title: Doporučení Komise (Euratom) 2016/538 ze dne 4. dubna 2016 o použití článku 103 Smlouvy o Euratomu (oznámeno pod číslem C(2016) 1168)

text:
               6.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 89/20

         DOPORUČENÍ KOMISE (Euratom) 2016/538
   ze dne 4. dubna 2016
   o použití článku 103 Smlouvy o Euratomu

         (oznámeno pod číslem C(2016) 1168)

   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 103 této smlouvy ve spojení s článkem 106a, který odkazuje na článek 292 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Jedním z úkolů Společenství je podle čl. 2 písm. h) Smlouvy navazovat s ostatními zeměmi a mezinárodními organizacemi vztahy, které mohou přispět k pokroku v mírovém využití jaderné energie. Za tímto účelem jsou Společenství podle čl. 10 hlavy II Smlouvy svěřeny pravomoci v oblasti vnějších vztahů.

               (2)

               Podle článku 101 Smlouvy se může Společenství v rámci své pravomoci zavazovat prostřednictvím dohod nebo smluv s třetí zemí, mezinárodní organizací nebo příslušníkem třetí země. Na základě tohoto ustanovení byly uzavřeny dohody Euratomu s hlavními dodavatelskými zeměmi Společenství.

               (3)

               Podle článku 102 je Společenství rovněž oprávněno uzavírat dohody, jejichž stranami jsou kromě Společenství také členské státy. Z hlediska Společenství mohou být tyto dohody realizovány pouze prostřednictvím úzké spolupráce mezi orgány Společenství a členských států jak během procesu vyjednávání a uzavírání těchto dohod, tak při plnění přijatých závazků.

               (4)

               Podle Smlouvy mohou členské státy – za podmínek stanovených ve Smlouvě – nadále vystupovat jako subjekty při přípravě smluv na mezinárodním poli a mají tedy právo kdykoliv uzavírat dvoustranné dohody a smlouvy se třetími zeměmi v oblasti působnosti Smlouvy o Euratomu.

               (5)

               Článek 103 Smlouvy plní zásadní úlohu z hlediska slaďování potřeby zajištění jednoty a nadřazenosti legislativy upravující Euratom se svobodou členských států realizovat vlastní vnější vztahy v oblasti jaderné energie. Podle tohoto článku jsou členské státy povinny oznamovat Komisi návrhy svých dohod a smluv s třetí zemí, mezinárodní organizací nebo příslušníkem třetí země, pokud se tyto dohody nebo smlouvy týkají oblasti působnosti Smlouvy. Jestliže návrh dohody či smlouvy obsahuje ustanovení, která odporují použití Smlouvy, zašle Komise své připomínky zúčastněnému státu do jednoho měsíce poté, co obdržela příslušné sdělení. Členský stát může navrhovanou dohodu či smlouvu uzavřít teprve tehdy, když odstraní pochybnosti Komise nebo když poté, co na základě jeho návrhu vydal Soudní dvůr neodkladně usnesení o souladu ustanovení navrhované dohody nebo smlouvy se Smlouvou, tomuto usnesení vyhověl.

               (6)

               Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku 1/78 ze dne 14. listopadu 1978 rozhodl, že cílem článku 103 je zajistit, aby ustanoveními Smlouvy nebyly dotčeny dohody nebo smlouvy, které členské státy uzavřely s třetími zeměmi (1).

               (7)

               Posouzení podle článku 103 se vztahuje i na slučitelnost návrhu dohody nebo smlouvy s ustanoveními Smlouvy o Euratomu a sekundárního práva přijatého na jejím základě. Nevztahuje se na slučitelnost návrhu dohody nebo smlouvy s ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie.

               (8)

               S uplatňováním článku 103 již existují značné zkušenosti. Z těchto zkušeností vyplývá, že některá hlediska acquis Euratomu mají přímý dopad na oblast vnějších vztahů členských států. Ve svých připomínkách členským státům vypracovaných na základě posouzení podle článku 103 musela Komise opakovaně upozorňovat na konkrétní ustanovení legislativy upravující Euratom. Je proto třeba vypracovat pokyny ohledně uplatňování článku 103. Cílem tohoto doporučení je připomenout hlavní ustanovení, která jsou v této souvislosti významná, a zajistit členským státům při vyjednávání návrhů dohod či smluv větší srozumitelnost a právní jistotu.

               (9)

               Jednoměsíční lhůta uvedená v čl. 103 odst. 2 začíná dnem, kdy Komise obdrží příslušné sdělení. Za přijaté se považuje oznámení pouze v případě, že Komise obdrží úplný spis.

               (10)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 994/2012/EU (2) nabízí členským státům možnost požádat Komisi o pomoc při vyjednávání mezinárodních dohod, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení. Stejnou možnost mají členské státy při vyjednávání dohod nebo smluv spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o Euratomu.

               (11)

               Jak vyplývá z ustanovení kapitoly 1 hlavy II nazvané Rozvoj výzkumu, jaderný výzkum spadá do oblasti působnosti Smlouvy o Euratomu. Toto doporučení Komise se proto vztahuje také na mezinárodní dohody o výzkumu v oblasti jaderného štěpení a fúze bez ohledu na jejich označení.

               (12)

               Základní standardy stanovené Společenstvím podle kapitoly 3 hlavy II Smlouvy, a zejména směrnice Rady 2009/71/Euratom (3), směrnice Rady 2011/70/Euratom (4) a směrnice Rady 2013/59/Euratom (5), mají za cíl zajistit ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření, bez ohledu na zdroj tohoto záření. Tvoří základ právního systému stanoveného Smlouvou, a mají proto v kontextu posouzení podle článku 103 zásadní význam.

               (13)

               V kapitole 6 hlavě II Smlouvy se zakládá Zásobovací agentura Euratomu, které je uděleno výlučné právo na uzavírání smluv o dodávkách rud, výchozích materiálů a zvláštních štěpných materiálů pocházejících ze zemí uvnitř nebo vně Společenství. V případě, že návrh dohody či smlouvy, na kterou se vztahuje toto doporučení, obsahuje také ustanovení o dodávkách, jejich posouzením ze strany Komise podle článku 103 by nemělo být dotčeno výhradní právo agentury uzavírat smlouvy o dodávkách; připojení podpisu agentury na smlouvy o dodávkách na druhé straně nemá vliv na posouzení souladu návrhů dohod či smluv členských států s ustanoveními Smlouvy a jejím sekundárním právem Komisí.

               (14)

               Jedním z klíčových pilířů evropské strategie energetické bezpečnosti je diverzifikace vnějších dodávek a související infrastruktury. Pokud jde o trh s uranem a jaderným palivem, Komise a členské státy jsou vyzývány, aby v případě potřeby spolupracovaly na diverzifikaci dodávek jaderného paliva. Komise se zavazuje, že bude soustavným způsobem zohledňovat otázku diverzifikace dodávek paliv při posuzování nových investičních projektů v oblasti jaderné energetiky a nových návrhů dohod či smluv se třetími zeměmi. Zásobovací agentura Euratomu má naproti tomu zajistit, že nové investice neohrozí možnost diverzifikace zdrojů dodávaného paliva. Toto doporučení přispívá k dosažení uvedených cílů.

               (15)

               Podle čl. 104 odst. 2 Smlouvy by členské státy měly Komisi na její žádost poskytnout veškeré informace o dohodách či smlouvách, které kterákoliv osoba nebo podnik uzavře s třetí zemí, mezinárodní organizací nebo příslušníkem třetí země v oblasti působnosti Smlouvy,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               „Návrhem dohody či smlouvy“ ve smyslu článku 103 Smlouvy se rozumí jakákoli dohoda, bez ohledu na označení, týkající se oblasti působnosti Smlouvy, která je vyjednaná členským státem (6). Do působnosti článku 103 patří rovněž návrhy dohod či smluv, kterými se mění stávající dohody či smlouvy mezi jedním nebo více členskými státy a třetí zemí, mezinárodní organizací nebo příslušníkem třetí země v oblasti působnosti Smlouvy. Avšak návrhy dohod či smluv týkající se dodávek nebo úpravy, konverze nebo změny formy rudy, výchozích materiálů nebo zvláštních štěpných materiálů uzavřené mezi podniky, které mají být oznámeny Zásobovací agentuře Euratomu nebo předloženy k uzavření podle kapitoly 6 hlavy II Smlouvy, se Komisi podle článku 103 neoznamují.

      ČÁST I

      Fáze před podáním oznámení

               2.

               Jestliže má některý členský stát v úmyslu zahájit jednání s některým třetím státem, mezinárodní organizací nebo příslušníkem třetího státu v souvislosti s návrhem dohody či smlouvy, informuje tento členský stát Komisi písemně o svém záměru. Pokud členský stát zašle Komisi oznámení o zahájení jednání, dotčený členský stát je vyzván, aby Komisi o průběhu jednání pravidelně informoval. Členský stát může rovněž požádat Komisi o poradenství, aby návrh dohody či smlouvy neodporoval ustanovením Smlouvy.
               Členské státy rovněž mohou, pokud to považují za nezbytné, požádat Komisi o účast na jednání jako pozorovatel.

               3.

               Členské státy se vybízejí k tomu, aby předložily oznámení podle článku 103 poté, co smluvní strany schválí všechny hlavní prvky návrhů dohody či smlouvy ad referendum, avšak ještě před sjednáním konečné podoby návrhu dohody či smlouvy.

