               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se schvaluje zahájení jednání jménem Evropské unie o uzavření mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž jednání o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI DOPORUČENÍ

               •Důvody a cíle doporučení

                  Pro boj proti pandemiím, které ze své podstaty neznají hranice a vyžadují kolektivní akci, je mnohostranná spolupráce nezbytná. Pandemie COVID-19 však odhalila přetrvávající zranitelnost mezinárodního zdravotnického systému a globální spolupráce.

                  Přezkumy a hodnocení provedené v návaznosti na těžký akutní respirační syndrom (SARS-CoV), pandemii chřipky H1N1 a vypuknutí epidemie viru Ebola v západní Africe již před pandemií COVID-19 upozornily na nedostatky v celosvětové schopnosti připravit se na šíření nákaz a reagovat na ně a přinesly řadu konkrétních doporučení k řešení těchto nedostatků. Tato doporučení do určité míry vedla k významným zlepšením, jako byla revize Mezinárodních zdravotnických předpisů v roce 2005 a vytvoření programu Světové zdravotnické organizace (WHO) pro krizové situace v oblasti zdraví a Nezávislého dozorčího a poradního výboru pro program WHO pro krizové situace v oblasti zdraví v roce 2016 (po vypuknutí epidemie viru Ebola).

                  Vzhledem k enormním výzvám, které představuje pandemie COVID-19, se však jasně ukázala potřeba být na celosvětové úrovni lépe připraveni s cílem předpovídat pandemie, předcházet jim, odhalovat je a vyhodnocovat a účinně na ně reagovat. Na základě svého mandátu má WHO v tomto procesu hrát ústřední úlohu jako vedoucí a koordinující orgán při řešení globálních výzev v oblasti zdraví, včetně připravenosti na šíření nákaz, jeho prevence a odhalování a reakce na ně.

                  V průběhu posledních měsíců několik nezávislých výborů pro přezkum a panelů
                     1
                   poukázalo na naléhavou potřebu dále posílit mezinárodní systém řízení s cílem čelit pandemiím a také posílit nezávislost, pravomoci a financování WHO. To vytváří jedinečný impuls k posílení globální zdravotní bezpečnosti s ohledem na zkušenosti získané z pandemie COVID-19.

                  Od vypuknutí pandemie COVID-19 Evropská unie významně přispěla k celosvětové reakci na tuto pandemii. Unie byla silou podněcující podporou pro vedoucí úlohu WHO a prosazování procesu reformy WHO. Úloha Unie při posilování WHO byla vyjádřena v různých dokumentech, včetně závěrů Rady
                     2
                   z listopadu 2020 a prohlášení
                     3
                   členů Evropské rady v únoru 2021.

                  V této souvislosti Unie a její členské státy již druhým rokem po sobě razily cestu usnesení na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění v květnu 2021 s cílem posílit připravenost a reakci na mimořádné situace v oblasti zdraví. To vedlo k založení pracovní skupiny členských států WHO pro posílení připravenosti a reakce WHO (dále jen „pracovní skupina členských států WHO“), jejímž cílem je posoudit zjištění a doporučení nezávislých výborů pro přezkum a panelů a podat zprávu Světovému zdravotnickému shromáždění v květnu 2022.

                  Během příprav na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění rovněž Unie a široká skupina podporujících zemí ze všech regionů WHO prosazovaly vytvoření postupu směřujícího k mezinárodní smlouvě o připravenosti a reakci na pandemie. V březnu 2021 se k předsedovi Evropské rady Charlesi Michelovi a generálnímu řediteli Světové zdravotnické organizace Dr. Tedrosi Adhanomovi Ghebreyesusovi připojilo 25 hlav států a předsedů vlád z celého světa v názorovém stanovisku požadujícím na základě poznatků získaných během pandemie COVID-19 mezinárodní protipandemickou smlouvu
                     4
                  .

                  Rada přijala dne 20. května 2021 postoj, který má být zaujat jménem Unie na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění
                     5
                  . Toto rozhodnutí jasně vytyčilo podporu Unie pro vytvoření postupu WHO vedoucího k nové rámcové úmluvě o připravenosti a reakci na pandemie. Rovněž naznačilo potřebu, že Unii musí být umožněno účastnit se procesu vyjednávání s ohledem na možné přistoupení Unie k takové smlouvě. Odhodlání Unie usilovat o mezinárodní protipandemickou smlouvu v rámci WHO bylo rovněž vyjádřeno v prohlášení členů Evropské rady z února 2021 a v závěrech zasedání Evropské rady z června 2021
                     6
                  .

                  Dne 21. května 2021 spolupořádaly Evropská komise a Itálie, jako předsedající stát G20, celosvětový summit o zdraví, kde čelní představitelé G20 a dalších států za přítomnosti vedoucích mezinárodních a regionálních organizací přijali „Římské prohlášení“
                     7
                  . Zásady uvedené v tomto prohlášení skýtají společné pokyny pro prevenci budoucích pandemií a přípravu na ně a jsou zvláště důležité s ohledem na diskuse o mezinárodní protipandemické smlouvě.

                  Na Světovém zdravotnickém shromáždění v květnu 2021 Unie společně se „skupinou přátel“ (spolusignatářů uvedeného názorového stanoviska) usilovala o vytvoření mandátu k vyjednávání o mezinárodní protipandemické smlouvě. Toho nebylo možné dosáhnout v důsledku nedostatečné shody. Jako další postup přijalo Světové zdravotnické shromáždění rozhodnutí vyzývající pracovní skupinu členských států WHO, aby zvážila možné přínosy vytvoření úmluvy WHO, dohody nebo jiného mezinárodního nástroje o připravenosti a reakci na pandemie. Bylo rovněž rozhodnuto svolat na 29. listopad až 1. prosinec 2021 zvláštní zasedání Světového zdravotnického shromáždění zaměřené na toto téma a za účelem zahájení formálního vyjednávacího procesu bezprostředně poté.

                  Pracovní skupina členských států WHO uspořádala v období od července do listopadu 2021 pět schůzí a také několik schůzí mezi zasedáními.

                  V průběhu těchto diskusí se počet zemí, které se vyslovily pro mezinárodní smlouvu, zvýšil. Na základě projednávání v pracovní skupině členských států WHO, a jak se uvádí v její zprávě přijaté dne 15. listopadu
                     8
                  , byla zjištěna řada potenciálních přínosů nového nástroje pro posílení připravenosti a reakce na pandemie, včetně:

               a)podpory politického závazku na vysoké úrovni a přístupu zahrnujícího celou státní správu a celou společnost, což by mohlo posílit meziodvětvovou soudržnost a mobilizaci;

               b)zajištění příležitosti k rozšíření, aktualizaci a posílení vedoucí a koordinační úlohy WHO a jejího úkolu působit jako řídící a koordinační orgán pro mezinárodní úsilí v oblasti zdraví;

               c)vytvoření podpory zúčastněných stran pro nový nástroj a jeho cíle v oblasti připravenosti a reakce na pandemie;

               d)posilování důvěry států, jež jsou stranami smlouvy, ve vzájemné závazky na vysoké úrovni v oblasti připravenosti a reakce na pandemie;

               e)zakotvení všech zásad obsažených v Ústavě WHO (preambule), včetně zásady nediskriminace a práva na nejvyšší dosažitelnou úroveň zdraví;

               f)řešení spravedlivého přístupu k protiopatřením, jako jsou očkovací látky, léčivé přípravky a diagnostické prostředky; nová dohoda by byla nejvhodnějším celosvětovým postupem ke zvážení způsobů, jak v budoucnu zlepšit rovné podmínky, a ke shodě na těchto způsobech; toho by bylo možné dosáhnout zahrnutím rámce pro konkrétní opatření a dlouhodobé mechanismy pro vývoj, výrobu a rozšíření nových protiopatření a zlepšení spravedlivého přístupu ke stávajícím protiopatřením, včetně zvýšení místní produkce a posílení regulačních systémů;

               g)sdílení dat, vzorků, technologií a přínosů; to by mělo být zahrnuto do mnohostranného rámce pro sdílení údajů z dohledu a monitorování, genetických údajů a patogenních látek, včetně dohody o způsobech, jak by měly být sdíleny přínosy, které z toho plynou; to zahrnuje mechanismy pro usnadnění výzkumu a rychlého sdílení technologií s cílem zvýšit regionální vytváření a distribuci protiopatření, a to s vědomím probíhajících diskusí a jednání na jiných fórech;

               h)snížení rizik, která v budoucnu budou představovat nově se objevující choroby zoonotického původu, a posílení přístupu „jedno zdraví“, včetně cílených prvků konkrétně zaměřených na snižování rizik, která budou zoonózy v budoucnu představovat, posílení stávajících platforem a dohledu, prohlubování víceodvětvových partnerství (v oblasti lidského zdraví, zdraví zvířat a životního prostředí) a prosazování konkrétních protiopatření v souladu s přístupem „jedno zdraví“, a rovněž

               i)posílení systémů zdravotní péče a jejich odolnosti prostřednictvím posílení primární zdravotní péče, zdravotnických pracovníků a dosažení všeobecné zdravotní péče.

                  Kromě toho významný počet členských států rovněž vyjádřil svou podporu posílení Mezinárodních zdravotnických předpisů (MZP), mimo jiné prostřednictvím jejich provádění, dodržování a prostřednictvím případných cílených změn, aniž by došlo k opětovnému otevření celého nástroje k jednání.

                  Pracovní skupina členských států WHO na základě toho došla ve své zprávě pro zvláštní zasedání Světového zdravotnického shromáždění k závěru, že „další postup by měl zahrnovat proces nebo procesy pro: i) vytvoření úmluvy WHO, dohody nebo jiného mezinárodního nástroje o připravenosti a reakci na pandemie a ii) posílení MZP (2005), včetně jejich provádění, podpory dodržování základních kapacit požadovaných podle MZP a možných cílených změn MZP“. Proces vyjednávání by tak zahrnoval jak jednání o právně závazné dohodě o připravenosti a reakci na pandemie, tak soubor doplňujících změn MZP.

