               28.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/173

      P8_TA(2018)0483
      Obrana akademických svobod v rámci vnější činnosti EU
      Doporučení Evropského parlamentu ze dne 29. listopadu 2018 Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku o obraně akademické svobody v rámci vnější činnosti EU (2018/2117(INI))
      (2020/C 363/24)

         Evropský parlament,

                  —

                  s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie, a zejména na článek 13 této listiny,

                  —

                  s ohledem na strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii (11855/2012), který přijala Rada pro zahraniční věci dne 25. června 2012,

                  —

                  s ohledem na obecné zásady EU v oblasti lidských práv ohledně svobody projevu on-line a off-line přijaté Radou pro zahraniční věci dne 12. května 2014,

                  —

                  s ohledem na výroční zprávu EU o lidských právech a demokracii ve světě v roce 2016 a na politiku Evropské unie v této oblasti,

                  —

                  s ohledem na doporučení týkající se statusu vyučujících na vysokých školách, které přijala Generální konference Organizace OSN pro vzdělání, vědu a kulturu (UNESCO) na svém 29. zasedání ve dnech 21. října až 12. listopadu 1997,

                  —

                  s ohledem na Limskou deklaraci o akademické svobodě a akademické nezávislosti vysokoškolských institucí přijatou Světovou univerzitní službou v září roku 1988,

                  —

                  s ohledem na rezoluci 29/7 o právu na vzdělání, kterou přijala Rada OSN pro lidská práva na svém 42. zasedání dne 2. července 2015,

                  —

                  s ohledem na obecnou připomínku č. 13 Výboru OSN pro hospodářská, sociální a kulturní práva přijatou dne 8. prosince 1999 na jejím dvacátém prvním zasedání,

                  —

                  s ohledem na stanovisko Benátské komise č. 891/2017,

                  —

                  s ohledem na zprávy vnitrostátních, evropských a mezinárodních nevládních organizací a zejména na zásady státní odpovědnosti za ochranu vysokoškolského vzdělávání před útoky,

                  —

                  s ohledem na svá předchozí usnesení týkající se základních práv,

                  —

                  s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech,

                  —

                  s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv,

                  —

                  s ohledem na článek 113 jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A8-0403/2018),

                  A.

                  vzhledem k tomu, že organizace UNESCO definuje akademickou svobodu jako právo vyučujících na vysokých školách na svobodu výuky a diskuse bez omezování jakoukoli předepsanou doktrínou, svobodu provádět výzkum a šířit a zveřejňovat jeho výsledky, právo svobodně vyjadřovat názor na instituci nebo systém, v němž pracují, právo nepodléhat institucionální cenzuře a svobodně se zapojovat do profesních nebo zastupitelských akademických orgánů;

                  B.

                  vzhledem k tomu, že právo na vzdělání je zásadní pro požívání všech ostatních lidských práv a pro dosažení udržitelného rozvoje; vzhledem k tomu, že toto právo lze požívat pouze v prostředí akademické svobody a akademické nezávislosti vysokoškolských institucí;

                  C.

                  vzhledem k tomu, že Limská deklarace o akademické svobodě a akademické nezávislosti vysokoškolských institucí definuje akademickou svobodu jako svobodu členů akademické obce – zahrnující všechny osoby, které vyučují, studují, bádají a pracují v institucích vysokoškolského vzdělávání – jednotlivě nebo kolektivně v rámci hledání, rozvoje a předávání poznatků prostřednictvím výzkumu, studia, diskuse, dokumentace, produkce, tvorby, výuky, přednášek a psaní;

                  D.

                  vzhledem k tomu, že tato definice musí být založena na základních demokratických hodnotách, včetně zásad rovnoprávného přístupu a nediskriminace, kritického a nezávislého myšlení, odpovědnosti, institucionální autonomie a sociální odpovědnosti; vzhledem k tomu, že bez akademické svobody, která umožňuje informovanou diskusi, nemůže existovat žádná demokracie;

                  E.

                  vzhledem k tomu, že akademická svoboda je klíčovým prvkem pro pokrok směrem k udržitelnému rozvoji, zejména pro dosažení cílů udržitelného rozvoje zakotvených v Agendě pro udržitelný rozvoj 2030, v níž kvalitní vzdělávání, vědecký výzkum a inovace zaujímají ústřední místo;

                  F.

                  vzhledem k tomu, že akademická nezávislost je nezbytným předpokladem pro to, aby vzdělávací instituce řádně fungovaly; vzhledem k tomu, že akademická svoboda vyžaduje stálou a řádnou ochranu před nepatřičným tlakem ze strany státu nebo před obchodními zájmy;

                  G.

                  vzhledem k tomu, že akademická svoboda – včetně jejích hlavní složek, tj. svobody myšlení, přesvědčení, projevu, sdružování, cestování a výuky – přispívá k vytváření prostoru, v němž může každá otevřená a stabilní pluralitní společnost svobodně přemýšlet, klást otázky, vytvářet, přijímat a šířit znalosti;

                  H.

                  vzhledem k tomu, že útoky na akademickou svobodu narušují výzkum, studium, výuku, veřejnou diskusi a právo na vzdělání, snižují akademickou kvalitu a oslabují sociální, politický, hospodářský i kulturní rozvoj; vzhledem k tomu, že odpovědi na společenské otázky by se měly hledat prostřednictvím rozumu, důkazů a přesvědčování;

                  I.

                  vzhledem k tomu, že právo na vzdělání, výuku a výzkum lze plně využít pouze v prostředí akademické svobody;

                  J.

                  vzhledem k tomu, že je naléhavě nutné věnovat patřičnou pozornost otázce akademické svobody během procesu přistoupení k EU, aby nedocházelo k útokům na tuto svobodu v členských státech EU, jako jsou pokusy uzavřít Středoevropskou univerzitu (CEU) v Budapešti, jejichž výsledkem je přemístění nových studentů od roku 2019 do Vídně, či zablokování studijního programu genderových studií v Maďarsku; vzhledem k tomu, že kandidátské země by se měly zavázat k dodržování základních hodnot vysokoškolského vzdělávání, včetně akademické svobody a institucionální autonomie;

                  K.

                  vzhledem k tomu, že akademická obec a vzdělávací instituce jsou stále více zranitelné vůči zásahům, tlaku nebo represím ze strany států, podnikatelského sektoru nebo nestátních subjektů; vzhledem k tomu, že po celém světě jsou každoročně hlášeny stovky útoků na univerzity, instituce vysokoškolského vzdělávání a jejich členy, včetně vražd, násilí, zmizení, neoprávněného věznění či zadržování, nespravedlivého stíhání, ztráty postavení, neoprávněného propuštění či vyloučení ze studia, omezení cestování nebo pohybu a dalších extrémních nebo systematických hrozeb; vzhledem k tomu, že k porušování akademických svobod dochází i v členských státech EU a u jejích nejbližších partnerů;

                  L.

                  vzhledem k tomu, že škrty ve veřejném financování vzdělávání, včetně vysokoškolského vzdělávání, a následná potřeba alternativních zdrojů příjmů ohrožují akademickou svobodu, zejména pokud takové externí financování pochází od autokratických režimů v zahraničí nebo nadnárodních společností;

                  M.

                  vzhledem k tomu, že zahraniční vzdělávací instituce v EU čelí útokům vnitrostátních vlád a narušení akademické svobody;

                  N.

                  vzhledem k tomu, že snahy kontrolovat nebo umlčet vysokoškolské instituce či jejich vyučující, studenty a zaměstnance zdaleka nemíří jen na přímo dotčené jednotlivce a instituce, ale významně ovlivňují společnost prostřednictvím omezování prostoru pro širší demokratickou účast, svobodu projevu a posilování postavení všech občanů a zbavují budoucí generace vysoce kvalitních akademických a výzkumných pracovníků;

                  O.

                  vzhledem k tomu, že účinné provádění práva na vzdělání a zajištění akademické svobody vyžaduje, aby státy zajistily odpovídající a spolehlivou úroveň financování do vzdělávání; vzhledem k tomu, že politiky v oblasti finančních a hospodářských úsporných opatření vážně oslabily akademickou svobodu a nadále tak činí po celém světě, a to i v rámci EU;

                  P.