               4.

               Členské státy se vybízejí k tomu, aby Komisi zaslaly předem a v elektronické podobě předběžnou verzi oznámení, včetně všech průvodních dokumentů (7). Kromě elektronické verze by však následně měl být zaslán i úplný soubor oznámení v tištěné podobě.

      ČÁST II

      Obsah oznámení

               5.

               Oznámení by mělo podle potřeby obsahovat všechny tyto náležitosti:

                           a)

                           znění návrhu dohody či smlouvy;

                           b)

                           veškeré přílohy nebo dodatky návrhu dohody či smlouvy;

                           c)

                           jakékoli jiné dohody či smlouvy v platném znění, na které oznamovaný návrh dohody či smlouvy odkazuje.

      ČÁST III

      Slučitelnost návrhu dohody či smlouvy se Smlouvou

               6.

               Členské státy se vybízejí k tomu, aby ve svých návrzích dohody či smlouvy uvedly výslovný odkaz na své členství v Evropském společenství pro atomovou energii a na závazky vyplývající z tohoto členství. Doporučuje se, aby členské státy uvedly, že v případě rozporu mezi ustanoveními návrhu dohody či smlouvy a ustanoveními legislativy upravující Euratom, má přednost legislativa upravující Euratom. Při vyjednávání návrhů dohody či smlouvy mají členské státy přihlížet k vlastním pravomocem Společenství, stejně jako k zásadám a základním svobodám zakotveným ve Smlouvě, pokud jde o společný jaderný trh a veškeré požadavky vyplývající z aktů orgánů přijatých na základě Smlouvy.

               7.

               Členské státy mají zajistit, aby jejich návrh dohody či smlouvy neobsahoval ustanovení, která jsou v rozporu se základními standardy stanovenými podle kapitoly 3 hlavy II Smlouvy. Jsou to zejména:

                           i)

                           zásada konečné odpovědnosti členského státu za nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem vytvořeným na jeho území,

                           ii)

                           zásada konečné odpovědnosti členského státu nebo třetí země, odkud je radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo odesláno ke zpracování nebo přepracování, za bezpečné a odpovědné uložení těchto materiálů,

                           iii)

                           požadavek, aby byl radioaktivní odpad ukládán v členském státě, ve kterém byl vytvořen, pokud nejsou splněny podmínky stanovené sekundárním právem přijatým podle Smlouvy.

               8.

               Při vyjednávání návrhu dohody či smlouvy mají členské státy, pokud možno, co nejvíce přihlížet k požadavkům společné politiky zásobování podle kapitoly 6 hlavy II Smlouvy, zejména k potřebě dbát na pravidelné a rovnoměrné zásobování všech uživatelů ve Společenství rudami a jadernými palivy, s výhradou práva Zásobovací agentury Euratomu uzavírat smlouvy o dodávkách. Členské státy by se zejména měly vyvarovat přijímání doložek, které by měly za následek, že se jejich území stane příliš závislé na jediném zdroji zásobování nebo jediném poskytovateli služeb nebo zařízení či technologií jaderného palivového cyklu. Členské státy by rovněž neměly přijímat doložky, jejichž účelem nebo důsledkem je omezení přístupu alternativních dodavatelů nebo poskytovatelů na trh nebo které vznik alternativních dodavatelů nebo poskytovatelů příliš znesnadňují.

               9.

               Doporučuje se, aby členské státy ve svých návrzích dohod či smluv připomněly, že na veškerý jaderný materiál, k jehož výměně dojde na základě těchto návrhů dohod či smluv, se vztahují požadavky na záruky podle kapitoly 7 hlavy II Smlouvy během všech fází, kdy je přítomen na území Společenství. Členské státy se vybízejí k tomu, aby ve svých návrzích uváděly odkazy na platné smlouvy mezi Společenstvím, Mezinárodní agenturou pro atomovou energii a dotčeným členským státem o uplatňování záruk, stejně jako na dodatkové protokoly k těmto smlouvám.

               10.

               Členské státy by neměly do svých návrhů dohody či smlouvy zahrnovat ustanovení, jejichž účelem je převedení vlastnictví zvláštních štěpných materiálů, které jsou podle kapitoly 8 hlavy II Smlouvy vlastnictvím Společenství, na další smluvní strany návrhu dohody či smlouvy.

               11.

               Členské státy by měly zajistit, aby jejich návrh dohody či smlouvy neobsahoval ustanovení, která by učinila převod některého zboží nebo produktu uvedeného v příloze IV Smlouvy v rámci Společenství, ať už za jakýmkoli účelem, předmětem předchozího schválení druhé smluvní strany nebo smluvních stran návrhu dohody či smlouvy nebo které by bránilo souladu s pravidly společného jaderného trhu.

               12.

               Při vyjednávání návrhů dohody či smlouvy by členské státy měly případně přihlížet k veškerým dohodám uzavřeným mezi Společenstvím a dalšími smluvními stranami návrhu dohody či smlouvy. Členské státy se vybízejí k tomu, aby ve znění návrhu dohody či smlouvy, který je oznamován Komisi, uvedly výslovný odkaz na příslušnou dohodu Euratomu.

      ČÁST IV

      Posouzení oznámení Komisí

               13.

               V závěru svého posouzení sděluje Komise dotčenému členskému státu své připomínky. Tyto připomínky by měly uvádět, která ustanovení návrhu dohody či smlouvy odporují použití Smlouvy ve smyslu článku 103 a měly by případně odkazovat na konkrétní kapitoly Smlouvy podle části III tohoto doporučení.

      ČÁST V

      Další postup následující po posouzení Komisí

               14.

               Členské státy se vybízejí k tomu, aby po schválení návrhu dohody či smlouvy oznámené podle článku 103, sdělily Komisi konečné znění této dohody či smlouvy, stejně jako jakékoli následné prohlášení nebo dohodu týkající se výkladu nebo provádění této dohody či smlouvy, jež v jakékoli formě uzavře některá ze smluvních stran, nebo obě strany.

               15.

               Skutečnost, že Komise, které byl návrh dohody či smlouvy oznámen podle článku 103, neshledala, že by obsahoval prvky odporující použití Smlouvy, nevylučuje, že by provádění této dohody či smlouvy mohlo vést k porušení legislativy upravující Euratom.

               16.

               Doporučuje se, aby členské státy poskytly Komisi na její žádost informace týkající se provádění nebo výkladu veškerých dohod či smluv, které spadají do působnosti Smlouvy a jsou platně sjednané mezi nimi a třetími státy, mezinárodními organizacemi nebo příslušníky třetího státu.

      Toto doporučení je určeno členským státům.
      V Bruselu dne 4. dubna 2016.

            Za Komisi

         Miguel ARIAS CAÑETE

            člen Komise

      (1)  Sbírka rozhodnutí Evropského soudního dvora 1978, s. 02151.

      (2)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 994/2012/EU ze dne 25. října 2012, kterým se zavádí mechanismus výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky (Úř. věst. L 299, 27.10.2012, s. 13).

      (3)  Směrnice Rady 2009/71/Euratom ze dne 25. června 2009, kterou se stanoví rámec Společenství pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení (Úř. věst. L 172, 2.7.2009, s. 18).

      (4)  Směrnice Rady 2011/70/Euratom ze dne 19. července 2011, kterou se stanoví rámec Společenství pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem (Úř. věst. L 199, 2.8.2011, s. 48).

      (5)  Směrnice Rady 2013/59/Euratom ze dne 5. prosince 2013, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy ochrany před nebezpečím vystavení ionizujícímu záření a zrušují se směrnice 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom a 2003/122/Euratom (Úř. věst. L 13, 17.1.2014, s. 1).

      (6)  „Dohodou“ ve smyslu čl. 4 odst. 4 směrnice 2011/70/Euratom by se však měla rozumět dohoda týkající se konkrétně využívání úložiště ve smyslu tohoto článku.

      (7)  Zasílací adresa ENER-LUX-Euratom-ARTICLE-103@ec.europea.eu


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 26. září 2012 o rámci řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů (ECB/2012/22)

text:
               7.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 26. září 2012
   o rámci řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů
   (ECB/2012/22)
   2012/C 339/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5.1 a čl. 34.1 třetí odrážku tohoto statutu,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Centralizovaná databáze cenných papírů je jednotná IT infrastruktura, kterou společně provozují členové Evropského systému centrálních bank (ESCB) včetně národních centrálních bank členských států mimo eurozónu, přičemž tyto národní centrální banky se podílejí na provozování centralizované databáze cenných papírů dobrovolně. Centralizovaná databáze cenných papírů uchovává data po jednotlivých položkách, zejména data o cenných papírech, jejich emitentech a cenách.

               (2)

               Data, která se předávají do centralizované databáze cenných papírů, se shromažďují z různých zdrojů, mezi něž patří členové ESCB, někteří komerční poskytovatelé dat, zdroje veřejně dostupných informací a administrativní zdroje. Existuje však riziko, že tato vstupní data mohou být nepřesná nebo neúplná. Systém centralizované databáze cenných papírů je schopen sladit částečně nekonzistentní vstupní data z různých zdrojů a dokáže rozpoznat neúplná nebo chybějící data. Vstupní data z různých vzájemně se překrývajících zdrojů systém v nejvyšší možné míře automaticky slučuje do úplného a jednotného záznamu vysoké kvality.

