title: Doporučení Komise ze dne 24. října 2006 o správě finančních zdrojů na vyřazování jaderných zařízení z provozu a nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady

text:
               28.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 330/31

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 24. října 2006
   o správě finančních zdrojů na vyřazování jaderných zařízení z provozu a nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady
   (2006/851/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 124 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Preambule Smlouvy vychází z toho, že členské státy usilují vytvořit bezpečnostní podmínky, jež vyloučí ohrožení života a zdraví obyvatelstva.

               (2)

               Ustanovení čl. 2 písm. b) Smlouvy vyzývá Společenství, aby zejména vypracovávalo jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků a dbalo na jejich dodržování.

               (3)

               Kapitola III Smlouvy stanoví základní standardy, které Společenství umožňují zajistit ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků před nebezpečím ionizujícího záření.

               (4)

               Směrnice Rady 96/29/Euratom (1) stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření.

               (5)

               Podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (2) členské státy „přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby ještě před vydáním povolení byly záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska jejich vlivů.“

               (6)

               Následky ionizujícího záření z radioaktivních materiálů mohou překračovat dobu životnosti jaderných zařízení i hranice jednotlivých států.

               (7)

               Bezpečnost pracovníků a obyvatelstva před těmito riziky má pro Evropská společenství rozhodující význam. Vysoké bezpečnostní standardy by se proto měly dodržovat, aby bylo zaručeno, že tato rizika jsou během doby životnosti jaderných zařízení i po jejím uplynutí ošetřena.

               (8)

               Evropský parlament, Rada a Komise zdůraznily „nutnost, aby členské státy zajistily, aby byly finanční prostředky přezkoumávané členskými státy skutečně vynakládány na opatření k vyřazování z provozu jaderných elektráren a nakládání s jejich jadernými odpady a byly transparentně spravovány tak, aby nebránily volné soutěži na trhu s energií.“ (3).

               (9)

               Komise také zdůraznila, „že je třeba zabezpečit, aby byly fondy vytvořené k financování vyřazování z provozu jaderných elektráren a nakládání s jejich jadernými odpady v návaznosti na cíle Smlouvy o Euratomu spravovány transparentním způsobem a byly použity výlučně jen k danému účelu. V této souvislosti zamýšlí Komise každoročně zveřejnit v rámci pravomocí, které jí byly svěřeny Smlouvou o Euratomu, zprávu o využívání fondů určených k vyřazování z provozu jaderných elektráren a k nakládání s jejich jadernými odpady. Zejména bude dbát na plné uplatnění příslušných ustanovení práva Společenství.“ (4).

               (10)

               Ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě (5) Komise upozornila na potřebu větší transparentnosti a harmonizace správy těchto finančních zdrojů. Komise rovněž vyjádřila úmysl předložit v roce 2005 doporučení.

               (11)

               Postupy vyřazování z provozu mohou být samy o sobě rovněž spojeny s riziky pro veřejné zdraví a životní prostředí, zejména pokud se včas nepřijmou opatření nezbytná k ošetření radiologických rizik spojených s postupy vyřazování z provozu.

               (12)

               Aby byla veškerá tato rizika ošetřena, mělo by se zajistit bezpečné vyřazování zařízení z provozu včetně dlouhodobého nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem.

               (13)

               Bezpečné vyřazování jaderných zařízení z provozu, včetně dlouhodobého nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým jaderným palivem, si vyžaduje značné finanční zdroje. Nedostatek těchto zdrojů v době, kdy jsou potřeba, může proces vyřazování nepříznivě ovlivnit. Pro úplné vyřazení jaderných zařízení v souladu s bezpečnostními standardy by měly být v odpovídající době dostupné dostatečné finanční zdroje.

               (14)

               V souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ by provozovatelé jaderných zařízení měli mít během jejich doby životnosti vyčleněny přiměřené finanční zdroje na budoucí náklady spojené s vyřazováním z provozu.

               (15)

               Brzkému odstavení ekonomicky nerentabilních jaderných reaktorů se v rámci přístupových jednání dostalo zvláštní pozornosti. Společenství se proto z vlastního podnětu účastnilo na získávání finančních zdrojů a za určitých podmínek poskytuje hospodářskou podporu různým projektům vyřazování zařízení z provozu v některých nových členských státech.

               (16)

               Článek 26 Společné úmluvy o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady, která vstoupila v platnost dne 18. června 2001, uvádí, že „každá smluvní strana přijme příslušná opatření k tomu, aby zajistila bezpečné vyřazování jaderného zařízení z provozu. Tato opatření musí mimo jiné zajistit, že je k dispozici kvalifikovaný personál a dostatečné finanční zdroje.“ Ustanovení čl. 22 bodu ii) této úmluvy vyzývá všechny smluvní strany, aby přijaly příslušné kroky k zajištění toho, aby „v průběhu provozní životnosti zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady a pro účely jejich trvalého vyřazení z provozu byly k dispozici přiměřené finanční zdroje“.

               (17)

               Ustanovení čl. 2 písm. c) Smlouvy vyzývá Společenství, aby usnadňovalo investice a zajistilo vybudování základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky ve Společenství. Rozvoj jaderné energetiky je neoddělitelně spjat s procesem vyřazování těchto zařízení. Článek 41 Smlouvy požaduje, aby se investiční záměry v souvislosti s jadernou energetikou sdělovaly Komisi, která je přezkoumá. Nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999 ze dne 2. prosince 1999, kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi v souladu s článkem 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (6), zahrnuje činnosti v rámci vyřazování z provozu mezi investiční záměry, které je třeba Komisi sdělovat a projednat s ní. Osoby a podniky (7) by následně měly informovat Komisi o opatřeních, jimiž se vyřazování z provozu financuje v případě nově vybudovaných jaderných zařízení.

               (18)

               Zajištění dostatečných finančních zdrojů v případě potřeby si vyžaduje řádnou a obezřetnou analýzu jak zdrojů financování, tak nákladů spojených s vyřazováním zařízení z provozu. Je nutné, aby metoda určování částek k financování vyřazení z provozu zohledňovala technologická hlediska a požadavky jaderné bezpečnosti.

               (19)

               Pro zajištění toho, aby byly zdroje pro účely vyřazování jaderných zařízení z provozu v případě potřeby dostupné, má rozhodující význam transparentní správa těchto finančních zdrojů spojená s příslušným externím dohledem a s její pomocí bude rovněž snadnější nebránit volné soutěži na trhu s energií. Pro splnění těchto cílů lze využít různých způsobů správy. Měl by být zřízen zvláštní vnitrostátní subjekt, který bude poskytovat odborný posudek týkající se správy fondu a nákladů na vyřazování zařízení z provozu.

               (20)

               Prostřednictvím tohoto doporučení nevznikají odchylky od pravidel pro státní podporu. Zásah státu se v této souvislosti týká otázek, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a musí proto být odpovídajícím způsobem posouzen. Nicméně v případě, že pro cíle této smlouvy není nutný nebo jde až mimo jejich rámec či narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu nebo tímto narušením hrozí, je nutné jej posuzovat podle Smlouvy o založení Evropského společenství.

               (21)

               Způsob, jakým se finanční zdroje investují, by měl být pečlivě ošetřen, aby se předešlo možnému zneužití. Investice by měly být dlouhodobé a mít zabezpečený rizikový profil a zároveň poskytovat náležitou ochranu skutečné hodnoty fondů.

               (22)

               S ohledem na zajištění bezpečnosti by se při soustřeďování příslušných zdrojů s cílem zajistit vyřazení jaderných zařízení z provozu měly zohlednit konkrétní podmínky v některých zařízeních.

               (23)

               Ze zkušeností vyplývá, že výměna informací mezi odborníky z jednotlivých členských států ohledně různých přístupů k vyřazování z provozu a nakládání s odpady a ohledně finančních opatření v jejich souvislosti představuje vynikající způsob, jak usnadnit společnou reakci na problémy spojené s bezpečností. Ve snaze zintenzivnit spolupráci mezi Komisí a členskými státy proto Komise oznamuje, že hodlá zřídit stálou skupinu zabývající se financováním vyřazení z provozu. Skupina pro financování vyřazení z provozu by měla být ve svých řízeních Komisi nápomocna v souvislosti s tímto doporučením.

               (24)

               Aniž je dotčena obecná zásada subsidiarity, měl by být navržen určitý stupeň harmonizace, pokud jde o pojmy používané v problematice vyřazování z provozu. Pokroku v této harmonizaci by mělo být dosaženo prostřednictvím skupiny pro financování vyřazení z provozu, v jejímž rámci by se měly společně dohodnout výklady tohoto doporučení za účelem jeho praktického provádění zejména s ohledem na harmonizaci metodik pro výpočet nákladů na činnosti v rámci vyřazování z provozu.

               (25)

               Výzkumné úkoly v oblasti jaderné energie, které se mohou týkat rizik vyplývajících z ionizujícího záření po uplynutí doby životnosti zařízení, plní Společné středisko jaderného výzkumu zřízené na základě článku 8 Smlouvy. Za účelem zaručení bezpečnosti takových zařízení by Komise měla zajistit soulad tohoto střediska s doporučeními obsaženými níže. Komise by zejména měla ověřit přiměřenost finančních zdrojů určených na vyřazování zařízení střediska z provozu. Nejvhodnější pozici pro provádění těchto úkolů mají oddělení Komise odpovědná za záležitosti jaderné energie a za záležitosti rozpočtu,

         DOPORUČUJE:
   ODDÍL 1
   CÍL
   S ohledem na cíle Smlouvy v oblasti bezpečnosti toto doporučení navrhuje opatření, která zajistí, aby byly v plánovanou dobu dostupné přiměřené finanční zdroje pro veškeré činnosti v rámci vyřazování jaderných zařízení z provozu a pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady.
   ODDÍL 2
   DEFINICE
   Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:

               a)

               „vyřazováním z provozu“ se rozumějí všechny činnosti zahrnující technické vyřazování jaderného zařízení z provozu (dekontaminace, likvidace a demolice) a nakládání s odpady (nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem a jejich zneškodňování), které vedou k vynětí těchto jaderných zařízení z radiologických omezení;

               b)

               „fondem pro vyřazování zařízení z provozu“ se rozumí každý typ finančního zdroje, který je zvlášť určen k pokrytí výdajů nezbytných k vyřazování jaderných zařízení z provozu;

               c)

               „vnějším fondem pro vyřazování zařízení z provozu“ se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, který je spravován zvláštním subjektem, jenž se rozhoduje nezávisle na přispěvatelích tohoto fondu;

               d)

               „vnitřním fondem pro vyřazování zařízení z provozu“ se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, který je spravován provozovatelem;

               e)

               „vyčleněným fondem pro vyřazování zařízení z provozu“ se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, ať už vnitřní nebo vnější, který označen jako samostatný;

               f)

               „provozovatelem“ se rozumí právnická osoba, jež provozuje jaderné zařízení a má rozhodující díl odpovědnosti za jadernou bezpečnost;

               g)

               „jaderným zařízením“ se rozumí každé civilní zařízení a jeho pozemek, budovy a vybavení, v němž se radioaktivní materiály vyrábějí, zpracovávají, používají, v němž se s nimi manipuluje nebo v němž se skladují či zneškodňují.