                  Toto doporučení je proto určeno Radě s ohledem na zvláštní zasedání Světového zdravotnického shromáždění ve dnech 29. listopadu až 1. prosince 2021.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Navrhované doporučení je v souladu se stávajícím právním rámcem Unie týkajícím se závažných přeshraničních zdravotních hrozeb, jak je v současné době stanoven rozhodnutím č. 1082/2013/EU
                     9
                  .

                  Unie kromě toho od začátku pandemie COVID-19 zavedla soubor opatření a koordinaci s cílem podpořit členské státy Unie při řešení pandemie a posílit odolnost jejich systémů zdravotní péče. Navrhované doporučení je v souladu s následujícími opatřeními přijatými na úrovni Unie a klade si za cíl je doplnit vytvořením silného mezinárodního rámce pro přeshraniční hrozby s pandemickým potenciálem:

               ·V červnu 2020 Komise představila společnou strategii EU pro očkovací látky
                  10
               , jež umožňuje podporu a urychlení vývoje a výroby ve velkém měřítku. Tento přístup zaručil všem členským státům Unie přístup k vakcínám proti onemocnění COVID-19 a rovněž vývozy do více než sto padesáti zemí po celém světě.

               ·Dne 11. listopadu 2020 položila Komise základní stavební kameny evropské zdravotní unie, když přijala návrh nařízení o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách, návrh na rozšíření mandátu Evropské agentury pro léčivé přípravky a návrh na rozšíření mandátu Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí
                  11
               . Tyto návrhy vyvozují poučení ze současné krize a kladou si za cíl posílit odolnost Unie vůči zdravotním hrozbám a zajistit zvýšenou připravenost a reakci na stávající a budoucí zdravotní krize.

               ·Farmaceutická strategie pro Evropu
                  12
               , která byla přijata dne 25. listopadu 2020, rovněž vychází ze slabých stránek odhalených pandemií COVID-19 a představuje vhodná opatření k přizpůsobení farmaceutického systému EU v nadcházejících letech. Klade si za cíl vytvořit regulační rámec, jenž bude vyhovovat i budoucím potřebám, a podpořit farmaceutický průmysl v oblasti výzkumu a technologií, které se skutečně dostanou k pacientům a zlepší tak jejich léčbu a zároveň budou řešit selhání trhu.

               ·Dne 6. května 2021 Komise přijala strategii Unie týkající se vývoje a dostupnosti terapeutik proti onemocnění COVID-19
                  13
               , která doplňuje strategii EU pro očkovací látky. Strategie Unie týkající se vývoje a dostupnosti terapeutik proti onemocnění COVID-19 se vztahuje na celý životní cyklus léčiv od výzkumu, vývoje a výroby až po pořizování a distribuci. Zahrnuje jasná opatření a cíle, včetně schválení nejméně tří nových terapeutik do konce roku 2021.

               ·Dne 16. září 2021 Komise zahájila činnost Úřadu pro připravenost a reakci na mimořádné situace v oblasti zdraví
                  14
                s cílem posílit schopnost Evropy předcházet přeshraničním mimořádným situacím v oblasti zdraví, odhalovat je a rychle na ně reagovat, a to zajištěním vývoje, výroby, pořizování a spravedlivé distribuce v oblasti klíčových lékařských protiopatření.

               Kromě toho je navrhované doporučení v souladu s následujícími obecnými cíli programu EU pro zdraví, nového programu činnosti Unie v oblasti zdraví na období 2021–2027, jak je stanoven podle čl. 3 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/522
                  15
               :

               ·„chránit obyvatele Unie před vážnými přeshraničními zdravotními hrozbami a posílit reakceschopnost systémů zdravotní péče a koordinaci mezi členskými státy za účelem řešení přeshraničních zdravotních hrozeb,

               ·zlepšit v Unii dostupnost, přístupnost a cenovou dostupnost léčivých přípravků a zdravotnických prostředků a produktů s významem pro krizi a podpořit inovace týkající se takových produktů“.

               V tomto ohledu je zásadní úzká součinnost mezi programem EU pro zdraví a Nástrojem pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci,
                  16
                jakož i mechanismem civilní ochrany Unie
                  17
               .

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Navrhované doporučení je rovněž v souladu s následujícími politikami a opatřeními Unie:

               ·politikami v oblasti klimatu a životního prostředí pro prevenci a řízení zoonotických rizik v rámci přístupu „jedno zdraví“,

                  ·politikami v oblasti rozvoje a spolupráce:

               –Unie poskytuje podporu svým sousedním regionům s cílem posílit připravenost a odolnost jejich veřejných systémů zdravotní péče v případě přeshraničních zdravotních hrozeb,

               –Unie pracovala na vytvoření a podpoře nástrojů ke sdílení očkovacích látek se zeměmi s nižšími a středními příjmy, jmenovitě Akcelerátoru přístupu k nástrojům proti COVID-19
                  18
                (ACT-A) a nástroji COVAX, pilíři očkovacích látek v jeho rámci. Tým Evropa, který tvoří Evropská unie, její členské státy a finanční instituce, vyčlenil pro nástroj COVAX více než 3 miliardy EUR, a zůstává tak jedním z jeho největších přispěvatelů,

               –Unie spolupracuje se svými partnery z oblasti průmyslu na zpřístupnění vakcín pro země s nízkými a středními příjmy v letech 2021 a 2022 a členské státy sdílejí své očkovací látky prostřednictvím nástroje COVAX, ale také na dvoustranném základě,

               –Unie nabízí formou činností v terénu humanitární pomoc
                  19
                obyvatelstvu postiženému zdravotními krizemi, včetně šíření nákaz, a zemím, které potřebují pomoc v rámci mechanismu civilní ochrany Unie, formou doručování zdravotnického materiálu lidem v těžko dostupných oblastech. Unie rovněž podporuje své partnery formou přispívání k očkovacím strategiím, pořizování a distribuce zásob,

               –Evropská komise ve spolupráci s několika členskými státy vyvíjí společně s africkými partnery iniciativu, jejímž cílem je rozvíjet výrobu očkovacích látek, léků a zdravotnických technologií a přístup k nim v Africe
                  20
               .

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je čl. 218 odst. 3 a 4 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

                  Čl. 218 odst. 3 SFEU stanoví, že Komise podává Radě doporučení a Rada přijme rozhodnutí, kterým dá zmocnění k zahájení jednání a jmenuje vyjednavače Unie. Podle čl. 218 odst. 4 SFEU může Rada vyjednavači vydávat směrnice a může určit zvláštní výbor, se kterým musí být jednání konzultováno.

                  Hmotněprávní základ bude zvážen v pozdější fázi, jakmile budou k dispozici další informace: i) o působnosti a obsahu mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie a ii) o působnosti a obsahu doplňujících změn MZP.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Přestože není přesný obsah zamýšlené mezinárodní dohody doposud znám, je určena k řešení závažných přeshraničních zdravotních hrozeb s pandemickým potenciálem. Bude proto mít dopad na výkon pravomocí Unie a na právní předpisy Unie v oblastech, jako je zdravotnictví, životní prostředí, obchod, volný pohyb, ochrana údajů, vnitřní trh, rozvojová spolupráce, které by se všechny mohly stát v rámci zamýšlené dohody podstatnými.

                  Přestože doposud neexistuje žádné rozhodnutí o ustanoveních MZP, která by mohla být změněna, tyto změny by pravděpodobně měly dopad na právní rámec EU v oblasti přeshraničních zdravotních hrozeb, jak je stanoven rozhodnutím č. 1082/2013.

                  Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a pravděpodobnému dopadu na právní předpisy Unie v různých oblastech činnosti Unie je naprosto nezbytné, aby byla zajištěna účast Unie na budoucích jednáních a výsledné mezinárodní dohodě.

               •Proporcionalita

                  Posílení systémů zdravotní péče a mezinárodní připravenosti na budoucí pandemie – a reakce na ně – je nejvyšší prioritou EU a je jednoznačně v zájmu Unie.

                  Rozhodnutí Rady je nezbytné k tomu, aby Unie mohla obdržet zmocnění k zahájení jednání o mezinárodní dohodě o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž o doplňujících změnách MZP, bude-li tak rozhodnuto.

                  Navrhované doporučení nepřekračuje rámec toho, co je nutné k dosažení sledovaných cílů v souladu s čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii.

               •Volba nástroje

                  Volba nástroje je stanovena v čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Nepoužije se.

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Nepoužije se.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nepoužije se.

               •Posouzení dopadů

                  Nepoužije se.

               •Účelnost právních předpisů a zjednodušení

                  Nepoužije se.

               •Základní práva

                  Podle článku 35 Listiny základních práv Evropské unie musí být při vymezení a provádění všech politik a činností Unie zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.