               (3)

               Celkovou kvalitu dat v centralizované databázi cenných papírů lze posoudit pouze na úrovni výstupních dat, nikoli na úrovni jednotlivých souborů vstupních dat. S cílem zajistit úplnost, přesnost a konzistenci výstupních dat obecné zásady ECB/2012/21 o rámci řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů (2) stanoví rámec řízení kvality dat, který se má uplatňovat na výstupní účelová data, tj. podmnožinu výstupních dat, která může být použita při vypracovávání statistik nebo sloužit jiným účelům.

               (4)

               Předpokladem účinného uplatňování rámce řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů je spolupráce všech členů ESCB, kteří se podílejí na provozování centralizované databáze cenných papírů, a používání stejných standardů kvality z jejich strany. Národní centrální banky mimo eurozónu, které se podílejí na provozování centralizované databáze cenných papírů, by měly při uplatňování rámce řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů v souladu s obecnými zásadami ECB/2012/21 spolupracovat mezi sebou, s národními centrálními bankami eurozóny a s ECB,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   I.   Definice

   Pro účely tohoto doporučení mají pojmy „centralizovaná databáze cenných papírů“, „řízení kvality dat“ a „orgány příslušné k řízení kvality dat“ stejný význam jako v obecných zásadách ECB/2012/21.
   II.   Poskytování statistických informací

   Příjemci tohoto doporučení by měli uplatňovat rámec řízení kvality dat v centralizované databázi cenných papírů a včas plnit povinnosti orgánů příslušných k řízení kvality dat, jak je stanoveno v článcích 2 až 12 obecných zásad ECB/2012/21.
   III.   Závěrečné ustanovení

   Toto doporučení je určeno národním centrálním bankám členských států mimo eurozónu v rozsahu, ve kterém je na ně použitelné.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 26. září 2012.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie.


				|

		52012DC0301

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY o provádění hlavních směrů hospodářských politik členských států, jejichž měnou je euro /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
o provádění hlavních směrů
hospodářských politik členských států, jejichž měnou je
euro
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na článek 136 ve spojení
s čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské komise[1],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[2],
s ohledem na závěry Evropské rady,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Od svého vytvoření
Euroskupina hraje klíčovou úlohu a nese zvláštní odpovědnost, pokud
jde o hospodářské řízení eurozóny. Hospodářská
krize jasně ukázala úzké vnitřní vztahy v eurozóně a podtrhla
potřebu jak soudržné celkové orientace politik, která by odrážela tyto
úzké vnitřní vztahy mezi zeměmi, jejichž měnou je euro, tak
účinných opatření pro koordinaci politik, díky kterým bude možno
urychleně reagovat na změny hospodářského prostředí.
(2)       Rada vydala doporučení
pro jednotlivé členské státy, jejichž měnou je euro. Tato doporučení řeší hospodářské
problémy na vnitrostátní úrovni a zároveň mají rozhodující význam pro
stabilitu a růst v eurozóně jako celku. Členské
státy, jejichž měnou je euro, se rovněž zavázaly, že uskuteční
soubor dalších dalekosáhlých reforem politiky v rámci Paktu euro plus s cílem
posílit konkurenceschopnost, podpořit zaměstnanost, přispět
k udržitelnosti veřejných financí a posílit finanční stabilitu. Dne 2. března 2012 členské státy, jejichž
měnou je euro, a osm dalších členských států podepsalo Smlouvu o
stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii,
ve které se dohodly, že zajistí, aby všechny významné reformy
hospodářských politik, jež hodlají provádět, byly předem
projednány, a popřípadě mezi sebou koordinovány. Koordinace ex ante v kontextu eurozóny,
a to jak předkládáním návrhů rozpočtu, tak debatou o plánech
hlavních reforem hospodářské politiky, přispěje k
zohlednění účinků vyplývajících z přesahů
vnitrostátních opatření na eurozónu jako celek.
(3)       Existence propracovaných
rozpočtových rámců, které posilují domácí fiskální správu, je
klíčovým prvkem řádného řízení veřejných financí a
přispívá k udržitelnosti veřejných financí v eurozóně jako
celku. Hlavy států a předsedové vlád
států eurozóny se v červenci a říjnu roku 2011 zavázali zavést
národní fiskální rámce, stanovené ve směrnici o národních
rozpočtových rámcích, již do konce roku 2012, tedy v předstihu oproti
časovému harmonogramu stanovenému ve směrnici, a jít nad rámec
požadavků uvedených v této směrnici. Kromě
toho se dne 2. března 2012 členské státy eurozóny spolu s osmi
členskými státy mimo eurozónu podpisem Smlouvy o stabilitě,
koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii zavázaly k
dalšímu posílení své vnitrostátní fiskální správy, zejména zavedením závazných
pravidel pro rozpočtové pozice vlád s cílem dosáhnout
střednědobého cíle.
(4)       Pokračování fiskální
konsolidace je ústředním prvkem strategie k překonání krize v
eurozóně. Fiskální rámec EU
umožňuje, aby mezi členskými státy existovalo různé tempo
konsolidace v závislosti na jejich fiskálním prostoru a makroekonomických
podmínkách. Pakt o stabilitě a růstu
a Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě věcí veřejných v
hospodářské a měnové unii se soustředí na strukturální salda, a
proto umožňují přihlédnout k vlivům cyklu a jednorázových
opatření týkajících se hlavních rozpočtových sald. Posouzení opatření přijatých v reakci na
doporučení Rady týkajících se nápravy stavu nadměrného schodku je
prováděno podle strukturálních hledisek. Vhodné
složení konsolidačních opatření je zásadní pro posílení
důvěry v trvalý charakter konsolidace v eurozóně a pro omezení
jejího negativního krátkodobého dopadu na růst. Výdaje
podporující růst, zejména investiční výdaje musí být považovány za
prioritní; v několika členských
státech eurozóny se daly najít produktivní investiční projekty, jejichž
soukromá i sociální návratnost překročí současné nízké úrokové
sazby. V zájmu podpoření dlouhodobé
udržitelnosti veřejných financí jsou naléhavě zapotřebí reformy
dlouhodobých výdajů, zejména v oblasti zdravotnictví. Vhodná daňová politika (například snížení
daňového zatížení práce, rozšíření daňových základů a
účinnější postup v boji proti daňovým únikům) by mohla
přispět ke konsolidaci a současnému zvýšení konkurenceschopnosti,
jakož i k vytváření lepších podmínek pro růst.
(5)       Stabilita a hladké fungování
finančního systému jsou předpokladem pro odvrácení „scénáře
ztraceného desetiletí“ pomalého růstu v eurozóně a pro posílení
důvěry investorů. Z důvodu
nutnosti dalšího snižování zadluženosti bankovních rozvah je důležité
zajistit, aby toto snižování probíhalo spořádaným způsobem a nebylo v
rozporu s udržením odpovídající výše úvěrů přitékajících do
reálné ekonomiky. Aby bylo možné čelit
stále patrnější tendenci finanční roztříštěnosti, je
nezbytné pokročit k integraci kontrolních struktur a postupů, jakož i
k přeshraničnímu řízení krizových situací.
(6)       Pro udržitelný růst a
stabilitu v eurozóně je zásadní systematické odstraňování
makroekonomické nerovnováhy v jejím rámci. Proces
snižování nerovnováhy sice již začal, ale je třeba v něm
neochvějně pokračovat. Naléhavost
opatření k nápravě nerovnováhy je větší u zemí zápolících s
deficitem, u nichž jsou reformy nezbytné pro zlepšení konkurenceschopnosti a
usnadnění přerozdělení finančních prostředků ve
prospěch odvětví, které se podílí na vývozu.
Současně mohou země s přebytkem přispět
k znovunastolení rovnováhy tím, že odstraní nadbytečná regulační
a jiná omezení domácí poptávky, činností spadajících do oblasti vývozu a
investičních příležitostí,
(7)       Předpokladem dalšího
rozvoje hospodářské unie je uznání vzájemné provázanosti hospodářství
těch členských států, jejichž měnou je euro, a
přínosu, který stabilita v této měnové unii může znamenat
pro její členy a EU v širším smyslu. Do
budoucna budou členské státy, jejichž měnou je euro, muset prohloubit
svou integraci, aby dosáhly plné hospodářské a měnové unie[3],
DOPORUČUJE, aby členské
státy, jejichž měnou je euro, aniž jsou dotčeny pravomoci Rady, pokud
jde o koordinaci hospodářských politik členských států,
jednotlivě i společně, především však v rámci koordinace
hospodářské politiky uvnitř Euroskupiny, v období 2012–2013
přijaly opatření s cílem:
(1)
Posílit pracovní metody Euroskupiny, tak aby by se
jí umožnilo převzít odpovědnost za celkovou orientaci politiky v
eurozóně, rychle reagovat na změny hospodářského prostředí
a řídit koordinaci hospodářské politiky uvnitř posíleného
kontrolního rámce, jenž se vztahuje na členské státy, jejichž měnou
je euro.
(2)
Prostřednictvím sdílení informací a diskusí o
návrzích rozpočtu a plánech významných reforem s potenciálními účinky
na eurozónu vytvořit opravdovou politickou spolupráci v Euroskupině.
Zajistit přijímání takových reforem, které jsou nezbytné pro
vytvoření stabilní a spolehlivé eurozóny, včetně provádění
doporučení, jež dala Rada jednotlivým členským státům, jejichž
měnou je euro, a jež kromě toho, že se zabývají řešením
problémů na vnitrostátní úrovni, mají dopad na eurozónu jako celek.
(3)
Posílit fiskální disciplínu a instituce jak na
celostátní tak na regionální úrovni, což povede k posílení důvěry
trhu ve střednědobou a dlouhodobou udržitelnost veřejných
financí v eurozóně. V návaznosti na dohodu hlav států a
předsedů vlád eurozóny z července a října 2011 a ze dne 2.
března 2012 posunout provedení směrnice o národních rozpočtových
rámcích již na konec roku 2012 a dále posílit fiskální správu, zejména
začleněním pravidel pro strukturálně vyrovnaný rozpočet a
automatických opravných mechanismů do vnitrostátních právních
předpisů všech členských států eurozóny.
(4)
Zajistit soudržnost celkové fiskální politiky v
eurozóně pokračováním ve fiskální konsolidaci podle doporučení a
rozhodnutí Rady a v souladu s ustanoveními Paktu o stabilitě a růstu,
které zohledňují makrofinanční situaci konkrétních zemí. Členské
státy postižené významnými a potenciálně rostoucími rizikovými prémiemi by
měly omezit odchylky od cílů nominálního salda i za horších než
očekávaných makroekonomických podmínek; ostatní členské státy by
měly umožnit automatickým stabilizátorům napomoci strukturálnímu
přizpůsobení a v případě dalšího zhoršování
makroekonomických podmínek být připraveny přezkoumat tempo
konsolidace. Složení
veřejných výdajů a příjmů by mělo odrážet dopad
růstu výdajů a zdrojů příjmů.
Zejména všechna dostupná rozpočtová rozpětí by měla být
použita na podporu veřejných investic v eurozóně, přičemž
by se přihlíželo k rozdílům v nákladech na financování, které
mezi jednotlivými zeměmi existují.
(5)
Přijmout opatření s cílem zlepšit
fungování a stabilitu finančního systému v eurozóně. Urychlit kroky k
integrovanější finanční architektuře, jejíž součástí bude
bankovní dohled a přeshraniční řešení krizových situací.
(6)
Provést strukturální reformy, které by spolu s
diferencovanější fiskální politikou podporovaly systematické odstraňování
makroekonomické nerovnováhy v rámci eurozóny, mimo jiné i za pomoci
opatření na vnitrostátní úrovni, která by zohledňovala situaci té
které země a přihlížela k doporučením Rady pro jednotlivé
členské státy eurozóny.
V Bruselu dne
                                                                       Za Radu
                                                                       předseda/předsedkyně
[1]               COM(2012) 301.
[2]               P7_TA(2012)0048 a P7_TA(2012)0047.
[3]               Viz COM(2012) 299, oddíl 2.1.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 28. listopadu 2013 o statistice platebního styku (ECB/2013/44)

