title: Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem Lucemburska na rok 2014 a stanovisko Rady k programu stability Lucemburska z roku 2014

text:
               29.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/72

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 8. července 2014
   k národnímu programu reforem Lucemburska na rok 2014 a stanovisko Rady k programu stability Lucemburska z roku 2014
   2014/C 247/14
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby braly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodli o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec pro přijímání opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny za použití všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým zemím.

               (4)

               Dne 9. července 2013 přijala Rada doporučení (3) k národnímu programu reforem Lucemburska na rok 2013 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Lucemburska na období 2012–2016. Dne 15. listopadu 2013 předložila Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 (4) své stanovisko k návrhu rozpočtového plánu Lucemburska na rok 2014.

               (5)

               Dne 13. listopadu 2013 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2014. Dne 13. listopadu 2013 dále Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Lucembursko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Dne 20. prosince 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila, že je zapotřebí usilovat o diferencovanou fiskální konsolidaci podporující růst, obnovit standardní podmínky pro poskytování úvěrů ekonomice, podporovat růst a konkurenceschopnost, řešit nezaměstnanost a sociální dopady krize a modernizovat veřejnou správu.

               (7)

               Dne 5. března 2014 zveřejnila Komise výsledky hloubkového přezkumu týkajícího se Lucemburska, který vypracovala podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Komise v analýze dospěla k závěru, že se Lucembursko nepotýká s makroekonomickou nerovnováhou ve smyslu postupu při makroekonomické nerovnováze. Z analýzy přebytku běžného účtu vyplývá, že tento přebytek nepramení ze slabé domácí poptávky, ale je spíše výsledkem zvláštního modelu růstu Lucemburska, který je ve výrazné míře založen na finančních službách. Rizika pro domácí finanční stabilitu vyplývající z existence velkého finančního sektoru sice existují, jsou ale relativně omezená, neboť daný sektor je diverzifikován a současně specializován. Vysoká úroveň zadluženosti v soukromém sektoru, zejména mezi nefinančními podniky, odráží zejména přítomnost velkého počtu nadnárodních firem, které využívají svých poboček či dceřiných společností v Lucembursku pro operace financování uvnitř skupiny. Současná příznivá situace veřejných financí v neposlední řadě do značné míry závisí na udržitelnosti modelu růstu založeného na rostoucím finančním sektoru a představuje v dlouhodobém horizontu vysoké riziko z hlediska udržitelnosti.

               (8)

               Dne 28. dubna 2014 předložilo Lucembursko svůj národní program reforem na rok 2014 a dne 25. dubna 2014 svůj program stability z roku 2014. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (9)

               Cílem střednědobé rozpočtové strategie nastíněné v programu stability z roku 2014 je vrátit se v roce 2016 ke střednědobému cíli, po výrazném odklonu od tohoto cíle v roce 2015. Program stability potvrzuje dřívější střednědobý cíl přebytku ve výši 0,5 % HDP, který reflektuje požadavky Paktu o stabilitě a růstu. Očekává se, že (přepočítaný) strukturální přebytek veřejných financí poklesne z 1,4 % HDP v roce 2013 na 1,1 % HDP v roce 2014 a poté se propadne na schodek 0,1 % HDP v roce 2015. Následně by podle plánů mělo být dosaženo postupně se zvyšujících strukturálních přebytků. Očekává se tedy, že Lucembursko zůstane v roce 2014 u svého střednědobého cíle, ale v roce 2015 se od něj výrazně odchýlí. Podle programu stability by míra růstu veřejných výdajů v roce 2015, po odečtení diskrečních opatření na straně příjmů, přesahovala referenční střednědobou míru potenciálního růstu HDP. Obecně lze říci, že cíle programu jsou zčásti v souladu s požadavky preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu, s odchylkou zejména v roce 2015. Míra zadlužení, která v roce 2013 dosahovala 23,1 % HDP a byla tedy výrazně pod hranicí referenční hodnoty 60 % HDP, podle projekcí v průběhu trvání programu dále poklesne. Makroekonomický scénář, z něhož rozpočtové projekce v programu stability vycházejí a který vypracoval nezávislý subjekt (STATEC), je, pokud jde o roky 2014 a 2015, mírně optimistický. Vláda odhaduje míru růstu HDP v roce 2014 i 2015 na 3,2 %, zatímco prognóza útvarů Komise z jara roku 2014 předpokládá růst o 2,6 % v roce 2014 a 2,7 % v roce 2015. Navíc orgány dosud zcela neupřesnily opatření, o něž se má fiskální trajektorie pro období 2015–2018 opírat. Prognóza Komise, která nezohledňuje nejnověji oznámená opatření, odhaduje, že strukturální přebytek v roce 2014 poklesne na 0,6 % HDP a v roce 2015 se změní ve schodek 1,3 % HDP. Míra růstu veřejných výdajů, po odečtení diskrečních opatření na straně příjmů, bude v roce 2015, kdy se očekává významná odchylka, podle očekávání převyšovat referenční střednědobou míru potenciálního růstu HDP. Na základě prognózy Komise a posouzení programu stability provedeného Radou podle nařízení (ES) č. 1466/97 má Rada za to, že existují rizika ohrožující dosažení cílů programu stability, které jsou jen zčásti v souladu s požadavky preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu, zejména od roku 2015.

