title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2013 k národnímu programu reforem Polska na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska na období 2012–2016

text:
               30.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/63

      DOPORUČENÍ RADY

   ze dne 9. července 2013
   k národnímu programu reforem Polska na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska na období 2012–2016
   2013/C 217/16
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 přijali hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodnutí o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec opatření na úrovni členských států, Unie a eurozóny využívajících všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým státům.

               (4)

               Dne 10. července 2012 přijala Rada doporučení (3) k národnímu programu reforem Polska na rok 2012 a vydala stanovisko ke konvergenčnímu programu Polska na období 2012–2015.

               (5)

               Dne 28. listopadu 2012 přijala Komise roční analýzu růstu, která zahájila evropský semestr pro koordinaci hospodářských politik na rok 2013. Téhož dne Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (4) přijala zprávu mechanismu varování, ve které není Polsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 7. února 2013 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2013 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu na rok 2013.

               (7)

               Dne 14. března 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, obnovy běžného poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 30. dubna 2013 předložilo Polsko svůj národní program reforem na rok 2013 a konvergenční program na období 2012–2016. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (9)

               V období 2011–2012 vyvinulo Polsko v souladu s doporučením Rady značné úsilí v oblasti konsolidace veřejných financí. Avšak vzhledem k tomu, že se celosvětová ekonomická situace zhoršuje, nebyla lhůta pro odstranění nadměrného schodku dodržena a Polsko bude pro jeho nápravu potřebovat více času. Na základě posouzení letošního konvergenčního programu podle nařízení (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce programu, je optimistický. Zejména se očekává, že oproti prognóze útvarů Komise z jara 2013 porostou mnohem rychleji soukromá spotřeba a soukromé investice, což v roce 2013 povede k celkově vyšší míře růstu (1,5 % oproti 1,1 %). Cílem rozpočtové strategie uvedené v konvergenčním programu je snížit do roku 2013 (rok po původní lhůtě vyplývající z postupu při nadměrném schodku, kterou byl rok 2012) schodek na 3,5 % HDP a splnit střednědobý rozpočtový cíl do roku 2016. Konvergenční program však předpokládá snížení celkového schodku pod 3 % HDP až v roce 2015. Rada má s ohledem na značně optimistickou prognózu růstu a projekce příjmů uvedené v konvergenčním programu za to, že fiskální úsilí předpokládané polskými orgány nepovede do konce roku 2013 ke skutečné nápravě nadměrného schodku, jestliže v průběhu roku nebudou přijata dodatečná opatření, která toto úsilí významně podpoří. Konvergenční program vychází z optimistického scénáře a není dostatečně podložen podrobnými opatřeními, aby se nejpozději do roku 2014 spolehlivě zabezpečila náprava schodku. Proto je v letech 2013 i 2014 zapotřebí další úsilí založené na podrobných opatřeních.
               V období před krizí polské orgány dostatečně nevyužily prostředí pro růst k tomu, aby zreformovaly strukturu veřejných výdajů s cílem zaměřit priority na prorůstové položky. Konvergenční program potvrzuje střednědobý rozpočtový cíl ve výši –1 % HDP, což odráží cíle Paktu o stabilitě a růstu. Podle (nově vypočteného) strukturálního schodku se předpokládá, že do roku 2016 nedojde ke splnění střednědobého rozpočtového cíle, jak vyplývá z konvergenčního programu, jelikož plánovaný roční pokrok při plnění střednědobého rozpočtového cíle ve výši 0,3 % HDP (ve strukturálním vyjádření) za rok 2015 a ve výši 0,7 % HDP za rok 2016 není dostatečný. Tempo růstu veřejných výdajů odpovídá po celé programové období při zohlednění diskrečních opatření na straně příjmů hodnotě stanovené v Paktu o stabilitě a růstu. Je možné, že bude zapotřebí dodatečného úsilí i změn ve složení korekce, a to i v závěrečných letech programového období, protože pokrok při plnění střednědobého rozpočtového cíle především závisí na významných škrtech veřejných investičních výdajů a není dostatečně podložen podrobnými opatřeními. Předpokládá se, že veřejný dluh v Polsku během období konvergenčního programu nepřekročí 60 % HDP. Dluh má podle prognózy vnitrostátních orgánů zůstat až do roku 2014/2015 zhruba stejný, tj. mírně nad 55,5 % HDP (v roce 2016 se má snížit), zatímco Komise vzhledem k možným rizikům pro plány konsolidace a položky snižující dluh očekává v roce 2014 zvýšení na přibližně 59 % HDP. Klíčovou otázkou boje proti daňovým únikům je i nadále dodržování daňových předpisů, které kromě toho vyžaduje snížení administrativní zátěže daňových poplatníků a zlepšení efektivity daňové správy. K zajištění úspěšné strategie fiskální konsolidace je zapotřebí, aby byla fiskální konsolidace podpořena komplexními strukturálními reformami.

               (10)

               Nízký podíl prorůstových výdajů (vzdělávání, výzkum a inovace) a snižování veřejných investic brzdí dlouhodobé možnosti růstu. Polské zdravotnictví čelí problémům souvisejícím s omezeným přístupem k péči a s nákladovou neefektivitou, přičemž se ve střednědobém a dlouhodobém horizontu očekává, že kvůli stárnutí obyvatelstva náklady na zdravotní péči značně vzrostou, což dále zatíží veřejné finance. Zlepšení systému by vyžadovalo posílení primární péče, systémů převádění pacientů mezi pracovišti a využití potenciálu úspor vyplývajících z nákladové efektivity v nemocniční péči.

               (11)

               Polská vláda dosud nezavedla trvalé pravidlo upravující výdaje podle Evropského systému účtů (ESA). Polsko rovněž nepokročilo v oblasti střednědobého plánování ani ve zlepšování koordinace mezi různými úrovněmi správy, pokud jde o rozpočtový proces.

               (12)

               Nezaměstnanost mladých lidí roste, a to zejména kvůli nesouladu mezi výsledky vzdělávacího systému a potřebami trhu práce. I když by tento nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi měly vyřešit prováděné reformy vzdělávacího systému, je i nadále zapotřebí zvýšit dostupnost učňovských míst a míst pro učení se prací, posílit spolupráci mezi školami a zaměstnavateli a zlepšit kvalitu vyučování. V návaznosti na aktuální úsilí v této oblasti by k podpoře mladých lidí při hledání zaměstnání přispěla realizace záruk pro mladé lidi. Podíl dospělých osob účastnících se programů celoživotního učení je nadále velmi nízký a strategie celoživotního učení nebyla dosud schválena.

               (13)

               Pokud jde o péči o nejmenší děti, vláda zaměřila své úsilí na realizaci programu pro malé děti „Maluch“. Díky tomuto programu se v uplynulých dvou letech počet jeslí téměř zdvojnásobil, ale v relativním vyjádření je i nadále velmi nízký a neuspokojuje poptávku. Polsko přijalo pouze minimální opatření, která by reagovala na nadměrné využívání práce na dobu určitou. Polsko je zemí s třetím nejvyšším podílem osob v nedobrovolném pracovním poměru na dobu určitou v Unii, zejména pokud jde o věkovou skupinu 15–24 let. I když se často uvádí, že pracovní smlouvy na dobu určitou pomáhají nezaměstnaným vstoupit na trh práce s tím, že později získají smlouvu na dobu neurčitou, u většiny polských pracovníků tomu tak zřejmě není. Místo toho se jeví, že nadměrné využívání pracovních smluv na dobu určitou má negativní dopad na kvalitu lidského kapitálu a produktivitu práce, protože zaměstnanci na dobu určitou mají omezenější přístup k odbornému vzdělávání. Zaměstnanci na dobu určitou jsou také poměrně značně kráceni na mzdě, což vede k tomu, že je míra chudoby pracujících jedna z nejvyšších v Unii. Navíc je značně rozšířeno používání smluv občanského práva, které se automaticky obnovují, v jejichž rámci jsou značně omezena práva na sociální zabezpečení. Podle vládní zprávy „Mládež 2011“ je na základě takových smluv zaměstnáno více než 50 % mladých pracovníků.