                  Navrhované doporučení usiluje o zmocnění k zahájení jednání s cílem posílit systémy zdravotní péče a mezinárodní připravenost a reakci na budoucí pandemie. To by pozitivně ovlivnilo právo na vysoký stupeň ochrany lidského zdraví, jak je zakotveno v článku 35 Listiny základních práv Evropské unie.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Nemá se za to, že zahájení jednání o mezinárodní dohodě o připravenosti a reakci na pandemie a o případných doplňujících změnách MZP bude mít dopad na rozpočet.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Očekává se, že přípravné práce a jednání začnou brzy po zvláštním zasedání Světového zdravotnického shromáždění konaném ve dnech 29. listopadu až 1. prosince 2021. Lze předpokládat předběžnou fázi.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení doporučení

                  Komise doporučuje, aby:

               ·Rada zmocnila Komisi k zahájení a vedení jednání o uzavření nové mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž o doplňujících změnách MZP, bude-li tak rozhodnuto,

               ·Komise byla jmenována jako vyjednavač Unie,

               ·Komise vedla jednání v konzultaci se zvláštním výborem, je-li určen Radou podle čl. 218 odst. 4 SFEU,

               ·Rada schválila směrnice pro jednání uvedené v příloze tohoto doporučení.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se schvaluje zahájení jednání jménem Evropské unie o uzavření mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž jednání o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rozhodnutím Světové zdravotnické organizace (WHO) č. WHA74(16) ze dne 31. května 2021 bylo na 29. listopad až 1. prosinec 2021 svoláno zvláštní zasedání Světového zdravotnického shromáždění s cílem zvážit přínosy vytvoření úmluvy WHO, dohody nebo jiného mezinárodního nástroje o připravenosti a reakci na pandemie a se záměrem vytvořit mezivládní postup k vypracování a vyjednání takové úmluvy, dohody nebo jiného mezinárodního nástroje o připravenosti a reakci na pandemie.

               (2)Unie by se měla těchto jednání o takové úmluvě, dohodě nebo jiném mezinárodním nástroji a rovněž jednání o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005) zúčastnit.

               (3)Jednání se uskuteční v rámci WHO,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Komise se zmocňuje, aby jménem Unie jednala o mezinárodní dohodě o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů v rámci rozhodnutí přijatých během zvláštního zasedání Světového zdravotnického shromáždění ve dnech 29. listopadu až 1. prosince 2021.

               Článek 2

               Směrnice pro jednání jsou stanoveny v příloze.

               Článek 3

               Jednání se povedou v konzultaci s [název zvláštního výboru, který vloží Rada].

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Zejména Nezávislý panel pro připravenost a reakci na pandemie, Výbor pro přezkum fungování Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005) během reakce na COVID-19 a Nezávislý dozorčí a poradní výbor pro program WHO pro krizové situace v oblasti zdraví.

                     (2)

                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/cs/pdf

                     (3)

                  Prohlášení členů Evropské rady, 25.–26. února 2021 – Consilium (europa.eu)
                  .

                     (4)

                  https://www.who.int/news-room/commentaries/detail/op-ed---covid-19-shows-why-united-action-is-needed-for-more-robust-international-health-architecture
                  . Toto názorové stanovisko podepsaly hlavy států / předsedové vlád: Fidži, Thajska, Portugalska, Itálie, Rumunska, Spojeného království, Rwandy, Keni, Francie, Německa, Řecka, Korejské republiky, Chile, Kostariky, Albánie, Jižní Afriky, Trinidadu a Tobaga, Nizozemska, Tuniska, Senegalu, Španělska, Norska, Srbska, Indonésie a Ukrajiny.

                     (5)

                        Úř. věst. L 238, 6.7.2021, s. 79.

                     (6)

                     Závěry Evropské rady, 24.–25. června 2021 – Consilium (europa.eu)

                  .

                     (7)

                        https://global-health-summit.europa.eu/rome-declaration_en

                     (8)

                  Zpráva pracovní skupiny členských států pro posílení připravenosti a reakce WHO na mimořádné situace v oblasti zdraví určená zvláštnímu zasedání Světového zdravotnického shromáždění
                  .

                     (9)

                        Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU ze dne 22. října 2013 o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách a o zrušení rozhodnutí č. 2119/98/ES (Úř. věst. L 293, 5.11.2013, s. 1).

                     (10)

                        COM/2020/245 final, 17.6.2020.

                     (11)

                        COM/2020/727 final, COM/2020/726 final, COM/2020/725 final, 11. listopadu 2020.

                     (12)

                        COM/2020/761 final, 25.11.2020.

                     (13)

                        COM/2021/355 final/2, 6.5.2021.

                     (14)

                        Úř. věst. C 393 I, 29.9.2021, s. 3.

                     (15)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/522 ze dne 24. března 2021, kterým se zavádí program činnosti Unie v oblasti zdraví (program EU pro zdraví) („EU4Health“) na období 2021–2027 a zrušuje nařízení (EU) č. 282/2014 (Úř. věst. L 107, 26.3.2021, s. 1).

                     (16)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/947 ze dne 9. června 2021, kterým se zřizuje Nástroj pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci – Globální Evropa, mění a zrušuje rozhodnutí č. 466/2014/EU a zrušují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1601 a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 (Úř. věst. L 209, 14.6.2021, s. 1).

                     (17)

                        Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU ze dne 17. prosince 2013 o mechanismu civilní ochrany Unie (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 924).

                     (18)

                        https://www.who.int/initiatives/act-accelerator

                     (19)

                        Evropský konsensus o humanitární pomoci (2008/C 25/01) a nařízení Rady (ES) č. 1257/96 o humanitární pomoci (Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1).

                     (20)

                        Tisková zpráva ze dne 21. května 2021 „

                     Iniciativa „tým Evropa“ (Team Europe) v Africe, na niž je vyčleněna jedna miliarda eur (europa.eu)

                  “.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            PŘÍLOHA

            doporučení pro rozhodnutí Rady,
            kterým se schvaluje zahájení jednání jménem Evropské unie o uzavření mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž jednání o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005)

               PŘÍLOHA

               Směrnice pro jednání o mezinárodní dohodě o připravenosti a reakci na pandemie a rovněž pro jednání o doplňujících změnách Mezinárodních zdravotnických předpisů (2005)

               V rámci mezivládního postupu stanoveného v rozhodnutí č. SSA2/CONF./1Rev.1 mimořádného zasedání Světového zdravotnického shromáždění konaného ve dnech 29. listopadu až 1. prosince 2021, které představuje globální vyjednávací fórum, bude Komise usilovat o vyjednání mezinárodní dohody o připravenosti a reakci na pandemie
                  1
                (dále jen „protipandemická dohoda“). Komise jménem Evropské unie usiluje o dosažení komplexního výsledku jednání, který zahrnuje cíle a zásady uvedené níže, vychází při tom z poznatků získaných během pandemie COVID-19 a má na zřeteli připravenost na možné budoucí mimořádné situace v oblasti veřejného zdraví.

               Protipandemická dohoda, která by měla doplňovat Mezinárodní zdravotnické předpisy (2005) (dále jen „MZP“), stanoví svým stranám hmotněprávní, právně závazné povinnosti, jejichž cílem je především:

               –prevence a kontrola pandemických hrozeb,

               –jejich odhalování a ohlašování a

               –příprava a reakce na ně.

               Hmotněprávní povinnosti by měly být vymezeny – kromě jiného také v preambuli protipandemické dohody – řadou obecných cílů a zásad, jako je právo na nejvyšší dosažitelnou úroveň zdraví, mezinárodní solidarita, spravedlivý přístup k pandemickým protiopatřením (jako jsou osobní ochranné prostředky, přístup k očkovacím látkám, léčivým přípravků a diagnostickým prostředkům, služby zdravotní a sociální péče), přístup „jedno zdraví“, potřeba zabývat se úzkými vazbami mezi lidským zdravím, zdravím zvířat a životním prostředím a ústřední postavení mnohostranné spolupráce a WHO v globálním řízení v oblasti zdraví.

               Protipandemická dohoda by také měla zahrnovat ustanovení vymezující:

               –institucionální rámec,

               –pravidla dalšího vytváření pravidel,

               –mechanismy dohledu a odpovědnosti,

               –přístupy připravenosti zahrnující celou státní správu / všechna odvětví, které povedou k lepší mobilizaci všech kompetencí a zdrojů a soudržnosti při prevenci pandemií a reakci na ně, a

               –technickou podporu a posílení kapacit k provádění.

               Účinná protipandemická dohoda bude zejména vyžadovat významné investice do podpory provádění. Ta by měla zahrnovat:

               –posílení schopnosti WHO podporovat vnitrostátní a regionální kapacity základních systémů zdravotní péče, pokud jde o prevenci pandemií, připravenost na ně, jejich odhalování a reakci na ně,

               –významnou technickou pomoc a budování kapacity pro země s nízkými a nižšími středními příjmy zaměřenou na:

               ·účinné provádění protipandemické dohody a souvisejících závazků MZP,

               ·zlepšení vnitrostátních a regionálních mechanismů k prevenci pandemií, připravenosti na ně, jejich odhalování a reakci na ně (včetně meziagenturních a meziodvětvových koordinačních mechanismů) a

               ·zlepšení schopností systémů zdravotní péče v oblasti připravenosti a reakce na pandemie, kromě jiného také posílením schopností pracovních sil ve zdravotnictví a sociální péči předcházet mimořádným situacím v oblasti veřejného zdraví s pandemickým potenciálem, odhalovat je a reagovat na ně, jakož i vytvářením a zaváděním digitálních nástrojů zdravotní a sociální péče.

               Protipandemická dohoda by měla usilovat o stanovení hmotněprávních ustanovení a závazků, zejména ve výše uvedených klíčových oblastech, a zároveň také vytyčit směr pro budoucí jednání, a to i prostřednictvím doplňujících protokolů. Právně závazná ustanovení mohou být doplněna nezávaznými ustanoveními (jako jsou pokyny, standardy a prohlášení).

               Všem členským státům Organizace spojených národů a organizacím regionální (hospodářské) integrace by mělo být umožněno stát se stranami protipandemické dohody nebo kteréhokoliv z jejích protokolů. Rovněž by měla být stanovena konkrétní ujednání pro spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi a nevládními zúčastněnými stranami.

               S ohledem na naléhavost předmětu protipandemické dohody by měla být zvážena možnost jejího prozatímního uplatňování do doby ratifikace, aby bylo provádění ustanovení protipandemické dohody zahájeno co nejdříve.