                  vzhledem k tomu, že porušení akademické svobody jsou jen zřídka řešena v rámci problematiky lidských práv, což zčásti odráží nedostatečnou znalost otázek akademické svobody mezi obhájci lidských práv, a zčásti také skutečnost, že se žaloby často zaměřují na jiná práva, která jsou porušována, jako je svoboda projevu nebo přesvědčení; vzhledem k tomu, že standardy v této oblasti nejsou dostatečně rozvinuty a případy porušování akademické svobody často nejsou hlášeny;

                  Q.

                  vzhledem k tomu, že je obecně třeba zvýšit povědomí o významu akademické svobody jakožto nástroje na podporu demokracie, respektování právního státu a odpovědnosti, a vytvářet příležitosti k posilování kapacit umožňujících její prosazování a ochranu;

                  R.

                  vzhledem k tomu, že je důležité chápat útoky na akademickou svobodu a uznat je jako celosvětovou hrozbu a podporovat uznávání dotčených akademiků a studentů nejenom jako jednotlivců, jejichž práva jsou porušována, ale také jako obhájců lidských práv, kteří jsou napadáni; vzhledem k tomu, že je na mezinárodní a vnitrostátní úrovni třeba důrazněji reagovat, a to jak v rámci samotného vysokoškolského vzdělávání, tak i v rámci občanské společnosti a široké veřejnosti;

                  S.

                  vzhledem k tomu, že mnoho ohrožených akademiků a studentů nemůže získat přístup k příležitostem poskytovaným programy EU pro akademickou mobilitu a obhájce lidských práv, jelikož nesplňují přijímací kritéria nebo je pro ně velmi složité dodržet obecné přijímací postupy, požadavky a harmonogramy;

                  T.

                  vzhledem k tomu, že omezení financování v rámci programů EU omezuje možnosti organizací a univerzit v EU podporujících studenty a akademiky, kteří čelí riziku nebo opustili své země kvůli hrozbě stíhání za svou akademickou angažovanost; vzhledem k tomu, že tyto organizace a univerzity potřebují pro svou činnost a své iniciativy více pomoci;

                  U.

                  vzhledem k tomu, že se EU zavázala k podpoře a ochraně lidských práv, demokratických institucí a právního státu po celém světě; vzhledem k tomu, že akční plán EU pro lidská práva a demokracii vyzývá k účinnější politice EU na podporu lidských práv a demokracie, včetně posílení účinnosti dialogů o lidských právech, zlepšení viditelnosti a dopadu strategií v oblasti lidských práv pro jednotlivé země, zaměření na účinné provádění obecných zásad EU v oblasti lidských práv a zlepšování veřejné diplomacie a komunikace o lidských právech;

                  1.

                  doporučuje Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku následující:

                              a)

                              výslovně uznávat význam akademické svobody ve veřejných prohlášeních, politikách a opatřeních souvisejících s vnější činností EU, včetně uznání zásad, že myšlenky nepředstavují trestné činy a kritický diskurz neznamená neloajálnost, ale nezbytnou součást demokratické společnosti a jejího rozvoje, a současně uznávat, že nezávislost vzdělávacích institucí by měla být vždy chráněna a že akademická svoboda hraje zásadní roli v rozvoji lidstva a moderní společnosti;

                              b)

                              uznávat, že nároky na akademickou svobodu spadají pod platné právo v oblasti lidských práv vyplývající z práva na vzdělání a práv na svobodu projevu a názoru; připomínat, že akademická svoboda zahrnuje i svobodu akademických pracovníků šířit informace, provádět výzkum a rozšiřovat znalosti a pravdu bez omezení, dále svobodu vyjadřovat myšlenky a názory, i pokud jsou kontroverzní nebo nepopulární, v oblastech jejich výzkumu a odborných znalostí, a že to může zahrnovat zkoumání fungování veřejných institucí v daném politickém systému a jejich kritiku;

                              c)

                              veřejně zdůrazňovat problém útoků na akademickou svobodu, včetně jejich negativních dopadů; vyjadřovat znepokojení nad zranitelností akademické obce vůči nepříznivým zásahům vnitrostátních orgánů a soukromých subjektů či zásahům vedeným firemními zájmy; připomínat odpovědnost jednotlivých zemí za zaručení akademické svobody, jednat v souladu s tím, jakož i proaktivně chránit vysokoškolské instituce, akademické pracovníky a studenty před útoky bez ohledu na jejich původ a povahu;

                              d)

                              zajistit, aby orgány EU a zástupci členských států, kteří navštěvují třetí země, byli informováni o stavu akademické svobody;

                              e)

                              prokazovat podporu institucím, zaměstnancům a studentům, kteří jsou ohroženi nebo se stali obětí nátlaku nebo násilných útoků, a takové útoky veřejně odsuzovat prostřednictvím vznesení této otázky na všech úrovních, mimo jiné prostřednictvím prohlášení, návštěv, pozvánek k veřejným vystoupením, sledování soudních řízení a kontroly vězeňských podmínek a konkrétních odkazů na jednotlivé případy ohrožených členů vysokoškolské komunity;

                              f)

                              podporovat rovný přístup do akademické komunity bez ohledu na etnický původ, kastu, postižení, státní občanství, náboženské přesvědčení, genderovou identitu, sexuální orientaci nebo jiný status; věnovat zvláštní pozornost při jednání s třetími zeměmi podpoře odstranění diskriminace na základě pohlaví a všech forem násilí a pomoci při uplatňování rovnosti žen a mužů a práva na vzdělání pro všechny;

                              g)

                              zdůraznit, že útoky na akademickou svobodu mohou mít rovněž podobu kybernetických útoků, neboť akademičtí pracovníci dnes k vyjádření svých myšlenek a názorů stále více využívají internet a sociální média;

                              h)

                              zmiňovat akademickou svobodu na různých úrovních politického dialogu, včetně dialogů o lidských právech a konzultací s partnerskými zeměmi; zvýšit diplomatické úsilí při dvoustranných i vícestranných jednáních s partnerskými zeměmi, pokud jde o závažné případy ohrožení akademické svobody nebo útoků na tuto svobodu a zejména o násilné útoky na vysokoškolské instituce a na jejich členy, včetně diskriminačních politik a postupů, nepřiměřeného omezování výzkumu nebo projevu, nespravedlivého stíhání nebo zadržování, a omezení práva na zakládání odborových organizací a vstup do nich; podporovat partnerské země v tom, aby stanovily rámec pro akademickou svobodu a institucionální autonomii a aby monitorovaly uplatňování těchto základních práv; zajistit, aby všechny dohody o mezinárodní spolupráci s partnerskými zeměmi tyto zásady uplatňovaly;

                              i)

                              začlenit obranu a ochranu akademické svobody a institucionální autonomie do kodaňských kritérií pro proces přistoupení k EU s cílem zabránit útokům na akademickou svobodu v členských státech, jakých jsme svědkem v případě Středoevropské univerzity v Maďarsku;

                              j)

                              povzbudit všechny státy, aby učinily to, co již provedla většina členských států EU, tj. schválily a uplatňovaly prohlášení o bezpečných školách a doprovodné pokyny pro ochranu škol a univerzit před vojenským využitím v době ozbrojeného konfliktu, což je vodítko pro odpovědnost za ochranu základních hodnot, zejména akademické svobody a institucionální autonomie, v souvislosti s násilnými a donucovacími útoky na vysokoškolské vzdělávání;

                              k)

                              spolupracovat s OSN, Radou Evropy, mezinárodními agenturami, občanskou společností a vysokoškolskými komunitami s cílem vytvořit mechanismus pro monitorování a hlášení útoků na vysokoškolské vzdělávání a jednotlivé akademiky a jejich nepřiměřeného omezování; posílit a propagovat monitorování s cílem zvýšit povědomí o tomto problému, pohnat pachatele k odpovědnosti a snažit se více předcházet útokům na akademickou svobodu a reagovat na ně;

                              l)

                              zapojit se do pravidelného dialogu s vysokoškolskými komunitami a organizacemi, jejichž posláním je chránit vysokoškolské komunity a podporovat akademickou svobodu, a podporovat tento dialog s cílem vytvořit nejlepší politické rámce, iniciativy pro akademickou svobodu a strategie pro její prosazování;

                              m)