               (14)

               Polsko se potýká s problémy, pokud jde o míru zaměstnanosti starších pracovníků. I když se značně zmenšily možnosti pro předčasný odchod do důchodu a byla přijata celková reforma důchodového systému, nadále platí zvláštní důchodový systém pro horníky. Systém sociálního zabezpečení zemědělců (KRUS) navíc podněcuje malé zemědělce k setrvání v zemědělském odvětví zejména tím, že v systému nejsou přesně sledovány příjmy jednotlivých zemědělců. Tato situace vede ke skryté nezaměstnanosti ve venkovských oblastech, brzdí růst produktivity a znemožňuje regionální a odvětvovou mobilitu pracovních sil.

               (15)

               Polsko je jedním z členských států, které vykazují nejnižší úroveň výdajů na výzkum a vývoj, a má jedny z nejhorších výsledků, pokud jde o širší ukazatele inovační schopnosti. Celkový poměr výdajů na výzkum a vývoj k HDP, který v Polsku v roce 2011 činil 0,77 %, byl jeden z nejnižších v Unii. Nízké jsou zejména výdaje soukromého sektoru na výzkum a vývoj (0,2 % HDP v roce 2011). Polské podniky z velké míry spoléhaly na absorpci technologií, tj. využívání již existující technologie prostřednictvím investování do fixního kapitálu. Tento postup je sice úspěšný, pokud jde o zvyšování produktivity a hospodářský růst, ale Polsko by v současné době již mělo přejít na model založený na vlastních inovacích. Reformy v oblasti vědy a systému vysokoškolského vzdělávání zahájily zásadní restrukturalizaci, která má podnítit propojení mezi vědou a průmyslem. Hodnocení těchto reforem zatím není k dispozici. Ke sladění úsilí mezi politikami v oblasti výzkumu, inovací a průmyslu a k zajištění dostatečných nástrojů, které podpoří celý inovační cyklus, je zapotřebí zvolit komplexnější přístup.

               (16)

               Zlepšování energetické účinnosti může ve všech odvětvích polského hospodářství přinést velké potenciální výhody, zejména pokud jde o izolaci budov, a tyto výhody by mohly podpořit růst. Domácí elektrická rozvodná síť je stále přetížená, ale postupuje realizace plánů na vytvoření větší propojovací kapacity se sousedními trhy. Hospodářskou soutěž na trhu se zemním plynem i nadále omezuje řada faktorů, nebylo zatím hlavně dokončeno postupné odstraňování regulovaných cen, a navíc zavedení poskytovatelé (s 97 % tržním podílem na maloobchodním i velkoobchodním trhu) a 90 % dovozů zemního plynu pochází z Ruska.

               (17)

               I když bylo dosaženo částečného pokroku, nerozvinutá dopravní infrastruktura v Polsku zůstává i nadále hlavní překážkou růstu. Pokročila realizace hlavních projektů v oblasti silniční infrastruktury, ale investiční projekty do železniční dopravy mají stále značné zpoždění. Špatný stav železniční infrastruktury vyžaduje značné a rostoucí investice, protože v dobrém technickém stavu je pouze 36 % z přibližně 20 000 km fungujících železničních tratí. Pokud jde o využití růstových možností informačních a komunikačních technologií, Polsko i přes své aktuální úsilí v této oblasti značně zaostává za ostatními členskými státy. Pevné širokopásmové pokrytí je nejnižší v Unii, a to na celostátní úrovni i ve venkovských oblastech. Investice do vodovodní sítě jsou i nadále nedostatečné.

               (18)

               Výsledky polské veřejné správy nedosahují průměru v Unii. Mezi hlavní problémy patří transparentnost, složitost daňového systému a náklady na dodržování předpisů, prodlužování průměrné délky soudních řízení v občanských a obchodních věcech a zdlouhavé úpadkové řízení a nízká úspěšnost při vymáhání dlužných částek. Využívání elektronické veřejné správy je i nadále pod průměrem v Unii. Reforma, kterou Polsko zahájilo s cílem usnadnit přístup k regulovaným povoláním, má oproti původně oznámenému harmonogramu zpoždění.

               (19)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu polské hospodářské politiky. Posoudila národní program reforem a konvergenční program. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-hospodářskou politiku Polska, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, vzhledem k potřebě posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni Unie. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 7.

               (20)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program a její stanovisko (5) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE, aby Polsko v období 2013–2014 provedlo tato opatření:

               1.

               Posílit a realizovat rozpočtovou strategii na rok 2013 a následující roky, která bude podložena náležitě specifikovanými opatřeními na rok 2013 i 2014 tak, aby se do roku 2014 zajistila včasná a udržitelná náprava nadměrného schodku a aby bylo dosaženo fiskálního úsilí podle doporučení Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Trvalá náprava fiskálních nevyvážeností vyžaduje spolehlivou realizaci ambiciózních strukturálních reforem, které by zvýšily přizpůsobivost hospodářství a posílily potenciál růstu i zaměstnanost. V návaznosti na odstranění nadměrného schodku vyvinout úsilí v oblasti strukturálních změn, které Polsku umožní splnit do roku 2016 střednědobý rozpočtový cíl. S cílem zlepšit kvalitu veřejných financí minimalizovat škrty výdajů na investice podporující růst, znovu posoudit výdajové politiky, které umožňují lépe zacílit sociální politiky, a zvýšit nákladovou efektivitu a efektivitu výdajů v oblasti zdravotní péče. Zvýšit míru dodržování daňových předpisů, zejména zvýšením účinnosti daňové správy.

               2.

               Zajistit, aby bylo v roce 2013 přijato trvalé pravidlo upravující výdaje v souladu s pravidly Evropského systému účtů (ESA). Přijmout opatření k posílení ročních i střednědobých mechanismů rozpočtové koordinace mezi různými úrovněmi správy.

               3.

               Intenzivněji usilovat o snižování nezaměstnanosti mladých lidí, například prostřednictvím záruk pro mladé lidi, zvýšit dostupnost učňovských míst a míst pro učení se prací, posílit spolupráci mezi školami a zaměstnavateli a zlepšit kvalitu vyučování. Schválit navrženou strategii celoživotního učení. Lepším přechodem od pracovních smluv na dobu určitou ke smlouvám na dobu neurčitou a omezováním nadměrného využívání smluv občanského práva bojovat proti chudobě pracujících a segmentaci trhu práce.

               4.

               Pokračovat v úsilí o větší účast žen na trhu práce, zejména investicemi do finančně dostupné a kvalitní péče o malé děti a do předškolního vzdělávání tím, že se zajistí stabilní financování a kvalifikovaný personál. Aby se zlepšila odvětvová mobilita pracovních sil, přijmout trvalé kroky vedoucí k reformě systému sociálního zabezpečení zemědělců (KRUS). Postupně ukončit zvláštní důchodový systém pro horníky s cílem integrovat je do všeobecného důchodového systému. Podpořit celkovou reformu důchodového systému opatřeními na podporu zaměstnatelnosti starších pracovníků, aby se zvýšil věk odchodu z trhu práce.

               5.

               Přijmout dodatečná opatření na vytvoření podnikatelského prostředí, které přeje inovacím, tím, že se více posílí propojení mezi politikami v oblasti výzkumu, inovací a průmyslu, budou se dále rozvíjet revolvingové nástroje a daňové pobídky a stávající nástroje se lépe zaměří na jednotlivé fáze inovačního cyklu.

               6.

               Obnovit a rozšířit kapacity na výrobu energie a posílit účinnost celého energetického řetězce. Urychlit a rozšířit vývoj elektrické rozvodné sítě, včetně přeshraničních propojení, a odstranit překážky v přeshraniční výměně elektřiny. Postupným zrušením regulovaných cen posílit hospodářskou soutěž v odvětví zemního plynu. Posílit úlohu regulačního orgánu železničního trhu a poskytnout mu více finančních prostředků a bez dalšího odkladu zajistit účinnou realizaci investičních projektů v oblasti železniční dopravy. Intenzivněji usilovat o rozšíření širokopásmového pokrytí. Zlepšit nakládání s odpady i vodní hospodářství.

               7.

               Přijmout další opatření ke zlepšení podnikatelského prostředí tím, že se zjednoduší vymáhání plnění smluv, požadavky na získání stavebního povolení a sníží se náklady na dodržování daňových předpisů. Přijmout a realizovat plánovanou liberalizaci přístupu ke službám poskytovaným v rámci svobodných povolání.

