v. Řecko, C-45/07, body 16 a 17. и-ж·--,
                                                                       DECLASSIFIE
                                                                       le 29 JUIN 2015
                                                     7
                                          RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                 RESTREINT UE
2)     Ázerbájdžánská republika uznává výlučnou příslušnost soudů EU, pokud jde
       o uplatnění pravidel oddělení a dalších práv a povinností vyplývajících z řeckého a
       unijního práva na společnost DESFA;
3)     Ázerbájdžánská republika nepřijme žádné legislativní opatření, které by mělo dopad
       na společnost SOCAR, ani nebude vykonávat svou kontrolu nad společností SOCAR
       způsobem, v jehož důsledku by společnosti SOCAR nebo DESFA nesplnily své
       povinnosti podle práva EU, především v oblasti výkonu pravomocí národního
       regulačního úřadu stanovených právem EU za účelem sledování a vymáhání
       právních závazků vůči společnostem DESFA a SOCAR;
4)     Ázerbájdžánská republika nepodmíní, neumožní společnosti SOCAR podmínit ani se
       nebude snažit podmínit dodávky zemního plynu do EU nebo podmínky těchto
       dodávek ničím, co by se týkalo použití řeckého nebo unijního práva na společnost
       DESFA;
5)     Ázerbájdžánská republika bude zcela respektovat a zajistí dodržování unijního a
       řeckého práva použitelného na společnost DESFA v plném rozsahu, včetně pravidel
       EU pro vnitřní trh a předpisů EU týkajících se zpracování dat a ochrany kritické
       infrastruktury.
3.    ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Navržený postup jednání nemá žádné důsledky pro rozpočet.
                                                               DECLASSINE
                                                              Je 29 JUIN 2015
                                             8
                                 RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
                                       Doporučení pro
                                   ROZHODNUTÍ RADY,
      kterým se uděluje zmocnění zahájit jednání o dohodě mezi Evropskou unií a
  Ázerbájdžánskou republikou o právním rámci pro kontrolu vykonávanou společností
                              SOCAR nad společností DESFA
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na či. 218 odst. 3 a 4 této
smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)     Státní ropná společnost Ázerbájdžánské republiky State Oil Company of the
        Azerbaijan Republic („SOCAR"), podnik usazený v Ázerbájdžánu a kontrolovaný
        Ázerbájdžánskou republikou, má v úmyslu získat kontrolu nad řeckým
        provozovatelem přepravní soustavy zemního plynu Hellenic Gas Transmission
        System Operator S.A. („DESFA").
(2)      Článek 11 směrnice 2009/73/ES stanoví, že v takových případech je nutné ověřit, že
         kontrola vykonávaná osobou nebo osobami ze třetí země nebo třetích zemí nad
         vlastníkem nebo provozovatelem přepravní soustavy neohrozí bezpečnost dodávek
         energie do Evropské unie.
(3)      Okolnosti tohoto případu naznačují, že i) síť provozovaná společností DESFA
         představuje strategické aktivum ovlivňující bezpečnost dodávek energie v Evropské
         unii, ii) Ázerbájdžánská republika a společnost SOCAR mají strategické zájmy, které
         nejsou nutně v souladu s cíli právních předpisů EU vztahujících se na přepravní
         soustavy zemního plynu. To vzbuzuje obavy ohledně bezpečnosti dodávek energie,
         které je třeba rozptýlit.
 (4)     Společnost DESFA bude prostřednictvím společnosti SOCAR v konečném důsledku
         kontrolována Ázerbájdžánskou republikou, a proto je v tomto případě vhodným
         právním nástrojem k rozptýlení uvedených obav mezivládní dohoda.
 (5)     Předmět mezivládní dohody je zcela v působnosti právních předpisů EU.
         Mezinárodní dohoda je navíc nezbytná k tomu, aby Evropská unie mohla vykonávat
         svou vnitřní pravomoc. V důsledku toho náleží uzavření takové mezivládní dohody
         do výlučné pravomoci Evropské unie.
 (6)     Měla by být proto zahájena jednání s cílem uzavřít mezivládní dohodu mezi
         Evropskou unií a Ázerbájdžánskou republikou o právním rámci pro kontrolu
          vykonávanou společností SOCAR nad společností DESFA se záměrem zajistit, aby
          zamýšlená akvizice neohrozila bezpečnost dodávek energie do Evropské unie.