                              přispívat k rozvoji kapacit umožňujících rychlé, důkladné a transparentní vyšetřování případů porušení akademické svobody, zejména v situacích zahrnujících násilné útoky; zintenzivnit úsilí, pokud jde o předcházení útokům na akademickou svobodu a o reakci na ně, a vynaložit veškeré úsilí nezbytné k tomu, aby se pachatelé dostali před soud;

                              n)

                              podporovat činnost v oblasti výzkumu a poradenství zaměřenou na úpravu právních a správních předpisů, které nadměrně omezují akademickou svobodu nebo akademickou nezávislost vysokoškolských institucí, a propagovat institucionální autonomii jakožto jeden ze způsobů ochrany systémů vysokoškolského vzdělávání před zásahy nebo útoky státu, firemní sféry či nestátních subjektů a ochránit vysokoškolské vzdělání před politizací a ideologickou manipulací;

                              o)

                              zvýšit diplomatické úsilí při dvoustranných i vícestranných jednáních s partnerskými zeměmi, pokud jde o závažné případy ohrožení akademické svobody nebo útoků na tuto svobodu, zejména o násilné útoky na vysokoškolské instituce a na jejich členy, včetně diskriminačních politik a postupů, nepřiměřeného omezování výzkumu nebo projevu, nespravedlivého stíhání nebo zadržování;

                              p)

                              přezkoumat stávající mechanismy na podporu a ochranu obhájců lidských práv s cílem rozvinout kapacity umožňující určovat případy zahrnující útoky na akademickou svobodu a poskytovat pomoc v těchto situacích, včetně ochrany a podpory v nouzi, mimo jiné prostřednictvím fyzické ochrany, právní a vízové podpory, lékařské podpory, sledování soudních řízení a kontroly vězeňských podmínek, poradenství a lobbování a dlouhodobé podpory během exilu; vyzývá zejména k tomu, aby evropský nástroj pro demokracii a lidská práva zahrnul mezi své priority prosazování akademické svobody a podporu ohrožených členů akademické obce;

                              q)

                              přezkoumat stávající programy a zdroje zaměřené na akademickou mobilitu a další formy vzdělávání a spolupráce v oblasti výzkumu, včetně jejich kritérií, přijímacích postupů, požadavků, lhůt a harmonogramů, s cílem odstranit překážky, které by mohly jinak kvalifikovaným ohroženým akademikům nebo studentům bránit v přístupu k příležitostem, pracovním umístěním nebo jiným zdrojům poskytovaným těmito programy; podporovat stávající projekty financované Evropskou unií, jako je např. „Academic Refuge“, které usilují o zvýšení povědomí o významu akademické svobody v oblasti vysokoškolského vzdělávání a o důsledcích pro společnost jako celku, je-li tato svoboda potlačena;

                              r)

                              zajistit, aby programy makrofinanční pomoci EU určené třetím zemím a politiky evropských finančních institucí nenarušovaly akademickou svobodu prostřednictvím podpory politik, které snižují přidělování vnitrostátních příjmů odvětví vzdělávání;

                              s)

                              vytvářet nové iniciativy v rámci stávajících a budoucích programů, pokud možno jako inciativy spolupráce vyvinuté a financované Unií prostřednictvím jejích rozpočtů na jiné oblasti než vzdělání a výzkum, například nástroj předvstupní pomoci (NPP III), programy Horizont 2020, Erasmus+ a Marie Skłodowska-Curie, pro nové programy financované EU na podporu umisťování ohrožených akademiků, studentů působících ve výzkumu a studentů s plným vzděláním, jimž byla udělena mezinárodní ochrana, do evropských vysokoškolských vzdělávacích a výzkumných institucí;

                              t)

                              podporovat probíhající normativní úsilí na regionálních a mezinárodních úrovních, a to i prostřednictvím přijetí mezinárodního prohlášení o akademické svobodě a nezávislosti vysokoškolských institucí; vybízet EU a její členské státy, aby v Radě OSN pro lidská práva přijaly iniciativu týkající se akademické svobody;

                              u)

                              zajistit nadále vysokou úroveň podpory Evropského meziuniverzitního centra a Globálního kampusu pro lidská práva a demokracii jako vlajkové lodi podpory EU, pokud jde o vzdělávání v oblasti lidských práv na celém světě;

                  2.

                  pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě, Komisi a místopředsedkyni Komise, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku.


title: Doporučení Evropské Rady pro Systémová Rizika ze dne 22. prosince 2020, kterým se mění doporučení ESRB/2015/2 o hodnocení přeshraničních účinků opatření makroobezřetnostní politiky a o jejich dobrovolné reciprocitě (ESRB/2020/16) 2021/C 43/01

text:
                  8.2.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 43/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
         ze dne 22. prosince 2020,
         kterým se mění doporučení ESRB/2015/2 o hodnocení přeshraničních účinků opatření makroobezřetnostní politiky a o jejich dobrovolné reciprocitě
         (ESRB/2020/16)
         (2021/C 43/01)
         GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (1), a zejména na články 3 a 16 až 18 tohoto nařízení,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (2), a zejména na čl. 458 odst. 8 uvedeného nařízení,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/1 ze dne 20. ledna 2011, kterým se přijímá jednací řád Evropské rady pro systémová rizika (3), a zejména na články 18 až 20 tohoto jednacího řádu,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     S cílem zajistit, aby byla vnitrostátní opatření makroobezřetnostní politiky účinná a konzistentní, je důležité doplnit povinnou reciprocitu podle práva Unie dobrovolnou reciprocitou.

                     (2)

                     Cílem rámce pro dobrovolnou reciprocitu opatření makroobezřetnostní politiky stanoveného v doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2015/2 (4) je zajistit, aby se všechna opatření makroobezřetnostní politiky založená na expozicích, která byla aktivována v jednom členském státě, recipročně uplatňovala v ostatních členských státech.

                     (3)

                     Doporučení ESRB/2015/2 bylo dne 8. ledna 2018 změněno doporučením Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2018/1 (5) tak, aby doporučilo reciproční uplatnění minimální úrovně průměrné rizikové váhy u rezidenčních hypotečních úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi ve Finsku ve výši 15 %, kterou uplatnil finský orgán finančního dohledu (Finanssivalvonta) v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bod vi) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (dále jen „nařízení o kapitálových požadavcích“) na úvěrové instituce povolené ve Finsku, které k výpočtu regulatorních kapitálových požadavků používají přístup založený na interním ratingu.

                     (4)

                     V reakci na rozhodnutí Finanssivalvonta ze dne 30. září 2020 o tom, že s účinností od 31. prosince 2020 neobnoví minimální úroveň rizikové váhy, rozhodla generální rada Evropské rady pro systémová rizika (ESRB) o vyřazení tohoto finského opatření ze seznamu opatření makroobezřetnostní politiky, jejichž reciproční uplatnění se doporučuje podle doporučení ESRB/2015/2.

                     (5)

                     Doporučení ESRB/2015/2 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,

               PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
         ODDÍL I

            Změny

         Doporučení ESRB/2015/2 se mění takto:

                     1.

                     V oddíle 1 se dílčí doporučení C 1) nahrazuje tímto:

                                 „1.

                                 Příslušným orgánům se doporučuje, aby recipročně uplatnily opatření makroobezřetnostní politiky, která byla přijata jinými příslušnými orgány a jejichž reciproční uplatnění doporučila ESRB. Doporučuje se, aby byla recipročně uplatněna tato opatření, jak je podrobněji popsáno v příloze:
                                 Belgie:

                                             —

                                             navýšení rizikové váhy u retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii, které se uplatňuje v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 na úvěrové instituce povolené v Belgii, které k výpočtu regulatorních kapitálových požadavků používají přístup IRB, přičemž toto navýšení se skládá z:

                                                         a)

                                                         paušálního navýšení rizikové váhy o pět procentních bodů a

                                                         b)

                                                         poměrného navýšení rizikové váhy ve výši 33 % expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah, které se uplatňují na portfolio retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii;

                                       Francie:

                                             —

                                             zpřísnění limitu velkých expozic uvedeného v čl. 395 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 ve vztahu k expozicím vůči vysoce zadluženým velkým nefinančním podnikům se sídlem ve Francii na 5 % použitelného kapitálu, které se uplatňuje v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem ii) nařízení (EU) č. 575/2013 na globální systémově významné instituce (G-SVI) a jiné systémově významné instituce (J-SVI) na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace;

                                       Švédsko:

                                             —

                                             minimální úroveň expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah pro portfolio retailových expozic zajištěných nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku ve výši 25 %, která se v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 uplatňuje na jednotlivé úvěrové instituce povolené ve Švédsku, které k výpočtu regulatorních kapitálových požadavků používají přístup IRB.“;

                     2.