text:
               9.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 28. listopadu 2013
   o statistice platebního styku
   (ECB/2013/44)
   2014/C 5/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5.1 a čl. 34.1 třetí odrážku tohoto statutu,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 stanoví, že statistické informace mohou být shromažďovány v oblasti statistiky platebního styku a platebních systémů. Prostřednictvím nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1409/2013 (ECB/2013/43) (2) zavedla ECB rámec pro shromažďování statistických údajů o platebním styku, které potřebuje k plnění svých úkolů, od poskytovatelů platebních služeb, vydavatelů elektronických peněz a provozovatelů platebních systémů. Tyto údaje jsou zásadní pro rozpoznávání a sledování vývoje platebních trhů v členských státech, jakož i pro podporu plynulého fungování platebních systémů.

               (2)

               Národní centrální banky členských států, jejichž měnou není euro, které se účastní rámce pro shromažďování statistických údajů o platebním styku, by měly při uplatňování tohoto rámce v souladu s nařízením (EU) č. 1409/2013 (ECB/2013/43) spolupracovat navzájem, s národními centrálními bankami členských států, jejichž měnou je euro, a s ECB,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   I.   Definice

   Pro účely tohoto doporučení mají výrazy „poskytovatel platebního styku“„vydavatel elektronických peněz“ a „provozovatel platebního systému“ stejný význam jako v definici v nařízení (EU) č. 1409/2013 (ECB/2013/43).
   II.   Poskytování statistických informací

   Adresáti tohoto doporučení by měli uplatňovat ta ustanovení nařízení (EU) č. 1409/2013 (ECB/2013/43), která jsou určena národním centrálním bankám.
   III.   Závěrečné ustanovení

   Toto doporučení je určeno těm národním centrálním bankám členských států, jejichž měnou není euro, které se účastní rámce pro shromažďování statistických údajů o platebním styku v rámci ESCB, zavedeného nařízením (EU) č. 1409/2013 (ECB/2013/43).

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 28. listopadu 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1409/2013 ze dne 28. listopadu 2013 o statistice platebního styku (ECB/2013/43) (Úř. věst. L 352, 24.12.2013, s. 18).