         ODDÍL 3
   VYŘAZOVÁNÍ JADERNÝCH ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU

               1.

               Veškerá jaderná zařízení by po trvalé odstávce měla být vyřazena z provozu a mělo by být náležitě řešeno nakládání s odpady.

               2.

               Činnosti v rámci vyřazování z provozu by se měly vykonávat bez přílišného rizika pro obyvatelstvo a pracovníky.

               3.

               V celém průběhu vyřazování jaderného zařízení by měla být uplatňována zásada „znečišťovatel platí“. Vzhledem k tomu by prvořadým cílem provozovatelů jaderných zařízení mělo být zajistit dostupnost přiměřených finančních zdrojů na bezpečné vyřazení z provozu předtím, než bude příslušné jaderné zařízení trvale odstaveno.

               4.

               Dostupné finanční zdroje by měly být zaměřeny na ošetření všech hledisek činností v rámci vyřazování zařízení z provozu, od technického vyřazení zařízení až po nakládání s odpady.

         ODDÍL 4
   INSTITUCIONÁLNÍ A PROCEDURÁLNÍ HLEDISKA

               5.

               Aniž je dotčen článek 41 Smlouvy a platná nařízení týkající se jeho provádění (8), osoby a podniky by měly podávat zprávu o plánovaných režimech financování vyřazení z provozu v souvislosti s postupem podle článku 41 Smlouvy týkajícího se výstavby nových jaderných zařízení.
               Komise bude při přezkumu navrhovaného režimu financování vyřazení z provozu konzultovat – podle požadavků článku 44 Smlouvy – skupinu pro financování vyřazení z provozu.

               6.

               V případě, že ještě není stanoven, by členské státy měly zřídit nebo jmenovat vnitrostátní subjekt, který je s to poskytovat odborný posudek týkající se správy fondu a nákladů na vyřazování zařízení z provozu. Tento subjekt by měl být nezávislý na přispěvatelích fondu.
               Vnitrostátní subjekt by měl každoročně přezkoumat shromážděné finanční zdroje a pravidelně, alespoň každých 5 let, přezkoumat odhady nákladů na vyřazování z provozu. Veškeré nesrovnalosti mezi odhady nákladů a shromážděnými zdroji by se měly včas řešit.
               Členské státy by měly každoročně podávat Komisi zprávu o závěrech řízení příslušného výše zmíněného vnitrostátního subjektu.

         ODDÍL 5
   FONDY PRO VYŘAZOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU

               7.

               Jaderná zařízení by na základě příjmů získaných z jaderných činností během určené doby životnosti měla zřídit příslušné fondy pro vyřazování z provozu.

               8.

               Pro všechna jaderná zařízení se upřednostňuje volba vyčleněného fondu s příslušnou kontrolou obezřetného používání. Klíčový význam pro zajištění řádné správy a použití fondů má přezkum prováděný vnitrostátním subjektem, stanovený v tomto doporučení.

               9.

               Novými jadernými zařízeními by měly být zřizovány vyčleněné fondy s příslušnou kontrolou obezřetného používání.

         ODDÍL 6
   ODHAD NÁKLADŮ NA VYŘAZOVÁNÍ Z PROVOZU

               10.

               S ohledem na rozdíly v použití shromážděných fondů pro vyřazování zařízení z provozu by technické vyřazování zařízení z provozu na jedné straně a nakládání s odpady na straně druhé měly být řešeny odděleně, a to na základě oddělených výpočtů nákladů.

               11.

               V zájmu zajištění dostupnosti přiměřených finančních zdrojů by výpočty nákladů měly být založeny na obezřetné volbě z reálně dostupných alternativ a měly by podléhat externímu dohledu a souhlasu vnitrostátního subjektu stanoveného v tomto doporučení.

               12.

               Veškeré odhady nákladů by se měly vztahovat ke konkrétní lokalitě a měly by být založeny na nejlepším dostupném odhadu.

               13.

               Pokud se během provádění projektu vyřazování z provozu prokáže, že je nákladnější, než uváděly schválené odhady nákladů, dodatečné výdaje by měl uhradit provozovatel. Toto hledisko by mělo být pečlivě ošetřeno v případě změny provozovatele nebo po uplynutí doby životnosti jaderného zařízení.

               14.

               Náležitá pozornost by měla být věnována případům, které vyplývají z historických důvodů, kde je nejvhodnější zvláštní řešení. Při postupu případ od případu by měla být zajištěna transparentnost a plná účast vnitrostátního subjektu stanoveného v tomto doporučení.

         ODDÍL 7
   POUŽITÍ FONDŮ PRO VYŘAZOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU

               15.

               Finanční zdroje by měly být používány pouze za účelem, k němuž byly zřízeny a k němuž jsou spravovány. V této souvislosti by měla být věnována náležitá pozornost transparentnosti. Všechny informace, které nejsou obchodně citlivé, by měly být veřejně dostupné.

               16.

               Měly by se vyhledávat investice aktiv se zabezpečeným rizikovým profilem, u nichž by měl být zajištěn kladný výnos v jakékoli době.

               17.

               Jelikož provozovatel nemá vliv na finanční správu vnějšího fondu pro vyřazování zařízení z provozu, hodnotu investic by měl v zájmu zajištění dostupnosti přiměřených finančních prostředků v případě potřeby zaručit stát, a to i přesto, že do doby, než je třeba finanční zdroje použít, nezávislý správce investovaných částek zaznamenal nominální ztrátu. V takových případech by fondy neměly být doplněny částkou vyšší, než činí ztráta na investicích.

               18.

               Pokud správa vnitřního fondu plní své úkoly nedostatečně, měl by za zajištění dostupnosti přiměřených finančních prostředků v případě potřeby být odpovědný provozovatel.

               19.

               Jaderná zařízení, jejichž hlavní účel je jiný než prodej produktů či služeb, by pro vyřazení z provozu měla mít řádný plán a rozpočet, aby bylo k dispozici náležité financování bezpečného a včasného vyřazení těchto zařízení z provozu.

               20.

               Rozpočtové plánování by měl přezkoumat vnitrostátní subjekt stanovený v tomto doporučení. Pokud takový vnitrostátní subjekt neexistuje, mohou členské státy žádat Komisi o poskytnutí poradenství ohledně opatření, která se mají přijmout.

      V Bruselu dne 24. října 2006.

            Za Komisi

         Andris PIEBALGS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (Úř. věst. L 156, 25.6.2003, s. 17).

      (3)  Interinstitucionální prohlášení, Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 56

      (4)  Prohlášení Komise, Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 56

      (5)  KOM(2004) 719, Zpráva o využívání finančních zdrojů určených na vyřazování z provozu jaderných elektráren, 26.10.2004.

      (6)  Úř. věst. L 315, 9.12.1999, s. 1.

      (7)  Osoby a podniky působící v průmyslových odvětvích vyjmenovaných v příloze II Smlouvy o Euratomu.

      (8)  Nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999 ze dne 2. prosince 1999, kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi v souladu s článkem 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 315, 9.12.1999, s. 1), a nařízení Komise (Euratom) č. 1352/2003 ze dne 23. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1209/2000, kterým se vymezují postupy provádění sdělení stanoveného v článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 192, 31.7.2003, s. 15).


				|

		52013PC0395

			Doporučení pro ROZHODNUTÍ RADY, kterým se zrušuje rozhodnutí 2009/590/ES o existenci nadměrného schodku v Rumunsku /* COM/2013/0395 final - 2013/ () */

