title: Doporučení Rady ze dne 13. července 2010 o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie

text:
               23.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 191/28

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 13. července 2010
   o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie
   (2010/410/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Smlouva stanoví, že členské státy považují své hospodářské politiky za věc společného zájmu a koordinují je v rámci Rady. V souladu se Smlouvou Evropská unie vytvořila a provádí nástroje koordinace politiky zaměřené na rozpočtovou politiku (Pakt o stabilitě a růstu) a na makrostrukturální politiky.

               (2)

               Smlouva stanoví, že Rada přijme hlavní zásady zaměstnanosti a hlavní směry hospodářských politik, jež slouží jako vodítka pro politiky členských států.

               (3)

               Lisabonská strategie zahájená v roce 2000 byla založena na uznání skutečnosti, že Unie s ohledem na celosvětovou konkurenci, technologické změny, úkoly v oblasti životního prostředí a stárnutí obyvatelstva potřebuje zvýšit zaměstnanost, produktivitu a konkurenceschopnost a zároveň posílit sociální soudržnost. Lisabonská strategie byla obnovena v roce 2005, poté co došlo k jejímu přezkumu v polovině období; z tohoto přezkumu vyplynulo, že je třeba se více zaměřit na růst a na větší počet a vyšší kvalitu pracovních míst.

               (4)

               Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost pomohla dosáhnout konsenzu, pokud jde o hlavní směřování hospodářských politik a politik zaměstnanosti v Unii. V rámci této strategie Rada v roce 2005 (1) přijala hlavní směry hospodářských politik a politik zaměstnanosti, které revidovala v roce 2008 (2). Těchto 24 hlavních směrů představovalo základ národních programů reforem a stanovilo klíčové makroekonomické a mikroekonomické reformní priority, jakož i priority reformy trhu práce v Unii jako celku. Ze zkušenosti však vyplývá, že priority stanovené těmito hlavními směry nebyly dostatečně jasné a jejich vzájemné vazby mohly být silnější. To omezilo jejich dopad na tvorbu vnitrostátních politik.

               (5)

               Finanční a hospodářská krize, která začala v roce 2008, způsobila významný úbytek pracovních míst a značný pokles potenciálního produktu a vedla k dramatickému zhoršení veřejných financí. V reakci na krizi však členským státům pomohl plán evropské hospodářské obnovy (3) částečně prostřednictvím koordinovaných fiskálních pobídek, přičemž euro působilo z hlediska makroekonomického jako stabilizační prvek. Krize tedy ukázala, že koordinace hospodářských politik na úrovni Unie může přinést významné výsledky, pokud se bude posilovat a účinně provádět. Krize rovněž zdůraznila vzájemnou provázanost ekonomik a trhů práce členských států.

               (6)

               Komise navrhla vytvořit pro další desetiletí novou strategii, strategii Evropa 2020 (4), která umožní Unii vyjít z krize v silnější pozici a nasměrovat její hospodářství k inteligentnějšímu a udržitelnému růstu podporujícímu začlenění. Pět hlavních cílů, které jsou uvedeny v rámci příslušných hlavních směrů, představuje sdílené cíle, jež slouží jako vodítka pro opatření členských států – při zohlednění jejich příslušných výchozích pozic a vnitrostátního kontextu – i Unie. Členské státy by měly maximálně usilovat o dosažení vnitrostátních cílů a o odstranění překážek, jež brzdí růst.

               (7)

               Členské státy by měly v rámci komplexních „výstupových strategií“ přijímaných v souvislosti s krizí uskutečnit ambiciózní programy reforem, které zajistí makroekonomickou stabilitu a udržitelnost veřejných financí, zlepší konkurenceschopnost, sníží makroekonomickou nerovnováhu a posílí výkonnost trhu práce. Dočasná opatření zavedená v reakci na krizi by měla být podle potřeby ukončena koordinovaně, až bude hospodářské oživení jisté. Ukončení daňových pobídek by mělo být prováděno a koordinováno v rámci Paktu o stabilitě a růstu.

               (8)

               Členské státy a Unie by měly v rámci strategie Evropa 2020 provádět reformy zaměřené na „inteligentní růst“, jehož hybnou silou jsou znalosti a inovace. Tyto reformy by se měly zaměřit na zvyšování kvality vzdělávání, zajištění přístupu ke vzdělání pro všechny, zlepšování výsledků výzkumu a produktivity podniků a na další zdokonalení právní úpravy tak, aby se prosazovaly inovace a předávání znalostí v celé Unii. Měly by rovněž podporovat podnikatelskou iniciativu a napomáhat přerodu tvůrčích myšlenek v inovativní produkty, služby a postupy, které mohou vytvářet růst, kvalitní pracovní místa, územní, hospodářskou a sociální soudržnost a které mohou účinněji reagovat na evropský a celosvětový společenský vývoj. V této souvislosti má zásadní význam maximální využívání informačních a komunikačních technologií.

               (9)

               Politiky Unie a členských států by se měly zaměřit na „udržitelný růst“, a to i prostřednictvím jejich programů reforem. Udržitelný růst znamená oddělení hospodářského růstu od spotřebovávání zdrojů, vytvoření energeticky účinné, udržitelné a konkurenceschopné ekonomiky, která účinně využívá zdroje, spravedlivé rozdělování nákladů a výnosů a využívání vedoucího postavení Evropy v rozvoji nových postupů a technologií, včetně ekologických technologií. Členské státy a Unie by měly provádět reformy, které jsou zapotřebí ke snižování emisí skleníkových plynů a účinnému využívání zdrojů a zároveň budou napomáhat při předcházení zhoršování stavu životního prostředí a ztrátě biologické rozmanitosti. Měly by rovněž zdokonalit podnikatelské prostředí, podněcovat tvorbu „zelených pracovních míst“ a pomáhat podnikům při modernizaci jejich průmyslové základny.

               (10)

               Politiky Unie a programy reforem členských států by se také v neposlední řadě měly zaměřit na „růst podporující začlenění“. Růst podporující začlenění znamená vytvoření soudržné společnosti, jejíž členové jsou schopni předjímat a zvládat změny a aktivně se tak podílejí na společenském a hospodářském životě. Reformy členských států by proto měly zajistit přístup a příležitosti pro každého v průběhu života a snížit tak chudobu a sociální vyloučení prostřednictvím odstranění překážek omezujících účast na trhu práce, zejména pokud jde o ženy, starší pracovníky, mladé lidi, osoby se zdravotním postižením a legální migranty.
               U všech těchto politik by měla zohlednit rovnost žen a mužů. Reformy by rovněž měly zajistit, aby z hospodářského růstu měli prospěch všichni občané a všechny regiony. Ústředním tématem programů reforem členských států by proto mělo být zajištění účinného fungování trhu práce prostřednictvím investic do úspěšných změn profesního zaměření, rozvoje vhodných dovedností, zvyšování kvality pracovních míst a boje proti segmentaci, strukturální nezaměstnanosti a neaktivitě při současném zajišťování odpovídající a udržitelné sociální ochrany a aktivního začleňování s cílem snižovat chudobu, a zároveň dodržování dohodnuté fiskální konsolidace.

               (11)

               Členské státy a Unie by měly především pokračovat v úsilí o další zdokonalení právního rámce, zejména pro evropské podniky, a dále toto úsilí zvyšovat. Posílením svých nástrojů inteligentní právní úpravy by členské státy a Unie měly zajistit, aby právní předpisy byly dobře strukturované, přiměřené, aby byly pravidelně přezkoumávány a nevytvářely zbytečnou zátěž. Prioritou zůstává splnění cílů snížení administrativní zátěže.

               (12)

               Strukturální reformy Unie a členských států mohou účinně napomáhat růstu a zaměstnanosti, jestliže posílí konkurenceschopnost Unie v celosvětové ekonomice, otevřou nové příležitosti pro vývozce z Unie a poskytnou konkurenční přístup k důležitému dovozu. Reformy by proto měly zohlednit dopady na vnější konkurenceschopnost tak, aby se posílil evropský růst a podíl na otevřených a konkurenčně spravedlivých trzích po celém světě.

               (13)

               Strategie Evropa 2020 se musí opírat o integrovaný soubor politik evropských a vnitrostátních politik, které by členské státy a Unie měly provádět úplně a ve stejném tempu tak, aby docházelo k přelévání pozitivních účinků koordinovaných strukturálních reforem a zajistil se soustavnější příspěvek evropských politik k cílům této strategie s ohledem na výchozí pozice jednotlivých členských států.

               (14)

               I když jsou tyto hlavní směry určeny členským státům a Unii, strategie Evropa 2020 by se měla provádět ve spolupráci se všemi celostátními, regionálními i místními orgány a měla by intenzivně zapojovat parlamenty, sociální partnery a zástupce občanské společnosti, kteří se budou podílet na tvorbě národních programů reforem, na jejich provádění a celkové informovanosti o strategii.