      V Bruselu dne 9. července 2013.

            Za Radu

            předseda

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2013 rozhodnutím Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  Úř. věst C 219, 24.7.2012, s. 65.

      (4)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 4. února 2013 Radě Evropské unie o externím auditorovi Central Bank of Cyprus (ECB/2013/3)

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 4. února 2013
   Radě Evropské unie o externím auditorovi Central Bank of Cyprus
   (ECB/2013/3)
   2013/C 37/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Mandát stávajícího externího auditora Central Bank of Cyprus skončí po provedení auditu za účetní rok 2012. Je proto nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2013.

               (3)

               Central Bank of Cyprus vybrala za svého externího auditora pro účetní roky 2013 až 2017 společnost KPMG Limited,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby společnost KPMG Limited byla jmenována externím auditorem Central Bank of Cyprus pro účetní roky 2013 až 2017.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 4. února 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI


title: Doporučení Rady ze dne 9. června 2009 o bezpečnosti pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí

text:
               3.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/1

      DOPORUČENÍ RADY

   ze dne 9. června 2009
   o bezpečnosti pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí
   2009/C 151/01
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 152 Smlouvy stanoví, že činnost Společenství doplňuje politiku členských států a je zaměřena na zlepšování veřejného zdraví, předcházení lidským nemocem a odstraňování příčin ohrožení lidského zdraví.

               (2)

               Odhaduje se, že v členských státech je 8–12 % pacientů přijatých do nemocnic způsobena újma v důsledku nežádoucích příhod během poskytování zdravotní péče (4).

               (3)

               Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) odhaduje, že se případy infekcí spojených se zdravotní péčí vyskytují průměrně u jedné dvacetiny hospitalizovaných pacientů, tedy u 4,1 milionů pacientů v Evropské unii ročně, a každý rok mají tyto infekce za následek 37 000 případů úmrtí.

               (4)

               Nedostatečná bezpečnost pacientů představuje jednak závažný problém pro veřejné zdraví a jednak vysokou hospodářskou zátěž pro již omezené zdroje ve zdravotnictví. Řadě nežádoucích příhod u hospitalizovaných i u ambulantních pacientů se dá zabránit, neboť většina z nich je zjevně způsobena systémovými faktory.

               (5)

               Toto doporučení je založeno na činnosti v oblasti bezpečnosti pacientů, kterou uskutečňuje Světová zdravotnická organizace (WHO) prostřednictvím Světové aliance pro bezpečnost pacientů, Rada Evropy a Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), a tyto činnosti doplňuje.

               (6)

               Společenství v sedmém rámcovém programu pro výzkum a rozvoj (5) podporuje výzkum ve zdravotnických systémech, zejména v oblasti kvality poskytování zdravotní péče v rámci tématu „Zdraví“, přičemž se zaměřuje také na bezpečnost pacientů. Bezpečnosti pacientů je věnována zvláštní pozornost rovněž v rámci tématu „Informační a komunikační technologie“.

               (7)

               Komise ve své bílé knize „Společně pro zdraví: strategický přístup pro Unii na období 2008–2013“ ze dne 23. října 2007 označuje bezpečnost pacientů za oblast, ve které je nutno přijmout opatření.

               (8)

               Důkazy naznačují, že úroveň vývoje a provádění účinných a ucelených strategií týkajících se bezpečnosti pacientů (6) je v členských státech různá. Účelem této iniciativy je proto vytvořit rámec pro stimulaci rozvoje politik a pro budoucí opatření v členských státech a mezi nimi, která by byla zaměřena na klíčové otázky bezpečnosti pacientů v Unii.

               (9)

               Pacienti by měli být informováni a jejich zapojení do procesů v oblasti bezpečnosti pacientů by mělo být posíleno. Měli by být informováni o stávajících standardech v oblasti bezpečnosti pacientů, osvědčených postupech nebo opatřeních v oblasti bezpečnosti a o tom, jakým způsobem mohou nalézt dostupné a srozumitelné údaje o stížnostech a systémech nápravy.

               (10)

               Členské státy by měly zřídit, udržovat nebo vylepšit ucelené systémy podávání zpráv a systémy učení, aby byl zaznamenán rozsah a příčiny nežádoucích příhod a aby mohla být vyvinuta účinná řešení a opatření. Otázka bezpečnosti pacientů by měla být začleněna do vzdělávání a odborné přípravy zdravotnických pracovníků jakožto poskytovatelů péče.

               (11)

               Na úrovni Společenství by měly být shromažďovány srovnatelné a souhrnné údaje, aby mohly být vyvinuty účinné a transparentní programy, struktury a politiky v oblasti bezpečnosti pacientů, a mezi členskými státy by měly být šířeny osvědčené postupy. Aby se zjednodušil proces vzájemného učení, je třeba prostřednictvím spolupráce členských států a Komise s přihlédnutím k práci příslušných mezinárodních organizací vytvořit společnou terminologii v oblasti bezpečnosti pacientů a společné ukazatele.

               (12)

               Ke zlepšení bezpečnosti pacientů mohou přispět nástroje informačních a komunikačních technologií, jako jsou elektronické zdravotní záznamy nebo elektronické předpisy, například systematickým screeningem možné interakce léčivých přípravků nebo alergií. Cílem těchto nástrojů informačních a komunikačních technologií by rovněž mělo být zlepšit porozumění na straně uživatelů léčivých přípravků.

               (13)

               Na doplnění strategií, jejichž cílem je uvážlivé používání antimikrobiálních látek (7), by měla být vytvořena národní strategie, která začlení prevenci a kontrolu infekcí spojených se zdravotní péčí mezi cíle v oblasti veřejného zdraví a bude zaměřena na omezování rizika vzniku infekcí spojených se zdravotní péčí ve zdravotnických zařízeních. Je nezbytné, aby byly pro provádění prvků národních strategií přiděleny potřebné zdroje jako součást základního rozpočtu na poskytování zdravotní péče.

               (14)

               Prevence a kontrola infekcí spojených se zdravotní péčí by měly být dlouhodobou strategickou prioritou zdravotnických zařízení. Všechny hierarchické úrovně a všechny funkce by měly spolupracovat, aby bylo dosaženo vzorců chování orientovaných na výsledek a organizačních změn tím, že budou stanoveny oblasti odpovědnosti na všech úrovních, zorganizují se podpůrné struktury a místní technické zdroje a budou zavedeny hodnotící postupy.

               (15)

               O infekcích spojených se zdravotní péčí nejsou vždy dostupné dostatečné údaje, které by sítím dozoru umožňovaly smysluplně porovnávat jednotlivá zařízení, monitorovat epidemiologii původců infekcí spojených se zdravotní péčí a hodnotit a usměrňovat postupy prevence a kontroly těchto infekcí. Proto by měly být vytvářeny a posilovány systémy dozoru na úrovni zdravotnických zařízení, regionů i členských států.

               (16)

               Členské státy by se měly zaměřit na snížení počtu osob zasažených infekcemi spojenými se zdravotní péčí. K tomuto účelu by měl být podporován nábor zdravotníků specializovaných na kontrolu infekcí. Navíc by měly členské státy a jejich zdravotnická zařízení zvážit využívání styčných pracovníků klinických pracovišť, kteří by poskytovali činnost specializovaných pracovníků kontroly infekcí.

               (17)

               Členské sáty by měly úzce spolupracovat s průmyslem zdravotnických technologií za účelem podpory lepších řešení zajišťujících bezpečnost pacientů s cílem omezit výskyt nežádoucích příhod ve zdravotnictví.

               (18)

               K dosažení výše uvedených cílů, pokud jde o bezpečnost pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí, by měly členské státy zajistit ucelený přístup a přitom zvážit, které prvky mají skutečný dopad na prevalenci a závažnost nežádoucích příhod.