			   	Doporučení pro
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2009/590/ES o existenci
nadměrného schodku v Rumunsku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 126 odst. 12 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Rozhodnutím Rady 2009/590/ES
ze dne 7. července 2009[1]
bylo na základě doporučení Komise podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy o
založení Evropského společenství rozhodnuto, že v Rumunsku existuje nadměrný
schodek. Rada uvedla, že schodek veřejných financí činil v roce 2008
5,4 % HDP, a překročil tak referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve
Smlouvě, zatímco hrubý veřejný dluh činil 13,6 % HDP, tedy byl výrazně nižší
než referenční hodnota 60 % HDP stanovená ve Smlouvě[2].
(2)       Dne 7. července 2009 vydala
Rada v souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy o založení Evropského
společenství a čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze
dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku[3] doporučení založené na doporučení
Komise a určené Rumunsku, aby nejpozději do roku 2011 nadměrný schodek
odstranilo. Doporučení bylo zveřejněno.
(3)       V souladu
s čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU)
a čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7.
července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku
Rada dne 12. února 2010 na základě doporučení Komise uznala,
že rumunské orgány přijaly účinná opatření v souladu
s doporučením Rady ze dne 7. července 2009 a že nastaly
nepředvídané nepříznivé hospodářské okolnosti mající zásadní negativní důsledky
pro veřejné finance v Rumunsku, a vydala revidované doporučení pro
Rumunsko s cílem odstranit nadměrný schodek nejpozději do roku 2012.
Toto doporučení bylo zveřejněno.
(4)       Podle článku 4 Protokolu
o postupu při nadměrném schodku připojeného ke Smlouvám poskytuje údaje
pro provedení postupu při nadměrném schodku Komise. V rámci uplatňování
tohoto protokolu musí členské státy oznamovat údaje o výši schodku veřejných
financí a veřejném dluhu a další související proměnné dvakrát ročně, a to před
1. dubnem a 1. říjnem, v souladu s článkem 3 nařízení Rady
(ES) č. 479/2009 ze dne 25. května 2009 o použití Protokolu o postupu při
nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství[4].
(5)       Při posuzování, zda by
rozhodnutí o existenci nadměrného schodku mělo být zrušeno, by Rada měla
přijmout rozhodnutí na základě oznámených údajů. Kromě toho by rozhodnutí o
existenci nadměrného schodku mělo být zrušeno pouze tehdy, pokud z prognóz Komise
vyplývá, že v horizontu prognózy schodek nepřekročí referenční hodnotu 3 %
HDP[5].
(6)       Podle údajů poskytnutých
Komisí (Eurostatem) v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 479/2009 na
základě údajů oznámených Rumunskem před 1. dubnem 2013 a podle prognózy útvarů
Komise z jara 2013 jsou oprávněné následující závěry:
–
V roce 2009 byla recese hlubší, než se
očekávalo, a vedla k výraznému poklesu veřejných příjmů, což zvýšilo
schodek veřejných financí na 9 % HDP, navzdory snaze snížit veřejné
výdaje. Po tomto neočekávaném vývoji a prodloužení lhůty pro nápravu
nadměrného schodku o jeden rok byl schodek veřejných financí následně
snížen na 6,8 % HDP v roce 2010, 5,6 % HDP v roce 2011
a 2,9 % HDP v roce 2012, což je méně než referenční hodnota
3 % HDP stanovená Smlouvou. K nápravě schodku vedla zejména přísná
kontrola růstu výdajů, včetně kontroly mzdových nákladů ve veřejném
sektoru, zmrazení důchodů a snížení všech sociálních dávek,
s výjimkou důchodů. Rovněž k ní přispěla opatření na straně daňových
příjmů, jako například zvýšení sazby DPH o 5 procentních bodů
a rozšíření základu daně z příjmů fyzických osob. Fiskální korekce
byla provedena v rámci dvou po sobě následujících ekonomických ozdravných
programů, které podporuje pomoc platebním bilancím.
–
Podle projekcí konvergenčního programu na rok 2013
se má schodek nadále snižovat na 2,4 % HDP v roce 2013 a 2,0 % HDP v roce 2014.
V prognóze útvarů Komise z jara roku 2013 se odhaduje, že schodek
veřejných financí poklesne na 2,6 % HDP v roce 2013
a na 2,4 % HDP v roce 2014, za předpokladu nezměněné
politiky, což je i nadále pod referenční hodnotou Smlouvy.
–
Prognóza útvarů Komise z jara 2013 předpokládá
mírné zvýšení hrubého veřejného dluhu z 37,8 % HDP v roce 2012 na 38,5 % HDP v
roce 2014.
(7)       Rada připomíná,
že počínaje rokem 2013, což je rok následující po nápravě nadměrného
schodku, by Rumunsko mělo přiměřeným tempem směrovat k dosažení svého
střednědobého cíle, včetně dodržení výdajového kritéria.
(8)       V souladu
s čl. 126 odst. 12 Smlouvy má být rozhodnutí Rady
o existenci nadměrného schodku zrušeno, byl-li podle názoru Rady nadměrný
schodek v dotyčném členském státě napraven.
(9)       Podle názoru Rady byl nadměrný
schodek v Rumunsku napraven a rozhodnutí 2009/590/ES by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového posouzení vyplývá, že nadměrný
schodek byl v Rumunsku odstraněn.
Článek 2
Rozhodnutí 2009/590/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 202, 4.8.2009, s. 48–49.
[2]               Schodek veřejných financí a hrubý veřejný dluh za
rok 2008 byly následně revidovány na současných 5,8 % HDP a 13,4 % HDP.
[3]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 8.
[4]               Úř. věst. L 145, 10.6.2009, s. 1.
[5]               „Technické podmínky provádění Paktu o stabilitě a růstu
a obecné zásady pro formu a obsah programů stability a konvergenčních
programů“ ze dne 3. září 2012. Viz:
 http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Doporučení Komise ze dne 7. února 2008 o kodexu chování pro odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií (oznámeno pod číslem K(2008) 424)

text:
               30.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 116/46

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 7. února 2008
   o kodexu chování pro odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií
   (oznámeno pod číslem K(2008) 424)
   (2008/345/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ve svém sdělení Radě, Evropskému parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Na cestě k Evropskému výzkumnému prostoru navrhla Komise v lednu 2000 vytvoření Evropského výzkumného prostoru (1) s cílem konsolidovat a strukturovat evropskou politiku v oblasti výzkumu. V květnu 2007 v zelené knize Evropský výzkumný prostor: nové perspektivy Komise opětovně zahájila širokou institucionální a veřejnou debatu o tom, co by se mělo udělat pro vytvoření jednotného a přitažlivého Evropského výzkumného prostoru, který by uspokojoval potřeby a očekávání vědecké obce, podniků i občanů (2).

               (2)

               V únoru 2000 přijala Komise sdělení o zásadě předběžné opatrnosti (3) s cílem dosáhnout společného porozumění v otázkách posuzování, hodnocení, řízení a sdělování rizik, která věda ještě nedokáže plně vyhodnotit.

               (3)

               V březnu 2000 stanovila Evropská rada na zasedání v Lisabonu pro Společenství cíl stát se v příštím desetiletí nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomikou na světě, založenou na znalostech, schopnou udržitelného hospodářského růstu s více a lepšími pracovními místy a s větší sociální soudržností.

               (4)

               V roce 2004 svým sdělením Na cestě k evropské strategii pro nanotechnologie (4) Komise určila opatření zaměřená na vytvoření přidané hodnoty Společenství nezbytné pro uchování jeho konkurenceschopnosti v tomto odvětví a zajištění jeho odpovědného rozvoje. Rada (ve složení pro konkurenceschopnost) ve svých závěrech ze dne 24. září 2004 (5) přivítala navržený ucelený, bezpečný a odpovědný přístup a úmysl Komise vypracovat akční plán pro nanotechnologii.

               (5)

               S ohledem na výsledky veřejné konzultace vypracovala Komise v roce 2005 akční plán pro nanotechnologie (6), který stanoví koherentní a vzájemně propojená opatření pro okamžité provedení ucelené, bezpečné a odpovědné strategie pro nanovědy a nanotechnologie na základě prioritních oblastí určených ve sdělení Na cestě k evropské strategii pro nanotechnologie. Obě sdělení výslovně uznala, že do veškerého výzkumu nanověd a nanotechnologií musí být začleněny aspekty životního prostředí, lidského zdraví a bezpečnosti.

               (6)

               Na základě akčního plánu pro nanovědy a nanotechnologie předložila Evropská skupina pro etiku ve vědě a nových technologiích v lednu 2007 stanovisko k etickým aspektům nanomedicíny (7).

               (7)

               Na základě připomínek předložených v průběhu veřejné konzultace k předchozímu stanovisku přijal Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika v březnu 2006 upravené stanovisko k vhodnosti stávajících metodik pro posuzování potenciálních rizik spojených se záměrně vytvořenými i náhodnými produkty nanotechnologií (8).

               (8)

               V červnu 2006 přijala Evropská rada revidovanou strategii udržitelného rozvoje, která doladila strategii udržitelného rozvoje Společenství zahájenou na vrcholné schůzce v Göteborgu v červnu 2001 a zaměřuje se na cíle ochrany životního prostředí a zdraví a vymýcení chudoby.

               (9)

               Ve svých závěrech ze dne 23. listopadu 2007 (9) Rada (ve složení pro konkurenceschopnost) uznala nutnost podporovat součinnost a spolupráci mezi všemi zainteresovanými stranami v oblasti nanověd a nanotechnologií, včetně členských států, Komise, akademické obce, výzkumných středisek, průmyslu, finančních orgánů, nevládních organizací a společnosti v širokém slova smyslu.

               (10)

               První zprávu o provádění akčního plánu pro Evropu v oblasti nanotechnologií předložila Komise v roce 2007 (10). V této zprávě Komise oznámila svůj záměr přijmout dobrovolný kodex chování pro odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií.

               (11)

               Toto doporučení obsahuje kodex chování, jehož cílem je podpořit ucelený, bezpečný a odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií v Evropě pro blaho společnosti jako celku.

               (12)

               Obecné zásady a pokyny k opatřením, která mají být přijata, uvedené v tomto doporučení vycházely z veřejné konzultace.

               (13)

               Toto doporučení poskytuje členským státům nástroj k přijímání dalších iniciativ, které zajistí bezpečný, etický a udržitelný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií v Evropské unii.

               (14)

               Účelem tohoto doporučení je také přispět k řádné koordinaci mezi členskými státy s cílem optimalizovat spolupráci mezi všemi zainteresovanými stranami v oblasti výzkumu nanověd a nanotechnologií na evropské i mezinárodní úrovni,

         DOPORUČUJE:

               1)

               Aby se členské státy při utváření, přijímání a provádění svých strategií pro rozvoj udržitelného výzkumu v oblasti nanověd a nanotechnologií (dále jen „NaN“) řídily obecnými zásadami a pokyny k opatřením, která mají být přijata, uvedenými v kodexu chování pro odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií v příloze v souladu se strategií a akčním plánem Komise pro nanotechnologie.

               2)

               Aby se členské státy snažily dodržovat tyto obecné zásady a pokyny při provádění svých vnitrostátních regulačních strategií pro výzkum a vývoj nebo při vypracování odvětvových a institucionálních norem pro výzkum a vývoj s ohledem na již existující použitelné pokyny, osvědčené postupy nebo předpisy pro NaN.

               3)

               Aby členské státy považovaly tyto obecné zásady a pokyny pro výzkum za nedílnou součást institucionálních mechanismů zajišťování kvality a pohlížely na ně jako na prostředky pro stanovení kritérií financování pro vnitrostátní/regionální režimy financování a zároveň aby je přijaly v rámci auditorských, monitorovacích a hodnotících postupů veřejných orgánů.