               (10)

               V červenci roku 2013 předložila vláda parlamentu návrh zákona provádějícího směrnici Rady 2011/85/EU (5) a Smlouvu o stabilitě, koordinaci a správě hospodářských a měnových záležitostí. Očekávalo se, že návrh zákona vstoupí v platnost dne 1. ledna 2014, jeho přijetí se ale pozdrželo kvůli červencové rezignaci vlády. Podle návrhu zákona se zavádí nový zákon týkající se víceletého finančního programu, který se vztahuje na stejný časový horizont jako připravovaná aktualizace programu stability. Zákon týkající se víceletého finančního programu by měl být každý rok průběžně aktualizován, společně s ročním rozpočtem. Uváděl by podrobnosti ohledně plánů k dosažení střednědobého rozpočtového cíle na úrovni vládních institucí. Návrh zákona zavádí do zákona týkajícího se víceletého finančního programu víceleté stropy, které by se týkaly pouze sektoru ústředních vládních institucí, ale neuvádí podrobnosti o důsledcích v případě, že tyto stropy budou překročeny. Návrh zákona nestanoví pravidlo pro národní výdaje, jímž by se řídilo stanovování víceletých cílů na straně výdajů. Obsahuje však ustanovení pro cestu k postupnému dosažení střednědobého cíle, již je třeba dodržet. V březnu roku 2014 byl parlamentu předložen revidovaný návrh zákona, který mimo jiné stanoví svěření úkolu nezávislého monitorování fiskálních pravidel nově zřízené Národní radě pro veřejné finance („Conseil National des Finances Publiques“).

               (11)

               Kromě toho budou daňové příjmy z DPH ovlivněny novými pravidly týkajícími se příjmů z DPH vzniklých z činností v oblasti elektronického obchodu. Od roku 2015 budou takové příjmy převáděny ze země, ve které se nachází poskytovatel, do země, ve které má bydliště zákazník. Vláda ohlásila, že se sazby DPH zvýší o 2 procentní body, což by mělo částečně kompenzovat ztrátu příjmů. Vzhledem k rozšířenému využívání snížených a super snížených sazeb lze ovšem získat další příjmy rozšířením použití základní sazby, čímž se docílí výraznější kompenzace výše uvedených ztrát.

               (12)

               Hrubé veřejné výdaje na důchody v poměru k HDP v Lucembursku se mají podle údajů zprávy Komise o stárnutí obyvatelstva z roku 2012 zvýšit z 9,2 % HDP na 18,6 % v roce 2060. Je to především v důsledku výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva, a zejména důchodů. Důchodová reforma z roku 2012 byla svým rozsahem omezená a podstatným způsobem neřešila hrozby pro dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Krátkodobé financování důchodového systému je v současné době zaručeno nízkým indexem závislosti starých osob a opírá se o příspěvky placené relativně mladou populací přeshraničních pracovníků. Očekává se, že v budoucnosti nabere tento trend opačný směr a důchodové náklady, jakož i náklady na dlouhodobou péči pravděpodobně v podstatné míře vzrostou. Aby se zajistila udržitelnost důchodového systému, bylo by po roce 2020 vedle umírněného přizpůsobování důchodů životní úrovni nezbytné i podstatné zvýšení sazby příspěvků. To by vedlo k výraznému zvýšení daňového zatížení práce, jež by musela nést budoucí aktivní populace, a následně ke ztrátě nákladové konkurenceschopnosti. Vzhledem k současné vysoké úrovni náhradového poměru by mohla být přijata nějaká jiná opatření, aby se zajistilo spravedlivější rozložení zátěže mezi generacemi. Zavedením stropu pro úpravy důchodů podle růstu reálných mezd by bylo možné navýšit rezervy v důchodovém systému. Kromě toho by k zajištění dlouhodobé udržitelnosti důchodového systému přispělo zvýšení skutečné věkové hranice pro odchod do důchodu, která je v současnosti 59 let, a přizpůsobení této hranice změnám ve střední délce života. Rovněž by se měly omezit možnosti pro předčasný odchod do důchodu. Finanční pobídky k prodloužení pracovní kariéry, jak jsou stanoveny v důchodové reformě, mohou přispět k udržitelnosti důchodového systému, ale měla by se dále zlepšit zaměstnatelnost starších pracovníků tím, že se podpoří odborné vzdělávání a celoživotní učení. Lucembursko musí v zájmu zajištění udržitelnosti omezit budoucí potřebu dlouhodobé péče a s ní související náklady. Služby dlouhodobé péče by mohly být rovněž zefektivněny z hlediska nákladů tím, že se posílí koordinace mezi zdravotní a sociální péčí, zlepší se poskytování služeb a podpora pečovatelů z řad rodinných příslušníků.

               (13)

               Finanční služby vytvářejí velký přebytek běžného účtu Lucemburska, který zastírá trvalý a postupně se zvyšující schodek obchodní bilance zboží, jenž vyplývá z pomalého růstu vývozu. Tento trend odráží narůstající význam sektoru služeb v hospodářství, ale zároveň je zapříčiněn strukturálnější ztrátou nákladové konkurenceschopnosti. Trvalý nárůst jednotkových nákladů práce v poslední době narušil konkurenceschopnost průmyslové struktury Lucemburska. Úprava mechanismu indexace mezd přijatá vládou v roce 2012 bude ukončena do konce roku 2014. I když lze zvažovat různá řešení, je důležité, aby byly mzdy těsněji svázány s produktivitou prostřednictvím reformy systému indexace mezd, která umožní odvětvovou diferenciaci. Silná závislost na finančním sektoru představuje strukturální riziko pro ekonomiku. Lucembursko se proto musí zaměřit na rozvoj vysoce specializovaných firem, které budou odrazovým můstkem pro růst založený na inovacích. Přestože zčtyřnásobení intenzity výzkumu a vývoje ve veřejném sektoru od roku 2000 sice odráží odhodlání budovat veřejné výzkumné kapacity, Lucembursko stále není na dobré cestě k dosažení svého cíle intenzity výzkumu a vývoje pro rok 2020 ve výši 2,3–2,6 % HDP, a to kvůli prudkému poklesu intenzity výzkumu a vývoje v podnikové sféře (z 1,53 % HDP v roce 2000 na 1 % v roce 2012). Dále by se měly zlepšit výsledky u ukazatelů týkajících se spolupráce mezi veřejnými výzkumnými institucemi a podniky. Mělo by se pokračovat v reformě zaměřené na podporu inovativních seskupení, jež byla zahájena v roce 2013.