               (19)

               Činnost Společenství v oblasti veřejného zdraví by měla plně zohledňovat odpovědnost členských států za organizaci zdravotnictví a poskytování zdravotní péče,

         DOPORUČUJE,
   při použití těchto definic pro účel tohoto doporučení:

               „nežádoucí příhodou“ se rozumí událost, která způsobí pacientovi újmu;

               „újmou“ se rozumí poškození struktury nebo funkce těla nebo jakýkoli nepříznivý účinek v důsledku tohoto poškození;

               „infekcemi spojenými se zdravotní péčí“ se rozumějí nemoci nebo patologické stavy vzniklé v souvislosti s přítomností původce infekce nebo jeho produktů ve spojitosti s expozicí pobytu ve zdravotnickém zařízení, zdravotnickým procedurám nebo léčbě;

               „bezpečností pacientů“ se rozumí ochrana pacienta před zbytečnou újmou nebo potenciální újmou v souvislosti se zdravotní péčí;

               „procesním ukazatelem“ se rozumí ukazatel týkající se dodržování dohodnutých činností, jako například hygieny rukou, dozoru a standardních operačních postupů;

               „strukturálním ukazatelem“ se rozumí ukazatel týkající se jakéhokoli zdroje, jako například pracovníků, infrastruktury nebo výboru,

         ČLENSKÝM STÁTŮM:
   I.   DOPORUČENÍ K OBECNÝM OTÁZKÁM BEZPEČNOSTI PACIENTŮ

               1.

               Podporovat zavedení a rozvoj vnitrostátních politik a programů pro bezpečnost pacientů prostřednictvím

                           a)

                           určení příslušného orgánu nebo orgánů či jiných subjektů odpovědných za bezpečnost pacientů na jejich území;

                           b)

                           začlenění otázky bezpečnosti pacientů jakožto priority do politik a programů v oblasti zdraví na celostátní, regionální i místní úrovni;

                           c)

                           podpory rozvoje bezpečnějších a uživatelsky přístupných systémů, postupů a nástrojů včetně využití informačních a komunikačních technologií;

                           d)

                           pravidelného přezkumu a aktualizace bezpečnostních norem nebo osvědčených postupů týkajících se bezpečnosti zdravotní péče poskytované na jejich území;

                           e)

                           podpory aktivní úlohy zdravotnických organizací v otázkách bezpečnosti pacientů;

                           f)

                           zahrnutí konkrétního přístupu k prosazování bezpečných postupů s cílem předejít nejčastěji se vyskytujícím nežádoucím příhodám, jako jsou problémy spojené s medikací, infekce spojené se zdravotní péčí a komplikace během chirurgického zákroku nebo po něm.

               2.

               Posílit účast a informovanost občanů a pacientů prostřednictvím

                           a)

                           zapojení organizací a zástupců pacientů do vypracovávání politik a programů v oblasti bezpečnosti pacientů na všech příslušných úrovních;

                           b)

                           informování pacientů

                                       i)

                                       o platných normách v oblasti bezpečnosti pacientů;

                                       ii)

                                       o rizicích v oblasti zdravotní péče, o stávajících opatřeních v oblasti bezpečnosti za účelem snížení počtu pochybení a případů újmy nebo k jejich předcházení, včetně osvědčených postupů, a o právu pacienta na informovaný souhlas s léčbou, aby mu tak byla zjednodušena volba a rozhodování;

                                       iii)

                                       o postupech pro podávání stížností a dostupných opravných prostředcích, o možnostech nápravy a platných podmínkách;

                           c)

                           zvážení možností rozvoje základních dovedností pacientů v oblasti bezpečnosti pacientů, totiž základních znalostí, postojů a dovedností nutných pro dosažení bezpečnější péče.

               3.

               Podporovat zavedení nebo posílení nerepresivních systémů podávání zpráv a informování o nežádoucích příhodách, které

                           a)

                           poskytnou informace o rozsahu, typu a příčinách pochybení, nežádoucích příhod a případů, ke kterým téměř došlo;

                           b)

                           vytvořením otevřeného, nestranného a nerepresivního prostředí pro podávání zpráv podnítí zdravotnické pracovníky k tomu, aby aktivně podávali zprávy. Toto podávání zpráv by mělo být odděleno od disciplinárních systémů a postupů členských států pro zdravotnické pracovníky a případně by měly být objasněny právní otázky související s odpovědností zdravotnických pracovníků;

                           c)

                           pacientům, jejich příbuzným a jiným neformálním pečovatelům umožní případně podávat zprávy o jejich zkušenostech;

                           d)

                           doplní, pokud možno bez zdvojování, jiné systémy podávání zpráv v oblasti bezpečnosti, jako jsou systémy pro farmakovigilanci a zdravotnické prostředky.

               4.

               Na příslušné úrovni podporovat vzdělávání a odbornou přípravu zdravotnických pracovníků v oblasti bezpečnosti pacientů prostřednictvím

                           a)

                           podpory multidisciplinárního vzdělávání a odborné přípravy v oblasti bezpečnosti pacientů pro všechny zdravotníky, ostatní zdravotnické pracovníky a příslušné řídící a administrativní pracovníky ve zdravotnictví;

                           b)

                           začlenění otázky bezpečnosti pacientů do pregraduálního a specializačního vzdělávání, odborné přípravy na pracovišti a navazujícího celoživotního vzdělávání zdravotníků;

                           c)

                           eventuálního rozvoje základních dovedností v oblasti bezpečnosti pacientů, totiž základních znalostí, postojů a dovedností nutných pro dosažení bezpečnější péče, které by byly šířeny mezi všechny zdravotnické pracovníky a příslušné řídící a administrativní pracovníky;

                           d)

                           poskytování a šíření informací včetně osvědčených postupů všem zdravotnickým pracovníkům o normách v oblasti bezpečnosti pacientů, riziku a stávajících bezpečnostních opatřeních za účelem snížení počtu pochybení a případů újmy nebo jejich předcházení a podpora jejich zapojení;

                           e)

                           spolupráce s organizacemi, které se podílejí na zdravotnickém vzdělávání, aby bylo zajištěno, že bezpečnost pacientů bude náležitě zohledněna v učebních plánech vysokoškolského vzdělávání a při dalším vzdělávání a odborné přípravě zdravotníků, včetně rozvoje dovedností potřebných k dosažení a zajištění změn chování nezbytných ke zlepšení bezpečnosti pacientů prostřednictvím systémové změny.

               5.

               Zajistit klasifikaci a měření bezpečnosti pacientů na úrovni Společenství prostřednictvím vzájemné spolupráce a spolupráce s Komisí s cílem

                           a)

                           vypracovat společné definice a terminologii při zohlednění mezinárodní standardizační činnosti, jako je mezinárodní klasifikace v oblasti bezpečnosti pacientů, kterou vytváří WHO, a práce Rady Evropy v této oblasti;

                           b)

                           vyvinout soubor spolehlivých a srovnatelných ukazatelů pro identifikaci problémů v oblasti bezpečností, pro hodnocení účinnosti opatření přijatých v zájmu zlepšení bezpečnosti a pro usnadnění vzájemného učení mezi členskými státy. Je třeba věnovat pozornost činnosti jednotlivých států i mezinárodním činnostem, jako je projekt OECD v oblasti kvality ukazatelů zdravotní péče a projekt zdravotních indikátorů Společenství;

                           c)

                           shromáždit a sdílet srovnatelné údaje a informace o výsledcích v oblasti bezpečnosti pacientů, pokud jde o jejich typ a počet, což usnadní vzájemné učení a poskytne podklady pro stanovení priorit s cílem pomoci budoucnosti členským státům při budoucím sdílení příslušných ukazatelů s veřejností.

               6.

               Sdílet znalosti, zkušenosti a osvědčené postupy prostřednictvím vzájemné spolupráce a spolupráce s Komisí a příslušnými evropskými i mezinárodními subjekty v oblasti

                           a)

                           zavádění účinných a transparentních programů, struktur a politik v oblasti bezpečnosti pacientů, včetně systémů podávání zpráv a systémů učení, za účelem řešení nežádoucích příhod při poskytování zdravotní péče;

                           b)

                           účinnosti opatření a řešení v oblasti bezpečnosti pacientů na úrovni zdravotnického prostředí a hodnocení možnosti jejich uplatnění na jiném místě;

                           c)

                           včasné výměny závažných výstražných zpráv týkajících se bezpečnosti pacientů.

               7.

               Rozvíjet a prosazovat výzkum v oblasti bezpečnosti pacientů.