               4)

               Aby členské státy podporovaly dobrovolné přijetí kodexu chování vnitrostátními a regionálními orgány, zaměstnavateli, subjekty financujícími výzkum, výzkumnými pracovníky a jakoukoliv osobou nebo občanským sdružením, které se podílí nebo má zájem na výzkumu NaN, a aby se snažily podniknout kroky nutné pro zajištění jejich podílu na rozvoji a zachování podpůrného výzkumného prostředí, které vede k bezpečnému, etickému a účinnému rozvoji potenciálu NaN.

               5)

               Aby členské státy spolupracovaly s Komisí na přezkumu tohoto doporučení každé dva roky i na sledování rozsahu, v jakém příslušné zainteresované strany přijaly a používají kodex chování.

               6)

               Aby kritéria pro měření tohoto dodržování a používání kodexu chování byla stanovena a dohodnuta s členskými státy v souvislosti s podobnou prací provedenou na úrovni Společenství.

               7)

               Aby členské státy ve svých dvoustranných dohodách o strategiích a činnostech v oblasti výzkumu s třetími zeměmi a při plnění své úlohy členů mezinárodních organizací vzaly řádný ohled na toto doporučení při navrhování strategií výzkumu a přijímání rozhodnutí a aby řádně koordinovaly svůj postup s ostatními členskými státy a Komisí.

               8)

               Aby toto doporučení bylo také použito jako nástroj k podpoře dialogu na všech řídících úrovních mezi tvůrci politik, výzkumnými pracovníky, průmyslem, etickými výbory, občanskými sdruženími a společností v širokém slova smyslu s cílem zvýšit porozumění a zapojení široké veřejnosti do rozvoje nových technologií.

               9)

               Aby členské státy informovaly Komisi do 30. června 2008 a poté každý rok o jakýchkoli opatřeních, která přijaly kromě tohoto doporučení, aby ji informovaly o prvních výsledcích jeho používání a poskytly jí osvědčené postupy.

      V Bruselu dne 7. února 2008.

            Za Komisi

         Janez POTOČNIK

            člen Komise

      (1)  KOM(2000) 6, 18.1.2000.

      (2)  KOM(2007) 161, 4.4.2007.

      (3)  KOM(2000) 1, 2.2.2000.

      (4)  KOM(2004) 338, 12.5.2004.

      (5)  Dokument 12487/04.

      (6)  KOM(2005) 243, 7.6.2005.

      (7)  Stanovisko Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích č. 21, 17. ledna 2007.

      (8)  SCENIHR/002/05, 10. března 2006.

      (9)  Dokument 14865/07.

      (10)  KOM(2007) 505, 6.9.2007.

      PŘÍLOHA
      Kodex chování pro odpovědný výzkum v oblasti nanověd a nanotechnologií
      Tento kodex chování poskytuje členským státům, zaměstnavatelům, subjektům financujícím výzkum, výzkumným pracovníkům a obecněji všem osobám a občanským sdružením, která se podílejí nebo mají zájem na výzkumu nanověd a nanotechnologií (dále jen „NaN“) (dále jen „všechny zainteresované strany“), pokyny, které podporují odpovědný a otevřený přístup k výzkumu NaN ve Společenství.
      Kodex chování doplňuje stávající předpisy. Neomezuje ani jinak neovlivňuje možnosti členských států poskytovat širší opatření na ochranu v souvislosti s výzkumem NaN, než jsou stanovena v tomto kodexu chování.
      Zainteresované strany, které dodržují tento kodex chování, by se také měly případně inspirovat zásadami stanovenými v Listině základních práv Evropské unie.
      Kodex chování bude Komise pravidelně sledovat a každé dva roky revidovat, aby zohledňoval vývoj v oblasti NaN ve světě a začlenění těchto věd a technologií do evropské společnosti.
      1.   Oblast působnosti a cíl
      Kodex chování vyzývá všechny zainteresované strany, aby se chovaly odpovědně a spolupracovaly spolu v souladu se strategií a akčním plánem Komise pro NaN, aby zajistily, že se výzkum NaN ve Společenství provádí v bezpečném, etickém a účinném rámci, který podporuje udržitelný hospodářský, sociální a environmentální rozvoj.
      Kodex chování se vztahuje na všechny výzkumné činnosti v oblasti NaN vykonávané v Evropském výzkumném prostoru.
      Kodex chování je dobrovolný. Nabízí soubor obecných zásad a pokynů k opatřením, která mají přijmout všechny strany zainteresované na NaN. Měl by usnadnit a podpořit regulační i neregulační přístupy uvedené v akčním plánu pro Evropu 2005–2009 v oblasti NaN, zlepšit provádění současné regulace a poradit si s vědeckou nejistotou.
      Kodex chování by také měl být evropským základem pro dialog s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
      2.   Definice
      Pro účely kodexu chování se rozumí:

                  a)

                  „nanoobjekty“: jelikož neexistuje uznávaná mezinárodní terminologie, používá se v celém kodexu chování obecný pojem „nanoobjekt“ k označení produktů, které jsou výsledkem výzkumu NaN. Zahrnuje nanočástice a jejich seskupení v nanoměřítku, nanosystémy, nanomateriály, nanostrukturované materiály a nanovýrobky;

                  b)

                  „výzkumem NaN“: v nejširším slova smyslu, jak je zde chápán, zahrnuje výzkum NaN všechny výzkumné činnosti, které se zabývají hmotou v měřítku nanometru (1 až 100 nm). Zahrnuje všechny umělé nanoobjekty, ať již záměrně vytvořené nebo vzniklé nahodile. Přirozeně se vyskytující nanoobjekty jsou z rozsahu působnosti kodexu chování vyňaty. Výzkum NaN zahrnuje výzkumné činnosti od nejzákladnějšího výzkumu po aplikovaný výzkum, vývoj technologií a přípravný a doprovodný výzkum, který podporuje vědecká doporučení, normy a předpisy;

                  c)

                  „stranami zainteresovanými na NaN“: členské státy, zaměstnavatelé, subjekty financující výzkum, výzkumní pracovníci a obecněji všechny osoby a občanská sdružení, které jsou zapojené do výzkumu NaN, podílejí se na něm nebo na něm mají zájem;

                  d)

                  „občanskými sdruženími“: v souvislosti s kodexem chování se za občanské sdružení považuje jakákoliv právnická osoba, která je nevládní, nezisková, nezastupuje obchodní zájmy a sleduje společný cíl ve veřejném zájmu.

            3.   Obecné zásady
      Tento kodex chování vychází ze souboru obecných zásad, které si žádají opatření, jež mají všechny zainteresované strany dodržovat.
      3.1   Smysl
      Výzkumné činnosti v oblasti NaN by měly být veřejnosti srozumitelné. Měly by dodržovat základní práva a měly by být prováděny ve prospěch jednotlivců i společnosti, a to při navrhování, provádění, šíření i využívání.
      3.2   Udržitelnost
      Výzkumné činnosti v oblasti NaN by měly být bezpečné, etické a měly by přispívat k udržitelnému rozvoji, sloužit cílům udržitelnosti Společenství a přispívat k rozvojovým cílům tisíciletí OSN (1). Neměly by škodit ani vytvářet biologickou, fyzickou nebo morální hrozbu pro lidi, živočichy, rostliny či životní prostředí, v současnosti ani v budoucnu.
      3.3   Předběžná opatrnost
      Výzkumné činnosti v oblasti NaN by měly být prováděny v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, měly by předvídat potenciální dopad výsledků NaN na životní prostředí, zdraví a bezpečnost, měly by přijmout řádná preventivní opatření přiměřená úrovni ochrany a zároveň by měly podporovat pokrok ve prospěch společnosti i životního prostředí.
      3.4   Integrace
      Řízení výzkumných činností v oblasti NaN by se mělo řídit zásadami otevřenosti vůči všem zainteresovaným stranám, průhledností a dodržováním zákonného práva na přístup k informacím. Mělo by umožnit všem zainteresovaným stranám zapojeným do výzkumných činností v oblasti NaN nebo dotčeným těmito činnostmi účast v rozhodovacích procesech.
      3.5   Excelence
      Výzkumné činnosti v oblasti NaN by měly splňovat nejlepší vědecké normy, včetně norem, které podporují nedílnost výzkumu a norem, jež se týkají správné laboratorní praxe (2).
      3.6   Inovace
      Řízení výzkumných činností v oblasti NaN by mělo podporovat maximální tvořivost, pružnost a schopnost plánovat inovace a růst.
      3.7   Odpovědnost
      Výzkumní pracovníci a výzkumné organizace by měly být nadále odpovědné za sociální dopady a dopady na životní prostředí a lidské zdraví, které jejich výzkum NaN může mít na současné i budoucí generace.
      4.   Pokyny k opatřením, která mají být přijata
      Pokyny stanovené v tomto bodě vycházejí ze souboru obecných zásad popsaných v bodě 3. Mají poskytnout návod, jak zajistit řádné řízení, jak dodržovat zásadu předběžné opatrnosti a jak co nejvíce šířit a správně sledovat kodex chování. Hlavní oblasti odpovědnosti za opatření jsou uvedeny níže, ale všechny strany zainteresované na NaN by měly přispět k jejich provádění v nejvyšší možné míře, jakou jim jejich rámec působnosti umožňuje.
      4.1   Řádné řízení výzkumu NaN
      Řádné řízení výzkumu NaN by mělo brát v úvahu potřeby a touhy všech zainteresovaných stran, aby si bylo vědomo zvláštních úkolů a příležitostí, které NaN představují. Měla by být vytvořena obecná kultura odpovědnosti s ohledem na úkoly a příležitosti, které se mohou naskytnout v budoucnosti a které v současnosti nemůžeme předvídat.
      4.1.1   Členské státy by měly s Komisí spolupracovat, aby bylo zachováno otevřené a pluralistické fórum pro diskusi o výzkumu NaN na úrovni Společenství jako prostředek, který stimuluje společenskou debatu o výzkumu NaN, pomáhá určit obavy a naděje a podněcuje diskusi o nich a usnadňuje vznik případných iniciativ a řešení. Členské státy by proto měly zlepšit komunikaci o výhodách, rizicích a nejistotě souvisejících s výzkumem NaN. Zvláštní pozornost by měla být věnována mladším a starším obyvatelům.
      4.1.2   Členské státy, subjekty financující výzkum NaN, výzkumné organizace a výzkumní pracovníci se vyzývají, aby při řádném dodržování práv k duševnímu vlastnictví učinili všechny vědecké znalosti o NaN i související informace, jako příslušné normy, odkazy, označení, výzkum dopadů, předpisy a zákony, snadno přístupnými a srozumitelnými pro laickou veřejnost i vědeckou obec.
      4.1.3   Členské státy by měly podporovat laboratoře v soukromém i veřejném sektoru v úsilí o sdílení osvědčených postupů v oblasti výzkumu NaN při náležitém ohledu na ochranu duševního vlastnictví.
      4.1.4   Výzkumné organizace a výzkumní pracovníci v oblasti NaN by měli zajistit, aby vědecké údaje a výsledky byly řádně odborně posouzeny, než budou šířeny mimo vědeckou obec, aby byla zajištěna jejich srozumitelnost a vyvážená prezentace.
      4.1.5   Vzhledem k potenciálu výzkumu NaN by členské státy a výzkumné organizace v oblasti NaN měly zajistit, aby se tento výzkum prováděl na nejvyšší úrovni vědecké integrity. Mělo by se bojovat proti pochybným praktikám v oblasti výzkumu NaN (včetně plagiátorství, falšování a vymýšlení údajů), které mohou přinášet rizika pro zdraví, bezpečnost a životní prostředí, vyvolat veřejnou nedůvěru a zpomalit šíření výhod výzkumu. Osoby, které poukáží na nečestné praktiky v oblasti výzkumu, by měli chránit jejich zaměstnavatelé a vnitrostátní nebo regionální zákony.
      4.1.6   Členské státy by měly zajistit, aby byly věnovány příslušné lidské a finanční zdroje na používání platných zákonů a předpisů použitelných na výzkum NaN. Organizace, které provádějí výzkumné činnosti v oblasti NaN, by měly transparentně prokázat, že dodržují příslušné předpisy.
      4.1.7   Vnitrostátní a místní etické výbory a příslušné orgány by měly vyhodnotit způsob používání požadavků na etický přezkum výzkumu nanotechnologií dvojího užití. Zejména by se měly zabývat důsledky, které pro základní práva mohou představovat jakákoliv případná omezení informovaného souhlasu a zveřejňování výsledků výzkumu, jež se týkají lidského zdraví.
      Podpora integračního přístupu