               (14)

               Nezaměstnanost mladých lidí je navzdory různým již přijatým opatřením trvale vysoká, v roce 2013 dosahovala míra 17,4 % aktivního obyvatelstva, byť zaznamenala pokles z 18 % v roce 2012. Tato nezaměstnanost do značné míry závisí na dosaženém vzdělání a je nižší u mladých lidí s vyšším dosaženým vzděláním. Lucemburský vzdělávací systém čelí řadě konkrétních problémů, jako jsou vícejazyčnost a specifické dovednosti, které vyžaduje vysoce specializovaný trh práce s velkým finančním sektorem. Výsledky studie OECD z roku 2012 zaměřené na dovednosti studentů potvrdily, že jsou zapotřebí další opatření, která pomohou posílit relativně slabé výsledky mladých lidí v oblasti základních dovedností, pozorované od roku 2006. V tomto ohledu by měly být provedeny reformy základních a středních škol. Kromě toho by se měla dále zvyšovat kvalita a atraktivita odborného vzdělávání a přípravy, aby se pro trh práce zajistily kvalifikované pracovní síly, a to konkrétně i z řad lidí z přistěhovaleckého prostředí. Příčinou vysoké míry pastí na trhu práce, jedné z nejvyšších v EU, je koncepce daňového systému a systému dávek, a to pro všechny úrovně mezd a všechny druhy složení rodin. Navzdory nedávnému reformnímu úsilí navíc aktivační politiky zůstávají slabé a účast na aktivních politikách na trhu práce není v žádném okamžiku během období nezaměstnanosti povinná.

               (15)

               Lucembursko se zavázalo snížit své emise skleníkových plynů v odvětvích, na která se nevztahuje systém pro obchodování s emisemi, do roku 2020 o 20 %, ale podle očekávání tento cíl mine o 23 procentních bodů. Kromě toho se očekává, že emise za rok 2013 budou o 1 % vyšší než cíl stanovený pro rok 2013 v rozhodnutí o „sdílení úsilí“. Přibližně 70 % emisí spojených s dopravou souvisí s vývozem pohonných hmot, mimo jiné v důsledku velmi nízké spotřební daně z paliv. Krokem kupředu je uznání vývozu pohonných hmot coby klíčového problému v rámci druhého národního akčního plánu o klimatu, jenž byl přijat v květnu roku 2013. K vyřešení tohoto problému jsou však zapotřebí konkrétnější a dlouhodobější opatření. Ekologické zdanění tvořilo v roce 2012 2,4 % HDP, zatímco v roce 2004 3,1 % HDP. Příčinou tohoto poklesu jsou zejména nižší příjmy z daní z energie, jež jsou ovlivněny chybějící indexací daní z energie. Zdanění dopravy, včetně pohonných hmot, představovalo v roce 2012 0,2 % HDP. Daně z pohonných hmot používaných v dopravě jsou vysoké, tvoří 2,2 % HDP, a to i navzdory preferenčnímu daňovému zacházení u motorové nafty, především z důvodu přeshraničního nákupu paliv. V situaci, kdy ekologické zdanění tvoří podprůměrný podíl celkových příjmů z daní, lze koncepci environmentálních daní v Lucembursku zlepšit, a to především zvýšením daní z energetických produktů používaných v dopravě.

               (16)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Lucemburska. Posoudila národní program reforem i program stability. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Lucembursku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, jelikož je třeba posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro budoucí rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 5.

               (17)

               Na základě tohoto posouzení Rada projednala program stability, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (18)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise rovněž analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku. Na tomto základě Rada vydala konkrétní doporučení určená členským státům, jejichž měnou je euro (7). Jako země, jejíž měnou je euro, by Lucembursko mělo rovněž zajistit úplné a včasné provedení uvedených doporučení,

         DOPORUČUJE Lucembursku v období 2014–2015:

               1.

               Zachovat v roce 2014 zdravou fiskální pozici, významně posílit rozpočtovou strategii v roce 2015, aby se zajistilo dosažení střednědobého cíle, a následně u střednědobého cíle setrvat v zájmu ochrany dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, zejména při zohlednění implicitních závazků souvisejících se stárnutím obyvatelstva. Posílit fiskální správu a řízení urychlením přijetí střednědobého rozpočtového rámce pro sektor vládních institucí, který bude obsahovat víceleté výdajové stropy, a zavedením nezávislé kontroly nad dodržováním fiskálních pravidel. Dále rozšířit daňovou základnu, zejména v oblasti spotřeby.

               2.

               V zájmu zajištění udržitelnosti veřejných financí snížit výdaje související se stárnutím obyvatelstva zefektivněním nákladů na dlouhodobou péči a pokračovat v důchodové reformě s cílem zvýšit skutečnou věkovou hranici pro odchod do důchodu, mimo jiné i omezováním předčasného odchodu do důchodu a přizpůsobením věku odchodu do důchodu nebo důchodových dávek změnám střední délky života. Zintenzivnit úsilí o zvýšení míry účasti starších osob, mimo jiné zlepšováním jejich uplatnitelnosti na trhu práce prostřednictvím celoživotního učení.

               3.