                     Příloha se nahrazuje přílohou tohoto doporučení.

               ODDÍL II

            Vstup v platnost

         Toto doporučení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2021.

            Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. prosince 2020.

                  Vedoucí sekretariátu ESRB

                  jménem generální rady ESRB

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

            (2)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1.

            (3)  Úř. věst. C 58, 24.2.2011, s. 4.

            (4)  Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2015/2 ze dne 15. prosince 2015 o hodnocení přeshraničních účinků opatření makroobezřetnostní politiky a o jejich dobrovolné reciprocitě (Úř. věst. C 97, 12.3.2016, s. 9).

            (5)  Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2018/1 ze dne 8. ledna 2018, kterým se mění doporučení ESRB/2015/2 o hodnocení přeshraničních účinků opatření makroobezřetnostní politiky a o jejich dobrovolné reciprocitě (Úř. věst. C 41, 3.2.2018, s. 1).

            PŘÍLOHA
            Příloha doporučení ESRB/2015/2 se nahrazuje tímto:

                     „Příloha

                        Belgie

                           Navýšení rizikové váhy u retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii, které se uplatňuje v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 na úvěrové instituce povolené v Belgii, které používají přístup IRB. Uvedené navýšení se skládá ze dvou složek:

                                 a)

                                       paušálního navýšení rizikové váhy o pět procentních bodů a

                                 b)

                                       poměrného navýšení rizikové váhy ve výši 33 % expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah, které se uplatňují na portfolio retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii.

                           I.   Popis opatření

                                 1.

                                 Belgické opatření, které se v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 uplatňuje na úvěrové instituce povolené v Belgii, které používají přístup IRB, spočívá v navýšení rizikové váhy u retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii, které se skládá ze dvou složek:

                                             a)

                                             První složka spočívá ve zvýšení rizikové váhy u retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii o pět procentních bodů, které se uplatní na hodnotu rizikové váhy získanou po vypočtení druhé části navýšení rizikové váhy podle písmene b).

                                             b)

                                             Druhá složka spočívá ve zvýšení rizikové váhy ve výši 33 % expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah, které se uplatňují na portfolio retailových expozic zajištěných obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii. Expozicí váženou průměrnou hodnotou je průměrná hodnota rizikových vah jednotlivých úvěrů vypočtená v souladu s článkem 154 nařízení (EU) č. 575/2013, vážená příslušnou hodnotou expozic.

                           II.   Reciprocita

                                 2.

                                 V souladu s čl. 458 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 se příslušným orgánům dotčených členských států doporučuje, aby uvedené belgické opatření ve lhůtě stanovené v dílčím doporučení C 3) recipročně uplatnily ve vztahu k pobočkám, které se nacházejí v Belgii a které jsou pobočkami úvěrových institucí s vnitrostátním povolením, které používají přístup IRB.

                                 3.

                                 Příslušným orgánům se doporučuje, aby uvedené belgické opatření recipročně uplatnily ve vztahu k úvěrovým institucím s vnitrostátním povolením, které používají přístup IRB a které mají přímé retailové expozice zajištěné obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii. V souladu s dílčím doporučením C 2) se příslušným orgánům doporučuje, aby uplatnily stejné opatření, jaké zavedl aktivační orgán v Belgii, a to ve lhůtě stanovené v dílčím doporučení C 3).

                                 4.

                                 Není-li stejné opatření makroobezřetnostní politiky v jejich jurisdikci k dispozici, příslušným orgánům se doporučuje, aby po konzultaci s ESRB uplatnily opatření makroobezřetnostní politiky, které je k dispozici v jejich jurisdikci a jehož účinek je v nejvyšší míře rovnocenný uvedenému opatření, jež se doporučuje recipročně uplatnit, a to včetně přijetí opatření a uplatnění pravomocí v oblasti dohledu stanovených v hlavě VII kapitole 2 oddíle IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (*1). Příslušným orgánům se doporučuje přijmout rovnocenné opatření nejpozději do čtyř měsíců od zveřejnění tohoto doporučení v Úředním věstníku Evropské unie.

                           III.   Práh podstatnosti

                                 5.

                                 Pro účely případného uplatnění zásady de minimis příslušnými orgány uplatňujícími reciproční postup je spolu s tímto opatřením stanoven práh podstatnosti ve výši 2 miliard EUR, který se vztahuje na každou jednotlivou instituci.

                                 6.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 mohou příslušné orgány dotčeného členského státu osvobodit jednotlivé úvěrové instituce s vnitrostátním povolením, jež používají přístup IRB a jejichž retailové expozice zajištěné obytnými nemovitostmi v Belgii nedosahují práh podstatnosti ve výši 2 miliard EUR. Při uplatňování prahu podstatnosti by příslušné orgány měly sledovat podstatnost expozic a doporučuje se, aby belgické opatření v případě překročení prahu podstatnosti ve výši 2 miliard EUR uplatnily na dříve osvobozené jednotlivé úvěrové instituce s vnitrostátním povolením.

                                 7.

                                 Neexistují-li v dotčených členských státech žádné domácí úvěrové instituce používající přístup IRB, které by měly pobočky v Belgii nebo přímé retailové expozice zajištěné obytnými nemovitostmi nacházejícími se v Belgii a které by zároveň měly expozice na belgickém trhu obytných nemovitostí ve výši 2 miliard EUR nebo vyšší, mohou příslušné orgány dotčených členských států v souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 rozhodnout, že belgické opatření recipročně neuplatní. V tomto případě by měly příslušné orgány sledovat podstatnost expozic a doporučuje se, aby belgické opatření recipročně uplatnily, pokud úvěrová instituce používající přístup IRB překročí prahovou hodnotu 2 miliardy EUR.

                                 8.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1. doporučení ESRB/2015/2 představuje práh podstatnosti ve výši 2 miliard EUR doporučenou maximální prahovou úroveň. Příslušné orgány uplatňující reciproční postup proto mohou namísto použití prahové hodnoty podle potřeby stanovit nižší prahovou hodnotu pro svou jurisdikci nebo opatření recipročně uplatnit bez jakéhokoli prahu podstatnosti.

                        Francie

                        Zpřísnění limitu velkých expozic uvedeného v čl. 395 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 ve vztahu k expozicím vůči vysoce zadluženým velkým nefinančním podnikům se sídlem ve Francii na 5 % použitelného kapitálu, které se uplatňuje v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem ii) nařízení (EU) č. 575/2013 na globální systémově významné instituce (G-SVI) a jiné systémově významné instituce (J-SVI) na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace.

                     I.   Popis opatření

                                 1.

                                 Francouzské opatření, které se uplatňuje v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem ii) nařízení (EU) č. 575/2013 ve vztahu k G-SVI a J-SVI na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace (nikoli na subkonsolidované úrovni), spočívá ve zpřísnění limitu velkých expozic na 5 % použitelného kapitálu pro expozice vůči vysoce zadluženým velkým nefinančním podnikům se sídlem ve Francii.

                                 2.

                                 Nefinančním podnikem se rozumí fyzická nebo právnická osoba soukromého práva, která má sídlo ve Francii a která na své úrovni a na nejvyšší úrovni konsolidace náleží do sektoru nefinančních podniků ve smyslu bodu 2.45 přílohy A nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (*2).

                                 3.