               (15)

               Strategie Evropa 2020 se opírá o menší soubor hlavních směrů, které nahrazují původní soubor 24 směrů a zaměřují se na otázky zaměstnanosti a hlavní otázky hospodářské politiky provázaným způsobem. Hlavní směry hospodářských politik členských států a Unie, které jsou připojeny v příloze k tomuto doporučení, jsou vnitřně propojeny s příslušnými hlavními směry politik zaměstnanosti. Dohromady tvoří „Integrované hlavní směry strategie Evropa 2020“.

               (16)

               Tyto nové integrované hlavní směry jsou v souladu se závěry Evropské rady. Členským státům poskytují jasná vodítka, pokud jde o definování národních programů reforem a provádění reforem s ohledem na jejich vzájemnou provázanost a v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Budou základem pro veškerá doporučení, která může Rada přijmout pro konkrétní členský stát. V případě hlavních směrů hospodářských politik budou základem pro varování na politické úrovni, která může Komise vydat, pokud nebyla přijata vhodná reakce na doporučení pro konkrétní členský stát.

               (17)

               Tyto hlavní směry by měly zůstat až do roku 2014 stabilní, aby bylo možné se zaměřit na jejich provádění,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy a tam, kde je to vhodné, Evropská unie by měly ve svých hospodářských politikách zohlednit hlavní směry uvedené v příloze.

               2.

               Členské státy by měly navrhnout národní programy reforem, které budou v souladu s cíli stanovenými v Integrovaných hlavních směrech strategie Evropa 2020.

      V Bruselu dne 13. července 2010.

            Za Radu

            předseda

         D. REYNDERS

      (1)  KOM(2005) 141.

      (2)  KOM(2007) 803.

      (3)  KOM(2009) 615, 19.11.2009.

      (4)  KOM(2010) 2020, 3.3.2010.

      PŘÍLOHA

         Hlavní směry hospodářských politik členských států a Unie

      Hlavní směr 1:   Zajistit kvalitu a udržitelnost veřejných financí
      Členské státy by měly energicky provádět strategie rozpočtové konsolidace podle Paktu o stabilitě a růstu a především doporučení, která jim byla určena v rámci postupu při nadměrném schodku nebo v memorandech o porozumění v případě podpory platební bilance. Členské státy by zejména měly dosáhnout konsolidace podle doporučení Rady a plnit střednědobé cíle v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Aniž je dotčen právní rámec Paktu o stabilitě a růstu, znamená to pro většinu členských států dosáhnout konsolidace, která ve strukturálním vyjádření výrazně překročí referenční hodnotu 0,5 % hrubého domácího produktu (HDP) ročně, dokud se míra zadlužení nezačne stabilně snižovat. Pokud z předpokladů Komise bude i nadále vyplývat, že hospodářské oživení posiluje a stává se soběstačným, měla by být fiskální konsolidace zahájena nejpozději v roce 2011 a ve státech, kde jsou hospodářské okolnosti příznivější, i dříve.
      Členské státy by se při navrhování a provádění strategií rozpočtové konsolidace měly zaměřit na omezení výdajů a za prioritní by měly považovat výdajové položky, které posilují růst, například v oblastech vzdělávání, dovedností, zaměstnatelnosti, výzkumu, vývoje a inovací, a investice do sítí, které mají pokud možno příznivý dopad na produktivitu, například do vysokorychlostního internetu, energetiky a dopravních propojení a infrastruktury. Bude-li zapotřebí zvýšit daně, mělo by to být, pokud možno, prováděno spolu s opatřeními, která umožní orientaci daňových systémů na zaměstnanost, ochranu životního prostředí a růst například tím, že přesunou daňovou zátěž na činnosti poškozující životní prostředí. Daňové a dávkové systémy by měly přinášet lepší pobídky, díky nimž se vyplatí pracovat.
      Členské státy by měly navíc posílit vnitrostátní rozpočtové rámce, zvýšit kvalitu veřejných výdajů a zlepšit udržitelnost veřejných financí zejména odhodlaným snižováním dluhu, reformou veřejných výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva, jako jsou důchody a výdaje na zdravotní péči, a politikami přispívajícími k růstu zaměstnanosti a zvyšování věku reálného odchodu do důchodu, a zajistit tak, aby byly veřejné výdaje související se stárnutím obyvatelstva a systémy sociální péče finančně udržitelné.
      Rozpočtová účelnost a kvalita veřejných financí jsou důležité i na úrovni Unie.
      Hlavní směr 2:   Řešit makroekonomickou nerovnováhu
      Členské státy by se měly vyvarovat neudržitelných makroekonomických nevyvážeností, které vznikají zejména na běžných účtech, trzích aktiv a v rozvahách domácností a podnikatelské sféry. Členské státy, které čelí velké nerovnováze běžných účtů, jež vyplývá z přetrvávající nedostatečné konkurenceschopnosti nebo z jiných důvodů, by měly na jejich příčiny reagovat například opatřeními v oblasti fiskální politiky, vývoje mezd, strukturálních reforem na trzích produktů a finančních služeb (včetně kapitálových toků posilujících produktivitu), na trzích práce, a to v souladu s hlavními zásadami zaměstnanosti, nebo v jakékoli jiné příslušné oblasti politiky. Členské státy by v této souvislosti měly podporovat správné rámcové podmínky pro kolektivní vyjednávání a náklady na pracovní sílu, které budou v souladu s cenovou stabilitou, střednědobými tendencemi v produktivitě práce a potřebou snižovat makroekonomické nevyváženosti. Ve vhodných případech by mělo být odpovídající nastavení mezd ve veřejném sektoru vnímáno jako významný signál k tomu, aby byla zajištěna mzdová umírněnost v soukromém sektoru v souladu s potřebou zvýšit konkurenceschopnost. Rámec stanovování mezd, a to i mezd minimálních, by měl umožňovat, aby vývoj mzdových nákladů zohlednil rozdíly v dovednostech a podmínkách místních trhů práce a reagoval na velké odlišnosti hospodářského výkonu jednotlivých regionů, odvětví a podniků v dané zemi. V této souvislosti hrají významnou úlohu sociální partneři. Členské státy s vysokým přebytkem běžného účtu by měly zavést opatření na provádění strukturálních reforem, které vedou k posílení potenciálního růstu a podporují tím domácí poptávku. Řešení makroekonomické nerovnováhy, a to mimo jiné i mezi členskými státy, by pomohlo i v dosažení hospodářské soudržnosti.
      Hlavní směr 3:   Snižovat nerovnováhu v eurozóně
      Členské státy, jejichž měnou je euro, by měly považovat velké a přetrvávající rozdíly v pozicích běžných účtů a další makroekonomické nevyváženosti za záležitosti společného zájmu, a kde je to nutné, měly by okamžitě přijmout opatření ke snížení těchto nevyvážeností. Je třeba zasáhnout ve všech členských státech eurozóny, ale povaha, důležitost a naléhavost politických výzev se mezi jednotlivými státy výrazně liší. Vzhledem ke slabinám a k rozsahu potřebné korekce je potřeba politických kroků naléhavá zejména u členských států, které opakovaně vykazují výrazné schodky běžných účtů a značnou ztrátu konkurenceschopnosti. Tyto státy by měly dosáhnout výrazného a trvalého snížení schodku běžného účtu. Cílem těchto členských států eurozóny by mělo být rovněž snížení nákladů na jednotku pracovní síly, s přihlédnutím k vývoji produktivity na úrovni regionů, odvětví a podniků, a posílení konkurenceschopnosti na výrobních trzích. Členské státy eurozóny s vysokým přebytkem běžného účtu by měly zavést opatření na provádění strukturálních reforem, které vedou k posílení potenciálního růstu a podporují tím domácí poptávku. Podobně by členské státy eurozóny měly reagovat na jakékoli další makroekonomické nevyváženosti, jako jsou nadměrná kumulace soukromých dluhů nebo rozdílný vývoj inflace. Měly by být odstraněny institucionální překážky pružných úprav cen a mezd podle tržních podmínek. Makroekonomické nevyváženosti by proto měly být bedlivě sledovány v Euroskupině, která by měla navrhovat případná nápravná opatření.
      Hlavní směr 4:   Optimalizovat podporu výzkumu, vývoje a inovací, posilovat znalostní trojúhelník a uvolnit potenciál digitální ekonomiky
      Členské státy by měly přezkoumat vnitrostátní systémy výzkumu, vývoje a inovací (včetně regionálních) a zajistit účinné a náležité rámcové podmínky pro veřejné investice v rámci strategií rozpočtové konsolidace podle Paktu o stabilitě a růstu (hlavní směr 1), zaměřit je na vyšší růst a zároveň ve vhodných případech hospodárně reagovat na zásadní společenské změny (včetně energetiky, účinného využívání zdrojů, změny klimatu, biologické rozmanitosti, sociální a územní soudržnosti, stárnutí obyvatelstva, zdraví a bezpečnosti). Veřejné financování by mělo sloužit především k posílení efektivnosti soukromého financování výzkumu a vývoje. Tyto reformy by měly posílit odbornost a inteligentní specializaci, prosazovat vědeckou integritu, podporovat spolupráci mezi univerzitami, výzkumnými ústavy a subjekty veřejného, soukromého a třetího sektoru, a to jak na vnitrostátní, tak na mezinárodní úrovni, a zajistit rozvoj infrastruktur a sítí, které umožňují šíření znalostí. Je zapotřebí zdokonalit řízení výzkumných institucí, aby byly výzkumné systémy členských států nákladově efektivnější a produktivnější. Za tímto účelem by mělo dojít k modernizaci univerzitního výzkumu, k rozvoji a zpřístupnění infrastruktur na světové úrovni a k propagaci atraktivní profesní dráhy a mobility pracovníků ve výzkumu a studentů. Je zapotřebí upravit a zjednodušit režimy financování a zadávání zakázek, aby se ve vhodných případech usnadnila přeshraniční spolupráce, předávání znalostí a konkurence vycházející ze schopností, a při tom se využívalo synergií a získávala přidaná hodnota.
      Politika členských států v oblasti výzkumu, vývoje a inovací by měla přímo reagovat na vnitrostátní příležitosti a výzvy a měla by zohledňovat kontext Unie tak, aby se posílily příležitosti pro spojování veřejných a soukromých zdrojů v oblastech, kde Unie přidává hodnotu, pro využívání synergií s financováním z prostředků Unie, a tím pro dosažení dostatečného rozsahu a zamezilo se fragmentaci. Členské státy a Unie by měly zahrnout inovace do všech příslušných politik a prosazovat inovace v širším slova smyslu (včetně inovací netechnologické povahy). S cílem podpořit soukromé investice do výzkumu a inovací by členské státy a Unie měly zdokonalit rámcové podmínky, zejména pokud jde o podnikatelské prostředí, konkurenční a otevřené trhy a vysoký ekonomický potenciál kulturních a tvůrčích průmyslových odvětví, spojit ve vhodných případech nákladově efektivní daňové pobídky v závislosti na fiskálním manévrovacím prostoru jednotlivých členských států a další finanční nástroje s opatřeními, která usnadní přístup k soukromým finančním prostředkům (včetně rizikového kapitálu) a zjednoduší přístup malým a středním podnikům, posílit poptávku, zejména v oblasti ekologických inovací (ve vhodných případech prostřednictvím zadávání ekologických veřejných zakázek a norem zajišťujících interoperabilitu), podporovat trhy a právní předpisy zaměřené na inovace a poskytnout účinnou, dostupnou a účinnou ochranu a řízení práv duševního vlastnictví. Všechny tři strany trojúhelníku vzdělání – výzkum – inovace by se měly navzájem podporovat a rozvíjet. Členské státy by měly v souladu s hlavními směry 8 a 9 zprostředkovat občanům takový široký okruh dovedností, jež jsou zapotřebí v oblasti inovací ve všech jejich formách, včetně ekologické inovace, a měly by usilovat o zajištění dostatečného počtu absolventů v oborech přírodních věd, matematiky a technických věd.
      Členské státy a Unie by měly zavádět vhodné rámcové podmínky pro rychlý rozvoj digitálního jednotného trhu, který bude nabízet široce dostupné on-line obsahy a služby. Členské státy by měly prosazovat zavedení a využívání vysokorychlostního internetu, který je hlavním prostředkem přístupu ke znalostem a podílu na jejich tvorbě. Veřejné financování by mělo být efektivní z hlediska nákladů a zaměřovat se na řešení oblastí, které nejsou dostatečně zajištěny trhem. Politiky by měly dodržovat zásadu technologické neutrality. Členské státy by měly usilovat o snižování nákladů na zavádění sítí tím, že posílí především koordinaci veřejných prací. Členské státy a Unie by měly prosazovat zavádění a využívání moderních a dostupných on-line služeb, včetně dalšího rozvoje elektronické státní správy, elektronického podpisu, elektronické totožnosti a elektronických plateb, podporovat aktivní účast na digitální společnosti, především podporou přístupu ke kulturnímu obsahu a službám, a i to prostřednictvím médií a počítačové gramotnosti, a prosazovat prostředí bezpečnosti a důvěry.