                  4.1.8

                  O širokých směrech výzkumu NaN by se mělo rozhodovat integračním způsobem, který všem zainteresovaným stranám umožní obohatit předběžné diskuse o těchto směrech.

                  4.1.9

                  Členské státy, subjekty financující výzkum NaN, výzkumné organizace a výzkumní pracovníci se vyzývají, aby v nejranějších fázích a formou spoluúčasti na prognózování zvážili budoucí důsledky zkoumaných technologií nebo objektů. To by mohlo umožnit vývoj řešení, která si budou umět poradit s případnými negativními dopady způsobenými využíváním nového objektu nebo technologie v pozdější fázi. Součástí tohoto prognózování by případně měly být konzultace s příslušnými etickými výbory.

                  4.1.10

                  Sám výzkum NaN by měl být otevřen příspěvkům všech zainteresovaných stran, které by měly být informovány a podporovány, aby se mohly aktivně podílet na výzkumných činnostech v rámci svého poslání a pověření.

            Klíčové priority

                  4.1.11

                  Výzkumné orgány a normalizační subjekty by se měly snažit přijmout standardní terminologii v oblasti NaN, aby usnadnily sdělování vědeckých důkazů. Měly by podporovat standardní měřicí postupy i používání vhodných referenčních materiálů, aby se zlepšila srovnatelnost vědeckých údajů.

                  4.1.12

                  Subjekty financující výzkum NaN by měly věnovat příslušnou část výzkumu NaN vývoji metod a nástrojů pro posouzení rizik, zlepšení metrologie v nanoměřítku a normalizačním činnostem. V této souvislosti by měla být věnována zvláštní pozornost vývoji metod pro posouzení rizik aktivních nanostruktur druhé generace.

                  4.1.13

                  Členské státy, subjekty financující výzkum NaN a organizace by měly podporovat oblasti výzkumu NaN s co nejširším příznivým dopadem. Měl by být upřednostněn výzkum zaměřený na ochranu veřejnosti a životního prostředí, spotřebitelů nebo pracovníků a na omezení, zlepšení nebo nahrazení pokusů na zvířatech.

                  4.1.14

                  Subjekty financující výzkum NaN by měly na základě nejlepších dostupných vědeckých údajů provádět a zveřejňovat vyvážená posouzení potenciálních nákladů, rizik a výhod oblastí výzkumu způsobilých k financování.

            Zákazy, restrikce nebo omezení

                  4.1.15

                  Subjekty financující výzkum NaN by neměly financovat výzkum v oblastech, jež by mohly zahrnovat porušování základních práv nebo základních etických zásad, ať již ve fázích výzkumu nebo vývoje (např. umělé viry s patogenním potenciálem).

                  4.1.16

                  Výzkumné organizace v oblasti NaN by neměly provádět výzkum zaměřený na neterapeutické zlepšování člověka, které vede k závislosti, nebo na nezákonné zlepšování výkonnosti lidského těla.

                  4.1.17

                  Dokud nebudou dostupné studie o posouzení rizik s ohledem na dlouhodobou bezpečnost, mělo by se zabránit výzkumu, který zahrnuje záměrné pronikání nanoobjektů do lidského těla nebo jejich přidávání do potravin (zvlášť do kojenecké výživy), krmiv, hraček, kosmetických přípravků a jiných výrobků, kdy může dojít k zasažení člověka a životního prostředí.

            4.2   Řádné dodržování zásady předběžné opatrnosti
      Vzhledem k nedostatku znalostí o dopadech nanoobjektů na životní prostředí a zdraví by členské státy měly používat zásadu předběžné opatrnosti, aby během výzkumných činností v oblasti NaN chránily nejen výzkumné pracovníky, kteří se dostanou do styku s nanoobjekty jako první, ale také odborníky, spotřebitele, občany a životní prostředí.
      4.2.1   Studenti, výzkumní pracovníci a výzkumné organizace zapojené do výzkumu NaN by měli přijmout zvláštní zdravotnická, bezpečnostní a ekologická opatření přizpůsobená zvláštnostem nanoobjektů, s nimiž manipulují. V souladu se strategií Společenství pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na období 2007–2012 (3) by měly být vypracovány zvláštní pokyny pro předcházení patologickým stavům vyvolaným nanoobjekty.
      4.2.2   Výzkumné organizace v oblasti NaN by měly používat stávající osvědčené postupy, pokud jde o třídění a označování. Jelikož by se nanoobjekty mohly vzhledem ke své velikosti vyznačovat zvláštními vlastnostmi, měly by dále zkoumat systémy (včetně např. vypracování zvláštních piktogramů) s cílem informovat výzkumné pracovníky a obecněji osoby, které by mohly přijít do styku s nanoobjekty ve výzkumných prostorách (např. pracovníci bezpečnostní a pohotovostní služby), aby při plnění svých povinností přijali potřebná a příslušná ochranná opatření.
      4.2.3   Veřejné i soukromé subjekty financující výzkum NaN by měly požadovat, aby s každým podáním návrhu na financování výzkumu NaN bylo předloženo posouzení rizik.
      4.2.4   Programy subjektů financujících výzkum NaN by měly zahrnovat sledování případných sociálních dopadů a dopadů na životní prostředí a lidské zdraví způsobených NaN po příslušné období.
      Používání zásady předběžné opatrnosti by mělo zahrnovat odstraňování mezer ve vědeckých znalostech, a tedy přijímání dalších opatření ve výzkumu a vývoji, například:
      4.2.5   Subjekty financující výzkum by měly věnovat příslušnou část výzkumu NaN pochopení případných rizik, zejména pro životní prostředí a lidské zdraví, vyvolaných nanoobjekty, a to v průběhu celého jejich životního cyklu, od jejich vzniku až po likvidaci, včetně recyklace.
      4.2.6   Výzkumné organizace v oblasti NaN a výzkumní pracovníci by měli zahájit a koordinovat zvláštní výzkumné činnosti v oblasti NaN, aby dosáhli lepšího pochopení základních biologických procesů v toxikologii a ekotoxikologii nanoobjektů, ať již umělých nebo přirozeně se vyskytujících. Měli by široce publikovat řádně potvrzené údaje a zjištění o jejich biologických účincích, ať již pozitivní, negativní nebo nulová.
      4.2.7   Subjekty financující výzkum NaN by měly zahájit a koordinovat zvláštní výzkumné činnosti, aby dosáhly lepšího pochopení etických, právních a společenských dopadů nových oblastí, které NaN otevírají. Zvláštní pozornosti by se mělo dostat informačním a komunikačním technologiím a biotechnologii i konvergenci mezi těmito obory a kognitivními vědami a NaN.
      4.3   Rozsáhlé šíření a sledování kodexu chování
      4.3.1   Členské státy by měly podporovat co největší šíření tohoto kodexu chování, zejména prostřednictvím vnitrostátních a regionálních veřejných subjektů financujících výzkum.
      4.3.2   Kromě existence tohoto kodexu chování by subjekty financující výzkum NaN měly zajistit, aby si výzkumní pracovníci v oblasti NaN byli vědomi všech příslušných právních předpisů i etických a sociálních rámců.
      4.3.3   Jelikož by používání kodexu chování mělo být sledováno v celém Společenství, měly by členské státy spolupracovat s Komisí na vypracování adekvátních opatření pro provádění tohoto sledování na vnitrostátní úrovni a pro zaručení součinnosti s ostatními členskými státy.

         (1)  Deklarace tisíciletí OSN, rezoluce Valného shromáždění 55/2, 8.9.2000.

         (2)  Směrnice 2004/9/ES a směrnice 2004/10/ES.

         (3)  KOM(2007) 62, 21.2.2007.


title: Doporučení Komise ze dne  8. prosince 2005  o zohlednění některých otázek v souvislosti s reformami zdravotní péče v rámci nařízení Rady (ES) č. 2494/95 a souvisejících zvláštních prováděcích opatření v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen   (Text s významem pro EHP)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 324/94

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 8. prosince 2005
   o zohlednění některých otázek v souvislosti s reformami zdravotní péče v rámci nařízení Rady (ES) č. 2494/95 a souvisejících zvláštních prováděcích opatření v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen
   (Text s významem pro EHP)
   (2005/881/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Zdravotní pojištění v Nizozemsku bude od ledna 2006 reformováno. Nové povinné základní sociální pojištění bude zahrnovat značnou část zdravotní péče pro veškeré obyvatelstvo a očekává se, že přibližně 37,5 % celkového počtu obyvatel přejde ze soukromých systémů pojištění do nového systému sociálního pojištění (dále jen „reforma“).