               Rovněž je třeba stanovit přechodná období pro provádění zeměmi s nízkými a nižšími středními příjmy a také související podporu provádění.

               Cíle připravenosti a reakce na pandemie, které protipandemická dohoda sleduje, mohou vyžadovat doplňující změny MZP. Tyto změny by měly usilovat o vyjasnění a posílení stávajících ustanovení MZP a zvýšení jejich účinného provádění a zároveň zajistit doplňkovost a slučitelnost mezi těmito změnami a ustanoveními protipandemické dohody.

               Komise bude zastupovat Unii v mezivládním vyjednávacím výboru pověřeném vypracováním protipandemické dohody, jak je stanoven v rozhodnutí Světového zdravotnického shromáždění č. SSA2/CONF./1Rev.1, a jakémkoliv přípravném nebo souvisejícím orgánu a rovněž při práci pracovní skupiny pro posílení připravenosti a reakce WHO na mimořádné situace v oblasti zdraví, jež souvisí s vypracováním doplňujících změn MZP za účelem posílení MZP a s následným jednáním o těchto změnách.

               Komise by měla usilovat o zajištění toho, aby protipandemická dohoda a veškeré případné doplňující změny MZP byly v souladu s příslušnými právními předpisy a politikami Unie a rovněž se závazky Unie podle ostatních relevantních mnohostranných dohod.

               Komise by měla vést jednání v souladu s příslušnými platnými právními předpisy Unie.

                     (1)

                        Tímto označením se rozumí smlouva ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) Vídeňské úmluvy o smluvním právu a není jím dotčen název, který si signatáři smlouvy nakonec zvolí, např. úmluva, smlouva nebo dohoda.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání o uzavření Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Pod záštitou Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva (UNIDROIT), mezivládní organizace, jejímiž členy jsou všechny členské státy, byly na diplomatické konferenci, která se konala v listopadu 2001 v Kapském Městě v Jihoafrické republice, přijaty Úmluva o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení (dále jen „úmluva z Kapského města“) a Protokol k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel.

                  Kapský systém má pružnou strukturu: tvoří jej rámcová úmluva, jež stanoví právní režim použitelný pro všechny kategorie mobilního zařízení, doplněná zvláštními protokoly, které obsahují zvláštní pravidla týkající se konkrétních typů zařízení.

                  Úmluva stanoví pravidla pro vznik a účinky mezinárodního nároku (zástavní smlouva, smlouva o výhradě vlastnického práva nebo smlouva o pronájmu) u určitých kategorií mobilního zařízení vyjmenovaných v protokolech týkajících se následujících kategorií: letecká zařízení (draky letadla, letecké motory a vrtulníky), železniční kolejová vozidla a kosmické prostředky).

                  Těmito protokoly lze úmluvu změnit, vyžadují-li to zvláštnosti příslušného odvětví. Pokud jde o jednotlivé kategorie mobilního zařízení, je tedy rozhodující protokol, a nikoli úmluva. Závazky států podle úmluvy se liší v závislosti na protokolu, ke kterému přistupují. Úmluva může platit pro kategorii mobilního zařízení, pouze pokud příslušný protokol vstoupí v platnost, a to pouze mezi stranami takového protokolu. Takovou úmluvu a protokol je však nutno chápat společně jako jediný právně závazný nástroj.

                  Kategorie těžební činnosti, zemědělství a stavebnictví jsou oblasti obchodní činnosti všeobecného významu, zejména v rozvojových zemích. Proto je od roku 2006 příprava Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (dále jen: „Protokol MAC“) součástí pracovního programu ústavu UNIDROIT. Důvody, proč UNIDROIT navrhl zemědělské, stavební a těžební vybavení pro čtvrtý protokol, jsou dva. Zaprvé, umožnil by společnostem působícím v oblasti zemědělství, stavebnictví a těžební činnosti získat vybavení, které by jinak získat nemohly, a dovolil by jim tak optimalizovat jejich činnost. Zadruhé, umožnil by výrobcům vybavení vyvážet na trhy, jež by pro ně bez tohoto protokolu zůstaly uzavřené.

                  Po přípravné práci, jež zahrnovala několik setkání studijní skupiny a konzultace se soukromým sektorem, shledala Řídící rada ústavu UNIDROIT na svém 95. zasedání (18.–20. května 2016), že navrhované znění vypracované studijní skupinou je dostatečně propracované, aby opravňovalo ke svolání Výboru vládních odborníků. První zasedání Výboru vládních odborníků se konalo v Římě v období od 20. do 24. března 2017.

                  Komise, zastupující Evropskou unii, jež má status pozorovatele při UNIDROIT, se jednání účastnila na základě koordinovaného postoje přijatého Pracovní skupinou Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) a stanoveného v dokumentu Rady 7083/17 EU RESTRICTED.

                  Druhé a pravděpodobně poslední zasedání Výboru vládních odborníků se bude konat v Římě v období od 2. do 6. října 2017. Diplomatická konference o přijetí Protokolu MAC by se měla konat v druhé polovině roku 2018. Proto je žádoucí, aby byl koordinovaný postoj dohodnutý Pracovní skupinou Rady potvrzen oficiálními směrnicemi pro jednání umožňujícími Komisi zastupovat zájmy EU rovněž na budoucí diplomatické konferenci.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  EU již podnikla kroky v souvislosti s úmluvou z Kapského města, a sice přistoupením k této úmluvě a k jejímu leteckému protokolu v roce 2009
                     1
                  , podepsáním železničního protokolu v roce 2009
                     2
                   a jeho schválením v roce 2014
                     3
                  .

                  Rovněž pokud jde o vesmírný protokol, Komise, zastupující EU, na základě směrnic pro jednání přijatých Radou dne 10. února 2004
                     4
                   pozorně sledovala jednání během pěti zasedání Výboru vládních odborníků v rámci UNIDROIT o přijetí Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících kosmickým prostředkům a zúčastnila se diplomatické konference v roce 2012, na níž byl vesmírný protokol přijat.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Doporučení pro směrnice pro jednání je v souladu s obecnou politikou EU přijímat opatření, jež zajistí, aby byla respektována výlučná vnější pravomoc EU v mezinárodním rámci, a to připojením k mezinárodním úmluvám zahrnujícím ustanovení v rámci výlučné vnější pravomoci EU, je-li to dovoleno přítomností doložky o organizacích regionální hospodářské integrace, umožněním (jak je tomu v tomto případě) organizacím regionální hospodářské integrace podepsat nebo ratifikovat mezinárodní nástroj nebo zmocněním členských států EU, aby tak učinily jménem Unie.

                  Jelikož je acquis týkající se justiční spolupráce v občanských věcech dobře propracované, vedlo to k odpovídajícímu rozšíření výlučné pravomoci EU v mezinárodní oblasti. V některých případech pokrývá tato výlučná pravomoc celý nástroj (např. Haagská úmluva ze dne 30. června 2005 o dohodách o volbě soudu a Haagská úmluva ze dne 23. listopadu 2007 o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností vyplývajících z rodinných vztahů); v jiných případech je výlučná pravomoc EU omezena na některá ustanovení nástroje, což vede ke „smíšeným dohodám“, pokud se EU nerozhodne vykonávat rovněž sdílenou pravomoc.

                  Úmluva z Kapského města a protokoly k této úmluvě jsou smíšenými dohodami: některé záležitosti spadají do výlučné pravomoci EU, zatímco jiné jsou v pravomoci členských států, pokud se EU nerozhodla vykonávat rovněž sdílené pravomoci v souvislosti s touto úmluvou a jejími protokoly. Na základě všeobecných pravidel, jimiž se řídí výlučná pravomoc EU, mohou členské státy jednat v záležitostech, jež jsou ve výlučné pravomoci, pouze jsou-li k tomu zmocněny ze strany EU, a tudíž mohou podepsat/ratifikovat protokoly pouze po podpisu/ratifikaci – přijetí – schválení ze strany EU.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Doporučení pro rozhodnutí Rady o směrnicích pro jednání je založeno na článku 81 a čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU, jelikož Protokol MAC je mezinárodním nástrojem. Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech se řídí článkem 81 SFEU, který je tedy právním základem pro pravomoc EU v této oblasti.

                  V souladu s čl. 3 odst. 2 SFEU a judikaturou Soudního dvora Evropské unie, konkrétně se stanoviskem 1/03 ze dne 7. února 2006 o pravomoci Unie uzavřít novou Luganskou úmluvu o soudní příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech a se stanoviskem 1/13 ze dne 14. října 2014 o výlučné pravomoci Unie týkající se souhlasu s přistoupením třetího státu k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí, spadá sjednávání a uzavírání některých ustanovení návrhu UNIDROIT týkajícího se Protokolu MAC do působnosti výlučné vnější pravomoci EU, neboť „mohou ovlivnit společná pravidla či změnit oblast jejich působnosti“.

                  Touto otázkou se v široké míře zabývala předchozí doporučení Radě týkající se směrnic pro jednání přijatých v souvislosti s úmluvou z Kapského města a jejími třemi protokoly a toto téma není třeba podrobněji rozvádět. Podrobné vysvětlení ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU je však uvedeno níže.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Proporcionalita

                  Doporučené směrnice pro jednání jsou podobné směrnicím přijatým pro tři předchozí protokoly a nepřekračují cíl, kterým je zajistit, aby byla respektována výlučná vnější pravomoc EU týkající se některých ustanovení Protokolu MAC a aby mohly členské státy uplatňovat právní předpisy EU mezi sebou.