         II.   DODATEČNÁ DOPORUČENÍ K PREVENCI A KONTROLE INFEKCÍ SPOJENÝCH SE ZDRAVOTNÍ PÉČÍ

               8.

               Na odpovídající úrovni přijmout a provádět strategii prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí, která sleduje tyto cíle:

                           a)

                           zavádět preventivní a kontrolní opatření k podpoře omezování výskytu infekcí spojených se zdravotní péčí na úrovni členského státu nebo regionu, a zejména

                                       i)

                                       zavádění standardních preventivních a kontrolních opatření vycházejících z hodnocení rizika ve všech zdravotnických prostředích, kde je to vhodné;

                                       ii)

                                       prosazování konzistentních preventivních a kontrolních opatření a předávání informací o nich mezi poskytovateli zdravotní péče, kteří léčí určitého pacienta nebo zajišťují péči o něj;

                                       iii)

                                       zajištění dostupnosti odborných směrnic a doporučení na úrovni členského státu;

                                       iv)

                                       podpora dodržování preventivních a kontrolních opatření používáním strukturálních a procesních indikátorů a výsledků zavedených akreditačních nebo certifikačních postupů;

                           b)

                           posilovat prevenci a kontrolu infekcí na úrovni zdravotnických zařízení, zejména je podporovat v zavádění

                                       i)

                                       programu prevence a kontroly infekcí zaměřeného na aspekty, jako je organizační a strukturální uspořádání, diagnostické a terapeutické postupy (například dohled nad antimikrobiálními látkami), požadavky na zdroje, zaměření dozoru, odborná příprava a informování pacientů;

                                       ii)

                                       vhodného organizačního a řídicího uspořádání pro rozvijení programu prevence a kontroly infekcí a dohled nad ním;

                                       iii)

                                       vhodného organizačního uspořádání a kvalifikovaného personálu, jehož úkolem je provádění programu prevence a kontroly infekcí;

                           c)

                           vytvořit nebo posílit aktivní systémy dozoru

                                       i)

                                       na úrovni členského státu nebo regionu:

                                                   —

                                                   organizováním prevalenčních průzkumů prováděných pravidelně ve vhodných intervalech;

                                                   —

                                                   zohledněním významu dozoru zaměřeného na vybrané infekce k vytvoření národních referenčních údajů, který se využívá v kombinaci s procesními a strukturálními indikátory pro hodnocení strategie prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí;

                                                   —

                                                   organizováním včasné detekce závažného výskytu nebezpečných mikroorganismů nozokomiálního původu nebo epidemických epizod infekcí a jejich hlášení příslušnému orgánu na základě požadavků stanovených členským státem;

                                                   —

                                                   hlášením typů epidemických epizod a infekcí, které jsou významné na úrovni Společenství nebo na mezinárodní úrovni, v souladu s platnými právními předpisy Společenství (8) nebo mezinárodními předpisy;

                                       ii)

                                       na úrovni zdravotnických zařízení:

                                                   —

                                                   podporou vysoké kvality mikrobiologické dokumentace a chorobopisu;

                                                   —

                                                   cíleným dozorem zaměřeným na incidenci vybraných infekcí, který se využívá v kombinaci s procesními a strukturálními indikátory k hodnocení provádění opatření kontroly infekcí;

                                                   —

                                                   zvážením využití dozoru zaměřeného na určité infekce nebo určité kmeny jejich původců pro včasnou detekci výskytu nebezpečných mikroorganismů nozokomiálního původu nebo epidemických epizod infekcí spojených se zdravotní péčí;

                                       iii)

                                       používáním metod dozoru a indikátorů doporučených ECDC a definic případů, které byly dohodnuty na úrovni Společenství v souladu s rozhodnutím č. 2119/98/ES, tam, kde je to vhodné;

                           d)

                           podporovat vzdělávání a odbornou přípravu zdravotnických pracovníků

                                       i)

                                       na úrovni členského státu nebo regionu: definováním a zavedením specializovaných školení o kontrole infekcí nebo vzdělávacích programů pro pracovníky kontroly infekcí a posílením vzdělávání v prevenci a kontrole infekcí spojených se zdravotní péčí pro ostatní zdravotnické pracovníky;

                                       ii)

                                       na úrovni zdravotnických zařízení:

                                                   —

                                                   poskytováním pravidelných školení o základních zásadách hygieny a prevence a kontroly infekcí pro všechny zdravotnické pracovníky, včetně řídících pracovníků;

                                                   —

                                                   poskytováním pravidelných pokročilých školení pro pracovníky, kteří mají specifické úkoly v oblasti prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí;

                           e)

                           zlepšovat informovanost pacientů zdravotnickými zařízeními

                                       i)

                                       zajištěním dostupnosti objektivních a srozumitelných informací o riziku infekcí spojených se zdravotní péčí, o opatřeních zavedených zdravotnickým zařízením k jejich prevenci a o tom, jak mohou pacienti k jejich prevenci pomáhat;

                                       ii)

                                       poskytováním specifických informací (například o preventivních a kontrolních opatřeních) pacientům osídleným nebo infikovaným původci infekcí spojených se zdravotní péčí;

                           f)

                           podporovat výzkum v oblastech, jako je epidemiologie, aplikace nanotechnologií a nanomateriálů, nové preventivní a léčebné technologie a opatření a nákladová efektivita prevence a kontroly infekcí.

               9.

               Zvážit zavedení, pokud možno do 9. června 2011, mezisektorového mechanismu nebo rovnocenných systémů odpovídajících infrastruktuře každého členského státu, které budou spolupracovat se stávajícím mezisektorovým mechanismem zavedeným v souladu s doporučením Rady 2002/77/ES ze dne 15. listopadu 2001 o uvážlivém používání antimikrobiálních látek v humánní medicíně (9) nebo do něj budou začleněny, za účelem koordinovaného provádění strategie prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí, výměny informací a koordinace s Komisí, ECDC, Evropskou agenturou pro léčivé přípravky a ostatními členskými státy.

         III.   ZÁVĚREČNÁ DOPORUČENÍ

               10.

               Šířit obsah tohoto doporučení mezi zdravotnické organizace, profesní subjekty a vzdělávací instituce a vyzývat je k přijetí navrhovaných přístupů, aby mohly být jeho klíčové prvky prováděny v praxi.

               11.

               Podat Komisi zprávu o pokroku v provádění tohoto doporučení do 9. června 2011 a poté na žádost Komise a tak přispět ke krokům navazujícím na toto doporučení na úrovni Společenství,

         VYZÝVÁ KOMISI, ABY:
   do 9. června 2012 vypracovala pro Radu zprávu o provádění tohoto doporučení, v níž na základě informací poskytnutých členskými státy posoudí jeho dopad, zhodnotí míru účinnosti navrhnutých opatření a posoudí potřebu dalších opatření.

      V Lucemburku dne 8. června 2009.

            Za Radu

            předseda

         Petr ŠIMERKA

      (1)  Stanovisko ze dne 23. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko ze dne 25. března 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Stanovisko ze dne 22. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (4)  Technická zpráva o zlepšování bezpečnosti pacientů v EU („Improving Patient Safety in the EU“) vypracovaná pro Evropskou komisi a zveřejněná v roce 2008 společností RAND Cooperation.

      (5)  Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES ze dne 18. prosince 2006 o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) (Úř. věst. L 412, 30.12.2006, s. 1).

      (6)  Projekt pro zlepšení bezpečnosti pacientů v Evropě („Safety Improvement for Patients in Europe“, SIMPATIE, (http://www.simpatie.org)) financovaný z programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003–2008).

      (7)  Např. závěry Rady o antimikrobiální rezistenci přijaté dne 10. června 2008.

      (8)  Například rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství a Mezinárodní hygienické předpisy (Úř. věst. L 268, 3.10.1998, s. 1) a nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, 30.4.2004, s. 1).