         Hlavní směr Evropské unie, na jehož základě členské státy stanoví vlastní cíle, je zlepšení podmínek pro výzkum a vývoj, zejména s cílem zvýšit do roku 2020 úroveň veřejných a soukromých investic v tomto odvětví v úhrnu na 3 % HDP. Komise vytvoří ukazatel, který bude vyjadřovat intenzitu výzkumu a vývoje a inovací.

      Hlavní směr 5:   Zefektivnit využívání zdrojů a snížit emise skleníkových plynů
      Členské státy a Unie by měly zavést opatření na podporu oddělení hospodářského růstu a spotřebovávání zdrojů tím, že environmentální hrozby přemění na příležitosti k dosahování růstu a budou účinně využívat vlastní přírodní zdroje, což zároveň pomůže předejít zhoršování životního prostředí a zajistí zachování biologické rozmanitosti. Měly by provádět nezbytné strukturální reformy pro to, aby měly při rostoucím celosvětovém nedostatku v oblastech uhlíku a zdrojů úspěch ve vytváření nových podnikatelských a zaměstnaneckých příležitostí. Unie a členské státy by měly dále usilovat o urychlení vzniku integrovaného a plně funkčního vnitřního trhu s energií, který by umožnil plynulý tok plynu a elektřiny. Ke snížení emisí a zvýšení energetické účinnosti by členské státy měly ve velké míře využívat tržní nástroje a podporovat internacionalizaci vnějších nákladů, včetně zdanění a jiných účinných podpůrných opatření k nákladově efektivnímu snížení emisí a lepšímu přizpůsobení se změně klimatu, podpory udržitelného růstu a pracovních míst a účinného využívání zdrojů, dále by měly vytvářet pobídky k využívání obnovitelných zdrojů energie a nízkouhlíkových technologií, jež jsou odolné vůči změně klimatu, a k přechodu na ekologičtější a propojenější způsoby dopravy a měly by prosazovat úspory energie a ekologické inovace. Členské státy by měly postupně upouštět od dotací, které mají nepříznivý vliv na životní prostředí, a zajistit spravedlivé rozdělení nákladů a přínosů.
      Členské státy a Unie by měly využívat předpisové, nepředpisové a daňové nástroje, například celoevropské normy energetické náročnosti produktů a budov, označování a „zadávání ekologických zakázek“, aby vytvořily pobídky pro nákladově efektivní přeměnu výrobních a spotřebních vzorů, podporovaly recyklaci, umožnily přechod k účinnému využívání energie a zdrojů a bezpečnému a udržitelnému nízkouhlíkovému hospodářství a zajistily dosahování pokroku v oblasti udržitelné dopravy a bezpečné a čisté energetiky a současně zajistily maximální využití evropských synergií v této oblasti a zohlednily příspěvek udržitelného zemědělství. Členské státy by měly odhodlaně pracovat na inteligentní, aktualizované a plně propojené dopravní a energetické infrastruktuře, využívat informační a komunikační technologie v souladu s hlavním směrem 4, zabezpečit růst produktivity, zajistit koordinované provádění projektů v oblasti infrastruktury a podporovat rozvoj otevřených, konkurenceschopných trhů s integrovanými sítěmi.

         Hlavní směr Evropské unie, na jehož základě členské státy stanoví vlastní cíle, je snížit do roku 2020 emise skleníkových plynů o 20 % oproti hodnotám z roku 1990, zvýšit podíl obnovitelných zdrojů energie v naší konečné spotřebě energie na 20 % a přejít ke zvýšení energetické účinnosti o 20 %. Unie je odhodlána přijmout rozhodnutí, že v zájmu celosvětové a komplexní dohody pro období po roce 2012 podmínečně nabídne, že do roku 2020 sníží emise o 30 % oproti hodnotám z roku 1990, pokud se další rozvinuté země zavážou ke srovnatelnému snížení emisí a rozvojové země přispějí úměrně svým povinnostem a odpovídajícím možnostem.