               Po konzultaci se sociálními partnery a v souladu s národními zvyklostmi urychlit přijetí strukturálních opatření k reformě systému stanovování mezd, včetně indexace mezd, aby mohly mzdy lépe reagovat na vývoj produktivity, zejména na odvětvové úrovni. Pokračovat v diverzifikaci struktury hospodářství, a to i prostřednictvím podpory investic soukromého sektoru do výzkumu a dalšího rozvíjení spolupráce mezi veřejným výzkumem a podnikovou sférou.

               4.

               Pokračovat v úsilí o snížení nezaměstnanosti mladých lidí v případě uchazečů o práci s nízkou kvalifikací pocházejících z přistěhovaleckého prostředí, a to prostřednictvím ucelené strategie, včetně dalšího zlepšování koncepce a monitorování aktivních politik na trhu práce, řešení nesouladu mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi a odstraňování finančních faktorů, které demotivují od práce. Za tímto účelem urychlit provádění reformy všeobecného vzdělávání a odborného vzdělávání a přípravy, aby dovednosti mladých lidí lépe odpovídaly poptávce po pracovní síle.

               5.

               Vytvořit komplexní rámec a přijmout konkrétní opatření v zájmu splnění cíle pro rok 2020 týkajícího se snižování emisí skleníkových plynů z činností, na které se nevztahuje evropský systém pro obchodování s emisemi, zejména prostřednictvím zdanění energetických produktů používaných v dopravě.

      V Bruselu dne 8. července 2014.

            Za Radu

            předseda

         P. C. PADOAN

      (1)  Úř. věst. L 209, 2. 8. 1997, s. 1.

      (2)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2014 rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Úř. věst. C 217, 30.7.2013, s. 55.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 ze dne 21. května 2013 o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů a zajišťování nápravy nadměrného schodku členských států v eurozóně (Úř. věst. L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 41).

      (6)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.

      (7)  Viz strana 141 v tomto čísle Úředního věstníku.


title: 2014/710/EU: Doporučení Komise ze dne 9. října 2014 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací  Text s významem pro EHP

text:
               11.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 295/79

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 9. října 2014
   o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací
   (Text s významem pro EHP)

      (2014/710/EU)

   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
   s ohledem na stanoviska Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Komunikačního výboru,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2002/21/ES stanoví legislativní rámec pro odvětví elektronických komunikací, jehož účelem je mimo jiné reagovat na konvergenční trendy tak, že do své oblasti působnosti zahrne všechny sítě a služby elektronických komunikací. V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (2) je cílem předpisového rámce mimo jiné v závislosti na rozvoji hospodářské soutěže na trzích postupně omezovat odvětvově specifickou regulaci ex ante a nakonec dosáhnout toho, aby se elektronické komunikace řídily pouze právem v oblasti hospodářské soutěže

               (2)

               V souladu s tímto cílem je účelem tohoto doporučení určit takové trhy produktů a služeb, ve kterých se regulace ex ante smí oprávněně použít v souladu s čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/21/ES. Konečným cílem jakéhokoliv regulačního zásahu ex ante je přinést prospěch konečným uživatelům tím, že se maloobchodní trhy učiní účinně konkurenčními na udržitelném základě. Je pravděpodobné, že vnitrostátní regulační orgány budou postupně moci považovat maloobchodní trhy za konkurenceschopné i bez uplatnění velkoobchodní regulace, a to zejména při zohlednění očekávaných zlepšení v oblasti inovací a hospodářské soutěže.

               (3)

               Vymezení relevantních trhů se v průběhu času může v závislosti na možném vývoji vlastnosti produktů a služeb a na možné náhradě na straně poptávky a nabídky měnit. Protože doporučení Komise 2007/879/ES (3) je v platnosti již více než šest let, je nyní vhodná doba k jeho revizi na základě vývoje trhu, ke kterému došlo od jeho přijetí.Proto toto doporučení nahrazuje doporučení 2007/879/ES a uvádí pokyny pro vnitrostátní regulační orgány k nadcházejícím přezkumům trhu.

               (4)

               Ustanovení čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/21/ES vyžaduje, aby Komise vymezila v rámci odvětví elektronických komunikací trhy, jejichž vlastnosti mohou opravňovat k uložení regulačních povinností v souladu se zásadami práva hospodářské soutěže. Proto jsou v tomto doporučení použity zásady práva hospodářské soutěže pro vymezení výrobkových trhů v odvětví elektronických komunikací.

               (5)

               V souladu s čl. 15 odst. 3 směrnice 2002/21/ES vnitrostátní regulační orgány vymezí relevantní trhy podle situace v konkrétním členském státě, zejména relevantní zeměpisné trhy na svém území, v souladu se zásadami práva hospodářské soutěže, přičemž v nejvyšší míře zohlední toto doporučení.

               (6)

               V souladu s čl. 16 odst. 3 směrnice 2002/21/ES jsou regulační povinnosti ex ante ukládány pouze na trzích, které nejsou účinně konkurenční. Jak je vysvětleno v 27. bodu odůvodnění směrnice, jedná se o trhy, na nichž se nachází jeden nebo více podniků s významnou tržní silou, a kde nápravná opatření vnitrostátního práva nebo práva EU v oblasti hospodářské soutěže nepostačují k řešení zjištěného problému v oblasti hospodářské soutěže. Analýza účinné hospodářské soutěže by měla dále obsahovat analýzu toho, zda je trh perspektivně konkurenční, a tedy zda je případný nedostatek účinné hospodářské soutěže trvalým jevem.