                  Kromě toho zapojením EU do přípravy Protokolu MAC na základě těchto směrnic pro jednání není dotčena otázka, zda EU k budoucímu nástroji přistoupí. EU totiž o přijetí takového rozhodnutí v budoucnu rozhoduje zcela podle vlastního uvážení, stejně jako tomu bylo v případě vesmírného protokolu, v souvislosti s nímž EU dosud nepřijala žádné rozhodnutí, pokud jde o jeho podpis nebo ratifikaci.

               •Volba nástroje

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               ••Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Od svolání prvního setkání Výboru vládních odborníků v rámci UNIDROIT v září 2016 byly členské státy pravidelně informovány a konzultovány v Pracovní skupině Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) ohledně koordinovaného postupu v souvislosti s postojem EU. Koordinovaný postoj EU pro první setkání vládních odborníků lze najít ve zmíněném dokumentu Rady 7083/17 EU RESTRICTED. Kromě toho delegáti členských států byli informováni na místě v Římě během ad hoc koordinační schůze EU. Komise podala zprávu o výsledku prvního zasedání v Pracovní skupině Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) dne 29. května 2017.

                  •
                        Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Komise se opírala o zkušenosti získané během přípravy směrnic pro jednání týkajících se jednání o úmluvě z Kapského města a jejích protokolech. Lze však zmínit, že v souvislosti s přípravnou prací, jež se uskutečnila před prvním setkáním vládních odborníků v březnu 2017, Německo a Spojené státy, které pokud jde o Protokol MAC projevily všeobecný zájem a podporu, uskutečnily konzultace se soukromým sektorem (v letech 2010–2012).

                  Na 93. zasedání Řídící rady ústavu UNIDROIT v roce 2014 bylo dohodnuto svolání studijní skupiny pověřené přípravou prvního návrhu Protokolu MAC před jejím 95. zasedáním. Studijní skupinu tvoří různí mezinárodní odborníci na právo v oblasti zajištěných transakcí a od roku 2014 se tato skupina sešla čtyřikrát. Před prvním setkáním vládních odborníků vyzval UNIDROIT své členské státy a státy, které jsou smluvními stranami úmluvy z Kapského města, k účasti na půldenním symposiu dne 2. prosince 2016, na kterém se projednávaly hlavní aspekty projektu.

               •Posouzení dopadů

               Toto doporučení není doprovázeno posouzením dopadů, jak tomu bylo v případě tří předchozích doporučení pro směrnice pro jednání přijaté Radou v souvislosti s úmluvou z Kapského města a jejím leteckým protokolem, železničním protokolem a vesmírným protokolem. V tomto stadiu je jedinou záležitostí, o níž má Rada rozhodnout, otázka, zda se EU zúčastní posledních fází jednání, a tím není dotčena otázka, zda EU podepíše a uzavře protokol, či nikoli.

               Několik málo ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU, jež jsou podrobněji popsána níže, není kontroverzních, jelikož tatáž pravidla mezinárodního práva soukromého jsou obsažena v úmluvě a jejích předchozích protokolech, u nichž se má za to, že mají dopad na acquis EU (předběžná opatření, ustanovení o úpadku, ustanovení o volbě rozhodného práva). Jako v případě předchozích nástrojů jsou tato ustanovení ustanoveními o účasti, což znamená, že EU, pokud by byla v pozdější fázi zvolena možnost protokol ratifikovat, si může zvolit, že tato pravidla nepoužije, aby se zachovalo uplatňování acquis EU mezi členskými státy EU. Toto byla volba v okamžiku přístupu k úmluvě z Kapského města a jejímu leteckému protokolu a v okamžiku schválení železničního protokolu. Jak je uvedeno výše, dosud nebylo přijato žádné opatření v souvislosti s podpisem/ratifikací vesmírného protokolu.

               Výlučná pravomoc EU je omezena na ustanovení mezinárodního práva soukromého; hmotněprávní pravidla protokolu jsou v pravomoci členských států, pokud EU nebude v tomto ohledu vykonávat sdílenou pravomoc. Posouzení dopadů, pokud jde o pravidla v rámci výlučné pravomoci EU, by tudíž nemělo význam, jelikož EU nemá na výběr.

               Jak však bylo zmíněno v odstavci výše, předtím, než byla práce na návrhu protokolu považována za dostatečně zralou pro svolání prvního setkání vládních odborníků, proběhly intenzivní konzultace a byly provedeny předběžné studie v kontextu UNIDROIT.

               Tato práce rovněž zahrnovala dokument o potenciálních ekonomických přínosech Protokolu MAC vypracovaný ředitelem výzkumu Střediska pro ekonomické analýzy práva (CEAL), který byl představen Řídící radě na 92. zasedání v roce 2013. Ve studii střediska CEAL se uvádí, že Protokol MAC by mohl usnadnit využití přibližně 2 bilionů USD v oblasti zemědělského, stavebního a těžebního vybavení a zvýšil by prodej zemědělského, stavebního a těžebního vybavení o 600 miliard USD v období pěti až sedmi let.
                  5

               •Základní práva

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               4.DOPADY NA ROZPOČET

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  V souladu s běžnou praxí bude Komise pravidelně informovat členské státy v kontextu Pracovní skupiny Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) o vývoji jednání.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení doporučení

                  Směrnice pro jednání doporučené Radě se shodují s koordinovaným postojem přijatým před prvním setkáním vládních odborníků. Rovněž jsou prakticky totožné se směrnicemi přijatými pro ostatní protokoly s přihlédnutím ke skutečnosti, že znění Protokolu MAC je již stabilní a na příštím setkání by nemělo být významně pozměněno. V každém případě se neočekávají žádné změny, pokud jde o ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU nebo o všeobecný zájem EU (doložka o organizacích regionální hospodářské integrace, prohlášení).

                  I. Ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU

                  a) Předběžná opatření a ustanovení o insolvenci

                  Tyto otázky v rámci výlučné pravomoci EU nejsou kontroverzní. Jsou velmi podobné odpovídajícím ustanovením leteckého, železničního a vesmírného protokolu, ne-li přímo totožné.

                  Ve směrnicích pro jednání týkajících se předchozích protokolů byla konkrétně zohledněna ustanovení o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a předběžných a zajišťovacích opatřeních, jelikož by mohla mít dopad na uplatňování nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

                  Mimoto pokud jde o ustanovení o opravných prostředcích v případě insolvence a pomoc v případě insolvence, ve směrnicích pro jednání se uvádí, že by měla být zajištěna jejich slučitelnost s nařízením (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení.

                  Rovněž byla zahrnuta směrnice pro jednání týkající se přistoupení k Evropskému společenství (nyní: Evropské unii) prostřednictvím doložky o organizacích regionální hospodářské integrace.

                  Komise se domnívá, že současný Protokol MAC plně respektuje acquis EU, pokud jde o předběžná opatření (článek IX návrhu Protokolu – Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto) a ustanovení o úpadku (článek X – Opravné prostředky v případě insolvence a článek XI – Pomoc v případě insolvence).

                  Článek 55 úmluvy z Kapského města se týká prohlášení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto (možnost nepoužít článek 13 (Předběžná opatření do doby, než bude o otázkách rozhodnuto) a 43 (Příslušnost podle čl. 13 odst. 1)). Obě ustanovení by totiž mohla ovlivnit používání článku 31 (Předběžná opatření včetně opatření zajišťovacích) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 (dále jen „nařízení Brusel I“).

                  Na diplomatické konferenci o úmluvě z Kapského města konané v listopadu 2001 dosáhlo Evropské společenství toho, že za účelem zachování používání článku 31 nařízení Brusel I bude úplné nebo částečné používání článků 13 a 43 úmluvy záviset na prohlášení.

                  V okamžiku přistoupení k úmluvě z Kapského města učinilo Evropské společenství prohlášení uvádějící, že „členské státy, jež jsou vázány nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, použijí v případech, kdy dlužník má bydliště na území členského státu, články 13 a 43 úmluvy pro předběžná opatření pouze v souladu s článkem 31 nařízení (ES) č. 44/2001 podle výkladu Soudního dvora Evropských společenství v souvislosti s článkem 24 Bruselské úmluvy ze dne 27. září 1968 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech“.

                  Ve směrnicích pro jednání týkajících se leteckého, železničního a vesmírného protokolu bylo výslovně uvedeno, že článek 55 úmluvy z Kapského města by se měl nadále uplatňovat i u protokolů.

                  Článek IX návrhu Protokolu MAC „Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto“ tuto možnost stanoví a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého, železničního a vesmírného protokolu (článek X leteckého protokolu, článek VIII železničního protokolu a článek XX vesmírného protokolu).

                  Je třeba poznamenat, že po přepracování nařízení Brusel I
                     6
                   se článek 31 změnil na článek 35, jeho znění je však totožné.

                  Pokud jde o ustanovení o úpadku, směrnice pro jednání týkající se přijatých protokolů vyžadovaly, aby příslušná ustanovení byla nepovinná, neboť měla vliv na uplatňování nařízení (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení.

                  Článek X návrhu Protokolu MAC (Opravné prostředky v případě insolvence) stanoví možnost volby a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého protokolu (článek XI), železničního protokolu (článek IX) a vesmírného protokolu (článek XXI). Rovněž článek XI návrhu Protokolu MAC (Pomoc v případě insolvence) je ustanovením o účasti a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého protokolu (článek XII), železničního protokolu (článek IX) a vesmírného protokolu (článek XXII).

                  Ani v tomto případě nedávno přepracované nařízení o insolvenčním řízení
                     7
                   nezměnilo vliv ustanovení o úpadku Protokolu MAC na právní předpisy EU.

                  b) Volba rozhodného práva

                  Článek VI současného znění návrhu Protokolu MAC obsahuje ustanovení o volbě rozhodného práva stranami, kterým se mají zcela nebo zčásti řídit jejich smluvní práva a povinnosti.