                                 Uvedené opatření se vztahuje na expozice vůči nefinančním podnikům se sídlem ve Francii a na expozice vůči ekonomicky spjatým skupinám nefinančních podniků takto:

                                             a)

                                             v případě nefinančních podniků, které jsou součástí ekonomicky spjaté skupiny nefinančních podniků, která má sídlo na nejvyšší úrovni konsolidace ve Francii, se opatření vztahuje na součet čistých expozic vůči skupině a všem spjatým subjektům ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 39 nařízení (EU) č. 575/2013;

                                             b)

                                             v případě nefinančních podniků, které jsou součástí ekonomicky spjaté skupiny nefinančních podniků, která má sídlo na nejvyšší úrovni konsolidace mimo Francii, se opatření vztahuje na součet:

                                                         i)

                                                         expozic vůči těm nefinančním podnikům, které mají sídlo ve Francii;

                                                         ii)

                                                         expozic vůči subjektům se sídlem ve Francii nebo v zahraničí, nad nimiž nefinanční podniky uvedené v bodě i) mají přímou nebo nepřímou kontrolu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 39 nařízení (EU) č. 575/2013, a

                                                         iii)

                                                         expozic vůči subjektům se sídlem ve Francii nebo v zahraničí, které jsou ekonomicky závislé na nefinančních podnicích uvedených v bodě i) ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 39 nařízení (EU) č. 575/2013.
                                                         Nefinanční podniky, které nemají sídlo ve Francii a které nejsou dceřinou společností nefinančního podniku se sídlem ve Francii nebo na něm ekonomicky závislým subjektem, a které přímo nebo nepřímo nekontroluje nefinanční podnik se sídlem ve Francii, proto nespadají do oblasti působnosti uvedeného opatření.
                                                         V souladu s čl. 395 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se opatření uplatňuje po zohlednění účinku technik snižování úvěrového rizika a výjimek podle článků 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013.

                                 4.

                                 G-SVI nebo J-SVI musí nefinanční podnik se sídlem ve Francii považovat za velký, pokud hodnota její původní expozice vůči nefinančnímu podniku nebo ekonomicky spjaté skupině nefinančních podniků ve smyslu odstavce 3 je rovna nebo je vyšší než 300 mil. EUR. Hodnota původní expozice se vypočítává v souladu s články 389 a 390 nařízení (EU) č. 575/2013 před zohledněním účinku technik snižování úvěrového rizika a výjimek uvedených v článcích 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013, jak se vykazuje v souladu s článkem 9 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 680/2014 (*3).

                                 5.

                                 Nefinanční podnik se považuje za vysoce zadlužený, pokud jeho pákový poměr přesahuje 100 % a poměr krytí nákladů financování je nižší než 3, přičemž oba poměry se vypočítávají na nejvyšší úrovni konsolidace skupiny takto:

                                             a)

                                             Pákový poměr je poměr mezi celkovým dluhem bez hotovosti a vlastním kapitálem;

                                             b)

                                             Poměr krytí nákladů financování je poměr mezi hrubým příjmem zvýšeným o provozní dotace po odečtení: i) mezd; ii) provozních daní a poplatků; iii) ostatních běžných provozních nákladů kromě čistých úroků a podobných nákladů a iv) odpisů a amortizací, na straně jedné, a na straně druhé úroků a podobných nákladů.
                                             Poměry se vypočítávají na základě účetních agregátů vymezených v souladu s platnými standardy a uvedených v účetní závěrce nefinančního podniku, případně ověřené auditorem.

                           II.   Reciprocita

                                 6.

                                 Příslušným orgánům se doporučuje, aby francouzské opatření recipročně uplatnily ve vztahu k G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace.

                                 7.

                                 Není-li stejné opatření makroobezřetnostní politiky v jejich jurisdikci k dispozici, v souladu s dílčím doporučením C 2) se příslušným orgánům doporučuje, aby po konzultaci s ESRB uplatnily opatření makroobezřetnostní politiky, které je k dispozici v jejich jurisdikci a jehož účinek je v nejvyšší míře rovnocenný uvedenému opatření, jež se doporučuje recipročně uplatnit. Příslušným orgánům se doporučuje přijmout rovnocenné opatření nejpozději do šesti měsíců od zveřejnění tohoto doporučení v Úředním věstníku Evropské unie.

                           III.   Práh podstatnosti

                                 8.

                                 Pro účely případného uplatnění zásady de minimis příslušnými orgány uplatňujícími reciproční postup je spolu s tímto opatřením stanoven kombinovaný práh podstatnosti, který se skládá z:

                                             a)

                                             prahové hodnoty ve výši 2 miliard EUR pro celkový objem původních expozic, které mají G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace vůči francouzskému sektoru nefinančních podniků;

                                             b)

                                             prahové hodnoty ve výši 300 miliónů EUR, která se uplatňuje ve vztahu k G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením, které dosahují nebo přesahují prahovou hodnotu uvedenou v písmenu a) pro:

                                                         i)

                                                         jednotlivé původní expozice vůči nefinančnímu podniku se sídlem ve Francii;

                                                         ii)

                                                         součet původních expozic vůči ekonomicky spjaté skupině nefinančních podniků, která má na nejvyšší úrovni konsolidace sídlo ve Francii, vypočtený v souladu s odst. 3 písm. a);

                                                         iii)

                                                         součet původních expozic vůči nefinančním podnikům, které mají sídlo ve Francii a které jsou součástí ekonomicky spjaté skupiny nefinančních podniků, jež má sídlo na nejvyšší úrovni konsolidace mimo Francii, jak jsou vykázány v šablonách C 28.00 a C 29.00 přílohy VIII prováděcího nařízení (EU) č. 680/2014;

                                             c)

                                             prahové hodnoty ve výši 5 % použitelného kapitálu G-SVI nebo J-SVI na nejvyšší úrovni konsolidace pro expozice uvedené v písmenu b) po zohlednění účinku technik snižování úvěrového rizika a výjimek podle článků 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013.
                                             Prahové hodnoty uvedené v odstavcích b) a c) se použijí bez ohledu na to, zda je příslušný subjekt nebo nefinanční podnik vysoce zadlužen či nikoli.
                                             Hodnota původní expozice uvedená v odstavcích a) a b) se vypočítává v souladu s články 389 a 390 nařízení (EU) č. 575/2013 před zohledněním účinku technik snižování úvěrového rizika a výjimek uvedených v článcích 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013, jak se vykazuje v souladu s článkem 9 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 680/2014.

                                 9.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 mohou příslušné orgány dotčeného členského státu osvobodit G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace, které nepřekračují kombinovaný práh podstatnosti uvedený v odstavci 8. Při uplatňování prahu podstatnosti by příslušné orgány měly sledovat podstatnost expozic G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením vůči francouzskému sektoru nefinančních podniků, jakož i koncentraci expozic G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením vůči velkým nefinančním podnikům se sídlem ve Francii a doporučuje se, aby francouzské opatření v případě překročení kombinovaného prahu podstatnosti uvedeného v odstavci 8 uplatnily na G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace, které byly dříve osvobozeny. Příslušné orgány se rovněž vyzývají, aby na systémová rizika, která jsou spojena se zvýšeným využíváním pákového efektu velkými nefinančními podniky se sídlem ve Francii, upozornily ostatní účastníky trhu ve své jurisdikci.

                                 10.

                                 Neexistují-li v dotčených členských státech žádné domácí G-SVI a J-SVI na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace, které by měly expozice vůči francouzskému sektoru nefinančních podniků přesahující práh podstatnosti uvedený v odstavci 8, mohou příslušné orgány dotčených členských států v souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 rozhodnout, že francouzské opatření recipročně neuplatní. V tomto případě by příslušné orgány měly sledovat podstatnost expozic G-SVI a J-SVI s vnitrostátním povolením vůči francouzskému sektoru nefinančních podniků, jakož i koncentraci expozic těchto G-SVI a J-SVI vůči velkým nefinančním podnikům se sídlem ve Francii a doporučuje se, aby francouzské opatření recipročně uplatnily, pokud G-SVI a J-SVI na nejvyšší úrovni bankovní obezřetnostní konsolidace překročí kombinovaný práh podstatnosti uvedený v odstavci 8. Příslušné orgány se rovněž vyzývají, aby na systémová rizika, která jsou spojena se zvýšeným využíváním pákového efektu velkými nefinančními podniky se sídlem ve Francii, upozornily ostatní účastníky trhu ve své jurisdikci.