               (7)

               Pro Komisi i pro vnitrostátní regulační orgány je výchozím bodem pro vymezení velkoobchodních trhů, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, analýza odpovídajících maloobchodních trhů. Tato maloobchodní analýza je prováděna z hlediska budoucnosti během daného časového horizontu s přihlédnutím k možnosti náhrady na straně poptávky a popřípadě nabídky. Při vymezení relevantních trhů v souladu s čl. 15 odst. 3 směrnice 2002/21/ES by vnitrostátní regulační orgány měly vymezit zeměpisnou oblast, v níž jsou podmínky hospodářské soutěže podobné nebo dostatečně stejnorodé a kterou lze odlišit od sousedních zeměpisných oblastí, ve kterých jsou převládající podmínky hospodářské soutěže znatelně odlišné, s přihlédnutím zejména k otázce, zda potenciální operátor s významnou tržní silou působí v celé oblasti své sítě jednotně nebo zda čelí značně odlišným podmínkám hospodářské soutěže do té míry, že jeho činnosti jsou v některých oblastech omezeny, zatímco v jiných nikoli.

               (8)

               Mělo by se posoudit, zda jsou maloobchodní trhy z hlediska budoucnosti účinně konkurenční v případě, že se neuplatní regulace na základě zjištění významné tržní síly. Na druhé straně by analýza měla zohlednit dopady jiných forem uplatnitelné regulace pro příslušný maloobchodní a související velkoobchodní trh (trhy) po celé příslušné období.

               (9)

               Při provádění analýzy trhu podle článku 16 směrnice 2002/21/ES by posouzení trhu mělo být provedeno z hlediska budoucnosti a mělo by vycházet ze stávajících tržních podmínek. Analýza by měla posoudit, zda je trh perspektivně konkurenční a zda je případný nedostatek hospodářské soutěže trvalým jevem, a to při zohlednění očekávaného nebo předvídatelného vývoje na trhu (4).

               (10)

               Pokud daný maloobchodní trh není z hlediska budoucnosti při neuplatnění regulace ex ante účinně konkurenční, měl by se posoudit odpovídající maloobchodní trh nebo odpovídající maloobchodní trhy, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante v souladu s článkem 16 směrnice 2002/21/ES. Při analýze hranic a tržní síly v rámci a) odpovídajícího relevantního trhu nebo odpovídajících relevantních trhů určit, zda jsou tyto trhy účinně konkurenční, přičemž by měla být zohledněna přímá a nepřímá omezení hospodářské soutěže, a to bez ohledu na to, zda tato omezení vyplývají ze sítí elektronických komunikací, služeb elektronických komunikací nebo jiných typů služeb či aplikací, které jsou z pohledu koncového uživatele srovnatelné (5). Na druhou stranu, pokud je daný maloobchodní trh z hlediska budoucnosti při neuplatnění velkoobchodní regulace ex ante na odpovídajícím trhu nebo trzích účinně konkurenční, měl by vnitrostátní regulační orgán dospět k závěru, že regulace na velkoobchodní úrovni již není potřebná. V takovém případě by se odpovídající relevantní velkoobchodní trh nebo odpovídající relevantní velkoobchodní trhy měly posuzovat s cílem regulaci ex ante zrušit. Pokud jsou velkoobchodní trhy vertikálně spojeny prostřednictvím dodavatelského řetězce, je velkoobchodním trhem, který má být analyzován jako první, trh, který danému maloobchodnímu trhu předchází jako první.

               (11)

               Velkoobchodní trhy uvedené v příloze mohou mít vlastnosti, které ospravedlňují regulaci ex ante, protože celkově splňují následující tři kumulativní kritéria, která byla použita pro vymezení trhů, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante, též v předchozím znění doporučení. Prvním kritériem je přítomnost velkých a trvalých překážek vstupu na trh. Vzhledem k dynamickému charakteru a fungování trhů elektronických komunikací by se však při provádění výhledové analýzy pro identifikaci relevantních trhů pro možnou regulaci ex ante měly brát v úvahu také možnosti překonání překážek vstupu na trh v příslušném časovém úseku. Druhé kritérium řeší, zda struktura trhu v příslušném časovém úseku směřuje k účinné hospodářské soutěži. Použití tohoto kritéria zahrnuje prověření stavu hospodářské soutěže založené na infrastruktuře a jiné hospodářské soutěže za překážkami vstupu. Třetí kritérium spočívá v tom, že uplatňování práva hospodářské soutěže samo o sobě dostatečně neřeší dotčené(á) selhání trhu. Hlavní ukazatele, které je nutno vzít v úvahu při posuzování prvního a druhého kritéria, jsou podobné těm, které jsou prověřovány v rámci analýzy trhu zaměřené na budoucnost, jejímž cílem je určit přítomnost významné tržní síly. Zejména ukazatelé překážek vstupu na trh v případě neuplatnění regulace (včetně výše utopených nákladů), struktury trhu, výkonnosti trhu a dynamiky trhu včetně ukazatelů, jako jsou podíly na trhu a směry vývoje trhu, tržní ceny a jejich směry vývoje a rozsah a pokrytí konkurenčních sítí nebo infrastruktur.

               (12)

               Pokud jde o první kritérium, jsou pro účely tohoto doporučení významné zejména dva druhy překážek vstupu: strukturální překážky a právní nebo regulační překážky. Strukturální překážky vstupu vyplývají z původních podmínek nákladů nebo poptávky, které vytvářejí asymetrické podmínky mezi současnými a novými soutěžiteli a brání novým soutěžitelům ve vstupu na trh nebo jim ho znemožňují. Za velké strukturální překážky lze například považovat situaci, kdy je trh charakterizován absolutními nákladovými výhodami, podstatnými množstevními úsporami a/nebo úsporami z rozsahu trhu, kapacitními omezeními a vysokými utopenými náklady. Související strukturální překážky mohou také existovat tam, kde poskytování služby vyžaduje část sítě, kterou nelze technicky okopírovat nebo ji lze okopírovat pouze za cenu nevýhodnou pro soutěžitele.