                  V okamžiku přijetí předchozích směrnic pro jednání nebyly v platnosti žádné právní předpisy Evropské unie v otázkách týkajících se práva rozhodného pro smluvní závazkové vztahy, a proto v této otázce Rada Komisi neposkytla žádnou konkrétní směrnici pro jednání.

                  Mezitím bylo dne 17. června 2008 přijato nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (známé jako „Řím I“), které vstoupilo v platnost dne 17. prosince 2009
                     8
                  .

                  Široké možnosti volby práva stanovené v čl. VI odst. 2 nejsou slučitelné se systémem zavedeným nařízením č. 593/2008; tento článek by tudíž neměl být používán členskými státy EU.

                  Toto řešení zvolila EU rovněž pro ostatní protokoly.

                  Rozhodnutí Rady ze dne 6. dubna 2009 o přistoupení Evropské unie k úmluvě z Kapského města a k jejím protokolům ve věcech příslušejících vybavení letadel obsahuje konkrétní odkaz na výhradní pravomoc Společenství v některých záležitostech upravených leteckým protokolem a zejména na nařízení Řím I. Na článek leteckého protokolu týkající se volby práva se tudíž vztahovalo zvláštní prohlášení Společenství.

                  Podobně pokud jde o železniční protokol, otázka volby práva byla konkrétně zvažována v prohlášení podle čl. XXII odst. 2 o pravomoci Evropského společenství v záležitostech upravených železničním protokolem. V bodě 5 prohlášení se uvádí, že členské státy Evropského společenství přenesly na Společenství svou pravomoc týkající se otázek, které upravuje (mimo jiné) nařízení Řím I.

                  Článek VIII vesmírného protokolu je namísto toho ustanovením o výjimkách, což znamená, že se použije, není-li výslovně vyloučen v prohlášení učiněném smluvním státem. V okamžiku případného podpisu/ratifikace/schválení vesmírného protokolu by tedy EU musela učinit odpovídající prohlášení.

                  Současné znění článku VI v návrhu Protokolu MAC je ustanovením o účasti a to by mělo být v konečném znění zachováno.

                  II. Konečná ustanovení o zájmu EU

                  Návrh konečných ustanovení (článek XXII – Organizace regionální hospodářské integrace) obsahuje doložku o organizacích regionální hospodářské integrace, která je prakticky totožná s ustanoveními uvedenými v článku 48 úmluvy z Kapského města, v článku XXVII leteckého protokolu, v článku XXII železničního protokolu a v článku XXXVII vesmírného protokolu.

                  Tento článek umožňuje organizaci regionální hospodářské integrace zřízené suverénními státy, která má pravomoc v určitých záležitostech spadajících do působnosti protokolu (tj. Evropské unii), protokol podepsat, přijmout, schválit nebo k němu přistoupit, jako by byla smluvním státem.

                  EU by měla rovněž věnovat pozornost zavedení možností ustanovení o účasti zájmu EU do návrhu konečných ustanovení (článek XXVI – Prohlášení o určitých ustanoveních). Ustanovení tohoto článku jsou vytvořena podle odpovídajících pravidel leteckého, železničního a vesmírného protokolu.

                  Na závěr je třeba uvést, že ustanovení návrhu Protokolu MAC v rámci výlučné pravomoci EU nebo v zájmu EU ve své současné podobě nevyvolávají žádné obavy. Komise tudíž navrhuje, v souladu s koordinovaným postojem přijatým pro první setkání vládních odborníků v březnu 2017, tato ustanovení zachovat v jejich současné podobě.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o zmocnění k zahájení jednání o uzavření Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)
                     Evropské společenství přistoupilo k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení a k Protokolu k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel dne 29. dubna 2009.

               (2)
                     Evropské společenství podepsalo Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům dne 10. prosince 2009.

               (3)
                     Evropská Unie schválila Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům dne 18. prosince 2014.

               (4)
                     V současné době probíhají přípravné práce na Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC) v kontextu rámce Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva (UNIDROIT).

               (5)
                     Evropská unie má výlučnou pravomoc v některých záležitostech upravených návrhem Protokolu MAC.

               (6)
                     Evropská unie by se měla účastnit jednání o tomto nástroji, pokud jde o záležitosti spadající do výlučné pravomoci Unie.

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Komise se zmocňuje, aby jménem Unie vyjednala Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC), pokud jde o záležitosti spadající do výlučné pravomoci Unie.

               Článek 2

               Směrnice pro jednání jsou stanoveny v příloze.

               Článek 3

               Jednání jsou vedena za konzultace se zvláštním výborem určeným Radou podle čl. 218 odst. 4 Smlouvy.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)

                        2009/370/ES: rozhodnutí Rady ze dne 6. dubna 2009 o přistoupení Evropského společenství k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení a Protokolu k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel, které byly společně přijaty v Kapském Městě dne 16. listopadu 2001, Úř. věst. L 121, 15.5.2009, s. 3–7.

                     (2)

                        2009/940/ES: rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2009 o podpisu Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, Evropským společenstvím, Úř. věst. L 331, 16.12.2009, s. 1–16.

                     (3)

                        2014/888/EU: rozhodnutí Rady ze dne 4. prosince 2014 o schválení Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, jménem Evropské unie, Úř. věst. L 353, 10.12.2014, s. 9–12.

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE

                     (5)

                        Další informace o přípravných pracích na vytváření Protokolu MAC viz:
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol

                     (6)

                        Nařízení (EU) č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1–32.

                     (7)

                        Nařízení (EU) 2015/848 o insolvenčním řízení, Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 19–72.

                     (8)

                        Nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I), Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6–16.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Doporučení pro
            ROZHODNUTÍ RADY
            o zmocnění k zahájení jednání o uzavření Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Pod záštitou Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva (UNIDROIT), mezivládní organizace, jejímiž členy jsou všechny členské státy, byly na diplomatické konferenci, která se konala v listopadu 2001 v Kapském Městě v Jihoafrické republice, přijaty Úmluva o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení (dále jen „úmluva z Kapského města“) a Protokol k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel.

                  Kapský systém má pružnou strukturu: tvoří jej rámcová úmluva, jež stanoví právní režim použitelný pro všechny kategorie mobilního zařízení, doplněná zvláštními protokoly, které obsahují zvláštní pravidla týkající se konkrétních typů zařízení.

                  Úmluva stanoví pravidla pro vznik a účinky mezinárodního nároku (zástavní smlouva, smlouva o výhradě vlastnického práva nebo smlouva o pronájmu) u určitých kategorií mobilního zařízení vyjmenovaných v protokolech týkajících se následujících kategorií: letecká zařízení (draky letadla, letecké motory a vrtulníky), železniční kolejová vozidla a kosmické prostředky).

                  Těmito protokoly lze úmluvu změnit, vyžadují-li to zvláštnosti příslušného odvětví. Pokud jde o jednotlivé kategorie mobilního zařízení, je tedy rozhodující protokol, a nikoli úmluva. Závazky států podle úmluvy se liší v závislosti na protokolu, ke kterému přistupují. Úmluva může platit pro kategorii mobilního zařízení, pouze pokud příslušný protokol vstoupí v platnost, a to pouze mezi stranami takového protokolu. Takovou úmluvu a protokol je však nutno chápat společně jako jediný právně závazný nástroj.

                  Kategorie těžební činnosti, zemědělství a stavebnictví jsou oblasti obchodní činnosti všeobecného významu, zejména v rozvojových zemích. Proto je od roku 2006 příprava Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (dále jen: „Protokol MAC“) součástí pracovního programu ústavu UNIDROIT. Důvody, proč UNIDROIT navrhl zemědělské, stavební a těžební vybavení pro čtvrtý protokol, jsou dva. Zaprvé, umožnil by společnostem působícím v oblasti zemědělství, stavebnictví a těžební činnosti získat vybavení, které by jinak získat nemohly, a dovolil by jim tak optimalizovat jejich činnost. Zadruhé, umožnil by výrobcům vybavení vyvážet na trhy, jež by pro ně bez tohoto protokolu zůstaly uzavřené.

                  Po přípravné práci, jež zahrnovala několik setkání studijní skupiny a konzultace se soukromým sektorem, shledala Řídící rada ústavu UNIDROIT na svém 95. zasedání (18.–20. května 2016), že navrhované znění vypracované studijní skupinou je dostatečně propracované, aby opravňovalo ke svolání Výboru vládních odborníků. První zasedání Výboru vládních odborníků se konalo v Římě v období od 20. do 24. března 2017.

                  Komise, zastupující Evropskou unii, jež má status pozorovatele při UNIDROIT, se jednání účastnila na základě koordinovaného postoje přijatého Pracovní skupinou Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) a stanoveného v dokumentu Rady 7083/17 EU RESTRICTED.

                  Druhé a pravděpodobně poslední zasedání Výboru vládních odborníků se bude konat v Římě v období od 2. do 6. října 2017. Diplomatická konference o přijetí Protokolu MAC by se měla konat v druhé polovině roku 2018. Proto je žádoucí, aby byl koordinovaný postoj dohodnutý Pracovní skupinou Rady potvrzen oficiálními směrnicemi pro jednání umožňujícími Komisi zastupovat zájmy EU rovněž na budoucí diplomatické konferenci.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  EU již podnikla kroky v souvislosti s úmluvou z Kapského města, a sice přistoupením k této úmluvě a k jejímu leteckému protokolu v roce 2009
                     1
                  , podepsáním železničního protokolu v roce 2009
                     2
                   a jeho schválením v roce 2014
                     3
                  .