      Hlavní směr 6:   Zlepšit obchodní a spotřebitelské prostředí, modernizovat a rozvinout průmyslovou základnu za účelem dosažení plné funkčnosti vnitřního trhu
      Členské státy by měly zajistit, aby trhy sloužily občanům, spotřebitelům a podnikům. Členské státy a Unie by měly při současném zajištění ochrany spotřebitelů zavést předvídatelné rámcové podmínky a zajistit náležité fungování otevřených a konkurenčních trhů s výrobky a službami. Cílem těchto kroků by mělo být především prohloubení jednotného trhu a regulačního systému, zejména ve finančním odvětví, jakož i prosazování rovných podmínek na finančních trzích na celosvětové úrovni, účinné provádění a prosazování pravidel jednotného trhu a hospodářské soutěže a rozvoj nezbytné fyzické infrastruktury, a to i s ohledem na snížení regionálních rozdílů.
      Vnější rozměr vnitřního trhu by měl být dále rozvíjen s cílem posílit obchod a zvýšit investice. V souvislosti s jednotným trhem je třeba věnovat náležitou pozornost poskytování služeb obecného zájmu na odpovídající úrovni. Členské státy by měly i nadále zlepšovat podnikatelské prostředí tím, že modernizují veřejnou správu, zkvalitní správu a řízení společností, odstraní zbývající překážky na vnitřním trhu, odstraní zbytečnou administrativní zátěž a zabrání vzniku nové zbytečné zátěže uplatňováním inteligentních nástrojů právní úpravy, a to i tím, že budou dále rozvíjet interoperabilní služby elektronické státní správy, budou odstraňovat daňové překážky, podporovat malé a střední podniky zlepšováním jejich přístupu na jednotný trh podle iniciativy na podporu malých a středních podniků („Small Business Act“ pro Evropu) a podle zásady „mysli nejdříve v malém“, zajistí stabilní a integrované trhy s finančními službami, usnadní přístup k financování, zlepší podmínky pro podporu přístupu k právům duševního vlastnictví a jeho ochraně a budou podporovat internacionalizaci malých a středních podniků i soukromé podnikání, včetně podnikání žen. Je zapotřebí využívat zadávání veřejných zakázek k podpoře inovací, zejména u malých a středních podniků, a k podpoře přechodu na hospodářství, které bude účinně využívat zdroje a energii (v souladu s hlavním směrem 5) a zároveň dodržovat zásady otevřeného trhu, transparentnosti a účinné hospodářské soutěže.
      Členské státy by měly podporovat moderní, inovativní, diverzifikovanou, konkurenceschopnou, nízkouhlíkovou průmyslovou základnu, která bude účinně využívat zdroje a energii, částečně i tím, že usnadní veškeré potřebné nákladově efektivní restrukturalizace plně v souladu s pravidly Unie v oblasti hospodářské soutěže a dalšími příslušnými předpisy. Členské státy by měly v této souvislosti upravit priority prostředků z fondů Unie. Členské státy by měly postupovat v úzké spolupráci s průmyslovými subjekty a dalšími zúčastněnými subjekty, aby se podílely na vedoucím postavení Unie a konkurenceschopnosti v rámci celosvětového udržitelného rozvoje podporujícího začlenění, a to zejména tím, že budou podporovat sociální odpovědnost podniků, definovat problémové oblasti a umožňovat změny.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 2. září 2013 Radě Evropské unie o externím auditorovi Banco de España (ECB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 264/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 2. září 2013
   Radě Evropské unie o externím auditorovi Banco de España
   (ECB/2013/32)
   2013/C 264/01
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro, ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Mandát stávajícího externího auditora Banco de España skončil po provedení auditu za účetní rok 2012. Je proto nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2013.

               (3)

               Banco de España vybrala za svého externího auditora pro účetní roky 2013 až 2017 společnost KPMG Auditores, S.L.,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučuje se, aby společnost KPMG Auditores, S.L., byla jmenována externím auditorem Banco de España pro účetní roky 2013 až 2017.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 2. září 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/EU: Doporučení Komise ze dne 27. března 2014 o druhém koordinovaném plánu kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh  Text s významem pro EHP

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 95/64

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 27. března 2014
   o druhém koordinovaném plánu kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh
   (Text s významem pro EHP)
   (2014/180/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (1), a zejména na článek 53 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 53 nařízení (ES) č. 882/2004 zmocňuje Komisi doporučit koordinované plány kontrol, které, pokud se to považuje za nezbytné, se sestavují ad hoc, zejména s cílem posoudit rozšíření rizik spojených s krmivy, potravinami nebo zvířaty.

               (2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (2) stanoví pravidla Unie pro označování platná pro všechny potraviny.

               (3)

               Podle směrnice 2000/13/ES by použité způsoby označování neměly uvádět spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o charakteristiky potraviny, včetně její skutečné povahy a identity. Kromě toho platí, že neexistují-li zvláštní předpisy Unie ani zvláštní vnitrostátní předpisy, pak názvem, pod kterým je potravina prodávána, by měl být název vžitý v členském státě, v němž je výrobek prodáván, nebo popis potraviny, který musí být dostatečně přesný, aby kupujícímu umožnil poznat skutečnou povahu potraviny.

               (4)

               Všechny složky musí být uvedeny na etiketě balené potraviny určené pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování. Zejména potraviny obsahující jako složku maso, jsou-li určeny pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, musí přímo na obalu nebo na etiketě k němu připevněné uvádět také druhy zvířat, z nichž maso pochází. Pokud je určitá složka uvedena v názvu potraviny, musí být její množství vyjádřené v procentech uvedeno rovněž v seznamu složek, aby se zabránilo tomu, že spotřebitel bude uveden v omyl, pokud jde o identitu a složení potraviny.

               (5)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (3) stanoví další požadavky na označování použitelné na určité potraviny živočišného původu. Zejména stanoví, že na baleních určených k dodání konečnému spotřebiteli obsahujících mleté maso mimo jiné z lichokopytníků musí být uvedeno, že dotyčný výrobek by měl být před konzumací tepelně upraven, pokud to požadují vnitrostátní pravidla členského státu, na jehož území je výrobek uváděn na trh, a v takovém rozsahu, v jakém to pravidla požadují.

               (6)

               V návaznosti na úřední kontroly provedené od prosince 2012 v řadě členských států byla Komise informována o tom, že některé balené výrobky obsahují koňské maso, které není uvedeno v seznamu složek přímo na obalu nebo na etiketě k němu připevněné. Namísto toho byla v názvu některých těchto potravin a/nebo v příslušném seznamu složek klamavě uvedena pouze přítomnost hovězího masa.

               (7)

               V souladu s článkem 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4) musí provozovatelé potravinářských podniků zajistit ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce v podnicích, které řídí, aby potraviny splňovaly požadavky potravinového práva, které se týkají jejich činnosti, a kontrolovat plnění těchto požadavků.

               (8)

               Doporučení Komise 2013/99/EU (5) doporučilo členským státům provádět po dobu jednoho měsíce koordinovaný plán kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh. Doporučený koordinovaný plán kontrol sestával ze dvou opatření. Prvním opatřením byly odpovídající kontroly prováděné na maloobchodní úrovni a v jiných zařízeních s cílem zjistit, zda balené potravinářské výrobky a nebalené potravinářské výrobky obsahují koňské maso, které není řádně označené na obalu, nebo v případě nebalených potravin, zda nejsou informace týkající se jeho přítomnosti dány spotřebiteli nebo zařízení společného stravování k dispozici. Druhé opatření tvořily odpovídající kontroly prováděné v zařízeních manipulujících s koňským masem určeným k lidské spotřebě, včetně potravin pocházejících ze třetích zemí, za účelem zjišťování reziduí fenylbutazonu.

               (9)

               Výsledky koordinovaného plánu kontrol potvrdily opakované nedodržení právních předpisů použitelných na označování masných výrobků ve většině členských států. V návaznosti na tento koordinovaný plán kontrol je proto třeba přijmout opatření v podobě druhého kola kontrol na maloobchodní úrovni a v jiných zařízeních s cílem určit, zda přetrvávají praktiky zjištěné v průběhu prvního koordinovaného plánu kontrol.

               (10)

               Na druhé straně úřední kontroly provedené s cílem ověřit přítomnost reziduí fenylbutazonu rozšířené opakované nedodržování předpisů neprokázaly; doporučovat druhý soubor koordinovaných kontrol v této oblasti se proto v této fázi nepovažuje za nutné.

               (11)

               Referenční laboratoř Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech v průběhu prvního koordinovaného plánu kontrol poskytovala poradenství ohledně používání metod ke zjištění přítomnosti proteinů nedeklarovaného druhu zvířat ve vzorcích. Pro tuto analýzu stále ještě neexistuje validovaná metoda, ale po konzultaci s odborníky výše uvedená laboratoř aktualizovala informace ohledně používání harmonizovaného protokolu a dala je k dispozici na svých internetových stránkách.

               (12)

               Členské státy by měly ve stanoveném časovém rámci a harmonizovaném formátu Komisi sdělovat používané metody, výsledky kontrol a opatření přijatá v případě pozitivních nálezů.