               (13)

               Právní nebo regulační překážky nejsou založeny na hospodářských podmínkách, ale vyplývají z legislativních, administrativních nebo jiných opatření, která mají přímý vliv na podmínky vstupu a/nebo postavení operátorů na relevantním trhu. Příkladem právní nebo regulační překážky, která brání vstupu na trh nebo vstup na trh znemožňuje, je stanovení konečného počtu podniků, které mají přístup ke spektru pro poskytování základních služeb. Dalšími příklady právních nebo regulačních překážek je regulace cen nebo jiná cenová opatření uložená podnikům, která mají dopad nejen na vstup, ale i na postavení podniků na trhu. Právní nebo regulační překážky, které lze pravděpodobně odstranit v příslušné lhůtě, by běžně neměly být považovány za hospodářskou překážku vstupu na trh ve smyslu splnění prvního kritéria.

               (14)

               Překážky vstupu se mohou stát méně závažnými na inovačních trzích vyznačujících se nepřetržitým technologickým pokrokem. Na takovýchto trzích vznikají konkurenční tlaky často díky inovačním hrozbám potenciálních konkurentů, kteří v současné době nepůsobí na trhu. Na inovačních trzích může dynamická nebo dlouhodobější hospodářská soutěž probíhat mezi firmami, které nejsou nezbytně konkurenty na existujícím „statickém“ trhu. Toto doporučení identifikuje trhy, u kterých se předpokládá, že překážky vstupu budou v dohledné době přetrvávat. Při posuzování, zda je pravděpodobné, že překážky vstupu budou v případě neuplatnění regulace přetrvávat, je nutno prověřit, zda v daném odvětví došlo k častým a úspěšným vstupům a zda tyto vstupy jsou nebo v budoucnu pravděpodobně budou dostatečně rychlé a trvalé, aby omezily tržní sílu. Význam překážek vstupu bude mimo jiné záviset na minimálním efektivním rozsahu výkonu a na výši utopených nákladů.

               (15)

               I když se trh vyznačuje velkými překážkami vstupu, mohou jiné strukturální faktory na tomto trhu znamenat, že trh stále směřuje k tomu, aby se stal účinně konkurenčním v příslušném časovém období. Směřování k účinné hospodářské soutěži znamená, že trh buď dosáhne statusu účinné hospodářské soutěže bez uplatnění regulace ex ante během období přezkumu, nebo tak učiní po tomto období za předpokladu, že v rámci příslušného období přezkumu existuje jasný důkaz, že trh vykazuje pozitivní dynamiku. Dynamika trhu může být například způsobena technologickým vývojem nebo sbližováním produktů a trhů, které mohou vyvolat konkurenční tlaky mezi operátory, kteří působí na různých trzích. K tomu může dojít také na trzích s omezeným, ale dostatečným počtem podniků s odchylnými strukturami nákladů, které se potýkají s poptávkou cenově pružného trhu. Na trhu může být také přebytek kapacit, který by normálně konkurenčním firmám umožnil velmi rychle zvýšit výkon v reakci na jakékoliv zvýšení ceny. Na takovýchto trzích se podíly na trhu mohou měnit v závislosti na čase a/nebo může dojít ke snižování cen.

               (16)

               Třetí kritérium slouží k posouzení přiměřenosti nápravných opatření, která mohou být uložena podle práva hospodářské soutěže k řešení přetrvávajících selhání trhu, zejména vzhledem k tomu, že regulační povinnosti ex ante mohou účinně zabránit porušování práva hospodářské soutěže. Zásahy z titulu práva hospodářské soutěže nejsou pravděpodobně dostatečné například v případech, kdy jsou požadavky na zajištění shody pomocí zásahu pro nápravu přetrvávajících selhání trhu rozsáhlé nebo kde jsou nevyhnutné časté a/nebo včasné zásahy. Proto by regulace ex ante měla být považována za vhodný doplněk k právním předpisům o hospodářské soutěži tam, kde by právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže zjištěné(á) přetrvávající selhání trhu dostatečně nevyřešily.

               (17)

               Uplatnění těchto tří kumulativních kritérií by mělo omezit počet trhů v odvětví elektronických komunikací, kde jsou uloženy regulační povinnosti ex ante, čímž by se mělo přispět k zajištění cíle předpisového rámce, zejména s rozvíjející se konkurencí na trzích postupně snižovat počet zvláštních oborových pravidel ex ante. Nedodržení jednoho z těchto tří kritérií by znamenalo, že trh by neměl být identifikován jako trh připadající v úvahu pro regulaci ex ante.

               (18)

               Regulace ex ante uložená na velkoobchodní úrovni by měla být považována za dostatečnou pro řešení potenciálních problémů v oblasti hospodářské soutěže na navazujícím trhu (trzích). Navazující trh by měl podléhat regulaci ex ante pouze tehdy, pokud hospodářská soutěž na tomto trhu i přes uplatnění regulace ex ante na souvisejícím předcházejícím trhu (trzích) stále vykazuje významnou tržní sílu. Vzhledem k pokrokům v oblasti hospodářské soutěže, jichž bylo dosaženo díky regulaci, toto doporučení identifikuje pouze relevantní trhy na velkoobchodní úrovni. Předpokládá se, že jejich regulace může řešit nedostatek účinné hospodářské soutěže na velkoobchodní úrovni, což je zase příčinou zjištěných selhání trhu na souvisejících maloobchodních trzích. Pokud by vnitrostátní regulační orgán nicméně prokázal, že zásahy na velkoobchodní úrovni byly neúspěšné, může příslušný maloobchodní trh připadat v úvahu pro regulaci ex ante za předpokladu, že vnitrostátní regulační orgán zjistil, že je splněn test tří kritérií předepsaný v tomto doporučení.