      (9)  Úř. věst. L 34, 5.2.2002, s. 13.


title: Doporučení Rady ze dne 19. prosince 2016 o cestách prohlubování dovedností: nové příležitosti pro dospělé

text:
               24.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 484/1

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 19. prosince 2016
   o cestách prohlubování dovedností: nové příležitosti pro dospělé
   (2016/C 484/01)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 165 a 166 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V dnešní společnosti každý potřebuje široký soubor dovedností, znalostí a kompetencí, včetně dostatečné úrovně gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních kompetencí, aby mohl plně využít svůj potenciál, hrát aktivní úlohu ve společnosti a přijmout své sociální a občanské povinnosti. Tyto dovednosti, znalosti a kompetence jsou zásadní i pro přístup na trh práce, postup na tomto trhu a pro účast na dalším vzdělávání a odborné přípravě.

               (2)

               Nabídky pracovních míst stále častěji obsahují požadavek jak na vyšší úroveň, tak na širší škálu dovedností. V budoucnosti bude méně pracovních míst, která vyžadují pouze základní dovednosti. Dokonce i pracovní místa, která tradičně vyžadovala nízkou kvalifikaci či kvalifikaci nevyžadovala vůbec, jsou stále náročnější. Velká většina pracovních míst bude vyžadovat určitou úroveň digitálních kompetencí a stále více elementárních pracovních míst vyžaduje některé klíčové nebo obecné dovednosti (jako jsou dovednosti v oblasti komunikace, řešení problémů, týmové práce a emoční inteligence).

               (3)

               V roce 2015 bylo v Unii 64 milionů osob, neboli více než čtvrtina jejích obyvatel ve věku 25–64 let, které opustily počáteční vzdělávání a odbornou přípravu maximálně s kvalifikací na úrovni nižšího sekundárního (tj. základního) vzdělání. Ačkoli neexistuje žádný způsob, jak měřit úroveň základních dovedností těchto osob, vyplývá z Mezinárodního šetření dospělých provedeného Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), které testovalo úrovně gramotnosti, matematické gramotnosti a řešení problémů v technologicky bohatém prostředí, že podobné podíly dospělých ve věku 16–65 let vykazovaly ve dvaceti členských státech nejnižší úroveň způsobilosti.

               (4)

               Údaje z Programu OECD pro mezinárodní hodnocení studentů (PISA) za rok 2013 kromě toho upozorňují na významný podíl patnáctiletých osob, které vykazují nedostatečné znalosti v oblasti čtení (17,8 %), matematiky (22,1 %) a přírodních věd (16,6 %). Tyto výsledky překračují referenční hodnotu 15 % podle rámce Vzdělávání a odborná příprava 2020 (ET 2020).

               (5)

               Z Mezinárodního šetření dospělých vyplývá, že dospělí s vyšší způsobilostí v oblasti gramotnosti, matematické gramotnosti a řešení problémů v prostředí bohatém na technologie bývají na trhu práce úspěšnější. Zároveň má 20 až 25 % dospělých Evropanů ve věku 16–65 let s nízkou úrovní způsobilosti v těchto dovednostech i nižší pravděpodobnost, že se zúčastní učení nebo že se plně zapojí do digitální ekonomiky a společnosti. Tito lidé čelí vyššímu riziku nezaměstnanosti, vyššímu výskytu chudoby a sociálního vyloučení a vyšším zdravotním rizikům a dosahují nižší střední délky života a jejich děti jsou vystaveny vyššímu riziku, že budou ve vzdělávání dosahovat horších výsledků.

               (6)

               Osoby s nízkou kvalifikací a zásadními slabinami v oblasti základních dovedností mohou tvořit vysoký podíl nezaměstnaných (zejména pak dlouhodobě nezaměstnaných) a jiných ohrožených skupin, jako jsou starší pracovníci, ekonomicky neaktivní osoby a státní příslušníci třetích zemí. Tyto slabiny jim ztěžují vstup či návrat na trh práce.

               (7)

               Politiky členských států ke snížení míry předčasných odchodů ze vzdělávání a odborné přípravy v souladu s doporučením Rady ze dne 28. června 2011 (1) a se závěry Rady ze dne 23. listopadu 2015 o politikách snižování míry předčasných odchodů ze vzdělávání, které se opírají o opatření v oblasti prevence, zásahu a nápravy, mají pozitivní účinek. V roce 2015 byla průměrná míra předčasných odchodů ze vzdělávání v Unii ve věkové skupině 18–24 let přibližně o jeden procentní bod vyšší než hlavní cíl strategie Evropa 2020 ve výši 10 %, mezi členskými státy však existovaly značné rozdíly. Dokonce i v případě, že by hlavního cíle bylo dosaženo, čelilo by zbývajících 10 % osob v dospělosti vážným problémům při přístupu k trvalému zaměstnání. Kromě stále existují vysoké počty osob starších 25 let, které odešly ze vzdělávání předčasně a z nichž mnohé jsou státními příslušníky třetích zemí a dalšími osobami z rodin migrantů či ze znevýhodněného prostředí.

               (8)

               Účast dospělých s nízkou kvalifikací na celoživotním vzdělávání zůstává čtyřikrát nižší než účast dospělých osob s terciární kvalifikací. Přístup k příležitostem celoživotního vzdělávání zůstává napříč socioekonomickými skupinami nevyrovnaný a některé skupiny populace v produktivním věku, především státní příslušníci třetích zemí, k nim mají menší přístup. Klíčem k úspěchu opatření na prohlubování dovedností je tedy podpora široké a inkluzivní účasti. Zásadní je úsilí o zapojení osob, které potřebují zvláštní motivaci, podporu a celoživotní poradenství, zejména pak těch, které mají k trhu práce nebo vzdělávání a odborné přípravě nejdále.

               (9)

               Cesty prohlubování dovedností by se zaměřily na dospělé s nízkou úrovní dovedností, znalostí a kompetencí, kteří nejsou způsobilí pro získání podpory v rámci záruky pro mladé lidi (2), a poskytovaly by jim flexibilní příležitosti ke zlepšení jejich gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních kompetencí, k dosažení vyšších úrovní podle evropského rámce kvalifikací relevantních pro trh práce a k aktivní účasti ve společnosti. Uvedených cílů by bylo možné dosáhnout poskytováním vzdělávání a odborné přípravy ve vhodných výukových formátech, v nichž kvalifikovaní učitelé a školitelé uplatňují výukové metody specifické pro dospělé a využívají potenciál digitálního učení.

               (10)

               S přihlédnutím k vnitrostátním právním předpisům, okolnostem a dostupným zdrojům mohou členské státy zaměřit cesty prohlubování dovedností na určené prioritní cílové skupiny. Mohly by být poskytovány v souladu s režimy provádění, které členské státy zavedly, a na základě odhodlání a zájmu jednotlivce účastnit se jich.

               (11)

               Zvyšování dovedností a kompetencí dospělých výrazným způsobem přispívá k plnění strategických cílů strategie Evropa 2020 v souladu s politickým cyklem evropského semestru.

               (12)

               Listina základních práv Evropské unie uznává právo každého na vzdělání a přístup k odbornému a dalšímu vzdělávání.

               (13)

               Cíle udržitelného rozvoje Organizace spojených národů z roku 2015 vyzývají k činnosti zajišťující, aby do roku 2030 dosáhli všichni mladí lidé a podstatná část dospělých, a to mužů i žen, gramotnosti a matematické gramotnosti.

               (14)

               Doporučení Evropského parlamentu a Rady 2006/962/ES ze dne 18. prosince 2006 o klíčových schopnostech pro celoživotní učení (3) poskytuje referenční rámec, který podporuje členské státy při zajišťování toho, aby mladí lidé do ukončení počátečního vzdělávání a odborné přípravy rozvinuli klíčové kompetence tak, aby byli připraveni na dospělost a na další vzdělávání a pracovní život. Tento rámec rovněž podporuje členské státy při zajišťování toho, aby dospělí mohli své klíčové kompetence po celý život rozvíjet a aktualizovat.

               (15)

               Evropský rámec týkající se digitálních kompetencí pro občany stanoví společný evropský referenční výklad toho, co v dnešní společnosti znamená mít digitální dovednosti, a vymezuje kompetence a úrovně kompetencí v pěti klíčových oblastech.

               (16)

               Doporučením Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2008 o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (4) bylo vytvořen společný referenční rámec kvalifikací o osmi úrovních vyjádřených na základě výsledků učení, jichž lze dosáhnout různými cestami formálního, neformálního a informálního učení.