                  Rovněž pokud jde o vesmírný protokol, Komise, zastupující EU, na základě směrnic pro jednání přijatých Radou dne 10. února 2004
                     4
                   pozorně sledovala jednání během pěti zasedání Výboru vládních odborníků v rámci UNIDROIT o přijetí Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících kosmickým prostředkům a zúčastnila se diplomatické konference v roce 2012, na níž byl vesmírný protokol přijat.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Doporučení pro směrnice pro jednání je v souladu s obecnou politikou EU přijímat opatření, jež zajistí, aby byla respektována výlučná vnější pravomoc EU v mezinárodním rámci, a to připojením k mezinárodním úmluvám zahrnujícím ustanovení v rámci výlučné vnější pravomoci EU, je-li to dovoleno přítomností doložky o organizacích regionální hospodářské integrace, umožněním (jak je tomu v tomto případě) organizacím regionální hospodářské integrace podepsat nebo ratifikovat mezinárodní nástroj nebo zmocněním členských států EU, aby tak učinily jménem Unie.

                  Jelikož je acquis týkající se justiční spolupráce v občanských věcech dobře propracované, vedlo to k odpovídajícímu rozšíření výlučné pravomoci EU v mezinárodní oblasti. V některých případech pokrývá tato výlučná pravomoc celý nástroj (např. Haagská úmluva ze dne 30. června 2005 o dohodách o volbě soudu a Haagská úmluva ze dne 23. listopadu 2007 o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností vyplývajících z rodinných vztahů); v jiných případech je výlučná pravomoc EU omezena na některá ustanovení nástroje, což vede ke „smíšeným dohodám“, pokud se EU nerozhodne vykonávat rovněž sdílenou pravomoc.

                  Úmluva z Kapského města a protokoly k této úmluvě jsou smíšenými dohodami: některé záležitosti spadají do výlučné pravomoci EU, zatímco jiné jsou v pravomoci členských států, pokud se EU nerozhodla vykonávat rovněž sdílené pravomoci v souvislosti s touto úmluvou a jejími protokoly. Na základě všeobecných pravidel, jimiž se řídí výlučná pravomoc EU, mohou členské státy jednat v záležitostech, jež jsou ve výlučné pravomoci, pouze jsou-li k tomu zmocněny ze strany EU, a tudíž mohou podepsat/ratifikovat protokoly pouze po podpisu/ratifikaci – přijetí – schválení ze strany EU.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Doporučení pro rozhodnutí Rady o směrnicích pro jednání je založeno na článku 81 a čl. 218 odst. 3 a 4 SFEU, jelikož Protokol MAC je mezinárodním nástrojem. Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech se řídí článkem 81 SFEU, který je tedy právním základem pro pravomoc EU v této oblasti.

                  V souladu s čl. 3 odst. 2 SFEU a judikaturou Soudního dvora Evropské unie, konkrétně se stanoviskem 1/03 ze dne 7. února 2006 o pravomoci Unie uzavřít novou Luganskou úmluvu o soudní příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech a se stanoviskem 1/13 ze dne 14. října 2014 o výlučné pravomoci Unie týkající se souhlasu s přistoupením třetího státu k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí, spadá sjednávání a uzavírání některých ustanovení návrhu UNIDROIT týkajícího se Protokolu MAC do působnosti výlučné vnější pravomoci EU, neboť „mohou ovlivnit společná pravidla či změnit oblast jejich působnosti“.

                  Touto otázkou se v široké míře zabývala předchozí doporučení Radě týkající se směrnic pro jednání přijatých v souvislosti s úmluvou z Kapského města a jejími třemi protokoly a toto téma není třeba podrobněji rozvádět. Podrobné vysvětlení ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU je však uvedeno níže.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Proporcionalita

                  Doporučené směrnice pro jednání jsou podobné směrnicím přijatým pro tři předchozí protokoly a nepřekračují cíl, kterým je zajistit, aby byla respektována výlučná vnější pravomoc EU týkající se některých ustanovení Protokolu MAC a aby mohly členské státy uplatňovat právní předpisy EU mezi sebou.

                  Kromě toho zapojením EU do přípravy Protokolu MAC na základě těchto směrnic pro jednání není dotčena otázka, zda EU k budoucímu nástroji přistoupí. EU totiž o přijetí takového rozhodnutí v budoucnu rozhoduje zcela podle vlastního uvážení, stejně jako tomu bylo v případě vesmírného protokolu, v souvislosti s nímž EU dosud nepřijala žádné rozhodnutí, pokud jde o jeho podpis nebo ratifikaci.

               •Volba nástroje

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               ••Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Od svolání prvního setkání Výboru vládních odborníků v rámci UNIDROIT v září 2016 byly členské státy pravidelně informovány a konzultovány v Pracovní skupině Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) ohledně koordinovaného postupu v souvislosti s postojem EU. Koordinovaný postoj EU pro první setkání vládních odborníků lze najít ve zmíněném dokumentu Rady 7083/17 EU RESTRICTED. Kromě toho delegáti členských států byli informováni na místě v Římě během ad hoc koordinační schůze EU. Komise podala zprávu o výsledku prvního zasedání v Pracovní skupině Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) dne 29. května 2017.

                  •
                        Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Komise se opírala o zkušenosti získané během přípravy směrnic pro jednání týkajících se jednání o úmluvě z Kapského města a jejích protokolech. Lze však zmínit, že v souvislosti s přípravnou prací, jež se uskutečnila před prvním setkáním vládních odborníků v březnu 2017, Německo a Spojené státy, které pokud jde o Protokol MAC projevily všeobecný zájem a podporu, uskutečnily konzultace se soukromým sektorem (v letech 2010–2012).

                  Na 93. zasedání Řídící rady ústavu UNIDROIT v roce 2014 bylo dohodnuto svolání studijní skupiny pověřené přípravou prvního návrhu Protokolu MAC před jejím 95. zasedáním. Studijní skupinu tvoří různí mezinárodní odborníci na právo v oblasti zajištěných transakcí a od roku 2014 se tato skupina sešla čtyřikrát. Před prvním setkáním vládních odborníků vyzval UNIDROIT své členské státy a státy, které jsou smluvními stranami úmluvy z Kapského města, k účasti na půldenním symposiu dne 2. prosince 2016, na kterém se projednávaly hlavní aspekty projektu.

               •Posouzení dopadů

               Toto doporučení není doprovázeno posouzením dopadů, jak tomu bylo v případě tří předchozích doporučení pro směrnice pro jednání přijaté Radou v souvislosti s úmluvou z Kapského města a jejím leteckým protokolem, železničním protokolem a vesmírným protokolem. V tomto stadiu je jedinou záležitostí, o níž má Rada rozhodnout, otázka, zda se EU zúčastní posledních fází jednání, a tím není dotčena otázka, zda EU podepíše a uzavře protokol, či nikoli.

               Několik málo ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU, jež jsou podrobněji popsána níže, není kontroverzních, jelikož tatáž pravidla mezinárodního práva soukromého jsou obsažena v úmluvě a jejích předchozích protokolech, u nichž se má za to, že mají dopad na acquis EU (předběžná opatření, ustanovení o úpadku, ustanovení o volbě rozhodného práva). Jako v případě předchozích nástrojů jsou tato ustanovení ustanoveními o účasti, což znamená, že EU, pokud by byla v pozdější fázi zvolena možnost protokol ratifikovat, si může zvolit, že tato pravidla nepoužije, aby se zachovalo uplatňování acquis EU mezi členskými státy EU. Toto byla volba v okamžiku přístupu k úmluvě z Kapského města a jejímu leteckému protokolu a v okamžiku schválení železničního protokolu. Jak je uvedeno výše, dosud nebylo přijato žádné opatření v souvislosti s podpisem/ratifikací vesmírného protokolu.

               Výlučná pravomoc EU je omezena na ustanovení mezinárodního práva soukromého; hmotněprávní pravidla protokolu jsou v pravomoci členských států, pokud EU nebude v tomto ohledu vykonávat sdílenou pravomoc. Posouzení dopadů, pokud jde o pravidla v rámci výlučné pravomoci EU, by tudíž nemělo význam, jelikož EU nemá na výběr.

               Jak však bylo zmíněno v odstavci výše, předtím, než byla práce na návrhu protokolu považována za dostatečně zralou pro svolání prvního setkání vládních odborníků, proběhly intenzivní konzultace a byly provedeny předběžné studie v kontextu UNIDROIT.

               Tato práce rovněž zahrnovala dokument o potenciálních ekonomických přínosech Protokolu MAC vypracovaný ředitelem výzkumu Střediska pro ekonomické analýzy práva (CEAL), který byl představen Řídící radě na 92. zasedání v roce 2013. Ve studii střediska CEAL se uvádí, že Protokol MAC by mohl usnadnit využití přibližně 2 bilionů USD v oblasti zemědělského, stavebního a těžebního vybavení a zvýšil by prodej zemědělského, stavebního a těžebního vybavení o 600 miliard USD v období pěti až sedmi let.
                  5

               •Základní práva

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               4.DOPADY NA ROZPOČET

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  V souladu s běžnou praxí bude Komise pravidelně informovat členské státy v kontextu Pracovní skupiny Rady pro otázky občanského práva (obecné otázky) o vývoji jednání.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení doporučení

                  Směrnice pro jednání doporučené Radě se shodují s koordinovaným postojem přijatým před prvním setkáním vládních odborníků. Rovněž jsou prakticky totožné se směrnicemi přijatými pro ostatní protokoly s přihlédnutím ke skutečnosti, že znění Protokolu MAC je již stabilní a na příštím setkání by nemělo být významně pozměněno. V každém případě se neočekávají žádné změny, pokud jde o ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU nebo o všeobecný zájem EU (doložka o organizacích regionální hospodářské integrace, prohlášení).

                  I. Ustanovení v rámci výlučné pravomoci EU

                  a) Předběžná opatření a ustanovení o insolvenci

                  Tyto otázky v rámci výlučné pravomoci EU nejsou kontroverzní. Jsou velmi podobné odpovídajícím ustanovením leteckého, železničního a vesmírného protokolu, ne-li přímo totožné.