               (19)

               Trhy uvedené v příloze byly identifikovány na základě výše uvedených tří kumulativních kritérií. Vnitrostátní regulační orgány by měly vycházet z domněnky, že na těchto trzích jsou tři kritéria splněna. Pokud však vnitrostátní regulační orgán dospěje k závěru, že bez uplatnění regulace na velkoobchodní úrovni vymezený maloobchodní trh nebo trhy vykazují udržitelnou hospodářskou soutěž, měl by též dospět k závěru, že regulace ex ante již není na velkoobchodní úrovni potřebná.

               (20)

               Na trzích uvedených v příloze může vnitrostátní regulační orgán stále považovat za vhodné provést na základě konkrétních vnitrostátních okolností vlastní test tří kritérií. Vnitrostátní regulační orgán může dospět k závěru, že test tří kritérií ve vnitrostátních podmínkách je splněn nebo není splněn. Pokud test tří kritérií není pro určitý trh uvedený v doporučení splněn, vnitrostátní regulační orgány by neměly na tomto trhu ukládat regulační povinnosti.

               (21)

               Vnitrostátní regulační orgány mohou identifikovat jiné trhy než ty, které jsou uvedeny v tomto doporučení, a uplatnit test tří kritérií. Zejména, pokud vnitrostátní regulační orgány, které dospěly k závěru, že maloobchodní trh není bez uplatnění regulace ex ante účinně konkurenční, mají v úmyslu regulovat odpovídající velkoobchodní trh nebo trhy, přičemž tento trh nebo trhy nejsou uvedeny v příloze tohoto doporučení, měly by vždy provést test tří kritérií. V takovém případě je velkoobchodní trh, který má být analyzován jako první, trh, který danému maloobchodnímu trhu ve vertikálním dodavatelském řetězci předchází jako první. Vnitrostátní regulační orgán by měl provést postupnou analýzu trhů, které navazují na regulovaný předcházející vstup, až po maloobchodní trh (trhy), aby určil, zda by při uplatnění regulace na předcházejícím trhu byly účinně konkurenčními.

               (22)

               Vnitrostátní regulační orgány by měly rovněž použít test tří kritérií na trhy uvedené v přílohách doporučení Komise 2003/311/ES (6) a v doporučení 2007/879/ES, které již nejsou uvedeny v příloze tohoto doporučení, pokud jsou v současnosti regulovány s ohledem na vnitrostátní okolnosti, s cílem posoudit, zda na základě těchto vnitrostátních okolností tyto trhy stále připadají v úvahu pro regulaci ex ante.

               (23)

               Na nově vznikající trhy by v souladu se směrnicí 2002/21/ES neměly být ukládány nepřiměřené povinnosti regulace ex ante ani v případě, kdy existuje výhoda vyplývající z včasného jednání. Nově vznikající trhy zahrnují produkty nebo služby, u kterých je kvůli jejich novosti velmi obtížné předpovídat podmínky poptávky nebo vstupu na trh a nabídky, a tudíž je obtížné uplatňovat test tři kritérií. Důvodem pro to, aby na nově vznikajících trzích nebyly ukládány nepřiměřené regulační povinnosti ex ante, je podpora inovace vyžadovaná článkem 8 směrnice 2002/21/ES; zároveň by se mělo zabránit uzavření vstupu na tyto trhy vedoucím podnikem, jak je rovněž uvedeno v pokynech Komise k analýze trhu a posouzení významné tržní síly podle předpisového rámce Společenství pro sítě a služby elektronických komunikací (7). Postupná modernizace stávající síťové infrastruktury zřídka vede k novému nebo vznikajícímu trhu. Chybějící nahraditelnost produktu je nutno určit jak z pohledu poptávky, tak nabídky před učiněním závěru, že tento produkt není součástí již existujícího trhu. Vznik nových maloobchodních služeb může vyvolat vznik nového odvozeného velkoobchodního trhu v rozsahu, ve kterém tyto maloobchodní služby nemohou být poskytovány při použití stávajících velkoobchodních produktů.

               (24)

               Vnitrostátní regulační orgány zpřístupní výsledky uplatňování testu tří kritérií provedeného v souladu s tímto doporučením a spadajícím do oblasti působnosti čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/21/ES Komisi, Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a ostatním vnitrostátním regulačním orgánům. Nesplnění povinnosti oznámit návrh opatření, které ovlivňuje obchod mezi členskými státy, jak je popsáno ve 38. bodě odůvodnění směrnice 2002/21/ES, může mít za následek řízení proti dotčenému členskému státu pro porušení práva.

               (25)

               Trhy uvedené v příloze doporučení již nezahrnují dva trhy, které byly uvedeny v doporučení 2007/879/ES (trh 1 a 2), protože již nesplňují test tří kritérií. Protože mezi členskými státy mohou existovat rozdíly, pokud jde o tempo očekávaného nebo předvídatelného vývoje na trhu, na kterém je toto zjištění na úrovni Unie založeno, mohou specifické vnitrostátní okolnosti opodstatnit, aby vnitrostátní regulační orgán dospěl k závěru, že trh 1 podle doporučení 2007/879/ES nebo jiné maloobchodní trhy související s trhem 2 podle doporučení 2007/879/ES nejsou z hlediska budoucnosti zatím účinně konkurenční, pokud nebudou uplatněna dostatečná a přiměřená velkoobchodní nápravná opatření. Vnitrostátní regulační orgány by tak mohly odůvodnit trvající regulační zásahy ex ante na velkoobchodní úrovni za předpokladu, že je ve vnitrostátních podmínkách pro následující období přezkumu splněn test tří kritérií. Zbývající trhy uvedené v doporučení 2007/879/ES stále vyžadují regulaci ex ante, ačkoliv jsou nově vymezeny hranice trhů 4, 5 a 6 uvedených v doporučení 2007/879/ES. Při vymezení těchto trhů vnitrostátní regulační orgány zohledňovaly situaci v konkrétním členském státě,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Při vymezení relevantních trhů podle situace v konkrétním členském státě v souladu s čl. 15 odst. 3 směrnice 2002/21/ES by vnitrostátní regulační orgány měly analyzovat trhy produktů a služeb identifikované v příloze.