                                 11.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1. doporučení ESRB/2015/2 představuje kombinovaný práh podstatnosti uvedený v odstavci 8 doporučenou maximální prahovou úroveň. Příslušné orgány uplatňující reciproční postup proto mohou namísto použití prahové hodnoty podle potřeby stanovit nižší prahovou hodnotu pro svou jurisdikci nebo opatření recipročně uplatnit bez jakéhokoli prahu podstatnosti.

                        Švédsko

                        Minimální úroveň expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah pro portfolio retailových expozic zajištěných nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku ve výši 25 %, která se v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 uplatňuje na jednotlivé úvěrové instituce povolené ve Švédsku, které k výpočtu regulatorních kapitálových požadavků používají přístup IRB.

                     I.   Popis opatření

                                 1.

                                 Švédské opatření, které se v souladu s čl. 458 odst. 2 písm. d) bodem vi) nařízení (EU) č. 575/2013 uplatňuje na úvěrové instituce povolené ve Švédsku, které používají přístup IRB, spočívá v zavedení minimální úrovně expozicí vážené průměrné hodnoty rizikových vah pro portfolio retailových expozic zajištěných nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku ve výši 25 %, která se uplatňuje na jednotlivé úvěrové instituce.

                                 2.

                                 Expozicí váženou průměrnou hodnotou je průměrná hodnota rizikových vah jednotlivých expozic vypočtená v souladu s článkem 154 nařízení (EU) č. 575/2013, vážená příslušnou hodnotou expozic.

                           II.   Reciprocita

                                 3.

                                 V souladu s čl. 458 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 se příslušným orgánům dotčených členských států doporučuje, aby uvedené švédské opatření ve lhůtě stanovené v dílčím doporučení C 3) recipročně uplatnily ve vztahu k pobočkám, které se nacházejí ve Švédsku a které jsou pobočkami úvěrových institucí s vnitrostátním povolením, které používají přístup IRB.

                                 4.

                                 Příslušným orgánům se doporučuje, aby uvedené švédské opatření recipročně uplatnily ve vztahu k úvěrovým institucím s vnitrostátním povolením, které používají přístup IRB a které mají přímé retailové expozice zajištěné nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku. V souladu s dílčím doporučením C 2) se příslušným orgánům doporučuje, aby uplatnily stejné opatření, jaké zavedl aktivační orgán ve Švédsku, a to ve lhůtě stanovené v dílčím doporučení C 3).

                                 5.

                                 Není-li stejné opatření makroobezřetnostní politiky v jejich jurisdikci k dispozici, příslušným orgánům se doporučuje, aby po konzultaci s ESRB uplatnily opatření makroobezřetnostní politiky, které je k dispozici v jejich jurisdikci a jehož účinek je v nejvyšší míře rovnocenný uvedenému opatření, jež se doporučuje recipročně uplatnit. Příslušným orgánům se doporučuje přijmout rovnocenné opatření nejpozději do čtyř měsíců od zveřejnění tohoto doporučení v Úředním věstníku Evropské unie.

                           III.   Práh podstatnosti

                                 6.

                                 Pro účely případného uplatnění zásady de minimis příslušnými orgány uplatňujícími reciproční postup je spolu s tímto opatřením stanoven práh podstatnosti ve výši 5 miliard SEK, který se vztahuje na každou jednotlivou instituci.

                                 7.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 mohou příslušné orgány dotčeného členského státu osvobodit jednotlivé úvěrové instituce s vnitrostátním povolením, jež používají přístup IRB a jejichž retailové expozice zajištěné nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku nedosahují práh podstatnosti ve výši 5 miliard SEK. Při uplatňování prahu podstatnosti by příslušné orgány měly sledovat podstatnost expozic a doporučuje se, aby švédské opatření v případě překročení prahu podstatnosti ve výši 5 miliard SEK uplatnily na dříve osvobozené jednotlivé úvěrové instituce s vnitrostátním povolením.

                                 8.

                                 Neexistují-li v dotčených členských státech žádné domácí úvěrové instituce používající přístup IRB, které by měly buď pobočky ve Švédsku, nebo přímé retailové expozice zajištěné nemovitostmi vůči dlužníkům se sídlem nebo bydlištěm ve Švédsku, a zároveň by měly takové expozice ve výši 5 miliard SEK nebo vyšší, mohou příslušné orgány dotčených členských států v souladu s oddílem 2.2.1 doporučení ESRB/2015/2 rozhodnout, že švédské opatření recipročně neuplatní. V tomto případě by měly příslušné orgány sledovat podstatnost expozic a doporučuje se, aby švédské opatření recipročně uplatnily, pokud úvěrová instituce používající přístup IRB překročí prahovou hodnotu 5 miliard SEK.

                                 9.

                                 V souladu s oddílem 2.2.1. doporučení ESRB/2015/2 představuje práh podstatnosti ve výši 5 miliard SEK doporučenou maximální prahovou úroveň. Příslušné orgány uplatňující reciproční postup proto mohou namísto použití doporučené prahové hodnoty podle potřeby stanovit nižší prahovou hodnotu pro svou jurisdikci nebo opatření recipročně uplatnit bez jakéhokoli prahu podstatnosti.

               (*1)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338.

               (*2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Úř. věst. L 174, 26.6.2013, s. 1).

               (*3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 680/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o podávání zpráv institucí pro účely dohledu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (Úř. věst. L 191, 28.6.2014, s. 1).“


title: Doporučení Komise (EU) 2021/946 ze dne 3. června 2021 o společném souboru nástrojů Unie pro koordinovaný přístup k rámci pro evropskou digitální identitu

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 210/51

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2021/946
      ze dne 3. června 2021
      o společném souboru nástrojů Unie pro koordinovaný přístup k rámci pro evropskou digitální identitu
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Pandemie onemocnění COVID-19 během jediného roku radikálně změnila úlohu a význam digitalizace v ekonomikách a lidských společnostech a zrychlila její tempo. V reakci na zvýšenou digitalizaci služeb prudce vzrostla poptávka ze strany uživatelů a podniků po prostředcích pro identifikaci a autentizaci on-line, jakož i pro digitální výměnu informací o totožnosti, atributech nebo kvalifikacích bezpečným způsobem a s vysokou úrovní ochrany dat.

                  (2)

                  Cílem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 (1) (dále jen „nařízení eIDAS“) je umožnit přeshraniční uznávání elektronické identifikace veřejné správy (dále jen „elektronická identifikace“) za účelem přístupu k veřejným službám a vytvořit trh Unie pro přeshraničně uznávané služby vytvářející důvěru se stejným právním statusem jako tradiční rovnocenné procesy založené na papírových dokladech.

                  (3)

                  Evropská rada ve svých závěrech ze zasedání konaného ve dnech 1.–2. října 2020 vyzvala Komisi, aby vytvořila celounijní rámec bezpečné veřejné elektronické identifikace zahrnující interoperabilní digitální podpisy, jehož prostřednictvím budou mít lidé kontrolu nad vlastní on-line identitou a údaji, jakož i přístup k veřejným i soukromým a přeshraničním digitálním službám.

                  (4)

                  Sdělení Komise „Digitální kompas 2030: Evropské pojetí digitální dekády“ (2) stanoví cíl, aby do roku 2030 Unie a její občané mohli využívat široké zavedení důvěryhodné identity kontrolované uživatelem, která každému uživateli umožní mít pod kontrolou svou komunikaci a přítomnost na internetu.

                  (5)

                  Komise přijala návrh (3) na změnu nařízení eIDAS. Navrhuje rámec evropské digitální identity, který nabízí uživatelům osobní digitální peněženku s vlastním nastavením, která by umožňovala bezpečný a snadný přístup k různým službám, veřejným i soukromým, pod plnou kontrolou uživatelů. Navíc vytváří novou kvalifikovanou službu vytvářející důvěru pro potvrzování atributů týkajících se informací o totožnosti, jako jsou adresy, věk, pohlaví, osobní stav, složení rodiny, státní příslušnost, vzdělání a odborné kvalifikace a tituly, licence, jiná povolení a platební údaje, které mohou být nabízeny, sdíleny a vyměňovány přes hranice, za plné bezpečnosti, s ochranou údajů a přeshraničním právním účinkem.