                                                                     ĐECLASSIFIE
                                                                    le 29 JUIN 2015
                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                  RESTREINT UE
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
                                         Článek 1
Komisi se uděluje zmocnění vyjednat jménem Evropské unie dohodu mezi Evropskou unií a
Ázerbájdžánskou republikou o právním rámci pro kontrolu vykonávanou společností SOCAR
nad společností DESFA.
                                         Článek 2
Směrnice pro jednání jsou uvedeny v příloze.
                                         Článek 3
Jednání budou vedena za konzultace s [vloží Rada] v pozici zvláštního výboru.
                                         Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
V Bruselu dne
                                                                le 29 JUIN 2015
                                             io
                                  RESTREINT UE
 ---documentbreak---                             RESTREINT UE
                       EVROPSKA
                       KOMISE
                                              V Bruselu dne 12.2.2014
                                              COM(2014) 68 final
                                              ANNEX 1
                                  PŘÍLOHA
                                Doporučení pro
                            ROZHODNUTÍ RADY,
    kterým se uděluje zmocnění zahájit jednání o dohodě mezi Evropskou unií a
Ázerbájdžánskou republikou o právním rámci pro kontrolu vykonávanou společností
                         SOCAR nad společností DESFA
                                                         DECLASSIFIE
                                                        le 2 9 JUIN 2015
                              RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
SMĚRNICE PRO JEDNÁNÍ O DOHODĚ MEZI EVROPSKOU UNIÍ A ÁZERBÁJDŽÁNSKOU
REPUBLIKOU O PRÁVNÍM RÁMCI PRO KONTROLU VYKONÁVANOU SPOLEČNOSTÍ SOCAR
NAD SPOLEČNOSTÍ DESFA
Dohoda by měla zajistit následující:
Kontrola vykonávaná společností SOCAR a Ázerbájdžánskou republikou nad společností DESFA
neohrozí bezpečnost dodávek energie do Evropské unie, neboť dohoda zajistí, aby:
(1)      právo EU a řecké právo použitelné na společnost DESFA, včetně jejich případné
         budoucí novelizace, bylo použitelné v plném rozsahu a
(2)      bylo vůči společnostem DESFA a SOCAR a Ázerbájdžánské republice plně
         vymahatelné.
                                                                DECLASSIFY
                                                               Ie 2 9 JUIN 2015
                                     RESTREINT UE


Důležité právní upozornění

|

52007PC0839(01)

Doporučení pro rozhodnutí Rady o přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků  /* KOM/2007/0839 konecném znení - CNS 2007/0283 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 20.12.2007KOM(2007) 839 v konečném znění2007/0283 (CNS)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podnikůNávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se mění příloha I aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska(předložen é Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAAktem o přistoupení Bulharska a Rumunska[1] z roku 2005 se zavádí zjednodušený systém pro přistoupení Bulharska a Rumunska k úmluvám (a protokolům) uzavřeným členskými státy na základě článku 34 Smlouvy o EU (dříve článek K.3 Smlouvy o EU) nebo článku 293 Smlouvy o založení Evropského společenství. K těmto úmluvám již není nutné vyjednávat a uzavírat zvláštní protokoly o přistoupení, jak tomu bylo v minulosti (což by předpokládalo ratifikaci 27 členskými státy). Podle čl. 3 odst. 3 aktu o přistoupení přistupují Bulharsko a Rumunsko k těmto úmluvám a protokolům na základě aktu o přistoupení.Podle čl. 3 odst. 3 a 4 aktu o přistoupení vydá Rada za tímto účelem rozhodnutí, ve kterém určí den, kdy tyto úmluvy pro Bulharsko a Rumunsko vstoupí v platnost, a provede veškeré úpravy daných úmluv a protokolů, jež jsou z důvodu přistoupení těchto dvou nových členských států nezbytné (součástí úprav je v každém případě přijetí úmluv v bulharském a rumunském jazyce, aby