               (13)

               Po konzultaci se Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy by měly koordinovaný plán kontrol provádět v souladu s přílohou I tohoto doporučení po dobu 4 po sobě následujících týdnů v časovém rámci od 21. dubna do 16. června 2014.

               2.

               Členské státy by do 22. července 2014 měly o výsledcích úředních kontrol provedených v souladu s bodem 1 a o veškerých relevantních donucovacích opatřeních podat zprávu ve formátu uvedeném v příloze II tohoto doporučení.

      V Bruselu dne 27. března 2014.

            Za Komisi

         Tonio BORG

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, 6.5.2000, s. 29).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 55).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (5)  Doporučení Komise 2013/99/EU ze dne 19. února 2013 o koordinovaném plánu kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh (Úř. věst. L 48, 21.2.2013, s. 28).

      PŘÍLOHA I

         Druhý koordinovaný plán kontrol s cílem posoudit rozšíření podvodných praktik při uvádění některých potravin na trh

      OPATŘENÍ A PŮSOBNOST KOORDINOVANÉHO PLÁNU KONTROL
      A.   Výrobky spadající do oblasti působnosti

                  1.

                  Potraviny uváděné na trh a/nebo označené jako potraviny obsahující hovězí maso (např. mleté maso, masné výrobky a masné polotovary) jako převažující masitou složku, které patří do těchto kategorií:

                              a)

                              balené potraviny určené pro konečného spotřebitele nebo zařízení společného stravování, které jsou označené jako potraviny obsahující hovězí maso jako převažující složku;

                              b)

                              nebalené potraviny nabízené k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování a potraviny balené v místě prodeje na žádost zákazníka nebo balené za účelem přímého prodeje, které jsou uváděny na trh nebo jinak označeny jako potraviny obsahující hovězí maso jako převazující složku v masitém podílu výrobku.

                  2.

                  Pro účely tohoto koordinovaného plánu kontrol se použije definice „balených potravin“ v čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice 2000/13/ES.

                  3.

                  Pro účely tohoto koordinovaného plánu kontrol se použijí definice „mletého masa“, „masných polotvarů“ a „masných výrobků“ v bodech 1.13, 1.15 a 7.1 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004.

            B.   Cíl
      Příslušné orgány by měly provádět úřední kontroly za účelem zjištění, zda výrobky uvedené v bodě A obsahují koňské maso, které není řádně označené na obalu, nebo, v případě nebalených potravin, zda nejsou informace týkající se jeho přítomnosti dány spotřebiteli nebo zařízení společného stravování k dispozici, v souladu s předpisy Unie a případně s vnitrostátními předpisy.
      C.   Místa a postup odběru vzorků

                  1.

                  Vzorek by měl být reprezentativní pro dotčené výrobky v členském státě a měl by zahrnovat širokou škálu výrobků.

                  2.

                  Odběr vzorků výrobků by měl být prováděn na maloobchodní úrovni (např. v supermarketech, maloobchodních prodejnách a místních řeznictvích) a mohl by být rozšířen i na jiná zařízení (např. chladírenské sklady).

            D.   Počty vzorků a podmínky
      V níže uvedené tabulce se pro orientaci uvádí přehled doporučeného počtu vzorků, které mají být odebrány ve lhůtě uvedené v bodě 1 doporučení. Početní rozložení vzorků na jednotlivé členské státy vychází z údajů o počtu obyvatel, přičemž minimální počet je 10 vzorků dotčených výrobků na členský stát a 30 dní.

                  Potraviny uváděné na trh jako potraviny obsahující hovězí maso

                  Země prodeje

                  Doporučený počet vzorků

                  Francie, Německo, Itálie, Spojené království, Španělsko, Polsko

                  150

                  Rumunsko, Nizozemsko, Belgie, Řecko, Portugalsko, Česká republika, Maďarsko, Švédsko, Rakousko, Bulharsko

                  100

                  Litva, Slovensko, Dánsko, Irsko, Finsko, Lotyšsko, Chorvatsko

                  50

                  Slovinsko, Estonsko, Kypr, Lucembursko, Malta

                  10

            E.   Metoda
      Měl by se použít tento protokol:

                  1.

                  Všechny vzorky by měly být podrobeny počáteční screeningové zkoušce s cílem zjistit přítomnost koňského masa v mase (jako poměr hmotnostního podílu w/w) na úrovni 0,5 % nebo vyšší. Screeningovou metodu si členské státy zvolí.

                  2.

                  Pouze vzorky s pozitivním výsledkem ve screeningové zkoušce podle odstavce 1 by měly být předmětem konfirmační zkoušky používající techniku RT-PCR a zaměřené na mitochondriální DNA, jejímž cílem je zjistit přítomnost koňského masa v mase (jako poměr hmotnostního podílu w/w) na úrovni 1 % nebo vyšší. Metoda používaná ke konfirmaci musí být kalibrována na standardní kontrolní vzorek čerstvého masa dodaného z referenční laboratoře Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech.

                  3.

                  Všechny konfirmační zkoušky podle odstavce 2 by v členských státech měly být prováděny v laboratoři, kterou k tomuto účelu určil příslušný orgán. Určená laboratoř se může nacházet v jiném členském státě po dohodě s příslušným orgánem tohoto členského státu. Určená laboratoř by měla být certifikovaná minimálně podle normy ISO 17025 pro srovnatelné zkoušky. Určená laboratoř se také může podílet na počátečním screeningovém kole.
                  Název a adresa určených laboratoří, které se účastní konfirmačních zkoušek, by měly být předány referenční laboratoři Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech, která tuto informaci zveřejní na své internetové stránce.
                  Podrobnější pokyny ohledně konfirmační metody jsou k dispozici na internetové stránce referenční laboratoře Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech na adrese http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      PŘÍLOHA II

         Formát zprávy o výsledcích podle bodu 2

                  Kategorie výrobku

                  Počet vzorků

                  Použitá zkušební metoda (druh zkoušky a obchodní název) v 1. screeningovém kole

                  Počet pozitivních výsledků po 1. screeningovém kole (=/> 0,5 %)

                  Zkušební metoda použitá v konfirmačním kole

                  Počet pozitivních výsledků po 2. kole v určené laboratoři (=/> 1 %)

                  Poznámky

                  Celkový počet vzorků

                  Celkový počet pozitivních vzorků po 1. screeningovém kole

                  Celkový počet pozitivních vzorků po 2. konfirmačním kole v určené laboratoři

         Formát zprávy o donucovacích opatřeních podle bodu 2

                  Počet pozitivních zjištění, v jejichž případě byla dosud uložena donucovací opatření

                  Je-li to možné, uveďte podrobnosti ohledně nejběžnějších donucovacích opatření (maximálně ve třech odrážkách)

                  Počet pozitivních zjištění, v jejichž případě nebyla dosud uložena donucovací opatření

                  Je-li to možné, uveďte podrobnosti ohledně nejběžnějších důvodů neuložení donucovacích opatření (maximálně ve třech odrážkách)


title: Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem Itálie na rok 2014 a stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2014

text:
               29.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/57

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 8. července 2014
   k národnímu programu reforem Itálie na rok 2014 a stanovisko Rady k programu stability Itálie z roku 2014
   2014/C 247/11
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby braly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodli o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec pro přijímání opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny za použití všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým zemím.

               (4)

               Dne 9. července 2013 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Itálie na rok 2013 a stanovisko k programu stability Itálie na období 2012–2017. Dne 15. listopadu 2013 předložila Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 (5) své stanovisko k návrhu rozpočtového plánu Itálie na rok 2014.

               (5)

               Dne 13. listopadu 2013 přijala Komise roční analýzu růstu (6), jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2014. Dne 13. listopadu 2013 dále Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Itálie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Dne 20. prosince 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila, že je zapotřebí usilovat o diferencovanou fiskální konsolidaci podporující růst, obnovit standardní podmínky pro poskytování úvěrů ekonomice, podporovat růst a konkurenceschopnost, řešit nezaměstnanost a sociální dopady krize a modernizovat veřejnou správu.

               (7)

               Dne 5. března 2014 zveřejnila Komise výsledky svého hloubkového přezkumu Itálie podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Analýza Komise vede k závěru, že Itálie se potýká s nadměrnou makroekonomickou nerovnováhou, která vyžaduje zvláštní sledování a rozhodná politická opatření. Rozhodné politické kroky a pozornost jsou nutné zejména v souvislosti s trvale vysokým veřejným zadlužením a slabou vnější konkurenceschopností způsobenou pomalým růstem produktivity, které dále zhoršuje dlouhodobě velmi pomalý růst.