               (17)

               Společná zpráva Rady a Komise o provádění Strategického rámce evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (ET 2020) vymezuje jako prioritu ve vzdělávání dospělých mimo jiné nabídku vzdělávání v oblasti gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních dovedností, jakož i poskytování dostatku možností druhé šance, jež by vedly k uznání kvalifikace podle evropského rámce kvalifikací pro osoby bez kvalifikací úrovně 4 evropského rámce kvalifikací. Zmíněná společná zpráva obsahuje i střednědobé cíle v oblasti odborného vzdělávání a přípravy, včetně zlepšování přístupu ke kvalifikacím pro všechny prostřednictvím flexibilnějších a propustnějších systémů odborného vzdělávání a přípravy, zejména v podobě nabídky účinných a integrovaných poradenských služeb a zpřístupněním uznávání neformálního a informálního učení.

               (18)

               Doporučení Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (5) vyzývá členské státy, aby do roku 2018 zřídily vnitrostátní režim pro uznávání (zjištění, zaznamenání, posouzení a osvědčení) neformálního a informálního učení. Tento režim zahrnuje mimo jiné možnost, aby osoby, které jsou nezaměstnané nebo jsou nezaměstnaností ohroženy, absolvovaly „ověření dovedností“, při němž by byly zjištěny jejich znalosti, dovednosti a kompetence.

               (19)

               Doporučení Rady ze dne 22. dubna 2013 o zavedení záruk pro mladé lidi doporučuje, aby mladí lidé mladší 25 let obdrželi ve lhůtě čtyř měsíců od okamžiku, kdy se stali nezaměstnanými nebo ukončili formální vzdělávání, kvalitní nabídku zaměstnání, dalšího vzdělávání, učňovského programu nebo stáže. Vyzývá členské státy k tomu, aby osobám, jež předčasně ukončily školní docházku, a mladým lidem s nízkou kvalifikací nabídly možnosti vrátit se do procesu vzdělávání a odborné přípravy nebo se zapojit do vzdělávacích programů druhé šance, jejichž učební prostředí odpovídá specifickým potřebám těchto osob a umožňuje jim doplnit si chybějící kvalifikaci.

               (20)

               Doporučení Rady ze dne 15. února 2016 o začleňování dlouhodobě nezaměstnaných osob na trh práce (6) doporučuje, aby bylo dlouhodobě nezaměstnaným osobám nejpozději při dosažení 18. měsíce jejich nezaměstnanosti nabídnuto důkladné individuální posouzení a poradenství a dohoda o pracovní integraci, která obsahuje individuální nabídku a určení jednotného kontaktního místa.

               (21)

               V doporučení Komise 2008/867/ES ze dne 3. října 2008 o aktivním začleňování osob vyloučených z trhu práce (7) se členské státy vyzývají k rozšíření a zlepšení investic do lidského kapitálu prostřednictvím inkluzivní politiky vzdělávání a odborné přípravy, včetně účinných strategií celoživotního učení, a k přizpůsobení systémů vzdělávání a odborné přípravy v návaznosti na nové požadované kompetence a potřebné digitální dovednosti.

               (22)

               Závěry Rady z 5. a 6. června 2014 o integraci státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících v Unii potvrdily společné základní zásady pro politiku integrace přistěhovalců v Unii přijaté v roce 2004, z nichž jedna stanoví, že „úsilí v oblasti vzdělávání je stěžejní, pokud jde o přípravu přistěhovalců, a zejména jejich potomků, aby se úspěšněji a aktivněji zapojili do společnosti“.

               (23)

               Usnesení Rady ze dne 21. listopadu 2008 o lepším začlenění celoživotního poradenství do strategií celoživotního učení (8) vyzývá členské státy, aby s cílem průběžně pomáhat občanům při změnách v jejich profesním životě využívaly následující čtyři hlavní zásady: podporovat získávání schopnosti celoživotní profesní orientace, usnadňovat všem občanům k poradenským službám, rozvíjet zajišťování kvality poradenských služeb a podněcovat koordinaci a spolupráci různých aktérů na celostátní, regionální i místní úrovni.

               (24)

               Navzdory těmto snahám zůstává přístup dospělých s nízkou kvalifikací k příležitostem ke vzdělávání a odborné přípravě a jejich účast na nich výzvou. Cílem aktivních politik na trhu práce je přivést nezaměstnané co nejrychleji do zaměstnání, ne vždy však tyto politiky poskytují flexibilní personalizované příležitosti pro prohlubování dovedností. Potřebu prohlubování dovedností již zaměstnaných osob řeší jen málo veřejných politik, a těmto lidem tudíž hrozí zastarávání jejich dovedností a ztráta pracovního místa; největší potřebu prohloubení dovedností pak mají osoby, které jsou od trhu práce nejvzdálenější, je však nejtěžší navázat s nimi kontakt.

               (25)

               Rada a zástupci vlád členských států vyzvali Komisi, aby předložila návrh nové agendy dovedností pro Evropu, zaměřený mimo jiné na způsoby posilování rozvoje dovedností a osvojování znalostí a zohledňující skutečnost, že dokončení vyššího sekundárního (tj. středního) vzdělávání nebo vzdělávání rovnocenné úrovně bývá považováno za minimální požadavek pro zajištění úspěšného přechodu ze vzdělávání na trh práce a pro získání přístupu k dalšímu vzdělávání.

               (26)

               Znalostní základna, kterou potřebují tvůrci politik a odborníci z praxe, se rozrůstá, ale není úplná. Subjekty Unie, zejména Eurostat, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast a Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) by mohly dále rozvíjet relevantní výzkum, odborné poznatky a analýzy. K dalšímu rozvoji znalostní základny a vzájemného učení by dále mohly přispět výsledky činnosti realizované v rámci evropské spolupráce v oblasti zaměstnanosti, vzdělávání a odborné přípravy.

               (27)

               Klíčovými zúčastněnými stranami ve společném úsilí potřebném k oslovení, zapojení, vedení a podpoře osob při jejich postupu cestami prohlubování dovedností jsou mimo jiné i organizace zaměstnavatelů, zaměstnavatelé, odborové svazy, průmyslové, obchodní a živnostenské komory, vnitrostátní subjekty podílející se na plánování, organizaci nebo propagaci vzdělávání a odborné přípravy a na politikách začleňování migrantů, služby zaměstnanosti, poskytovatelé vzdělávání a odborné přípravy, zprostředkovatelské a odvětvové organizace, organizace občanské společnosti, místní a regionální hospodářské subjekty, knihovny, komunitní služby a studující dospělé osoby samotné.

               (28)

               Důsledkem různorodosti cílové skupiny a roztříštěnosti a složitosti politických opatření v této oblasti jsou často nedostatečné systematické přístupy k prohlubování dovedností pracovních sil a chybějící povědomí o jeho socioekonomických přínosech. Bylo by tudíž žádoucí soudržné politické úsilí vycházející z účinné koordinace a partnerství napříč jednotlivými oblastmi politik.

               (29)

               Protože systémy vzdělávání a odborné přípravy a situace na trzích práce se v jednotlivých členských státech a regionech výrazně liší, neexistuje žádný univerzální přístup k otázce zaměstnatelnosti. V této souvislosti nepředstavuje získání určité úrovně kvalifikace cíl jako takový, nýbrž prostředek k posílení vlastní zaměstnatelnosti a aktivnímu zapojení do společnosti,

         DOPORUČUJE, ABY ČLENSKÉ STÁTY
   v souladu s vnitrostátními právními předpisy, okolnostmi a dostupnými zdroji a v úzké spolupráci se sociálními partnery a poskytovateli vzdělávání a odborné přípravy

               1)

               nabízely dospělým s nízkou mírou dovedností, vědomostí a kompetencí, jako jsou osoby, které opustily počáteční vzdělávání nebo odbornou přípravu, aniž by dokončily vyšší sekundární (tj. střední) vzdělávání nebo jeho ekvivalent, a které nejsou způsobilé k podpoře v rámci záruk pro mladé lidi, přístup k cestám prohlubování dovedností, které jim podle jejich individuálních potřeb poskytnou příležitost:

                           a)

                           získat minimální úroveň gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních kompetencí nebo

                           b)