                  (6)

                  Vzhledem ke zrychlení digitalizace členské státy zavedly nebo vytvářejí vnitrostátní systémy elektronické identity zahrnující digitální peněženky a vnitrostátní důvěryhodné rámce pro integraci atributů a oprávnění. Jiná řešení jsou připravována nebo jsou v procesu zavádění hospodářskými subjekty v soukromém sektoru.

                  (7)

                  Vytváření odlišných řešení v jednotlivých členských státech vede k roztříštěnosti a připravuje lidi a podniky o výhody jednotného trhu, jelikož nemohou používat bezpečné, pohodlné a jednotné identifikační systémy pro přístup k veřejným i soukromých službám v celé Unii.

                  (8)

                  S cílem podpořit konkurenceschopnost evropských podniků by měli mít poskytovatelé on-line služeb možnost využívat řešení v oblasti digitální identity uznávaná v celé Unii, bez ohledu na to, v kterém členském státě byla vydána, a čerpat tak výhody vyplývající z harmonizovaného evropského přístupu k důvěře, bezpečnosti a interoperabilitě. Uživatelé i poskytovatelé služeb by měli mít možnost využívat stejné právní hodnoty, která je platným elektronickým potvrzením atributů přiznána v celé Unii.

                  (9)

                  K tomu, aby se zabránilo roztříštěnosti a překážkám v důsledku rozdílných norem a aby se zajistil koordinovaný postup, který zabrání tomu, aby bylo provádění budoucího rámce pro evropskou digitální identitu ohroženo, je nezbytné zavést úzkou a strukturovanou spolupráci mezi Komisí, členskými státy a soukromým sektorem.

                  (10)

                  S cílem urychlit dosažení tohoto cíle by členské státy měly zvýšit svou spolupráci a určit soubor nástrojů pro rámec pro evropskou digitální identitu. Tento soubor nástrojů by měl vést k technické architektuře a referenčnímu rámci, souboru společných norem a technických referencí, jakož i k osvědčeným postupům a pokynům jako základu pro provádění rámce pro evropskou digitální identitu. S cílem zajistit harmonizovaný přístup k elektronické identitě v souladu s očekáváními občanů a podniků, včetně osob se zdravotním postižením, měla by spolupráce začít okamžitě, souběžně s legislativním procesem, při plném respektování tohoto procesu a v souladu s jeho výsledkem.

                  (11)

                  Toto doporučení nastavuje strukturovaný proces spolupráce mezi členskými státy, Komisí a případně hospodářskými subjekty v soukromém sektoru za účelem vytvoření uvedeného souboru nástrojů.

                  (12)

                  Tento soubor nástrojů by měl zahrnovat čtyři průřezové dimenze, a sice poskytování a výměnu atributů identity, funkčnost a bezpečnost peněženek evropské digitální identity, vytvoření důvěry v peněženku evropské digitální identity včetně ověřování identity a správy. Soubor nástrojů by měl splňovat požadavky stanovené v návrhu rámce pro evropskou digitální identitu. Měl by být podle potřeby aktualizován na základě výsledku legislativního procesu.

                  (13)

                  Spolupráce mezi členskými státy je nezbytná za účelem výměny osvědčených postupů a vypracování pokynů v oblastech, kde harmonizace není nutná, avšak sladění postupů by podpořilo provádění rámce pro evropskou digitální identitu členskými státy.

                  (14)

                  Expertní skupina eIDAS je pověřena stát se hlavním komunikačním partnerem pro účely provádění tohoto doporučení.

                  (15)

                  Katalogy atributů a systémy potvrzování atributů byly již vytvořeny v jiných oblastech, např. pro technický systém založený na zásadě „pouze jednou“ podle nařízení o jednotné digitální bráně nebo jiné iniciativy v oblasti výměny dat na evropské úrovni. Měly by být zváženo sladění a opětovné využití této práce k zajištění interoperability, rovněž s ohledem na zásady Evropského rámce interoperability.

                  (16)

                  Tam, kde je to vhodné, by měly být opětovně využity stávající evropské a mezinárodní normy a technické specifikace a provedeny referenční pilotní projekty a testování rámce pro peněženky evropské digitální identity a souvisejících prvků, což usnadní využití, zavádění a interoperabilitu,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
      1.   Cíle a definice

                  1)

                  Doporučuje se, aby členské státy pracovaly na vytvoření souboru nástrojů na podporu provádění rámce pro evropskou digitální identitu v úzké spolupráci s Komisí a případně s jinými dotčenými stranami z veřejného i soukromého sektoru. Členským státům se zejména doporučuje, aby úzce spolupracovaly na základě návrhu Komise s cílem určit tyto prvky souboru nástrojů:

                              a)

                              technickou architekturu a referenční rámec vymezující fungování rámce evropské digitální identity v souladu s nařízením eIDAS, při zohlednění návrhu rámce pro evropskou digitální identitu předloženého Komisí;

                              b)

                              společné normy a technické specifikace podle bodu 3 odst. 2;

                              c)

                              společné pokyny a osvědčené postupy v oblastech, kde sladění postupů podpoří hladké fungování rámce pro evropskou digitální identitu podle bodu 3 odst. 3 tohoto doporučení.

                  2)

                  Pro účely tohoto doporučení se použijí definice stanovené v návrhu rámce pro evropskou digitální identitu předloženém Komisí.

            2.   Postup vytváření souboru nástrojů

                  1)

                  Doporučuje se, aby členské státy prováděly toto doporučení prostřednictvím expertní skupiny eIDAS. Použijí se všeobecná procesní pravidla této expertní skupiny.

                  2)

                  Podle potřeby budou konzultovány a zapojeny do procesu normalizační orgány, příslušné zúčastněné strany ze soukromého a veřejného sektoru a externí odborníci.

                  3)

                  Předpokládá se následující harmonogram provádění tohoto doporučení:

                              a)

                              do září 2021: dohoda o procesu a pracovních postupech, zahájení postupu shromažďování dat od členských států a diskuse o návrhu technické architektury;

                              b)

                              do prosince 2021: dohoda o návrhu technické architektury;

                              c)

                              do června 2022, určení konkrétní technické architektury, norem a referencí, pokynů a osvědčených postupů pro:

                                          1)

                                          poskytování a výměnu atributů identity;

                                          2)

                                          funkčnost a bezpečnost peněženek evropské digitální identity;

                                          3)

                                          budování důvěry v peněženky evropské digitální identity včetně ověřování identity;

                                          4)

                                          správu;

                              d)

                              do 30. září 2022: dohoda mezi členskými státy, v úzké spolupráci s Komisí, o souboru nástrojů pro provádění rámce pro evropskou digitální identitu zahrnujícím komplexní technickou architekturu a referenční rámec, společné normy a technické reference a pokyny a osvědčené postupy;

                              e)

                              do 30. října 2022: zveřejnění souboru nástrojů Komisí.

                  4)

                  Odchylně od bodu 4 (Přezkum) se doporučuje, aby členské státy a jiné dotčené strany prováděly soubor nástrojů po jeho zveřejnění, a to v podobě testování a referenčních pilotních projektů.

            3.   Spolupráce na úrovni Unie s cílem vytvořit soubor nástrojů na podporu provádění rámce pro evropskou digitální identitu

         Obsah souboru nástrojů

                  1)

                  S cílem usnadnit provádění rámce pro evropskou digitální identitu se doporučuje, aby členské státy spolupracovaly za účelem vytvoření souboru nástrojů zahrnujícího komplexní technickou architekturu a referenční rámec, soubor společných norem a technických referencí a soubor pokynů a popis osvědčených postupů. Oblast působnosti souboru nástrojů by měla zahrnovat přinejmenším všechny aspekty funkce peněženek evropské digitální identity a kvalifikované služby vytvářející důvěru pro potvrzování atributů, jak se navrhuje v návrhu rámce pro evropskou digitální identitu, navrženém Komisí. Obsah by se měl vyvíjet souběžně s diskusí a procesem přijetí rámce pro evropskou digitální identitu a měl by odrážet výsledek této diskuse a tohoto procesu.