               (8)

               Dne 22. dubna 2014 předložila Itálie svůj národní program reforem na rok 2014 a program stability z roku 2014. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (9)

               Cílem rozpočtové strategie nastíněné v programu stability je dosáhnout do roku 2016 střednědobého cíle v podobě vyrovnaného strukturálního rozpočtu při dodržení pravidla týkajícího se zadlužení v přechodném období 2013–2015. Program stability potvrzuje střednědobý cíl v podobě vyrovnaného strukturálního rozpočtu, který odráží požadavky Paktu o stabilitě a růstu. (Nově vypočtená) strukturální korekce uvedená v programu stability činí 0,2 procentního bodu HDP v roce 2014 a 0,4 procentního bodu v roce 2015. Tento omezený postup korekce k dosažení střednědobého cíle byl podle programu stability stanoven vzhledem k tíživé hospodářské situaci a potřebnému úsilí k uskutečnění ambiciózního programu strukturálních reforem. Počítá se zejména s několika strukturálními reformami, jež by měly mít pozitivní dopad na potenciální hospodářský růst a v budoucích letech nakonec vést ke snížení poměru veřejného dluhu k HDP. Strukturální korekce uvedená v programu stability by Itálii umožnila dodržet referenční hodnotu pro snížení dluhu během přechodného období 2013–2015, částečně díky ambicióznímu plánu privatizace, který se má uskutečnit v letech 2014–2017 (ročně 0,7 procentního bodu HDP). Makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce programu stability a který nepotvrdil žádný nezávislý subjekt, je poněkud optimistický, zejména v pozdějších letech programu.
               V roce 2014 se předpokládá odchylka od postupu korekce k dosažení střednědobého cíle; pokud by k odchylce došlo i v následujícím roce, mohla by být posuzována jako závažná, a to i na základě výdajového kritéria. V programu nejsou navíc uvedena – zejména od roku 2015 – dostatečně podrobná opatření, jež by jednoznačně vedla k dosažení rozpočtových cílů. Prognóza útvarů Komise z jara 2014 poukazuje na nedodržení referenční hodnoty pro snížení dluhu v roce 2014, jelikož předpokládaná strukturální korekce (pouze 0,1 procentního bodu HDP) nedosahuje požadované úrovně ve výši 0,7 procentního bodu HDP. Na základě prognózy Komise a posouzení konvergenčního programu provedeného Radou podle nařízení (ES) č. 1466/97 má Rada za to, že k dosažení souladu s požadavky Paktu o stabilitě a růstu je nezbytné další úsilí, a to i v roce 2014.

               (10)

               Nedávno přijatá opatření ke snížení zdanění výrobních faktorů byla poněkud omezená. Stále je tedy možné přísně v souladu s rozpočtovými cíli dále přesunout daňové zatížení ke spotřebě, majetku a ekologii. Pokud jde o spotřebu, je ke zlepšení struktury daňového systému naprosto nezbytné rovněž provést revizi snížených sazeb DPH a daňových výdajů u přímých daní, přičemž se náležitě zohlední nutnost zmírnit možný distribuční dopad. Co se týče majetku, umožnila by revize katastrálních hodnot v souladu se stávajícími hodnotami tržními spravedlivější nastavení periodické daně z nemovitostí. Příležitost provést tyto nezbytné reformy skýtá nedávno přijatý zmocňovací zákon v oblasti daňové reformy. Vzhledem k rozsahu problému je nutné přijmout kromě opatření zaměřených na složení daňové struktury rovněž doplňková opatření k zajištění lepší správy daní a dodržování daňových předpisů a podniknout rozhodné kroky v boji proti daňovým únikům, stínové ekonomice a nehlášené práci, které nadále představují vážný problém jak v oblasti veřejných financí, tak z hlediska daňové zátěže řádných daňových poplatníků. Zmocňovací zákon v oblasti daňové reformy v tomto ohledu počítá s několika opatřeními k posílení správy daní, mezi něž patří komplexní systém pro odhad a kontrolu daňové mezery, zjednodušující opatření, opatření ke zlepšení vztahů s daňovými poplatníky, opatření k zajištění efektivnějšího vymáhání dlužných daní na místní úrovni a zpřísnění daňových kontrol. Rozhodnutí zavést od roku 2015 předvyplněná daňová přiznání je další pozitivní krok s cílem zlepšit dodržování daňových předpisů.

               (11)

               Itálie musí i nadále usilovat především o důslednou a rychlou realizaci přijatých opatření a řešit přitom nejen stávající nedostatky, kterými realizace trpí, ale také zabránit tomu, aby docházelo k dalším zpožděním. Jedním z hlavních faktorů, díky nimž může dosáhnout lepších výsledků při zavádění opatření a který může obecněji zajistit efektivnější uplatňování příslušných politických kroků, spočívá v lepší koordinaci a účinnějším rozdělení pravomocí na různých úrovních státní správy. Tato zlepšení by mohla mít pozitivní vliv také na správu finančních prostředků EU, což je oblast, v níž byla dosud přijata jen částečná a neúplná opatření, zejména v jižních regionech. Správa prostředků EU dále také trpí nedostatečnou správní kapacitou a nedostatkem transparentnosti, hodnocení a kontroly kvality. Pro kvalitu veřejných služeb by byla prospěšná rovněž vyšší efektivnost a orientace na službu a příslušné změny v řízení lidských zdrojů. Závažným problémem pro italský výrobní systém a důvěru v politiku a instituce zůstává korupce. Je třeba provést revizi ustanovení o promlčení. Má-li být boj proti korupci účinný, je také třeba udělit náležité pravomoci Národnímu protikorupčnímu úřadu pro hodnocení a transparentnost veřejné správy. Přetrvává neefektivnost v civilním soudnictví a je nutné pečlivě sledovat dopad přijatých opatření.

               (12)

               V návaznosti na cílený přezkum kvality aktiv uskutečněný v loňském roce pod záštitou italské centrální banky je stále důležité zlepšovat řízení znehodnocených aktiv a podporovat jejich prodej, aby byly banky opět schopny rozšířit úvěrovou nabídku pro reálnou ekonomiku. Pokud jde o přístup k financování, byla hlavní dosud přijatá opatření zaměřena na usnadnění přístupu podniků k úvěrům, avšak rozvoj jiných nástrojů financování než bankovních úvěrů je stále omezený, zejména s ohledem na malé a střední podniky. Vítány jsou iniciativy v oblasti správy a řízení bank, především nové zásady, které nedávno vydala italská centrální banka. Jejich vliv bude ovšem záviset na tom, zda je budou banky řádně uplatňovat a zda se budou prosazovat. Stále je nutné pečlivě sledovat především některé největší družstevní banky („banche popolari“).

               (13)

               Situace na trhu práce se v roce 2013 dále zhoršila, jelikož míra nezaměstnanosti v Itálii stoupla na 12,2 % a nezaměstnanost mladých lidí dosáhla 40 %. Aby se podařilo dosáhnout očekávaných pozitivních výsledků v podobě větší flexibility odchodu z trhu práce, lépe regulované flexibility vstupu na trh, komplexnějšího systému dávek v nezaměstnanosti a lepšího sladění mezd a produktivity, je naprosto nezbytné zajistit řádnou realizaci přijatých reforem trhu práce a stanovování mezd a pečlivé sledování jejich dopadu. Plánované zlepšení účinnosti služeb zprostředkování práce posílením veřejných služeb zaměstnanosti se přitom opozdilo a je třeba je urychlit. Opatření zaměřená na podporu tvorby pracovních míst v krátkodobém horizontu je třeba doplnit o opatření, jež budou řešit segmentaci. Celkově je italský trh práce nadále poznamenán segmentací a nízkou mírou účasti, která se dotýká hlavně žen a mladých lidí. Kroky, které byly dosud učiněny, tedy nestačí a je třeba podniknout další, mj. v souladu s cíli záruky pro mladé lidi. Itálie se potýká s poklesem disponibilního příjmu domácností a nárůstem chudoby a sociálního vyloučení, přičemž postiženy jsou především rodiny s dětmi. Sociální výdaje v Itálii jsou i nadále zaměřené převážně na starší občany a jen málo na aktivaci, čímž se omezuje prostor pro řešení rizika sociálního vyloučení a chudoby. Nedávno zavedený pilotní systém sociální pomoci má za cíl vytvořit záchrannou sociální síť. V souvislosti s jeho plánovaným celostátním rozšířením bude nutné zlepšit na celém území účinnost sociálních výdajů a služeb.