                  Ve směrnicích pro jednání týkajících se předchozích protokolů byla konkrétně zohledněna ustanovení o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a předběžných a zajišťovacích opatřeních, jelikož by mohla mít dopad na uplatňování nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

                  Mimoto pokud jde o ustanovení o opravných prostředcích v případě insolvence a pomoc v případě insolvence, ve směrnicích pro jednání se uvádí, že by měla být zajištěna jejich slučitelnost s nařízením (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení.

                  Rovněž byla zahrnuta směrnice pro jednání týkající se přistoupení k Evropskému společenství (nyní: Evropské unii) prostřednictvím doložky o organizacích regionální hospodářské integrace.

                  Komise se domnívá, že současný Protokol MAC plně respektuje acquis EU, pokud jde o předběžná opatření (článek IX návrhu Protokolu – Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto) a ustanovení o úpadku (článek X – Opravné prostředky v případě insolvence a článek XI – Pomoc v případě insolvence).

                  Článek 55 úmluvy z Kapského města se týká prohlášení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto (možnost nepoužít článek 13 (Předběžná opatření do doby, než bude o otázkách rozhodnuto) a 43 (Příslušnost podle čl. 13 odst. 1)). Obě ustanovení by totiž mohla ovlivnit používání článku 31 (Předběžná opatření včetně opatření zajišťovacích) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 (dále jen „nařízení Brusel I“).

                  Na diplomatické konferenci o úmluvě z Kapského města konané v listopadu 2001 dosáhlo Evropské společenství toho, že za účelem zachování používání článku 31 nařízení Brusel I bude úplné nebo částečné používání článků 13 a 43 úmluvy záviset na prohlášení.

                  V okamžiku přistoupení k úmluvě z Kapského města učinilo Evropské společenství prohlášení uvádějící, že „členské státy, jež jsou vázány nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, použijí v případech, kdy dlužník má bydliště na území členského státu, články 13 a 43 úmluvy pro předběžná opatření pouze v souladu s článkem 31 nařízení (ES) č. 44/2001 podle výkladu Soudního dvora Evropských společenství v souvislosti s článkem 24 Bruselské úmluvy ze dne 27. září 1968 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech“.

                  Ve směrnicích pro jednání týkajících se leteckého, železničního a vesmírného protokolu bylo výslovně uvedeno, že článek 55 úmluvy z Kapského města by se měl nadále uplatňovat i u protokolů.

                  Článek IX návrhu Protokolu MAC „Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto“ tuto možnost stanoví a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého, železničního a vesmírného protokolu (článek X leteckého protokolu, článek VIII železničního protokolu a článek XX vesmírného protokolu).

                  Je třeba poznamenat, že po přepracování nařízení Brusel I
                     6
                   se článek 31 změnil na článek 35, jeho znění je však totožné.

                  Pokud jde o ustanovení o úpadku, směrnice pro jednání týkající se přijatých protokolů vyžadovaly, aby příslušná ustanovení byla nepovinná, neboť měla vliv na uplatňování nařízení (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení.

                  Článek X návrhu Protokolu MAC (Opravné prostředky v případě insolvence) stanoví možnost volby a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého protokolu (článek XI), železničního protokolu (článek IX) a vesmírného protokolu (článek XXI). Rovněž článek XI návrhu Protokolu MAC (Pomoc v případě insolvence) je ustanovením o účasti a je prakticky totožný s odpovídajícími články leteckého protokolu (článek XII), železničního protokolu (článek IX) a vesmírného protokolu (článek XXII).

                  Ani v tomto případě nedávno přepracované nařízení o insolvenčním řízení
                     7
                   nezměnilo vliv ustanovení o úpadku Protokolu MAC na právní předpisy EU.

                  b) Volba rozhodného práva

                  Článek VI současného znění návrhu Protokolu MAC obsahuje ustanovení o volbě rozhodného práva stranami, kterým se mají zcela nebo zčásti řídit jejich smluvní práva a povinnosti.

                  V okamžiku přijetí předchozích směrnic pro jednání nebyly v platnosti žádné právní předpisy Evropské unie v otázkách týkajících se práva rozhodného pro smluvní závazkové vztahy, a proto v této otázce Rada Komisi neposkytla žádnou konkrétní směrnici pro jednání.

                  Mezitím bylo dne 17. června 2008 přijato nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (známé jako „Řím I“), které vstoupilo v platnost dne 17. prosince 2009
                     8
                  .

                  Široké možnosti volby práva stanovené v čl. VI odst. 2 nejsou slučitelné se systémem zavedeným nařízením č. 593/2008; tento článek by tudíž neměl být používán členskými státy EU.

                  Toto řešení zvolila EU rovněž pro ostatní protokoly.

                  Rozhodnutí Rady ze dne 6. dubna 2009 o přistoupení Evropské unie k úmluvě z Kapského města a k jejím protokolům ve věcech příslušejících vybavení letadel obsahuje konkrétní odkaz na výhradní pravomoc Společenství v některých záležitostech upravených leteckým protokolem a zejména na nařízení Řím I. Na článek leteckého protokolu týkající se volby práva se tudíž vztahovalo zvláštní prohlášení Společenství.

                  Podobně pokud jde o železniční protokol, otázka volby práva byla konkrétně zvažována v prohlášení podle čl. XXII odst. 2 o pravomoci Evropského společenství v záležitostech upravených železničním protokolem. V bodě 5 prohlášení se uvádí, že členské státy Evropského společenství přenesly na Společenství svou pravomoc týkající se otázek, které upravuje (mimo jiné) nařízení Řím I.

                  Článek VIII vesmírného protokolu je namísto toho ustanovením o výjimkách, což znamená, že se použije, není-li výslovně vyloučen v prohlášení učiněném smluvním státem. V okamžiku případného podpisu/ratifikace/schválení vesmírného protokolu by tedy EU musela učinit odpovídající prohlášení.

                  Současné znění článku VI v návrhu Protokolu MAC je ustanovením o účasti a to by mělo být v konečném znění zachováno.

                  II. Konečná ustanovení o zájmu EU

                  Návrh konečných ustanovení (článek XXII – Organizace regionální hospodářské integrace) obsahuje doložku o organizacích regionální hospodářské integrace, která je prakticky totožná s ustanoveními uvedenými v článku 48 úmluvy z Kapského města, v článku XXVII leteckého protokolu, v článku XXII železničního protokolu a v článku XXXVII vesmírného protokolu.

                  Tento článek umožňuje organizaci regionální hospodářské integrace zřízené suverénními státy, která má pravomoc v určitých záležitostech spadajících do působnosti protokolu (tj. Evropské unii), protokol podepsat, přijmout, schválit nebo k němu přistoupit, jako by byla smluvním státem.

                  EU by měla rovněž věnovat pozornost zavedení možností ustanovení o účasti zájmu EU do návrhu konečných ustanovení (článek XXVI – Prohlášení o určitých ustanoveních). Ustanovení tohoto článku jsou vytvořena podle odpovídajících pravidel leteckého, železničního a vesmírného protokolu.

                  Na závěr je třeba uvést, že ustanovení návrhu Protokolu MAC v rámci výlučné pravomoci EU nebo v zájmu EU ve své současné podobě nevyvolávají žádné obavy. Komise tudíž navrhuje, v souladu s koordinovaným postojem přijatým pro první setkání vládních odborníků v březnu 2017, tato ustanovení zachovat v jejich současné podobě.

               Doporučení pro

               ROZHODNUTÍ RADY

               o zmocnění k zahájení jednání o uzavření Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 3 a 4 této smlouvy,

               s ohledem na doporučení Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)
                     Evropské společenství přistoupilo k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení a k Protokolu k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel dne 29. dubna 2009.

               (2)
                     Evropské společenství podepsalo Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům dne 10. prosince 2009.

               (3)
                     Evropská Unie schválila Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům dne 18. prosince 2014.

               (4)
                     V současné době probíhají přípravné práce na Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC) v kontextu rámce Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva (UNIDROIT).

               (5)
                     Evropská unie má výlučnou pravomoc v některých záležitostech upravených návrhem Protokolu MAC.

               (6)
                     Evropská unie by se měla účastnit jednání o tomto nástroji, pokud jde o záležitosti spadající do výlučné pravomoci Unie.

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Komise se zmocňuje, aby jménem Unie vyjednala Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících zemědělskému, stavebnímu a těžebnímu vybavení (Protokol MAC), pokud jde o záležitosti spadající do výlučné pravomoci Unie.

               Článek 2

               Směrnice pro jednání jsou stanoveny v příloze.

               Článek 3

               Jednání jsou vedena za konzultace se zvláštním výborem určeným Radou podle čl. 218 odst. 4 Smlouvy.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)

                        2009/370/ES: rozhodnutí Rady ze dne 6. dubna 2009 o přistoupení Evropského společenství k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení a Protokolu k této úmluvě ve věcech příslušejících vybavení letadel, které byly společně přijaty v Kapském Městě dne 16. listopadu 2001, Úř. věst. L 121, 15.5.2009, s. 3–7.

                     (2)

                        2009/940/ES: rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2009 o podpisu Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, Evropským společenstvím, Úř. věst. L 331, 16.12.2009, s. 1–16.

                     (3)

                        2014/888/EU: rozhodnutí Rady ze dne 4. prosince 2014 o schválení Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, jménem Evropské unie, Úř. věst. L 353, 10.12.2014, s. 9–12.

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE

                     (5)

                        Další informace o přípravných pracích na vytváření Protokolu MAC viz:
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol

                     (6)

                        Nařízení (EU) č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1–32.

                     (7)

                        Nařízení (EU) 2015/848 o insolvenčním řízení, Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 19–72.

                     (8)

                        Nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I), Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6–16.