               (2)

               Reforma zásadním způsobem mění organizaci a institucionální strukturu systému zdravotní péče. Její zohlednění v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (dále jen „HISC“) musí být přiměřené a v souladu s právním rámcem HISC, a to zejména s těmito nařízeními:

                           —

                           nařízením Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (1), a to zejména s článkem 4, čl. 5 odst. 3, čl. 8 odst. 3 a s články 9 a 12 uvedeného nařízení,

                           —

                           nařízením Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (2), s články 2, 4 a přílohou Ia uvedeného nařízení a zejména s poznámkami pod čarou 16 a 17,

                           —

                           nařízením Komise (ES) č. 2454/97 ze dne 10. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud jde o minimální hodnoty standardů pro kvalitu vah pro harmonizované indexy spotřebitelských cen (HISC) (3),

                           —

                           nařízením Komise (ES) č. 1617/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro zacházení s pojištěním v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen, a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2214/96 (4), s články 2 a 3 uvedeného nařízení,

                           —

                           nařízením Rady (ES) č. 2166/1999 ze dne 8. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy zacházení s produkty v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen (5), s článkem 4 uvedeného nařízení,

                     a výsledkem musejí být HISC, které budu srovnatelné, spolehlivé a relevantní.

               (3)

               Právní rámec HISC případ této reformy, která zásadním způsobem mění pravidla týkající se způsobilosti a přístupnosti v oblasti sociálního pojištění, výslovně a zvlášť neupravuje. S ohledem na možný dopad na HISC a na následnou nejistou, kterou by to mohlo vyvolat u uživatelů, se Komise domnívá, že je nezbytné vydat doporučení týkající se zohlednění reformy v HISC, které by vyjasnilo stávající nařízení v oblasti HISC.

               (4)

               Pokud jde o stanovení míry změn spotřebitelských cen, právní rámec HISC vyžaduje, aby HISC zohledňovaly kolísání mezi nulovými a kladnými cenami. Pokud by byl tento požadavek vytržen z kontextu, mohlo by to vést k domněnce, že by HISC v důsledku reformy měly vykazovat velmi výrazný pokles inflace. V souvislosti s touto reformou se však Komise (Eurostat) domnívá, že v důsledku stanovení cen různými metodami oceňování by se takové zohlednění projevilo neodůvodněnou změnou cen.

               (5)

               Ocenění výdajů na zdravotní péči v HISC (COICOP/HISC 06) (6) je závislé na způsobu zohlednění zdravotního pojištění (COICOP/HISC 12.5.3).

               (6)

               Sociální pojištění není zahrnováno do peněžních výdajů domácností na konečnou spotřebu, a to ani před reformou, ani po ní, a důsledkem reformy dochází ke značnému snížení počtu obyvatel pojištěných v soukromých systémech.

               (7)

               Objem spotřeby zdravotní péče na obyvatele zůstává v porovnání s objemem v základním nebo referenčním období v podstatě nezměněn, ale v důsledku nových pravidel týkajících se způsobilosti a přístupnosti systémů zdravotního pojištění dochází v porovnávaných obdobích ke změně jak složení populace spotřebitelů, tak metody oceňování.

               (8)

               Od ledna, kdy reforma nabývá účinku, by tak měl být dopad přechodu spotřebitelů k novému systému zdravotního pojištění na HISC přibližně neutrální.

               (9)

               Komise se domnívá, že takové zohlednění nezpochybňuje zohlednění dřívějších příkladů kolísání mezi nulovými a kladnými cenami (např. zrušení poplatků za televizní vysílání v roce 2000 a reforma zdravotního pojištění v roce 2004 v Nizozemsku nebo reforma zdravotní péče v roce 2004 v Německu).

               (10)

               S ohledem na výše uvedené Komise (Eurostat) zohlednila stanoviska hlavních uživatelů HISC a národních expertů na tuto problematiku,

         DOPORUČUJE:

               1.

               Změny spotřebitelských cen pro účely HISC by se neměly měřit pouze v důsledku změn pravidel týkajících se způsobilosti a přístupnosti sociálního zdravotního pojištění. HISC by měly spíše zachycovat změny cen v rámci jednoho a téhož systému a změny cen v důsledku změny pravidel pro určování cen v jednom a témž systému.

               2.

               Ceny i váhy zdravotního pojištění a výdajů na zdravotní péči by měly být vzájemně soudržné, a to i v delším časovém horizontu.

               3.

               Ve snaze zajistit přesnost a relevantnost HISC by reformy vykazující výše uvedené charakteristiky měly být zohledněny prostřednictvím úpravy vah a řetězení cenových indexů pro:

                           a)

                           zdravotní pojištění nebo v rámci zdravotního pojištění mezi předcházejícím prosincem a lednem, kdy reforma nabývá účinku;

                           b)

                           výdaje na zdravotní pojištění nebo v rámci výdajů na zdravotní pojištění mezi předcházejícím prosincem a lednem, kdy reforma nabývá účinku. Toto zohlednění je v souladu s pravidly pro zacházení se zdravotním pojištěním.

               4.

               Toto doporučení by měly zohlednit orgány, které vypracovávají HISC a které by měly zohledňovat zvláštní okolnosti jednotlivých reforem.

               5.

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 8. prosince 2005.

            Za Komisi

         Joaquín ALMUNIA

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 257, 27.10.1995, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 229, 10.9.1996, s. 3. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1708/2005 (Úř. věst. L 274, 20.10.2005, s. 9).

      (3)  Úř. věst. L 340, 11.12.1997, s. 24.

      (4)  Úř. věst. L 192, 24.7.1999, s. 9.

      (5)  Úř. věst. L 266, 14.10.1999, s. 1.

      (6)  Klasifikace individuální spotřeby podle účelu upravená pro potřeby HISC (COICOP/HISC).


title: Doporučení Rady ze dne 11. července 2017 k národnímu programu reforem Švédska na rok 2017 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Švédska z roku 2017

text:
               9.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/119

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 11. července 2017
   k národnímu programu reforem Švédska na rok 2017 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Švédska z roku 2017
   (2017/C 261/26)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr pro koordinaci hospodářských politik pro rok 2017. Priority této roční analýzy růstu potvrdila Evropská rada ve dnech 9.–10. března 2017. Dne 16. listopadu 2016 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 zprávu mechanismu varování, ve které je Švédsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (2)

               Dne 22. února 2017 byla zveřejněna zpráva o Švédsku pro rok 2017. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Švédsko učinilo v plnění jemu určeného doporučení přijatého Radou dne 12. července 2016, v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů Švédska v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly taktéž zveřejněny dne 22. února 2017. Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že se Švédsko potýká s makroekonomickými nerovnováhami. Zejména setrvalý růst cen rezidenčních nemovitostí z již nadhodnocených úrovní spolu s pokračujícím nárůstem zadlužení domácností představuje rizika případné nekontrolované korekce. Ačkoli se zdá, že banky jsou přiměřeně kapitalizovány, případnou nekontrolovanou korekcí by mohl být rovněž dotčen finanční sektor, neboť banky mají stále větší expozici vůči hypotékám domácností. V takovém případě by mohlo nastat šíření do sousedních zemí, neboť v seversko-baltském regionu mají švédské bankovní skupiny systémový význam. Švédské orgány mají o vzrůstajících rizicích vysoké povědomí a v posledních letech byla přijata opatření k omezení růstu hypotečních dluhů a ke zvyšování bytové výstavby. Provedená politická opatření však dosud nedostačují k řešení „přehřívání“ v odvětví bydlení. Celkově lze konstatovat, že politické nedostatky přetrvávají v oblasti daní souvisejících s bydlením, v makroobezřetnostním rámci a v odstraňování překážek pro nabídku nového bydlení, jakož i překážek pro efektivní využívání stávajícího bytového fondu.

               (3)

               Dne 28. dubna 2017 předložilo Švédsko svůj národní program reforem na rok 2017 a svůj konvergenční program z roku 2017. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (4)

               Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (3) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

               (5)

               Na Švédsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém konvergenčním programu z roku 2017 plánuje švédská vláda v roce 2017 dosáhnout přebytku ve výši 0,3 % HDP a po celé programové období nadále splňovat střednědobý rozpočtový cíl v podobě strukturálního schodku ve výši 1 % HDP. Podle konvergenčního programu z roku 2017 se očekává, že poměr veřejného dluhu k HDP v roce 2017 klesne na 39,5 % a bude dále klesat až na 31,4 % v roce 2020. Hlavními hnacími silami poklesu poměru veřejného dluhu k HDP jsou silný hospodářský růst a zdravé veřejné finance. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je reálný. Na základě prognózy Komise z jara 2017 se očekává, že strukturální saldo dosáhne v roce 2017 přebytku ve výši 0,4 % HDP a v roce 2018 přebytku ve výši 0,8 % HDP, což je nad úrovní střednědobého rozpočtového cíle. Na základě posouzení konvergenčního programu z roku 2017 a s ohledem na prognózu Komise z jara 2017 se Rada domnívá, že Švédsko by ustanovení Paktu o stabilitě a růstu v letech 2017 a 2018 mělo dodržet.

               (6)

               Zadlužení domácností i nadále rostlo, a to z beztak již vysoké úrovně. V roce 2016 se zadlužení domácností zvýšilo o 7,1 % a blížilo se 86 % HDP a přibližně 180 % disponibilního příjmu. Bylo to způsobeno především vyšší úrovní hypotečních úvěrů související s pokračujícím růstem cen rezidenčních nemovitostí. Distribuce úrovně zadlužení je čím dál nerovnoměrnější, přičemž vyšší podíl mají domácnosti s novou hypotékou (16,4 % v roce 2016), jež si vypůjčují až 600 % svého disponibilního příjmu. Švédská vláda přijala některá relevantní makroobezřetnostní opatření, mezi něž v roce 2016 patřilo i zavedení požadavku na umořování nových hypoték; nicméně není jasné, zda tato opatření budou mít dostatečný dopad ve střednědobém horizontu. V únoru 2017 švédská vláda zahájila legislativní proces s cílem posílit právní mandát makroobezřetnostního orgánu, aby se zajistilo, že v budoucnosti tento orgán bude moci případně zavádět makroobezřetnostní opatření včas a s využitím širší škály nástrojů. Očekává se, že legislativní změny budou platit do února 2018. Zadlužení domácností by zbrzdila úprava fiskálních pobídek, například postupným omezováním daňové odpočitatelnosti úroků z hypotečních úvěrů nebo zvýšením periodických daní z nemovitostí, ale švédská vláda v této oblasti nijak nepokročila.