         Společné normy a technické reference

                  2)

                  Doporučuje se, aby členské státy určily společné normy a technické reference zejména v těchto oblastech: uživatelská funkčnost peněženek evropské digitální identity, včetně podepisování prostřednictvím kvalifikovaného elektronického podpisu, rozhraní a protokoly, míra jistoty, oznamování spoléhajících se stran a ověřování pravosti jejich údajů, elektronické potvrzování atributů, mechanismy ověřování platnosti elektronických potvrzení atributů a s nimi spojených osobních identifikačních údajů, certifikace, zveřejňování seznamu peněženek evropské digitální identity, oznamování porušení bezpečnosti, ověřování identity a atributů kvalifikovanými poskytovateli služeb vytvářejících důvěru pro elektronické potvrzování atributů, ověřování identity, minimální seznam atributů ze spolehlivých zdrojů, jako jsou adresy, věk, pohlaví, občanský stav, složení rodiny, státní příslušnost, vzdělání a odborné kvalifikace, tituly a licence, jiná povolení a platební údaje, katalog atributů a systémy potvrzování atributů a ověřovací postupy pro kvalifikované elektronické potvrzování atributů, spolupráce a správa.

         Pokyny, osvědčené postupy a spolupráce

                  3)

                  Doporučuje se, aby členské státy určily pokyny a osvědčené postupy zejména v těchto oblastech: obchodní modely a struktura poplatků, ověřování atributů oproti údajům ze spolehlivých zdrojů, a to i prostřednictvím určených zprostředkovatelů.

            4.   Přezkum

      Doporučuje se, aby členské státy spolupracovaly za účelem aktualizace výstupů vyplývajících z tohoto doporučení po přijetí legislativního návrhu rámce pro evropskou digitální identitu tak, aby bylo zohledněno konečné znění tohoto právního předpisu.

         V Bruselu dne 3. června 2021.

               Za Komisi

            Thierry BRETON

               člen Komise

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (Úř. věst. L 257, 28.8.2014, s. 73).

         (2)  COM(2021) 118 final.

         (3)  COM(2021) 281 final.


title: Doporučení Rady (EU) 2021/992 ze dne 18. června 2021, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení

text:
                  21.6.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 221/12

         DOPORUČENÍ RADY (EU) 2021/992
         ze dne 18. června 2021,
         kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a e) a čl. 292 první a druhou větu této smlouvy,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 30. června 2020 přijala Rada doporučení o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (1) (dále jen „doporučení Rady“).

                     (2)

                     Od tohoto data Rada přijala doporučení (EU) 2020/1052 (2), doporučení (EU) 2020/1144 (3), doporučení (EU) 2020/1186 (4), doporučení (EU) 2020/1551 (5), doporučení (EU) 2020/2169 (6), doporučení (EU) 2021/89 (7), doporučení (EU) 2021/132 (8), doporučení (EU) 2021/767 (9) a doporučení (EU) 2021/892 (10), kterými se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení.

                     (3)

                     Dne 20. května 2021 Rada přijala doporučení (EU) 2021/816, kterým se mění doporučení Rady (EU) 2020/912 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení (11) s cílem aktualizovat kritéria používaná k posouzení toho, zda jsou cesty ze třetích zemí, jež nejsou nezbytně nutné, bezpečné a zda by měly být povoleny.

                     (4)

                     V doporučení Rady se stanoví, že členské státy by měly od 1. července 2020 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I doporučení Rady. Seznam třetích zemí uvedený v příloze I by měla Rada každé dva týdny přezkoumat a případně aktualizovat, a to po důkladné konzultaci s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU na základě celkového posouzení založeného na metodice, kritériích a informacích uvedených v doporučení Rady.

                     (5)

                     Od té doby se v Radě za důkladné konzultace s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU uskutečnila jednání ohledně přezkumu seznamu třetích zemí uvedeného v příloze I doporučení Rady při uplatnění kritérií a metodiky stanovených v doporučení Rady ve znění doporučení (EU) 2021/816. Na základě těchto jednání by měl být seznam třetích zemí uvedený v příloze I změněn. Konkrétně by na něj měly být doplněny Albánie, Libanon, Republika Severní Makedonie, Spojené státy americké a Srbsko, jakož i Tchaj-wan v kategorii územních a samosprávných jednotek, které nejsou uznávány za stát nejméně jedním z členských států. V případě Hongkongu a Macaa by cesty, jež nejsou nezbytně nutné, měly být nyní možné bez požadavku potvrzení vzájemnosti.

                     (6)

                     Ochrana hranic je věcí zájmu nejen členského státu, na jehož vnějších hranicích se provádí, nýbrž všech členských států, které zrušily ochranu vnitřních hranic. Členské státy by proto měly zajistit, aby opatření přijatá na vnějších hranicích byla koordinována, aby bylo zajištěno řádné fungování schengenského prostoru. Za tímto účelem by měly členské státy od 18. června 2021 nadále koordinovaně rušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí, zvláštních administrativních oblastí a dalších územních a samosprávných jednotek uvedených v příloze I doporučení Rady ve znění tohoto doporučení.

                     (7)

                     V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto doporučení doplňuje schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto doporučení Radou, zda je provede.

                     (8)

                     Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (12); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto doporučení pro ně není závazné ani použitelné.

                     (9)

                     Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES (13).

                     (10)

                     Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (14) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2008/146/ES (15).

                     (11)

                     Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES (16) ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2011/350/EU (17).

               PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
         Doporučení (EU) 2020/912 ve znění doporučení (EU) 2020/1052, doporučení (EU) 2020/1144, doporučení (EU) 2020/1186, doporučení (EU) 2020/1551, doporučení (EU) 2020/2169, doporučení (EU) 2021/89, doporučení (EU) 2021/132, doporučení (EU) 2021/767, doporučení (EU) 2021/816 a doporučení (EU) 2021/892 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení se mění takto:

                     (1)

                     První odstavec bodu 1 doporučení Rady se nahrazuje tímto:

                                 „1.

                                 Členské státy by měly od 18. června 2021 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I.“

                     (2)

                     Příloha I doporučení se nahrazuje tímto:

                           „PŘÍLOHA I
                           Třetí země, zvláštní administrativní oblasti, jakož i územní a samosprávné jednotky, na jejichž rezidenty by se nemělo vztahovat dočasné omezení na vnějších hranicích, pokud jde o cesty do EU, jež nejsou nezbytně nutné:
                           I.   STÁTY

                                       1.

                                       ALBÁNIE

                                       2.

                                       AUSTRÁLIE

                                       3.

                                       IZRAEL

                                       4.

                                       JAPONSKO

                                       5.

                                       LIBANON

                                       6.

                                       NOVÝ ZÉLAND

                                       7.

                                       REPUBLIKA SEVERNÍ MAKEDONIE

                                       8.

                                       RWANDA

                                       9.

                                       SRBSKO

                                       10.

                                       SINGAPUR

                                       11.

                                       JIŽNÍ KOREA

                                       12.

                                       THAJSKO

                                       13.

                                       SPOJENÉ STÁTY AMERICKÉ

                                       14.

                                       ČÍNA (*1)

                                 II.   ZVLÁŠTNÍ ADMINISTRATIVNÍ OBLASTI ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY

                                       Zvláštní administrativní oblast Hongkong

                                       Zvláštní administrativní oblast Macao

                                 III.   ÚZEMNÍ A SAMOSPRÁVNÉ JEDNOTKY, KTERÉ NEJSOU UZNÁVÁNY ZA STÁT NEJMÉNĚ JEDNÍM Z ČLENSKÝCH STÁTŮ

                                       Tchaj-wan

                        (*1)  pokud bude potvrzena vzájemnost"

            V Bruselu dne 18. června 2021.

                  Za Radu

                  předseda

               J. LEÃO

            (1)  Úř. věst. L 208I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  Úř. věst. L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  Úř. věst. L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  Úř. věst. L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  Úř. věst. L 354, 26.10.2020, s. 19.

            (6)  Úř. věst. L 431, 21.12.2020, s. 75.

            (7)  Úř. věst. L 33, 29.1.2021, s. 1.

            (8)  Úř. věst. L 41, 4.2.2021, s. 1.

            (9)  Úř. věst. L 165I, 11.5.2021, s. 66.

            (10)  Úř. věst. L 198, 4.6.2021, s. 1.

            (11)  Úř. věst. L 182, 21.5.2021, s. 1.

            (12)  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (13)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.

            (14)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (15)  Rozhodnutí Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (16)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (17)  Rozhodnutí Rady 2011/350/EU ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie, pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).