                           dosáhnout kvalifikace úrovně 3 nebo 4 evropského rámce kvalifikací, v závislosti na vnitrostátních okolnostech, a tím získat širší škálu dovedností, vědomostí a kompetencí, jež jsou relevantní pro trh práce a aktivní zapojení do společnosti, a to na základě doporučení 2006/962/ES o klíčových schopnostech pro celoživotní učení;

               2)

               s přihlédnutím k vnitrostátním okolnostem, dostupným zdrojům a existujícím vnitrostátním strategiím určily prioritní cílové skupiny pro cesty prohlubování dovedností na vnitrostátní úrovni. Při tom by měly brát zřetel na hledisko rovnosti žen a mužů, rozmanitost a různé podskupiny v cílové populaci;

               3)

               ve vhodných případech založily tvorbu cest prohlubování dovedností na třech krocích: posouzení dovedností, poskytnutí na míru přizpůsobené, flexibilní a kvalitní nabídky vzdělávání a validace a uznávání získaných dovedností. Při těchto krocích by mohla napomoci opatření v oblasti poradenství a podpory stanovená v bodech 12, 13 a 14 a ve vhodných případech maximální využití potenciálu digitálních technologií;

         Posouzení dovedností

               4)

               nabízely dospělým z prioritních cílových skupin vymezených podle bodu 2 příležitost absolvovat posouzení, například ověření dovedností, aby tak bylo možné určit jejich stávající dovednosti a potřeby v oblasti prohlubování dovedností;

               5)

               uplatňovaly u dospělých s nízkou kvalifikací ve vhodných případech režimy uznávání zřízené v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení pro účely zjištění, zaznamenání, posouzení nebo osvědčení stávajících dovedností;

         Na míru přizpůsobená a flexibilní nabídka učení

               6)

               zajišťovaly nabídku vzdělávání a odborné přípravy v souladu s bodem 1, která reaguje na potřeby určené při posouzení dovedností. V případě migrantů z třetích zemí je třeba zahrnout dle potřeby příležitosti k osvojování jazyka a k přípravě na odbornou přípravu;

               7)

               Je-li to v souladu s vnitrostátními systémy a okolnostmi, umožnily vyšší využití jednotek výsledků učení, jež lze zaznamenat, posoudit a uznat s cílem zaznamenat pokrok studujících v různých stadiích;

               8)

               při formulaci nabídky podle bodu 1 co nejvíce zohlednily potřeby místního, regionálního i celostátního trhu práce a tuto nabídku poskytovaly v úzké spolupráci se zúčastněnými stranami, zejména se sociálními partnery a místními, regionálními a celostátními hospodářskými subjekty;

         Uznávání

               9)

               při posuzování a uznávání získaných znalostí, dovedností a kompetencí, včetně znalostí, dovedností a kompetencí získaných učením v rámci pracovního procesu, vycházely ze stávajících režimů uznávání zavedených v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení a podporovaly jejich osvědčování pro účely kvalifikace v souladu s vnitrostátními rámci a systémy kvalifikací;

               10)

               v souladu s vnitrostátními právními předpisy, okolnostmi a dostupnými zdroji vycházely při poskytování cest prohlubování dovedností ze zásad uvedených v bodech 11 až 18;

         Koordinace a partnerství

               11)

               zajistily účinnou koordinaci pro účely provádění tohoto doporučení a ve vhodných případech podporovaly zapojení relevantních veřejných i soukromých činitelů do politik v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti, do politik v sociální a kulturní oblasti, jakož i do politik v dalších souvisejících oblastech a podporovaly rovněž partnerství těchto činitelů včetně přeshraniční a regionální spolupráce;

         Aktivní pomoc, poradenství a podpůrná opatření

               12)

               prováděly opatření zaměřená na motivaci a informovanost, zahrnující zvyšování povědomí o přínosech prohlubování dovedností, zpřístupnění informací o stávajícím poradenství, podpůrných opatřeních, příležitostech k prohlubování dovedností a příslušných orgánech, jakož i poskytování pobídek osobám, které jsou k využití daných příležitostí nejméně motivovány;

               13)

               poskytovaly služby v oblasti poradenství nebo mentoringu na podporu postupu studujících všemi fázemi procesu prohlubování dovedností;

               14)

               zvážily vypracování a provádění podpůrných opatření, která rovným způsobem řeší překážky účasti na cestách prohlubování dovedností. Může se jednat mimo jiné o přímou podporu studujících nebo o nepřímou podporu pro zaměstnavatele při prohlubování dovedností vlastních zaměstnanců;

               15)

               podporovaly počáteční odbornou přípravu a další profesní rozvoj pracovníků, kteří se účastní poskytování cest prohlubování dovedností, zejména pedagogů;

         Navazující činnosti a hodnocení

               16)

               pokud možno do jednoho roku od přijetí tohoto doporučení a nejpozději v polovině roku 2018 stanovily vhodná opatření pro jeho provádění na vnitrostátní úrovni za využití existujících relevantních vnitrostátních režimů a stávajících finančních rámců;

               17)

               v mezích existujících vnitrostátních rámců podrobily hodnocení všechna opatření uvedená v bodě 16 a jejich dopad na pokrok cílové skupiny v získávání gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních kompetencí a k dosažení kvalifikace úrovně 3 nebo 4 evropského rámce kvalifikací, v závislosti na vnitrostátních okolnostech;

               18)

               používaly výsledky hodnocení jako případná východiska tvorby a poskytování cest prohlubování dovedností na vnitrostátní úrovni a jako východiska rozvoje dalších politik a reforem založených na faktech;

         DOPORUČUJE KOMISI:

               19)

               za podpory Poradního výboru pro odborné vzdělávání navazovat na provádění tohoto doporučení, především prostřednictvím výměn, jako je například vzájemné učení, ve spojení s příslušnými evropskými koordinačními subjekty a procesy zabývající se politikami zaměstnanosti a vzdělávání a odborné přípravy;

               20)

               podporovat využívání stávajících relevantních rámců kompetencí, například Evropského rámce týkajícího se digitálních kompetencí pro občany, a nástrojů hodnocení;

               21)

               usnadňovat vzájemné učení mezi členskými státy a klíčové zdroje a informace zpřístupňovat na Elektronické platformě pro vzdělávání dospělých v Evropě (EPALE);

               22)

               podporovat a provádět ve spolupráci se subjekty Unie a mezinárodními organizacemi, například s OECD nebo s UNESCO, příslušný výzkum a analýzu vzdělávání dospělých a posouzení dovedností (například Mezinárodního šetření dospělých);

               23)

               ve vhodných případech, aniž jsou dotčena jednání o příštím víceletém finančním rámci a v souladu s prioritami definovanými pro období 2014–2020, podporovat používání současných i budoucích evropských programů financování v oblasti rozvoje dovedností, zejména evropských strukturálních a investičních fondů a programu Erasmus+, v souladu s jejich právním základem, k provádění tohoto doporučení;

               24)

               do 31. prosince 2018 zhodnotit prováděcí opatření, která členské státy vymezily, a to v rámci stávajících postupů podávání zpráv;

               25)

               ve spolupráci s členskými státy a po konzultaci s dotčenými zúčastněnými stranami posoudit a podrobit hodnocení opatření přijatá v reakci na toto doporučení a do pěti let od data jeho přijetí předložit Radě zprávu o dosaženém pokroku při zvyšování úrovní gramotnosti, matematické gramotnosti a digitálních kompetencí mezi dospělými s nízkou kvalifikací a o získaných zkušenostech a důsledcích pro budoucnost.

      V Bruselu dne 19. prosince 2016.

            Za Radu

            předseda

         L. SÓLYMOS

      (1)  Úř. věst. C 191, 1.7.2011, s. 1.

      (2)  Doporučení Rady ze dne 22. dubna 2013 o zavedení záruk pro mladé lidi (Úř. věst. C 120, 26.4.2013, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 394, 30.12.2006, s. 10.

      (4)  Úř. věst. C 111, 6.5.2008, s. 1.

      (5)  Úř. věst. C 398, 22.12.2012, s. 1.

      (6)  Úř. věst. C 67, 20.2.2016, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 307, 18.11.2008, s. 11.

      (8)  Úř. věst. C 319, 13.12.2008, s. 4.