tato znění mohla mít „stejnou platnost“). Rada jedná na základě doporučení Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem.V příloze I aktu o přistoupení je uveden seznam příslušných úmluv a protokolů.Seznam zahrnuje Úmluvu 90/436/EHS ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků (takzvaná arbitrážní úmluva), Úmluvu ze dne 21. prosince 1995 o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k arbitrážní úmluvě a protokol ze dne 25. května 1999, kterým se mění arbitrážní úmluva.V období před přistoupením Bulharska a Rumunska k Evropské unii podepsaly členské státy dne 8. prosince 2004 Úmluvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska k arbitrážní úmluvě.Je proto třeba stanovit přistoupení Bulharska a Rumunska k arbitrážní úmluvě ve znění úmluvy ze dne 8. prosince 2004 a tato úmluva by měla být doplněna do přílohy I aktu o přistoupení. Za tímto účelem a v souladu s čl. 3 odst. 6 aktu o přistoupení Komise připravila návrh rozhodnutí Rady, aby se na seznam doplnila Úmluva ze dne 8. prosince 2004 o přistoupení deseti nových členských států k úmluvě 90/436/EHS.Účelem tohoto doporučení Komise pro rozhodnutí Rady je provést úpravy z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska k výše zmíněné úmluvě v souladu s čl. 3 odst. 4 aktu o přistoupení.2007/0283 (CNS)Doporučení proROZHODNUTÍ RADYo přistoupení Bulharska a Rumunska k Úmluvě ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podnikůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného aktu,s ohledem na doporučení Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Úmluva 90/436/EHS ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků[4] (dále jen „arbitrážní úmluva“) byla podepsána v Bruselu dne 23. července 1990 a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1995.(2) Arbitrážní úmluva byla změněna protokolem[5] podepsaným dne 25. května 1999, který vstoupil v platnost dne 1. listopadu 2004.(3) Úmluvou[6] podepsanou dne 21. prosince 1995 přistoupilo k arbitrážní úmluvě Rakousko, Finsko a Švédsko.(4) Úmluvou[7] podepsanou dne 8. prosince 2004 přistoupila k arbitrážní úmluvě Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko.(5) Ustanovení čl. 3 odst. 3 aktu o přistoupení z roku 2005 stanoví, že Bulharsko a Rumunsko přistupují k úmluvám a protokolům uzavřeným mezi členskými státy, které jsou uvedeny v příloze I aktu o přistoupení, včetně arbitrážní úmluvy. Mají vstoupit v platnost pro Bulharsko a Rumunsko dnem, který určí Rada.(6) V souladu s čl. 3 odst. 4 aktu o přistoupení z roku 2005 má Rada provést všechny úpravy, které jsou nezbytné z důvodu přistoupení k uvedeným úmluvám a protokolům,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Arbitrážní úmluva se mění takto:(1) V čl. 2 odst. 2 se písmena a) až y) nahrazují tímto:i) v Belgii:a) impôt des personnes physiques/personenbelastingb) impôt des sociétés/vennootschapsbelastingc) impôt des personnes morales/rechtspersonenbelastingd) impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouderse) taxe communale et la taxe d'agglomération additionnelles à l'impôt des personnes physiques/aanvullende gemeentebelasting en agglomeratiebelasting op de personenbelastingii) v Bulharsku:a) данък върху доходите на физическите лицаb) корпоративен данъкiii) v České republice:a) daň z příjmů fyzických osobb) daň z příjmů právnických osobiv) v Dánsku:a) indkomstskat til statenb) den kommunale indkomstskatc) den amtskommunale indkomstskatv) v Německu:a) Einkommensteuerb) Koerperschaftsteuerc) Gewerbesteuer, in so far as this tax is based on trading profitsvi) v Estonsku:a) tulumaksvii) v Řecku:a) foros eisodimatos fysikon prosoponb) foros eisodimatos nomikon prosoponc) eisfora yper ton epicheiriseon ydrefsis kai apochetefsisviii) ve Španělsku:a) Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicasb) Impuesto sobre Sociedadesc) Impuesto sobre la Renta de no Residentesix) ve Francii:a) impôt sur le revenub) impôt sur les sociétésx) v Irsku:a) Income Taxb) Corporation Taxxi) v Itálii:a) imposta sul reddito delle persone fisicheb) imposta sul reddito delle societàc) imposta regionale sulle attività produttivexii) na Kypru:a) Φόρος Εισοδήματοςb) Έκτακτη Εισφορά για την Άμυνα της Δημοκρατίαςxiii) v Lotyšsku:a) uzņēmumu ienākuma nodoklisb) iedzīvotāju ienākuma nodoklisxiv) v