				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národním programu reforem Maďarska na
rok 2011
a pro vydání stanoviska Rady
k aktualizovanému konvergenčnímu programu Maďarska na období
2011–2015
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2
a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES)
č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu
nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a
o posílení koordinace hospodářských politik[1], a zejména na čl. 9
odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské
komise[2],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada schválila dne 26. března 2010
návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost
a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský
potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)
Rada přijala dne 13. července 2010
doporučení o hlavních směrech hospodářských politik
členských států a Unie (2010 až 2014) a dne
21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech
politik zaměstnanosti členských států[3], které společně tvoří
„integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly
integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)
Komise dne 12. ledna 2011 přijala první
roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového
cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru
ex-ante a integrované koordinace politiky, jejímž základem je strategie
Evropa 2020.
(4)
Evropská rada dne 25. března 2011 potvrdila
priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu
se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011
a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí).
Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na
návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na
snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce
a na další úsilí o posílení růstu. Žádala členské státy,
aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou
součástí programů stability či konvergenčních programů
a národních programů reforem.
(5)
Maďarsko dne 15. dubna 2011
předložilo svůj aktualizovaný konvergenční program za rok 2011,
který se vztahuje na období 2011–2014, a svůj národní program reforem
za rok 2011. Oba programy byly posuzovány současně, aby se zohlednily
jejich vzájemné spojitosti.
(6)
Maďarsko bylo vážně zasaženo krizí z
podzimu 2008, neboť ztratilo přístup k tržnímu financování. K
překonání těchto těžkostí Maďarsko realizovalo ozdravný
program, který se zaměřil na konsolidaci veřejných financí a
dohled nad finančním sektorem. Na podporu tohoto programu byla poskytnuta
finanční pomoc z EU a MMF. Na základě toho získala země na
jaře 2009 znovu přístup na trh a hospodářství se dostalo z
recese. HDP se v roce 2009 snížilo o 6,7 %, ale v roce 2010 následoval
jeho nárůst o 1,2 %, jenž byl podpořen zvýšením
vývozů. Míra nezaměstnanosti se současně dále zvýšila na
více než 11 %, přičemž před krizí činila méně než
8 %. V druhé polovině roku 2010 vláda oznámila, že v období 2010–2013
provede značné daňové škrty. Současně zavedla
mimořádné dávky a rozhodla, že zruší povinný soukromý důchodový
pilíř, aby omezila další zhoršování stavu veřejných financí. I když
tato opatření umožnila v roce 2010 omezit rozpočtový pokles na
0,4 % HDP nad cílový schodek ve výši 3,8 % HDP a v roce 2011 povedou
k vzniku přebytku, podstatně se zhoršila výchozí situace. V
březnu 2011 oznámila vláda na základě výše uvedeného a s ohledem
na posilování potenciálu hospodářského růstu, že schválila program
strukturálních reforem a přijala další opatření ke konsolidaci
veřejných financí.
(7)
Rada na základě posouzení aktualizovaného
konvergenčního programu podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97
zastává stanovisko, že s ohledem na prognózu Komise z jara 2011 je
makroekonomický scénář, z něhož vycházejí rozpočtové prognózy,
mírně příznivější, zejména pokud jde o rozvoj domácí poptávky.
Cílem aktualizace je náprava nadměrného schodku do roku 2011, tj. ve
lhůtě stanovené Radou, v níž má být dosaženo přebytku ve výši
2 % HDP, a to díky značným jednorázovým příjmům
z penzijních aktiv. Schodek rozpočtu by se v roce 2012 snížil na
2,5 % HDP a postupně by se dále snižoval, až by v roce 2015
dosáhl úrovně 1,5 %, a to především díky omezování výdajů.
Aktualizace potvrzuje střednědobý cíl země (MTO), pokud jde o
stav rozpočtu ve strukturálním vyjádření, tj. schodek ve výši
1,5 % HDP. Očekává se, že se díky provádění konsolidační
strategie sníží rozpočtový deficit ve strukturálním vyjádření a
veřejný dluh se bude postupně snižovat, aby v roce 2015 dosáhl
64 %. Zdá se však, že strategie je zaměřena na konec
programového období, neboť strukturální zlepšení mají být zahájena až od
roku 2012, a kumulativní strukturální zhoršení o více než 3 % HDP v letech
2010 a 2011 navíc nejsou v souladu s doporučením Rady z července
2009, které požaduje, aby Maďarsko provedlo strukturální korekci v
minimální výši 0,5 % HDP. Z jarní prognózy vyplývá, že v roce 2012 bude
schodek dosahovat 3,3 % HDP, což přináší rizika spojená s
prováděním. Na základě toho nelze vyloučit, že pokud nebudou
přijata další opatření, bude referenční hodnota v daném roce
opět překročena. Navrhovaný vývoj schodku navíc nepřináší
nutné strukturální korekce, jež by zajistily dosažení střednědobých
cílů do konce programového období. Po roce 2013 se především nebudou
provádět další strukturální korekce. Zrušení povinného soukromého
důchodového pilíře a silné pobídky směřující ke
změně na veřejný důchodový pilíř přinášejí z
krátkodobého a střednědobého hlediska další příjmy, ale
zároveň zvyšují dlouhodobé závazky, a mohou tak zhoršit dlouhodobou
udržitelnost veřejných financí.
(8)
Největší výzvou je i nadále konsolidace
veřejných financí. Bez důsledného provádění oznámených
opatření a dalších opatření strukturální povahy nelze zajistit
udržitelnou nápravu nadměrného schodku a dostatečný pokrok při
dosahování střednědobých cílů. Konsolidace veřejných
financí navíc napomůže dostatečným způsobem snižovat míru
zadlužení a zlepšit dlouhodobou udržitelnost, která se zdá být vystavena
střednímu riziku. Plné využití neočekávaných příjmů by
mohlo přispět k urychlení konsolidace veřejných financí. Pro
podrobné sledování pokroku v oblasti konsolidace veřejných financí se s
ohledem na výše uvedené využijí zprávy o pokroku dosahovaném v rámci postupu
při nadměrném schodku, které příslušné orgány předkládají
dvakrát do roka a které v tomto směru představují užitečný
nástroj.
(9)
Ústava, která byla schválena v nedávně
době, stanoví ústavní „dluhovou brzdu“ ve výši 50 % HDP a
přiznává radě pro fiskální záležitosti právo veta při hlasování
o ročním rozpočtu. Tato opatření mohou být prvním krokem
při zlepšování rozpočtového rámce. Důležité podrobnosti
těchto opatření však budou upraveny až v následných „základních“
právních předpisech (např. jaká budou dočasná numerická pravidla
do doby, než míra zadlužení klesne na 50 %, přesný výklad únikové
doložky apod.). Stanovení maximální hranice dluhu (v nominálním
vyjádření) by za stejných podmínek mohlo, pokud se využije jako všestranný
nástroj, vést k procyklické orientaci fiskální politiky. Pravomoc
pozměněného fiskálního orgánu je navíc poměrně úzká
(příprava stanoviska k návrhu rozpočtu s právem veta) a nevztahuje se
na celý rozpočtový cyklus (tj. posouzení nových politik a jejich hlavních
dopadů na rozpočet v reálném čase). V neposlední řadě
nebyly vyjasněny další aspekty rozpočtové správy, jako je
střednědobé zaměření fiskální politiky a otázka
transparentnosti.
(10)
Míra zaměstnanosti patří mezi nejnižší
v Evropě (60,4 %). Míra zaměstnanosti žen je také nízká
(55,0 %) a rozdíl mezi mírou zaměstnanosti žen s dětmi ve
věku 0 až 6 let a žen bez dětí je druhý největší v EU (jeho
hodnota je 33,6 procentních bodů oproti průměru EU ve výši 12,1
procentních bodů). Maďarsko vykazuje nedostatky jak v kapacitě,
tak v kvalitě zařízení poskytujících denní péči o děti,
jedná se zejména o oblasti mimo velká města a regiony s vysokou mírou
nezaměstnanosti. Zlepšení služeb v oblasti denní péče o děti by
bylo důležitým opatřením, které by usnadnilo oběma rodičům
zapojit se do pracovního procesu.
(11)
Maďarsko má poměrně vysoké
daňové zatížení práce. Nový systém daní z příjmu fyzických osob
částečně řeší negativní důsledky daňového
zatížení na zaměstnanost, ale ve skutečnosti se daňové zatížení
bezdětných osob s nízkými příjmy zvýšilo, zejména pokud se zohlední
postupné upouštění od zaměstnaneckých daňových úlev.
(12)
Činnost veřejných služeb
zaměstnanosti je omezena nedostatečnou správní kapacitou
a finanční prostředky, které byly na tyto služby již dříve
přiděleny, nezlepšily efektivitu služeb při začleňování
nezaměstnaných osob na trh práce. Financování programů v oblasti
zaměstnanosti není dostatečně o provázáno s dosahovanými
výsledky. Doba poskytování dávek v nezaměstnanosti byla nedávno snížena na
nejnižší úroveň v EU. Je zapotřebí posoudit dopad tohoto
opatření na trh práce, aby bylo možné stanovit jeho účinnost při
zvyšování míry zaměstnanosti.
(13)
Chudoba a související faktory, jako je např.
nezaměstnanost nebo nízká úroveň vzdělání, i nadále
nepřiměřeně ovlivňují některé znevýhodněné
skupiny obyvatelstva, zejména Romy. Osoby s nízkou kvalifikací vykazují
výrazně nízkou míru nezaměstnanosti (36,8 % ve srovnání s
evropským průměrem 53,4 %), a to zejména mezi muži. Podle
odhadů žije 70 % rómské populace pod hranicí chudoby. Velká většina
těchto osob žije ve znevýhodněných regionech a mají jen omezený
přístup k příležitostem na trhu práce a k veřejným službám.

(14)
Činnost malých a středních podniků
je ztěžována složitostí regulačního rámce, silným administrativním
zatížením a omezenou odpovědností a transparentností orgánů
veřejné správy. Přístup malých a středních podniků k
financování v počáteční fázi byl více omezený, než je tomu
průměrně v EU. Národní program reforem obsahuje řadu
opatření, jejichž cílem je snižování administrativního zatížení. Úloha
nebankovních mechanismů financování oproti jiným evropským zemím zaostává.
Účinnost předchozích programů určených k podpoře
tohoto sektoru nebyla systematicky hodnocena.
(15)
Komise posoudila konvergenční program a
národní program reforem Maďarska a zohlednila také záměr vlády
dodržovat Pakt euro plus[4].
Komise bere v úvahu jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně
ekonomickou politiku v Maďarsku, ale také jejich soulad s pravidly a
pokyny EU, vzhledem k tomu, že je potřeba posílit celkovou správu
ekonomických záležitostí v Evropské unii podílem na tvorbě budoucích
vnitrostátních rozhodnutí z úrovně EU. Komise se domnívá, že strategie
fiskální korekce, opírající se především o výdajovou stránku, je
zaměřena na konec programového období. Lhůta, kterou Rada
stanovila pro snížení schodku pod mezní hodnotu 3 % HDP na rok 2011, je
dodržena jen díky značným jednorázovým příjmům z penzijních
aktiv. Ke strukturálním zlepšením dojde nejdříve v roce 2012
a s přihlédnutím k provádění rizika nelze vyloučit, že
pokud nebudou přijata další opatření, může být referenční
hodnota v daném roce opět překročena. Konvergenční program
navíc v dlouhodobějším horizontu nezajišťuje další pokrok při
plnění střednědobých cílů. Pracovní příležitosti by se
mohly zvýšit díky dalším opatřením v oblasti zvyšování účasti na
trhu práce a modernizace služeb zaměstnanosti. Další snížení
administrativního zatížení by napomohlo zlepšit podnikatelské prostředí
a podpořit růst malých a středních podniků.
(16)
Na základě tohoto posouzení a také s
přihlédnutím k doporučení Rady ze dne 7. července 2009
podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie Rada
přezkoumala aktualizovaný konvergenční program Maďarska z roku
2011 a její stanovisko[5] se
odráží zejména v doporučení 1) a 2). S přihlédnutím k
závěrům Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada
přezkoumala národní program reforem Maďarska.
DOPORUČUJE, aby Maďarsko v
období 2011–2012 provedlo tato opatření:
(1)
Posílit fiskální úsilí s cílem omezit strukturální
zhoršení v roce 2011, což se nepřímo projeví v dosažení plánovaného přebytku
rozpočtu ve výši 2 % HDP, a vyhnout se tomu, aby rozpočtové
saldo v roce 2012 znovu překročilo referenční hodnotu 3 %
HDP. Přijmout další fiskální opatření trvalé povahy, a to
nejpozději v rámci rozpočtu na rok 2012, aby se v konvergenčním
programu na roky 2012 a 2013 zajistilo splnění rozpočtových
cílů. Zajistit pokrok při plnění střednědobého cíle, a
to minimálně o 0,5 % HDP ročně až do konce
programového období, a pro účely zrychlení konsolidace veřejných
financí využít případné neočekávané příjmy.
(2)
Přijmout a provádět právní předpisy,
které budou podrobně upravovat operativní stránku nového ústavního rámce
pro rozpočtovou správu, např. včetně numerických pravidel,
která budou prováděna na ústřední i místní úrovni až do doby, kdy se
míra zadlužení sníží pod hranici 50 % HDP. Rozšířit pravomoci rady
pro fiskální záležitosti tak, aby se vztahovaly na celý rozpočtový cyklus,
a to zejména prostřednictvím hodnocení nových politik s významnými dopady
na rozpočet v reálném čase, a posílit fiskální rámec tak, aby
zahrnoval víceleté fiskální plánování a aby se zlepšila transparentnost
veřejných financí.
(3)
Zvýšit účast na trhu práce tím, že se
rozpočtově neutrálním způsobem zmírní dopad daňové reformy
na osoby s nízkými příjmy. Posílit opatření směřující ke zvýšení
účasti žen na pracovním trhu tím, že se rozšíří zařízení
péče o děti a předškolní zařízení.
(4)
Přijmout opatření k posílení kapacity
veřejné služby zaměstnanosti a dalších poskytovatelů těchto
služeb, aby se zvýšila kvalita a účinnost odborné přípravy, pomoci
při hledání práce a individuálních služeb. Provázat financování
programů s jejich výsledky. Po konzultaci se zúčastněnými
stranami zavést programy individuálně přizpůsobené pro
pracovníky s nízkou kvalifikací a další obzvláště znevýhodněné
skupiny obyvatelstva.
(5)
Zlepšit podnikatelské prostředí
prováděním všech opatření, která jsou pro oblast regulační
reformy a snižování administrativního zatížení uvedena v národním programu
reforem. Posoudit účinnost aktuálních politik určených na podporu
malých a středních podniků a přizpůsobit veřejné
programy tak, aby se zlepšil přístup k nebankovnímu financování.
V[e] dne .
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda/předsedkyně
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               Úř. věst. , , s. .
[3]               Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011
stanoví, že platí i pro rok 2011.
[4]               SEK(2011) 725.
[5]               Vyplývající z čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES)
č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 7. dubna 2008 o oprávnění pro mobilní komunikační služby v letadlech (služby MCA) v Evropském společenství (oznámeno pod číslem K(2008) 1257) (Text s významem pro EHP)