               (7)

               Ve Švédsku došlo od poloviny 90. let minulého století k rychlému a trvalému růstu cen rezidenčních nemovitostí. Ceny rezidenčních nemovitostí i nadále rostou rychle a vytrvale, zejména v hlavních městských oblastech. Mezi klíčové faktory tohoto stavu patří velkorysé daňové zacházení, pokud jde o vlastnictví nemovitostí a hypoteční dluh, akomodativní úvěrové podmínky spolu s relativně nízkými sazbami pro umořování hypoték, jakož i pokračující nedostatečná nabídka bydlení. Tato nedostatečná nabídka souvisí se strukturálními nedostatky na trhu s bydlením. Bytová výstavba i nadále roste, ale stále je výrazně nižší, než by bylo u nové výstavby zapotřebí. Vládní plán týkající se trhu s bydlením, který čítá 22 bodů, se zabývá některými faktory, jež stojí za nedostatečnou nabídkou bydlení. Patří mezi ně opatření ke zvýšení objemu dostupných pozemků pro výstavbu, opatření pro snížení stavebních nákladů a zkrácení reálné doby plánovacího procesu. Patřičné pozornosti se nicméně nedostalo některým dalším strukturálním nedostatkům, mimo jiné i slabé hospodářské soutěži ve stavebnictví. Nedostatečnou nabídku bydlení zhoršují i překážky, které brání účinnému využívání stávajícího bytového fondu. Přísně regulovaný švédský trh s nájemním bydlením vede jak k zakonzervování stávajícího stavu (lock-in effect), tak i k rozvrstvení na osoby začleněné do stávajícího systému a na osoby z něho vyloučené (insider/outsider effect); stále nebylo přijato ani žádné významnější koncepční opatření pro zavedení větší flexibility při stanovování nájemného. Na trhu vlastníků nemovitostí snižují mobilitu poměrně vysoké daně z kapitálových zisků. Byla sice zavedena dočasné reforma pravidel pro odklad daně z kapitálových zisků u nemovitostní transakce, ovšem tato reforma bude zřejmě mít omezený účinek. Nedostatek dostupného a cenově přístupného bydlení rovněž omezuje mobilitu na trhu práce, je překážkou efektivního začlenění migrantů do trhu práce a přispívá k mezigenerační nerovnosti.

               (8)

               V roce 2016 mělo Švédsko jednu z nejvyšších měr zaměstnanosti v Unii (81,2 %), ovšem tato země zaznamenala i jednu z nejnižších měr dlouhodobé nezaměstnanosti. Nicméně přetrvávají problémy, jako je začlenění osob s nízkou kvalifikací a migrantů ze zemí mimo EU do trhu práce, jakož i snižování značných rozdílů v zaměstnanosti žen narozených mimo EU. Švédsko vyvinulo značné úsilí při přijímání žadatelů o azyl a integraci uprchlíků a dalších přistěhovalců. Stále se však nabízí prostor k dalšímu zlepšování; z účastníků úvodního programu jich totiž v roce 2016 byla do pracovního či vzdělávacího procesu 90 dnů po dokončení programu zapojena pouze třetina a stále chybí komplexní přístup k odpovídajícímu uznávání kvalifikací i k jeho správě.

               (9)

               Podle průzkumu z roku 2015 v rámci Programu OECD pro mezinárodní hodnocení žáků (PISA) se zdatnost mladých lidí ve věku 15 let v základních dovednostech zlepšila po letech zhoršující se výkonnosti. Podíl studentů se špatnými výsledky se nicméně stále pohybuje okolo průměru Unie a rozdíly ve výkonnosti související se sociálně-ekonomickým zázemím studentů se prohloubily. V této souvislosti švédská vláda zavedla jednak opatření pro zlepšení školních výsledků a rovnost, jež si žádají pečlivé sledování, a jednak i iniciativy zaměřené na začleňování nově příchozích žáků z řad migrantů do školního systému.

               (10)

               V kontextu evropského semestru 2017 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Švédska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Švédsku pro rok 2017. Posoudila také konvergenční program z roku 2017 a národní program reforem na rok 2017, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Švédsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Švédsku, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

               (11)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program z roku 2017 a dospěla ke stanovisku (4), že Švédsko zřejmě Pakt o stabilitě a růstu dodrží,

               (12)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení projednala Rada národní program reforem na rok 2017 a konvergenční program z roku 2017. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE Švédsku v období 2017–2018:

               1.

               Řešit rizika spojená se zadlužením domácností, zejména postupným omezováním daňové odpočitatelnosti úroků z hypotečních úvěrů nebo zvýšením periodických daní z nemovitostí, a zároveň omezit poskytování úvěrů na úrovni nadměrného zadlužení k příjmům. Posílit investice do bydlení a zvýšit účinnost trhu s bydlením, a to i zavedením větší flexibility při stanovování cen nájemného a revidováním koncepce daně z kapitálových zisků.

      V Bruselu dne 11. července 2017.

            Za Radu

            předseda

         T. TÕNISTE

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 27. listopadu 2013 o právu osob podezřelých nebo obviněných v trestním řízení na právní pomoc

text:
               24.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 378/11

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 27. listopadu 2013
   o právu osob podezřelých nebo obviněných v trestním řízení na právní pomoc
   2013/C 378/03
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Cílem tohoto doporučení je posílit právo na právní pomoc osob podezřelých nebo obviněných v trestním řízení a osob vyžádaných v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu podle rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV (1), aby došlo k doplnění a zajištění účinnosti práva na přístup k obhájci stanoveného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU (2).

               (2)

               Právo na právní pomoc v trestním řízení je zakotveno v čl. 47 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a čl. 6 odst. 3 písm. c) Evropské úmluvy o lidských právech („EÚLP“). Je uznáno rovněž v čl. 14 odst. 3 písm. d) Mezinárodního paktu o občanských a politických právech. Podstatné zásady, na nichž by měl být systém právní pomoci založen, jsou uvedeny v Zásadách a pokynech Organizace spojených národů pro přístup k právní pomoci v systémech trestního práva, které přijalo Valné shromáždění dne 20. prosince 2012.

               (3)

               Rozsah a obsah práva na přístup k obhájci jsou stanoveny ve směrnici 2013/48/EU a nic v tomto doporučení nesmí být vykládáno tak, že omezuje práva stanovená v uvedené směrnici.

               (4)

               Osoba podezřelá nebo obviněná v trestním řízení má právo na přístup k obhájci od okamžiku, kdy byla příslušnými orgány prostřednictvím úředního sdělení nebo jinak uvědomena o tom, že je podezřelá nebo obviněná ze spáchání trestného činu, a to bez ohledu na to, zda je zbavena osobní svobody. Toto právo platí až do okamžiku ukončení řízení, čímž se má na mysli pravomocné rozhodnutí o tom, zda podezřelá nebo obviněná osoba uvedený trestný čin spáchala, včetně případného odsouzení a rozhodnutí o opravném prostředku. Stejný časový rámec by měl platit u práva na právní pomoc.

               (5)

               Pojem „obhájce“ se v tomto doporučení vztahuje na všechny osoby, které mají podle vnitrostátních právních předpisů kvalifikaci a oprávnění k poskytování právního poradenství a právní pomoci podezřelým nebo obviněným osobám, a to i na základě oprávnění ze strany zmocněného subjektu.

               (6)

               „Právní pomocí“ se rozumí financování a podpora členského státu zajišťující účinné využití práva na přístup k obhájci. Financování by mělo pokrýt náklady na obhajobu a náklady řízení v případě osob podezřelých a obviněných v trestním řízení a osob vyžádaných v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu.

               (7)

               Podezřelé nebo obviněné osoby a vyžádané osoby, které nemají dostatek finančních prostředků k pokrytí některých nebo všech nákladů na obhajobu a nákladů řízení, by měly mít přístup k právní pomoci, a to do té míry, nakolik je tato pomoc nezbytná v zájmu spravedlnosti.

               (8)

               Podezřelá nebo obviněná osoba by neměla nad rámec důvodné pochybnosti dokazovat, že nemá dostatek finančních prostředků, jak bylo stanoveno v ustálené judikatuře Evropského soudu pro lidská práva. S cílem stanovit, zda „zájem spravedlnosti“ vyžaduje, aby byla poskytnuta bezplatná právní pomoc, Evropský soud pro lidská práva rozhodl, že musí být zohledněna nekumulativní kritéria, kterými jsou závažnost trestného činu, přísnost případného trestu, složitost případu nebo osobní situace podezřelé nebo obviněné osoby.

               (9)

               Evropský soud pro lidská práva rovněž rozhodl, že pokud hrozí zbavení osobní svobody, měl by být „zájem spravedlnosti“ v podstatě považován za prokázaný.

               (10)

               Rozhodnutí o tom, zda právní pomoc v trestním řízení bude či nebude poskytnuta, by mělo být přijato v přiměřené lhůtě, aby měla podezřelá nebo obviněná osoba možnost připravit si svou obhajobu konkrétním a účinným způsobem.

               (11)

               Vzhledem k nezávislosti právnické profese je výkon obhajoby v podstatě záležitostí vztahu mezi podezřelou, obviněnou nebo vyžádanou osobou a jejím zástupcem. Aby se zajistila vysoká profesionální úroveň právní pomoci zajišťující spravedlivý proces, měly by členské státy zřídit účinné systémy pro všeobecné zajištění kvality obhájců poskytujících právní pomoc. Proto by měly členské státy zavést akreditační režimy pro obhájce poskytující právní pomoc. Členské státy by měly každopádně zajistit, aby byla přijata opatření v případě, kdy je selhání při poskytování právní pomoci zjevné, nebo je na ně členský stát dostatečně upozorněn.