               (14)

               Na všech úrovních vzdělávání (tj. primární, sekundární i terciární) je třeba usilovat o lepší výsledky vzdělávacího procesu a rozvoj lidského kapitálu. Pro učitelskou profesi je příznačné jediné kariérní směřování a jen omezené vyhlídky z hlediska profesního rozvoje. Diverzifikace profesních drah učitelů a lepší provázanost jejich profesní dráhy s jejich zásluhami a výkony spolu se všeobecným uplatňováním hodnocení škol by mohly vést k lepším výsledkům škol. K zajištění bezproblémového přechodu ze vzdělávacího procesu na trh práce se zdá být nanejvýš důležité posílit a rozšířit na vyšší sekundární a terciární úrovni praktické vzdělávání v podobě výuky založené na pracovní činnosti a odborného vzdělávání a přípravy. Na základě příslušného legislativního nařízení přijatého v roce 2013 je nutné zavést národní registr kvalifikací, aby se zajistilo celostátní uznávání dovedností. V návaznosti na první kroky daným směrem by se mělo urychlit přidělování veřejných finančních prostředků univerzitám a výzkumným ústavům na základě výsledků výzkumu a výuky, jelikož by se tím přispělo ke zlepšení kvality univerzit a potenciálně také ke zvýšení kapacity výzkumu a inovací, což je oblast, v níž je Itálie stále pozadu.

               (15)

               Byla přijata některá opatření k zavedení příznivějšího prostředí pro podniky a občany, avšak jejich dopad není stále dostatečně patrný kvůli zpožděním, k nimž došlo při jejich konečném schvalování, a kvůli nedostatkům při jejich uplatňování. Hospodářská soutěž se stále potýká s řadou překážek (vyhrazené oblasti činnosti, systémy koncesí/povolení atd.) v oblasti svobodných povolání, pojišťovnictví, distribuce paliv, maloobchodních a poštovních služeb. Řadu nedostatků je třeba řešit také v případě systému zadávání veřejných zakázek. Další prioritou je posílení hospodářské soutěže v oblasti místních veřejných služeb. Zejména je nezbytné uplatňovat platné právní předpisy, které stanoví, že stávající smlouvy, jež nejsou v souladu s předpisy EU o kritériích interního poskytovatele, se musí do 31. prosince 2014 upravit.

               (16)

               Slabiny v infrastruktuře brání řádnému fungování trhu s energií. V dopravě si zvláštní pozornost a kroky zasluhuje chybějící intermodální infrastruktura a nedostatek synergií a spojení italských přístavů s vnitrozemím. Pokud jde o širokopásmové připojení, Itálie nedostatečně pokryla mimoměstské oblasti.

               (17)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Itálie. Posoudila národní program reforem i program stability. Vzala v úvahu nejenom jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku Itálie, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, jelikož je třeba posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro budoucí rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni Unie. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 8.

               (18)

               Na základě tohoto posouzení Rada projednala program stability Itálie, přičemž její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (19)

               Rada na základě výsledků hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala národní program reforem a program stability. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 8.

               (20)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise rovněž analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku. Na tomto základě Rada vydala konkrétní doporučení určená členským státům, jejichž měnou je euro (8). Jako země, jejíž měnou je euro, by Itálie měla rovněž zajistit, aby byla uvedená doporučení včas a plně provedena,

         DOPORUČUJE Itálii v období 2014–2015:

               1.

               Posílit rozpočtová opatření na rok 2014 vzhledem ke vznikajícímu rozdílu oproti požadavkům Paktu o stabilitě a růstu, zejména pravidla snižování dluhu, na základě prognózy útvarů Komise z jara 2014 a zajistit pokrok směrem ke střednědobému cíli. V roce 2015 výrazně posílit rozpočtovou strategii, aby se podařilo dodržet požadavek snížení dluhu, a dosáhnout tak střednědobého cíle. Následně zajistit, aby veřejný dluh dostatečně klesal; uskutečnit ambiciózní plán privatizace; provést fiskální korekci podporující růst na základě oznámených významných úspor vyplývajících z trvalého zlepšení efektivnosti a kvality veřejných výdajů na všech úrovních státní správy a zároveň zachovat výdaje podporující růst, např. výdaje na výzkum a vývoj, inovace, vzdělávání a zásadní projekty v oblasti infrastruktury. Zaručit nezávislost fiskální rady a její plnou akceschopnost, a to co nejdříve, nejpozději však do září 2014, tedy dostatečně včas pro posouzení návrhu rozpočtového plánu na rok 2015.

               2.

               V souladu s rozpočtovými cíli dále přesunout daňovou zátěž ze zdanění výrobních faktorů ke zdanění spotřeby, majetku a ekologie. Za tímto účelem vyhodnotit účinnost nedávného snížení daňového zatížení práce a zajistit jeho financování v roce 2015, přezkoumat rozsah daňových výdajů u přímých daní a rozšířit daňovou základnu, zejména v oblasti spotřeby. Zajistit účinnější zdanění s ohledem na životní prostředí, mimo jiné u spotřebních daní, a zrušit dotace, jež mají nepříznivý vliv na životní prostředí. Provést zmocňovací zákon v oblasti daňové reformy do března 2015, mj. přijetím vyhlášek zaměřených na reformu katastrálního systému k zajištění účinné reformy zdanění nemovitostí. Dále zlepšit dodržování daňových předpisů zvýšením předvídatelnosti daňového systému, zjednodušením postupů, zajištěním efektivnějšího vymáhání dlužných daní a modernizací správy daní. Pokračovat v boji proti daňovým únikům a podniknout další kroky proti stínové ekonomice a nehlášené práci.

               3.

               V rámci širšího úsilí o zlepšení efektivnosti veřejné správy vyjasnit kompetence na všech úrovních státní správy. Zajistit lepší správu finančních prostředků EU přijetím rozhodných opatření ke zlepšení správní kapacity, transparentnosti, hodnocení a kontroly kvality na celostátní i regionální úrovni, zejména v jižních regionech. Dále zvýšit účinnost protikorupčních opatření, mj. revizí ustanovení o promlčení do konce roku 2014 a posílením pravomocí národního protikorupčního úřadu. Sledovat v náležitou dobu dopad reforem přijatých ke zvýšení efektivnosti civilního soudnictví, aby byla zaručena jejich účinnost a případně přijata nezbytná doplňková opatření.

               4.

               Posílit odolnost bankovního sektoru a zaručit jeho schopnost řídit a prodávat znehodnocená aktiva, aby se obnovilo poskytování úvěrů reálné ekonomice. Podporovat přístup podniků, zejména malých a středních podniků, k nebankovnímu financování. Za účelem zvýšení účinnosti finančního zprostředkování nadále podporovat a monitorovat efektivní postupy správy a řízení společností v celém bankovním sektoru, přičemž zvláštní pozornost je třeba věnovat velkým družstevním bankám („banche popolari“) a úloze nadací.

               5.

               Do konce roku 2014 vyhodnotit vliv reforem trhu práce a stanovování mezd na tvorbu pracovních míst, propouštění, dualitu trhu práce a nákladovou konkurenceschopnost a posoudit, zda nejsou nutná další opatření. Podniknout kroky k zajištění komplexnější sociální ochrany nezaměstnaných a omezit využívání systémů mzdových příplatků, aby se usnadnila realokace pracovních sil. Pevněji provázat aktivní a pasivní politiky na trhu práce, přičemž je třeba začít podrobným plánem opatření do prosince 2014, a zlepšit koordinaci a výsledky veřejných služeb zaměstnanosti v celé zemi. Podniknout účinné kroky na podporu zaměstnanosti žen přijetím – do března 2015 – opatření ke snížení daňových překážek pro druhou výdělečně činnou osobu a zajištěním přiměřených služeb péče. V souladu s cíli záruky pro mladé poskytovat adekvátní služby neregistrovaným nezaměstnaným mladým lidem v celé zemi a do konce roku 2014 zajistit větší angažovanost soukromého sektoru, který by měl nabízet kvalitní učňovskou přípravu a pracovní stáže. Řešit problém chudoby a sociálního vyloučení a při dodržení rozpočtových cílů rozšířit nový pilotní systém sociální pomoci, u něhož musí být zaručeno náležité zacílení, přísná podmíněnost a územní jednotnost a posíleno propojení s aktivačními opatřeními. Zlepšit účinnost programů podpory rodin a poskytovat kvalitní služby se zvláštním důrazem na nízkopříjmové domácnosti s dětmi.

               6.

               Zavést Národní systém hodnocení škol, aby se zlepšily výsledky škol a snížil počet osob, které předčasně ukončí školní docházku. Zvýšit využívání výuky založené na pracovní činnosti v rámci vyššího sekundárního odborného vzdělávání a přípravy a posílit odborně zaměřené terciární vzdělávání. Vytvořit národní registr kvalifikací, aby se zajistilo rozsáhlé uznávání dovedností. Zajistit, aby se veřejné prostředky více přidělovaly na základě kvality vysokoškolského vzdělávání a výzkumu.

               7.