text:
               10.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 98/24

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 7. dubna 2008
   o oprávnění pro mobilní komunikační služby v letadlech (služby MCA) v Evropském společenství
   (oznámeno pod číslem K(2008) 1257)
   (Text s významem pro EHP)
   (2008/295/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (1), a zejména na čl. 19 odst. 1 této směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Politika EU v oblasti informační společnosti a iniciativa i2010 zdůrazňují přínosy snadného přístupu k informačním a komunikačním zdrojům ve všech oblastech každodenního života. Koordinovaný přístup k regulaci mobilních komunikačních služeb v letadlech (služeb MCA) by pomohl zajistit tyto přínosy a usnadnit přeshraniční služby elektronických komunikací v celém Společenství.

               (2)

               Při udělování oprávnění pro služby MCA jsou členské státy povinny splňovat požadavky rámcové směrnice a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (2).

               (3)

               V souladu s rámcovou směrnicí jsou vnitrostátní regulační orgány členských států povinny přispívat k rozvoji vnitřního trhu mimo jiné odstraněním zbývajících překážek pro zajišťování sítí elektronických komunikací, přiřazených zařízení a doplňkových služeb a poskytování služeb elektronických komunikací na evropské úrovni a podporou zřizování a rozvoje transevropských sítí a interoperability celoevropských služeb a spojení konec-konec.

               (4)

               S ohledem na autorizační směrnici by měl být pro zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací použit co nejméně zatěžující systém oprávnění s cílem podnítit rozvoj nových služeb elektronických komunikací a celoevropských komunikačních sítí a služeb a dát poskytovatelům služeb a spotřebitelům možnost využívat výhod úspor z rozsahu dosahovaných na jednotném trhu. Těchto cílů lze nejlépe dosáhnout obecným oprávněním pro veškeré sítě a služby elektronických komunikací.

               (5)

               Technickými podmínkami potřebnými pro snížení rizika škodlivého rušení s pozemními mobilními sítěmi prostřednictvím provozování MCA se samostatně zabývá rozhodnutí Komise 2008/294/ES (3).

               (6)

               Technickým základem pro rozhodnutí 2008/294/ES je zpráva 016 Evropské konference správ pošt a telekomunikací (CEPT), vypracovaná v souvislosti s pověřením, které Evropská komise vydala CEPT pro MCA dne 12. října 2006.

               (7)

               Předpoklad shody zařízení používaných pro služby MCA v Evropské unii se základními požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (4) může být prokázán souladem s harmonizovanou normou ETSI EN 302 480.

               (8)

               Otázky týkající se letecké bezpečnosti mají mimořádný význam a služby MCA lze poskytovat pouze za podmínky, že splňují požadavky letecké bezpečnosti prostřednictvím příslušných osvědčení letové způsobilosti a jiných leteckých dohod, společně s požadavky na elektronickou komunikaci. Osvědčení letové způsobilosti platná pro celou Evropskou unii vydává Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA).

               (9)

               Jsou-li splněny technické podmínky uvedené v rozhodnutí 2008/294/ES a v harmonizované normě EN 302 480 nebo ekvivalentních normách a splňují-li příslušná osvědčení letové způsobilosti příslušné požadavky, riziko škodlivého rušení bude zanedbatelné, a proto by měla být obecná oprávnění pro služby MCA zvážena.

               (10)

               Za oprávnění pro služby MCA bude odpovědná země registrace letadla, v souladu se systémem udělování oprávnění této země.

               (11)

               Dostupnost a sdílení dostatečných informací by mělo pomoci vyřešit případné otázky přeshraničního rušení způsobeného službami MCA.

               (12)

               Členské státy jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2007/344/ES ze dne 16. května 2007 o harmonizované dostupnosti informací o využívání spektra ve Společenství (5) povinny poskytnout určité informace požadované informačním systémem o kmitočtovém spektru ERO (EFIS). Další relevantní informace lze získat od provozovatelů služeb MCA nebo od správních orgánů civilní letecké dopravy.

               (13)

               Prostřednictvím včasného shromažďování všech informací ve společném formátu by mohl rušení pomoci vyřešit vyhrazený rejstřík relevantních údajů pro všechna letadla nesoucí MCA létající v rámci Evropské unie, do Evropské unie a z ní. Zpočátku budou tento rejstřík, který bude podrobován pravidelnému přezkumu, vést příslušní provozovatelé MCA a bude zpřístupněn Komisi a členským státům.

               (14)

               K řešení otázek rušení mezi členskými státy mohou rovněž pomoci ustanovení mezinárodního Radiokomunikačního řádu ITU týkající se oznamování a zápisu přidělování kmitočtů a ohlašování škodlivého rušení.

               (15)

               Při udělování oprávnění letadlům nesoucím MCA a létajícím ve vzdušném prostoru členských států, ale registrovaným mimo Evropskou unii, budou využity příslušné informace poskytnuté odvětvím v určeném rejstříku MCA a budou uplatněna příslušná ustanovení Radiokomunikačního řádu ITU. Nápomocen by mohl být také společný přístup ke vzájemnému uznávání oprávnění MCA se zeměmi, kde jsou registrována letadla nespadající pod EU.

               (16)

               Členské státy již udělily práva na užívání kmitočtů pozemním mobilním operátorům. Tato oprávnění se nevztahují na služby MCA a jsou obecně omezena na pozemní mobilní služby.

               (17)

               Pro účely tohoto doporučení se prostor kabiny letadla považuje za podléhající jurisdikci a kontrole země registrace letadla.

               (18)

               Používání služeb MCA může mít také dopad na veřejnou bezpečnost. V zájmu zajištění, aby mobilní telefony na palubě letadel nebyly používány k nezákonným účelům, mohou být vnitrostátně nebo podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví (6), přijata příslušná opatření.

               (19)

               Mělo by se sledovat, zda regulativní a technické prvky společného přístupu k udělování oprávnění pro služby MCA v Evropské unii stále vyhovují celkovému účelu zamezení škodlivému rušení a v případě nevyhovění zvážit přijetí vhodných opatření k nápravě.

               (20)

               Opatření stanovená tímto doporučením jsou v souladu se stanoviskem Komunikačního výboru,

         TÍMTO DOPORUČUJE:

               1)

               Cílem tohoto doporučení je koordinovat podmínky vnitrostátního udělování oprávnění a postupy týkající se využívání rádiového spektra pro mobilní komunikační služby v letadlech (služby MCA), aby se usnadnilo jejich zavádění ve Společenství a zamezilo škodlivému rušení způsobovanému službami MCA u přeshraničních letů.
               Otázky lidského faktoru související s používáním služeb MCA a družicovou komunikací mezi letadlem a kosmickými stanicemi jsou mimo oblast působnosti tohoto doporučení.
               Podmínkami vnitrostátního poskytování oprávnění a pravidly, na něž toto doporučení odkazuje, nejsou dotčeny zákonné povinnosti týkající se letecké bezpečnosti a veřejné bezpečnosti.

               2)

               „Mobilními komunikačními službami v letadlech (službami MCA)“ se rozumí služby elektronických komunikací definované v čl. 2 písm. c) rámcové směrnice, poskytované podniky k tomu, aby cestující mohli využívat veřejné komunikační sítě během letu bez zřízení přímého spojení s pozemními mobilními sítěmi.