               (12)

               Obhájci a rovněž pracovníci, kteří se podílejí na rozhodování o právu na právní pomoc, jako jsou státní zástupci, soudci a zaměstnanci působící v komisích pro právní pomoc, by měli absolvovat vhodnou odbornou přípravu v oblasti prosazování práva na účinný přístup k právní pomoci.

               (13)

               Vzhledem k významu důvěrnosti mezi obhájcem a klientem by měly příslušné odpovědné orgány v co největší míře zohledňovat preference a přání podezřelé nebo obviněné osoby při výběru obhájce poskytujícího právní pomoc. Podle judikatury Evropského soudu pro lidská práva však nemusí orgány tato přání respektovat v případě, kdy existují relevantní a dostatečné důvody pro rozhodnutí, že je to nezbytné v zájmu spravedlnosti.

               (14)

               Toto doporučení podporuje základní práva a dodržuje zásady stanovené v Listině základních práv Evropské unie a Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod. Toto doporučení má především podpořit právo na svobodu, právo na spravedlivý proces a právo na obhajobu. Podle toho by se mělo vykládat a uplatňovat.

               (15)

               Pokud Listina základních práv Evropské unie obsahuje práva odpovídající právům zaručeným Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jsou smysl a rozsah těchto práv stejné jako ty, které jim přikládá uvedená úmluva. Příslušná ustanovení tohoto doporučení by proto měla být vykládána a uplatňována způsobem, jenž je v souladu s těmito právy, a to ve smyslu výkladu judikatury Evropského soudu pro lidská práva.

               (16)

               Členské státy by měly Komisi oznámit opatření přijatá v návaznosti na toto doporučení.

               (17)

               Do 48 měsíců od oznámení tohoto doporučení by Komise měla posoudit, zda jsou nutná další případně i legislativní opatření pro úplné naplnění cíle tohoto doporučení.

         DOPORUČUJE:
   ODDÍL 1

      PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI

               1.

               Toto doporučení se týká práva na právní pomoc osob podezřelých nebo obviněných v trestním řízení a osob vyžádaných v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu s cílem zaručit účinný přístup k obhájci v souladu se směrnicí 2013/48/EU.

               2.

               Osoby podezřelé a obviněné v trestním řízení by měly mít právo na právní pomoc od okamžiku, kdy se stanou podezřelými ze spáchání trestného činu. Toto právo by mělo platit až do ukončení řízení.

         ODDÍL 2

      PŘÍSTUP K PRÁVNÍ POMOCI

      Právo na právní pomoc

               3.

               Členské státy by měly přijmout přiměřená opatření k zajištění práva podezřelých nebo obviněných osob a vyžádaných osob na účinnou právní pomoc s cílem zaručit jim právo na spravedlivý proces v souladu s tímto doporučením.

               4.

               Podezřelým nebo obviněným osobám a vyžádaným osobám by měla být jako minimum poskytnuta právní pomoc, jestliže nemají v důsledku své ekonomické situace dostatek finančních prostředků k úhradě některých nebo všech nákladů na obhajobu a nákladů řízení („ověření majetkových poměrů“) nebo pokud je tato pomoc nutná v zájmu spravedlnosti („ověření odůvodněnosti“).

               5.

               Je třeba přijmout všechna nezbytná opatření pro zajištění snadné dostupnosti a srozumitelnosti všech příslušných informací o právní pomoci v trestním řízení pro podezřelé nebo obviněné osoby a vyžádané osoby, včetně informací o tom, jak a kde o tuto pomoc požádat, transparentních kritérií, podle nichž se stanoví, kdy je osoba způsobilá k poskytnutí právní pomoci, a rovněž informací o možnostech podání stížnosti v případech, kdy je poskytnutí právní pomoci odepřeno nebo kdy obhájce poskytující právní pomoc neposkytne dostatečnou právní pomoc.

      Ověření majetkových poměrů

               6.

               Pokud je při posuzování práva na právní pomoc uplatněna podmínka nedostatku finančních prostředků (ověření majetkových poměrů), musí být ověření ekonomické situace žadatele provedeno na základě objektivních faktorů, jako jsou příjem, majetek, rodinná situace, životní úroveň a náklady na obhájce. Pokud jde o právní pomoc pro dítě, měl by se zohlednit vlastní majetek dítěte, nikoliv majetek jeho rodičů nebo nositele rodičovské odpovědnosti.

               7.

               Pokud je při ověřování majetkových poměrů zohledněn příjem domácnosti u rodin, avšak jednotliví členové rodiny vedou mezi sebou spor nebo nemají k rodinnému příjmu rovný přístup, mohl by se použít pouze příjem osoby, která žádá o právní pomoc.

               8.

               Při určování toho, zda má podezřelá nebo obviněná osoba nebo vyžádaná osoba nedostatek finančních prostředků, by se měly zvážit všechny relevantní okolnosti.

               9.

               Pokud členský stát stanoví prahovou hodnotu, při jejímž překročení se osoba považuje za částečně nebo plně schopnou nést náklady na obhajobu a řízení, měly by se při určování uvedené prahové hodnoty zohlednit faktory uvedené v bodě 6. Existence takové prahové hodnoty by navíc neměla bránit tomu, aby osobám, které tuto hodnotu překročí, byla poskytnuta právní pomoc v souvislosti s některými nebo všemi náklady, jestliže nemají dostatek finančních prostředků v konkrétním projednávaném případě.

               10.

               Podezřelé nebo obviněné osoby by neměly mít povinnost prokazovat nade všechnu pochybnost, že nemají dostatek finančních prostředků pro pokrytí nákladů na obhajobu a řízení.

      Ověření odůvodněnosti

               11.

               Pokud se uplatňuje podmínka potřeby právní pomoci v zájmu spravedlnosti (ověření odůvodněnosti), měla by se posuzovat složitost případu, sociální a osobní situace podezřelé nebo obviněné nebo vyžádané osoby, závažnost trestného činu, přísnost případného trestu. Měly by se zvážit všechny relevantní okolnosti.

               12.

               V situacích, kdy je osoba podezřelá nebo obviněná z trestného činu, za který lze uložit trest odnětí svobody, a v situacích nutné obhajoby by se mělo považovat poskytnutí právní pomoci za zájem spravedlnosti.

               13.

               Pokud je právní pomoc poskytnuta podezřelým nebo obviněným osobám nebo vyžádaným osobám na základě ověření odůvodněnosti, mohou být náklady na právní pomoc zpětně získány v případě vynesení konečného odsuzujícího rozsudku, pokud má příslušná osoba v době zpětného získání dostatečné prostředky, jak bylo stanoveno v souladu s body 6 až 10.

      Rozhodnutí o žádostech o právní pomoc

               14.

               Rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí právní pomoci by měl neprodleně přijímat nezávislý odpovědný orgán, a to ve lhůtě, která by podezřelým nebo obviněným osobám a vyžádaným osobám umožnila připravit si účinnou a konkrétní obhajobu.

               15.

               Podezřelé nebo obviněné osoby a vyžádané osoby by měly mít právo na přezkum rozhodnutí o úplném nebo částečném zamítnutí jejich žádosti o právní pomoc.

               16.

               Pokud jsou žádosti úplně nebo částečně zamítnuty, důvody zamítnutí musí být uvedeny písemně.

         ODDÍL 3

      ÚČINNOST A KVALITA PRÁVNÍ POMOCI

      Kvalita právní pomoci poskytnuté v rámci režimů právní pomoci

               17.

               Právní pomoc poskytovaná v rámci režimů právní pomoci by měla být kvalitní, aby byl zajištěn spravedlivý proces. Členské státy by proto měly disponovat systémy pro zajištění kvality obhájců poskytujících právní pomoc.

               18.

               Měly by být zavedeny mechanismy, jež by odpovědným orgánům umožňovaly nahrazovat obhájce poskytující právní pomoc nebo po nich požadovat, aby plnili své povinnosti, jestliže tito právníci neposkytnou odpovídající právní podporu.

      Akreditace

               19.

               V každém členském státě by měl být zřízen a udržován systém akreditace obhájců poskytujících právní pomoc.

               20.

               Členské státy se vybízejí k tomu, aby stanovily kritéria pro akreditaci obhájců poskytujících právní pomoc, která zohlední osvědčené postupy.

      Školení

               21.

               Pracovníci, kteří se podílejí na rozhodování právní pomoci v trestním řízení, by měli absolvovat přiměřené školení.

               22.

               Aby se zajistila vysoká kvalita právního poradenství a podpory, měla by se povzbuzovat odborná příprava a rozvoj školících programů pro obhájce poskytující služby právní pomoci.

               23.

               Akreditace obhájců poskytujících právní pomoc by měla být v co největší možné míře propojena s povinností absolvovat průběžné profesní vzdělávání.

      Jmenování obhájců poskytujících právní pomoc

               24.

               Ve vnitrostátních systémech právní pomoci by měly být při výběru obhájce poskytujícího právní pomoc v co největší míře zohledněny preference a přání podezřelých nebo obviněných osob a vyžádaných osob.

               25.

               Pokud si to podezřelá nebo obviněná osoba nebo vyžádaná osoba přeje, měl by systém právní pomoci usilovat o zajištění kontinuity právního zastoupení stejným obhájcem.

               26.

               Měly by být zřízeny transparentní mechanismy, které umožňují vyvodit odpovědnost, na jejichž základě budou podezřelé nebo obviněné osoby a vyžádané osoby moci v rámci režimu právní pomoci provést informovaný výběr právní podpory bez toho, aby na ně byl vyvíjen nepřiměřený tlak.

         ODDÍL 4

      SHROMAŽĎOVÁNÍ ÚDAJŮ A MONITOROVÁNÍ

      Shromažďování údajů

               27.

               Členské státy by měly v návaznosti na toto doporučení shromažďovat údaje o relevantních skutečnostech.

      Monitorování

               28.

               Členské státy by měly Komisi oznámit opatření přijatá v zájmu provedení tohoto doporučení do (36 měsíců po oznámení).

         ODDÍL 5

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

               29.

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 27. listopadu 2013.

            Za Komisi

         Viviane REDING

            místopředsedkyně

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. L 294, 6.11.2013, s. 1).