Litvě:a) Gyventojų pajamų mokestisb) Pelno mokestisxv) v Lucembursku:a) impôt sur le revenu des personnes physiquesb) impôt sur le revenu des collectivitésc) impôt commercial, in so far as this tax is based on trading profitsxvi) v Maďarsku:a) személyi jövedelemadób) társasági adóc) osztalékadóxvii) na Maltě:a) taxxa fuq l-incomexviii) v Nizozemsku:a) inkomstenbelastingb) vennootschapsbelastingxix) v Rakousku:a) Einkommensteuerb) Körperschaftsteuerxx) v Polsku:a) podatek dochodowy od osób fizycznychb) podatek dochodowy od osób prawnychxxi) v Portugalsku:a) imposto sobre o rendimento das pessoas singularesb) imposto sobre o rendimento das pessoas colectivasc) derrama para os municípios sobre o imposto sobre o rendimento das pessoas colectivasxxii) v Rumunsku:a) impozitul pe venitb) impozitul pe profitc) impozitul pe veniturile obţinute din România de nerezidenţixxiii) ve Slovinsku:a) dohodninab) davek od dobička pravnih osebxxiv) na Slovensku:a) daň z príjmov právnických osôbb) daň z príjmov fyzických osôbxxv) ve Finsku:a) valtion tuloverot/de statliga inkomstskatternab) yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfundc) kunnallisvero/kommunalskattend) kirkollisvero/kyrkoskattene) korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomstf) rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skattskyldigxxvi) ve Švédsku:a) statlig inkomstskattb) kupongskattc) kommunal inkomstskattxxvii) ve Spojeném království:a) Income Taxb) Corporation Tax.(2) V čl. 3 odst. 1 se doplňují nové odrážky, které znějí:-  v Bulharsku:Министъра на финансите или негов упълномощен представител,-  v Rumunsku:Agenţia Naţionala de Administrare Fiscala.Článek 2Arbitrážní úmluva ve znění protokolu ze dne 25. května 1999, úmluvy ze dne 21. prosince 1995 a ze dne 8. prosince 2004, a toto rozhodnutí, vyhotovené v bulharském a v rumunském jazyce a připojené k tomuto rozhodnutí, jsou platné za stejných podmínek jako ostatní znění arbitrážní úmluvy a protokolu.Článek 3Arbitrážní úmluva ve znění protokolu ze dne 25. května 1999, úmluvy ze dne 21. prosince 1995 a ze dne 8. prosince 2004 a toto rozhodnutí vstoupí v platnost dne 1. ledna 2007 mezi Bulharskem, Rumunskem a ostatními členskými státy, pro které platí arbitrážní úmluva. Mezi Bulharskem, Rumunskem a každým z dalších členských států vstoupí v platnost dnem, kdy arbitrážní úmluva vstoupí v platnost pro příslušný další členský stát.Článek 4Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně[…]PŘÍLOHAZnění Úmluvy o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků ve znění protokolu ze dne 25. května 1999, úmluvy ze dne 21. prosince 1995 a ze dne 8. prosince 2004 v bulharském a v rumunském jazyce.NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se mění příloha I aktu o přistoupení Bulharska a RumunskaRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 3 odst. 6 uvedeného aktu,s ohledem na návrh Komise[8],vzhledem k těmto důvodům:(1) Ustanovení čl. 3 odst. 3 aktu o přistoupení stanoví, že Bulharsko a Rumunsko přistupují k úmluvám a protokolům, které uzavřely členské státy, uvedeným v příloze I.(2) V období před přistoupením Bulharska a Rumunska k Evropské unii podepsaly členské státy dne 8. prosince 2004 Úmluvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska k Úmluvě ze dne 23. července 1990 o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků[9] (dále jen „arbitrážní úmluva“).(3) Je proto třeba stanovit přistoupení Bulharska a Rumunska k arbitrážní úmluvě ve znění úmluvy ze dne 8. prosince 2004. Za tímto účelem by měla být uvedená úmluva doplněna do přílohy I aktu o přistoupení z roku 2005,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Příloha I aktu o přistoupení z roku 2005 se mění takto:Za bod 2 se doplňuje nová odrážka, která zní:„ - Úmluva ze dne 8. prosince 2004 o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Úmluvě o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků (Úř. věst. C 160, 30.6.2005, s. 1).“Článek 2Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 203.[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C […], […], s. […].[4] Úř. věst. L 225, 20. 8.1990, s. 10.[5] Úř. věst. C 202, 16.7.1999, s. 1.[6] Úř. věst. C 26, 31.1.1996, s. 1.[7] Úř. věst. C 160, 30.6.2005, s. 1.[8] Úř. věst. C […], […], s. […].[9] Úř. věst. L 225, 20.8.1990, s. 10.