               3)

               Členské státy nejpozději do šesti měsíců po přijetí tohoto doporučení podniknou všechny kroky potřebné k tomu, aby mohly udělovat oprávnění pro poskytování služeb MCA v letadlech registrovaných v jejich jurisdikci.
               Členské státy budou udělovat oprávnění pro služby MCA v souladu se zásadami stanovenými v tomto doporučení. Žádné ustanovení tohoto doporučení nesmí být v rozporu s cílem zachovat optimální podmínky letecké bezpečnosti.
               Členské státy nebudou vyžadovat žádná dodatečná oprávnění pro provozování služeb MCA nad jejich územím v letadlech registrovaných v jiných členských státech v souladu s podmínkami dohodnutými podle bodu 4.
               Také služby MCA v letadlech registrovaných mimo Společenství by měly být osvobozeny od povinnosti získat oprávnění ve Společenství, za předpokladu, že tyto služby jsou v souladu s podmínkami dohodnutými podle bodu 4 a jsou registrovány v souladu s příslušnými pravidly ITU.

               4)

               Členské státy by neměly udělit oprávnění pro služby MCA, pokud nesplňují technické podmínky stanovené rozhodnutím 2008/294/ES.

               5)

               Členské státy by měly zvážit udělování obecných oprávnění pro služby MCA v letadlech registrovaných v jejich jurisdikci.
               Je-li využívání spektra pro provozování služeb MCA předmětem individuálních práv, členské státy by měly pravidelně přehodnocovat potřebnost těchto individuálních práv ve světle získaných zkušeností, s cílem začlenění podmínek spojených s těmito právy do obecného oprávnění.
               V takových případech by měly členské státy zajistit, aby pro služby MCA a pozemní mobilní služby elektronických komunikací byla oprávnění udělována samostatně.

               6)

               Členské státy by měly Komisi a ostatní členské státy včas informovat o oprávněních pro provozování služeb MCA v letadlech v jejich jurisdikci a o žádostech o provozování služeb MCA v jejich vnitrostátním prostoru v letadlech registrovaných mimo Evropskou unii.
               Členské státy by v případě potřeby měly požádat provozovatele služeb MCA o poskytnutí údajů pro účely uvedené v předchozím odstavci.

               7)

               Členské státy by měly aktivně, konstruktivně a solidárně spolupracovat na řešení jakýchkoli otázek týkajících se škodlivého rušení údajně způsobeného provozováním služeb MCA, a to s využitím stávajících postupů ITU, je-li to vhodné.
               Členské státy by měly neprodleně uvědomit příslušný členský stát odpovědný za udělení oprávnění pro dotčenou službu MCA a informovat Komisi o problémech týkajících se škodlivého rušení údajně způsobeného službami MCA pro něž poskytl oprávnění jiný členský stát. Je-li to vhodné, Komise by měla za účelem řešení případných obtíží informovat o výše zmíněných problémech Komunikační výbor a Výbor pro rádiové spektrum.
               Členské státy, které poskytly oprávnění pro služby MCA, jež je podezříváno ze škodlivého rušení služeb na území jiného členského státu, by měly reagovat a neprodleně otázku takového rušení řešit.

               8)

               Členské státy by měly sledovat využívání spektra pro služby MCA, zejména s ohledem na skutečné nebo potenciální škodlivé rušení, a o svých zjištěních informovat Komisi, aby mohlo být toto doporučení v případě potřeby včas přezkoumáno.

               9)

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 7. dubna 2008.

            Za Komisi

         Viviane REDING

            členka Komise

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 717/2007 (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 32).

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (3)  Viz strana 19 v tomoto čísle Úředního věstníku.

      (4)  Úř. věst. L 91, 7.4.1999, s. 10. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  Úř. věst. L 129, 17.5.2007, s. 67.

      (6)  Úř. věst. L 355, 30.12.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 849/2004 (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 1).


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 25. června 2009 Radě Evropské unie o externím auditorovi Národní banky Slovenska (ECB/2009/14)

text:
               1.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 149/1

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 25. června 2009
   Radě Evropské unie o externím auditorovi Národní banky Slovenska
   (ECB/2009/14)
   2009/C 149/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Podle článku 1 rozhodnutí Rady 2008/608/ES ze dne 8. července 2008 v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009 (1) přijalo Slovensko jednotnou měnu dne 1. ledna 2009.

               (3)

               Podle ustanovení § 38 zákona o Národní bance Slovenska se účetnictví Národní banky Slovenska ode dne 1. ledna 2009 ověřuje v souladu s článkem 27.1 statutu ESCB.

               (4)

               Národná banka Slovenska si jako svého externího auditora pro účetní rok 2009 vybrala společnost Deloitte Audit s.r.o.,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby společnost Deloitte Audit s.r.o. byla jmenována externím auditorem Národní banky Slovenska pro účetní rok 2009.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 25. června 2009.

            prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Úř. věst. L 195, 24.7.2008, s. 24.


				|

		52011SC0828

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY o provádění hlavních směrů hospodářských politik členských států, jejichž měnou je euro /* SEC/2011/0828 konecném znení */

			   	Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
o provádění hlavních směrů
hospodářských politik
členských států, jejichž měnou je euro
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 136 ve spojení s čl. 121 odst. 2
této smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské
komise[1],
s ohledem na závěry Evropské rady,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne […] se v rámci Euroskupiny konala diskuse o
provádění hlavních směrů hospodářských politik členských
států, jejichž měnou je euro, která se zabývala potřebou dále
posílit koordinaci politiky v rámci Euroskupiny a sledování, jak členské
státy, jejichž měnou je euro, provádějí doporučení.
(2)
Evropská rada schválila dne 26. března 2010
návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost
a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský
potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(3)
Dne 13. července 2010 přijala Rada
doporučení o hlavních směrech hospodářských politik
členských států a Unie (2010 až 2014). Členské státy a ve
vhodných případech Evropská unie byly vyzvány, aby vzaly hlavní směry
v úvahu ve svých hospodářských politikách.
(4)
Komise dne 12. ledna 2011 přijala první
roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového
cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru ex-ante
a integrované koordinace politiky, jejímž základem je strategie Evropa
2020.
(5)
Evropská rada dne 25. března 2011
potvrdila priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy
(v souladu se závěry Rady ze dne 15. února
a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu
vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně
zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální
udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem
trhu práce a na další úsilí o posílení růstu. Žádala členské
státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou
součástí programů stability či konvergenčních programů
a národních programů reforem.
(6)
Evropská rada dne 25. března 2011 rovněž
vyzvala členské státy účastnící se Paktu euro plus, aby své závazky
představily včas, aby tak mohly být zahrnuty do programů
stability či konvergenčních programů a národních
programů reforem.
(7)
V dubnu a květnu 2011 členské státy
eurozóny předložily své programy stability z roku 2011 na období 2011–2014
a své národní programy reforem na rok 2011. Tyto programy byly posuzovány zároveň.
(8)
Zkušenosti z prvního desetiletí existence eura
obecně zdůraznily mnohé výhody jednotné měny. Globální krize
však přinesla v roce 2009 hluboký pokles, kdy se HDP eurozóny propadl pod
úroveň z roku 2006. Přestože v roce 2010 HDP opět narůstal,
úroveň produkce nadále zůstává nižší než v roce 2007. V důsledku
toho vzrostla v eurozóně nezaměstnanost ze 7,6 % v roce 2007 na
10,1 % v roce 2010. Stav veřejných financí v eurozóně se
zhoršil, což vyvolalo významné přehodnocení rizik státních dluhů v
některých členských státech a ohrozilo makroekonomickou stabilitu.
Růst se do jednotlivých členských států navrací odlišným
způsobem, což je způsobeno jak strukturálními, tak cyklickými
rozdíly. V návaznosti na krizi se začala snižovat makroekonomická
nerovnováha, jež vznikla před krizí. Není však dosud jisté, zda to bude
dostatečným a trvalým řešením.
(9)
Salda veřejných financí v eurozóně se v
roce 2010 začala v průměru zlepšovat. Na základě jarní
prognózy útvarů Komise vycházející ze stávajících politik se očekává,
že i v roce 2011 bude toto zlepšování pokračovat. Naproti tomu bude
veřejný dluh do roku 2012 narůstat. Pokud nedojde v nadcházejících
letech k jeho nápravě, může veřejný dluh vzhledem ke kombinaci
nízkého potenciálního růstu a nepříznivého demografického vývoje
ohrozit dlouhodobou fiskální udržitelnost. V roce 2010 se schodek eurozóny
snížil na 6,0 % HDP, zatímco zadluženost vzrostla na 85,1 % HDP.
Podle cílů programu stability na rok 2011 by schodek v eurozóně
měl poklesnout na 1,3 % HDP v roce 2014 a zadlužení, jež dosáhne
svého vrcholu v roce 2012, by se poté mělo opět začít snižovat a
v roce 2014 by se mělo vrátit pod hranicí 85 % HDP. Tato cesta
fiskální konsolidace pro eurozónu jako celek by byla v zásadě
slučitelná s posílením hospodářského oživení. Plánovaný důraz
konsolidace na snížení výdajů v poměru k zvýšení daní zvyšuje
pravděpodobnost jejího úspěchu. V řadě zemí však stále
přetrvává znepokojení, pokud jde o účinné provádění plánů.
Kromě toho několik členských států eurozóny nedávno zavedlo
nová fiskální pravidla nebo oznámilo posílení pravidel stávajících, což však
bude v některých členských státech vyžadovat další opatření, aby
tato pravidla byla plně účinná. Vzhledem ke stárnutí obyvatelstva
nejsou reformy důchodů a systémů sociálního zabezpečení
zatím dostatečné, aby byla zajištěna dlouhodobá fiskální
udržitelnost.
(10)
Politická reakce EU přinesla zlepšení pro
fungování a stabilitu finančního systému. K problémům ve
finančním sektoru v několika členských státech eurozóny
patří skutečnost, že banky jsou vystaveny dalším ztrátám jimi
držených aktiv nebo zpřísnění podmínek na trzích refinancování,
pokračující restrukturalizace a rekapitalizace bankovního sektoru,
přičemž je stále třeba veřejnou podporu bankovního sektoru
postupně stahovat.
(11)
Ke zvýšení růstového potenciálu eurozóny a k
řešení makroekonomické nerovnováhy v eurozóně je nezbytné zlepšení
produktivity a konkurenceschopnosti. V této souvislosti členské státy
eurozóny ve svých národních programech reforem oznámily řadu
strukturálních reforem. Existují však nadále nedostatky ohledně
opatření nutných pro lepší fungování jejich trhů práce a trhů s
produkty, zejména pokud jde o odvětví služeb, fiskální konsolidaci
podporující růst a systémy stanovování mezd.
(12)
Za účelem zajištění řádného
fungování hospodářské a měnové unie jsou členské státy eurozóny
obzvláště povinny považovat své hospodářské politiky za věc
společného zájmu, jelikož jejich vedlejší účinky se mohou projevit v
ostatních zemích sdílejících jednotnou měnu. Proto se s ohledem na krizi a
současné výzvy ukazuje jako nezbytné přistoupit k ucelenější a
trvalé změně koordinace hospodářské politiky na úrovni EU a
eurozóny. Integrovaný roční cyklus dohledu zakotvený v „evropském
semestru“, posílený rámec správy ekonomických záležitostí navržený Komisí,
vytvoření Evropské rady pro systémová rizika a evropských orgánů
dohledu a Evropský mechanismus stability jsou zásadními prvky, z nichž
některé musí být ještě plně přijaty a/nebo provedeny. Tento
rámec dále posiluje také „Pakt euro plus“.
(13)
Komise posoudila programy stability a národní
programy reforem členských států eurozóny[2], přičemž vzala v úvahu
potřebu posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v eurozóně.
Domnívá se, že je nezbytné přísné dodržování rozpočtových cílů,
v některých členských státech s posílením, a je také nutné zavést
další opatření k posílení fiskálních pravidel a udržitelnosti. Rovněž
by měla být přijata další opatření ke zlepšení finanční
stability, pobídek k práci, mechanismů stanovení mezd, účinnosti
odvětví služeb a správy eurozóny,
DOPORUČUJE, aby členské
státy, jejichž měnou je euro, podnikly v období 2011–2012 kroky, jejichž
cílem je:
(1)
Přísně dodržovat rozpočtové cíle
stanovené v jejich programech stability na rok 2011, jakož i v memorandech o
porozumění v případě členských států, které dostávají
finanční pomoc EU/MMF, a případně posílit úsilí o konsolidaci v
souladu se stanoviskem Rady.
(2)
Zajistit fiskální disciplínu, a to jak na celostátní
úrovni, tak na úrovních nižších, zavedením fiskálních pravidel, která budou
podložena dostatečně silným a závazným právním rámcem.
(3)
Provést reformy systémů sociálního
zabezpečení, které zajistí dlouhodobou fiskální udržitelnost a
řádně zohlední přiměřenost důchodů a
sociálních dávek, a to zejména přizpůsobením důchodových
systémů vnitrostátní demografické situaci.
(4)
Zlepšit fungování a stabilitu finančního
systému a ihned využít výsledky nadcházejících celoevropských zátěžových
testů, aby se zajistilo, že bankovní sektor se stane odolný vůči
možným dalším ztrátám nebo omezené dostupnosti prostředků a aby
finanční instituce, jež nejsou životaschopné, byly schopny se
restrukturalizovat nebo opustit trh, aniž by na finančních trzích
způsobily zbytečné napětí.
(5)
Pokračovat v daňových reformách, které
upřednostní zdroje zdanění podporující růst a zároveň
zachovají celkové daňové příjmy, zejména snížením daňového
zatížení práce, aby se vyplácelo pracovat. Při snižování veřejných
výdajů chránit položky podporující růst, jako například výdaje
na výzkum a vývoj, vzdělávání a energetickou účinnost; v
případě potřeby upravit mechanismy tvorby mezd a mechanismy
indexace ve spolupráci se sociálními partnery, aby se zajistilo, že mzdy se
budou vyvíjet v souladu s produktivitou a konkurenceschopností.
(6)
Provést další reformy odvětví služeb, zejména
odstraněním neoprávněných omezení odborných služeb, maloobchodu a
síťových odvětví.
(7)
Zcela provést závazky plynoucí z Paktu euro
plus, aby se v eurozóně posílily růst, konkurenceschopnost a
zaměstnanost.
V[e] dne .
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
/ předsedkyně
[1]               Úř. věst. C, , s. .
[2]               SEK(2011) 737.


Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Španělska na období 2005-2008


title: Doporučení Komise ze dne 30. května 2008 o opatřeních na snižování rizik pro látky oxid zinečnatý, síran zinečnatý, bis(fosforečnan) trizinečnatý (oznámeno pod číslem K(2008) 2322) (Text s významem pro EHP)

text:
               20.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 161/47

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 30. května 2008
   o opatřeních na snižování rizik pro látky oxid zinečnatý, síran zinečnatý, bis(fosforečnan) trizinečnatý
   (oznámeno pod číslem K(2008) 2322)
   (Text s významem pro EHP)
   (2008/468/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (1), a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V rámci nařízení (EHS) č. 793/93 byly jako prioritní látky pro hodnocení v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2268/95 ze dne 27. září 1995, které se týká druhého seznamu prioritních látek podle nařízení (EHS) č. 793/93 (2), určeny následující látky:

                           —

                           oxid zinečnatý,

                           —

                           síran zinečnatý,

                           —

                           bis(fosforečnan) trizinečnatý.

               (2)

               Členský stát zpravodaj určený v souladu s uvedeným nařízením Komise dokončil pro tyto látky hodnocení rizik s ohledem na člověka a životní prostředí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1488/94 ze dne 28. června 1994, kterým se stanoví zásady hodnocení rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 (3), a navrhl strategii omezování těchto rizik.

               (3)

               Proběhly konzultace s Vědeckým výborem pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (SCTEE) a Vědeckým výborem pro zdravotní a environmentální rizika (SCHER), které vydaly stanoviska, pokud se jedná o hodnocení rizik provedená zpravodajem. Stanoviska byla zveřejněna na internetových stránkách uvedených vědeckých výborů.

               (4)

               Výsledky hodnocení rizik a další výsledky strategií omezování těchto rizik jsou uvedeny v odpovídajícím sdělení Komise (4).

               (5)

               Na základě tohoto hodnocení je vhodné doporučit opatření na snižování rizik látek, na které se vztahuje toto doporučení a uvedené sdělení.

               (6)

               Opatření na snižování rizik stanovená v tomto doporučení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 793/93,

         DOPORUČUJE:
   ODDÍL 1
   OXID ZINEČNATÝ

         (č. CAS 1314-13-2; č. Einecs 215-222-5)

   SÍRAN ZINEČNATÝ

         (č. CAS 7733-02-0; č. Einecs 231-793-3)

   BIS(FOSFOREČNAN) TRIZINEČNATÝ

         (č. CAS 7779-90-0; č. Einecs 231-944-3)

   Opatření na snižování rizik pro životní prostředí (1, 2, 3, 4, 5)

               1)

               Pro povodí, v nichž mohou emise zinku zapříčinit riziko, by měly příslušné členské státy stanovit normy kvality životního prostředí. Vnitrostátní opatření na snížení znečištění, jejichž prostřednictvím má být norem kvality životního prostředí dosaženo do roku 2015, by měla být zahrnuta do plánů povodí stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (5).

               2)

               Členské státy by měly Komisi poskytnout informace o tom, jak zdroje a pohyb zinku přispívají do vodního prostředí, o případných kontrolních opatřeních a také o úrovních zinku ve vodním prostředí, aby mohlo být zváženo, zda bude zinek případně zahrnut do příštího přezkoumání přílohy X směrnice 2000/60/ES.

               3)

               Příslušné orgány v dotyčných členských státech by měly v povoleních vydávaných podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (6) stanovit podmínky, mezní hodnoty emisí či rovnocenné parametry nebo technická opatření týkající se zinku a sloučenin zinku, aby byla dotyčná zařízení provozována v souladu s nejlepšími dostupnými technikami (dále jen „BAT“) se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčných zařízení, k jejich zeměpisné poloze a k podmínkám životního prostředí v místě, kde se zařízení nacházejí.

               4)

               Členské státy by měly pečlivě sledovat zavádění BAT, pokud jde o zinek a sloučeniny zinku, a oznámit veškerý důležitý vývoj Komisi v rámci výměny informací o BAT.

               5)

               Místní emise do životního prostředí by se v případě potřeby měly řídit vnitrostátními pravidly, aby se zajistilo, že nevznikne žádné riziko pro životní prostředí.

         ODDÍL 2
   URČENÍ

               6)

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 30. května 2008.

            Za Komisi

         Stavros DIMAS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 84, 5.4.1993, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 231, 28.9.1995, s. 18.

      (3)  Úř. věst. L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (4)  Úř. věst. C 155, 20.6.2008, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2008/32/ES (Úř. věst. L 81, 20.3.2008, s. 60).

      (6)  Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 8.