               Schválit připravované právní předpisy nebo další rovnocenná opatření, jež mají zjednodušit regulační prostředí pro podniky a občany, a řešit nedostatky v uplatňování stávajících právních předpisů. Podporovat otevírání trhu a odstranit zbývající překážky a omezení hospodářské soutěže v oblasti svobodných povolání a místních veřejných služeb, pojišťovnictví, distribuce paliv, maloobchodních a poštovních služeb. Zvýšit efektivnost zadávání veřejných zakázek, zejména zjednodušením postupů včetně lepšího využívání elektronického zadávání zakázek, racionalizací ústředních nákupních subjektů a zajištěním řádného uplatňování pravidel použitelných před zadáním zakázky a po něm. V místních veřejných službách přísně uplatňovat právní předpisy, jež stanoví povinnost do 31. prosince 2014 upravit smlouvy, jež nejsou v souladu s požadavky pro zadávání zakázek interním poskytovatelům.

               8.

               Do září 2014 zajistit urychlené zprovoznění a plnou funkčnost Dopravního úřadu. Schválit seznam strategické infrastruktury v odvětví energetiky a zlepšit správu přístavů a jejich spojení s vnitrozemím.

      V Bruselu dne 8. července 2014.

            Za Radu

            předseda

         P. C. PADOAN

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2014 rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Úř. věst. C 217, 30.7.2013, s. 42.

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 ze dne 21. května 2013 o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů a zajišťování nápravy nadměrného schodku členských států v eurozóně(Úř. věst. L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.

      (8)  Viz strana 141 v tomto čísle Úředního věstníku.


Důležité právní upozornění

|

52007SC0958

Doporučení Komise radě kterým se Komise zmocňuje zahájit jednání o účasti Společenství na činnostech mezinárodního dialogu o daních (ITD)  /* SEK/2007/0958 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.7.2007SEK(2007) 958 v konečném zněníDOPORUČENÍ KOMISE RADĚkterým se Komise zmocňuje zahájit jednání o účasti Společenství na činnostech mezinárodního dialogu o daních (ITD)DŮVODOVÁ ZPRÁVASOUVISLOSTI NÁVRHU |Odůvodnění a cíle návrhu ITD je de facto sdružení mezi OECD, MMF a Světovou bankou. Toto sdružení nemá status ani právní subjektivitu, řídí se v současnosti písemnou dohodou podepsanou zástupci tří účastnických organizací. Mezi cíle ITD patří: - podporovat skutečný dialog o daních mezi účastnickými organizacemi a vládami s cílem poskytnout všem zemím prvky, které je třeba zohlednit v rámci diskuzí o daňové politice a daňové správě; - určit a sdílet osvědčené daňové postupy; - koordinovat činnosti, které se v současnosti vykonávají v daňové oblasti, aby se zabránilo jejich duplicitě; - poskytnout prvky nutné pro technickou pomoc v daňové oblasti. Studie provedené ITD jsou zveřejněny na internetové stránce (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). ITD mimo jiné pravidelně organizuje mezinárodní konference. ITD je financován především z příspěvků účastnických organizací. Rozhodnutí o výši příspěvků každoročně jednomyslně přijímá řídící skupina složená ze zástupců účastnických organizací. Za poslední rozpočtová léta představovala výše příspěvku každé účastnícké organizace přibližně 100 000 EUR. ITD a organizace, které se na ní podílí, požádaly Komisi, aby se stala čtvrtou účastnickou organizací. |Obecné souvislosti Cílem Komise je podporovat koordinaci daňových politik a správní spolupráce v daňové oblasti na světové úrovni. Vzhledem ke globalizaci hospodářství a internalizaci obchodu se čím dál tím více ukazuje, že je nutné účastnit se dialogu s mezinárodními organizacemi s cílem koordinovat úsilí v této oblasti a zajistit uplatňování zásad, jako např. zásady dobré správy a daňové transparentnosti. Komise by se ráda podílela na tomto dialogu zcela transparentně vůči členským státům. ITD proto vytváří na světové úrovni fórum vysoké úrovně, které má být nejdůležitějším fórem na diskutování daňové politiky a správy daní. Intenzivnější dialog mezi daňovovými správami na světové úrovni a užší spolupráce v konkrétních oblastech by měly umožnit zjednodušení a modernizaci pravidel a správních postupů, jimiž se evropské hospodářské subjekty musí v oblasti daní řídit. Aktivní účast Unie, již při diskuzích v rámci ITD zastupuje Komise, umožní na světové úrovni projednat možnosti spolupráce v oblasti celosvětového boje proti přeshraničním daňovým podvodům. Aktivní účast Unie, již při diskuzích v rámci ITD zastupuje Komise, umožní zanalyzovat snahy nebo zkušenosti třetích zemí v rámci vypracování návrhů na modernizaci evropského systému DPH. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádná platná ustanovení. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Ve sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů „Správa věcí veřejných v evropském konsensu o rozvojové politice - Na cestě k harmonizovanému přístupu uvnitř Evropské unie“ zdůrazňuje Komise nezbytnost podporovat dobrou daňovou správu v rozvojových zemích. Cíle ITD jsou v souladu s tímto doporučením: ITD nechává vypracovat studie a organizuje konference na velmi rozmanitá daňová témata, která jsou většinou velmi blízká oblastem, ve kterých Evropská unie aktivně působí. Účast na činnostech ITD umožní dosáhnout součinnosti.Koordinace daňových politik a postupů daňové správy na mezinárodní úrovni je nezbytná pro dobré fungování vnitřního trhu. Studie, které provedl International Tax Dialogue, pomohou rozvojovým zemím při prosazování pravidel dobré daňové správy v souladu s rozvojovou politikou Společenství a zejména s doporučeními Komise ve Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů „Správa věcí veřejných v evropském konsensu o rozvojové politice - Na cestě k harmonizovanému přístupu uvnitř Evropské unie“[1] |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |Zúčastněnými stranami jsou pouze členské státy a mezinárodní organizace, které se účastní ITD. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Plánem bylo podpořit dotacemi fungování ITD. Od této varianty se však upustilo, protože neumožňovala aktivní účast na vymezení cílů a pracovního programu ITD. Byla zvolena varianta dohody mezi Unií a partnerskými organizacemi ITD. Tato varianta umožní Komisi být součástí řídící skupiny ITD, a tudíž společně s jejími členy vymezit pracovní program ITD a jeho priority. |PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření Jedná se o doporučení Komise Radě, kterým se Rada vyzývá, aby zmocnila Komisi k zahájení jednání s cílem podepsat partnerskou dohodu s ITD. |Právní základ Článek 181a Smlouvy o založení Evropského společenství. |Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se uplatní tehdy, pokud se návrh nedotýká oblasti spadající do výlučné pravomoci Společenství. |Cílů návrhu nemůže být uspokojivě dosaženo činností členských států z těchto důvodů: |Partnery v rámci ITD mohou být pouze mezinárodní organizace. Státy mohou být členy, ale nemohou mít zastoupení v řídící skupině. |Stát se nemůže stát partnerem ITD. |Cílů návrhu může být lépe dosaženo činností Společenství z těchto důvodů: |Účast Unie v ITD umožní koordinovaný přístup a vliv na pracovní program ITD. |Členské státy se mohou stát členy ITD a využít výsledků studií, které provedla ITD, zato ale nemohou zasahovat do vymezení pracovního programu. |Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: |Podpis dohody s partnery ITD jménem Unie umožní dosáhnout úplné transparentnosti vůči členským státům. |Účast Komise na činnostech ITD jménem Unie umožní minimalizovat finanční vliv této účasti. |Volba nástrojů |Navrhovaný nástroj: doporučení. |Jiné nástroje by nebyly přiměřené z těchto důvodů: Mohlo se uvažovat o uzavření dohody mezi Komisí a ostatními partnerskými organizacemi ITD bez zapojení členských států, ale tato varianta by neumožnila potřebné zapojení Unie do činností ITD. |ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |V této fázi nemá doporučení na rozpočet vliv, ale pokud Rada později zmocní Komisi, aby se stala partnerem v rámci ITD, vznikne po období následujících pěti let povinnost ročního finančního příspěvku ve výši 130 000 EUR. |DALšÍ INFORMACE |Přezkum / revize / ustanovení o skončení platnosti |Návrh obsahuje doložku o přezkumu. |1.  DOPORUČENÍ KOMISE RADĚkterým se Komise zmocňuje zahájit jednání o účasti Společenství na činnostech mezinárodního dialogu o daních (ITD)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,DOPORUČUJE:Aby Rada zmocnila Komisi k jednání o účasti Společenství na činnostech International Tax Dialogue.Jelikož podle Smlouvy povede Komise tato jednání jménem Společenství, Rada určí výbor ad hoc, který bude Komisi při plnění tohoto úkolu nápomocen.PŘÍLOHADopis ze dne 19. dubna 2007 od Danny Leipzigera, místopředsedy Světové banky, komisaři Kovácsovi, kterým vyzývá Evropskou unii, aby se připojila k mezinárodnímu dialogu o daních.[pic][pic][1] KOM(2006) 421 v konečném znění.