               2.

               Při identifikaci jiných trhů než trhů uvedených v příloze by vnitrostátní regulační orgány měly prokázat, a Komise ověří, že jsou kumulativně splněna následující tři kritéria:

                           a)

                           existence značných a nikoli dočasných strukturálních, právních nebo regulačních překážek vstupu;

                           b)

                           struktura trhu, který v daném časovém horizontu nesměřuje k účinné hospodářské soutěži, a to s ohledem na stav hospodářské soutěže založené na infrastruktuře a jiné hospodářské soutěže, které vyvolávají překážky vstupu;

                           c)

                           samo právo hospodářské soutěže je nedostatečné, aby dostatečně reagovalo na uvedené(á) selhání trhu.

               3.

               Při zvážení skutečnosti, že trhy uvedené v příloze nepřipadají na základě vnitrostátních specifických podmínek pro regulaci ex ante v úvahu, měly by vnitrostátní regulační orgány prokázat, a Komise ověří, že je splněno alespoň jedno ze tří kritérií uvedených v odstavci 2.

               4.

               Vnitrostátní regulační orgány vezmou do úvahy veškerá relevantní konkurenční omezení bez ohledu na to, zda jsou sítě, služby nebo aplikace, které tato omezení vyvolávají, považovány za sítě elektronických komunikací, služby elektronických komunikací nebo jiné typy služeb nebo aplikací, které jsou z hlediska koncového uživatele srovnatelné.

               5.

               Tímto doporučením nejsou dotčeny definice trhu, výsledky analýz trhu a regulační povinnosti přijaté vnitrostátními regulačními orgány v souladu s čl. 15 odst. 3 a čl. 16 směrnice 2002/21/ES před datem přijetí tohoto doporučení.

               6.

               Toto doporučení je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 9. října 2014.

            Za Komisi

         Neelie KROES

            místopředsedkyně

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, 18.12.2009, s. 37).

      (3)  Doporučení Komise ze dne 17. prosince 2007 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 344, 28.12.2007, s. 65).

      (4)  Bod 20 pokynů Komise pro analýzu trhu a hodnocení významné tržní síly podle předpisového rámce pro sítě a služby elektronických komunikací (2002/C 165/03).

      (5)  Například u „over-the-top“ (OTT) služeb, které však dnes nelze považovat za přímé náhrady služeb poskytovaných poskytovateli služeb elektronických komunikací, bude mít technologický vývoj v nadcházejících letech pravděpodobně za následek jejich neustálé rozšiřování.

      (6)  Úř. věst. L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (7)  Pokyny Komise (Úř. věst. C 165, 11.7.2002, s. 6).

      PŘÍLOHA

                  Trh 1

                  :

                  Velkoobchodní služby ukončení volání v jednotlivých veřejných telefonních sítích poskytovaných v pevném místě

                  Trh 2

                  :

                  Velkoobchodní služby ukončení hlasového volání v jednotlivých mobilních sítích

                  Trh 3

                  :

                              a)

                              velkoobchodní služby s místním přístupem poskytovaným v pevném místě

                              b)

                              velkoobchodní služby s centrálním přístupem poskytovaným v pevném místě pro výrobky pro širokou spotřebu

                  Trh 4

                  :

                  Velkoobchodní služby s vysoce kvalitním přístupem poskytovaným v pevném místě


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2013 k národnímu programu reforem Dánska na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Dánska na období 2013–2016

text:
               30.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

      DOPORUČENÍ RADY

   ze dne 9. července 2013
   k národnímu programu reforem Dánska na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Dánska na období 2013–2016
   2013/C 217/05
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 přijali hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodnutí o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec opatření na úrovni jednotlivých členských států, Unie a eurozóny využívajících všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým státům.

               (4)

               Dne 10. července 2012 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Dánska na rok 2012 a stanovisko ke konvergenčnímu programu Dánska na období 2012–2015.

               (5)

               Dne 28. listopadu 2012 přijala Komise roční analýzu růstu, která zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2013. Téhož dne přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 zprávu mechanismu varování, ve které je Dánsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 7. února 2013 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2013 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu na rok 2013.

               (7)

               Dne 14. března 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 10. dubna 2013 zveřejnila Komise výsledky hloubkového přezkumu Dánska podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Analýza Komise vede k závěru, že Dánsko se potýká s makroekonomickou nerovnováhou, i když nikoliv nadměrnou.

               (9)

               Dne 30. dubna 2013 předložilo Dánsko svůj národní program reforem na rok 2013 a konvergenční program na období 2013–2016. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (10)

               Na základě posouzení konvergenčního programu podle nařízení (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce programu, je realistický. Scénář počítá s růstem HDP o 0,7 % v roce 2013 a 1,6 % v roce 2014, což je vesměs v souladu s prognózou útvarů Komise z jara 2013, která pro uvedené roky předpokládá růst 0,7 % a 1,7 %. V konvergenčním programu je popsána rozpočtová strategie zaměřená na nápravu nadměrného schodku a na dosažení střednědobého cíle, jímž je strukturální schodek ve výši nepřesahující 0,5 % HDP do konce roku 2013, což odpovídá cílům paktu. Cílem konvergenčního programu je schodek veřejných financí ve výši 1,7 % HDP v roce 2013 a 1,8 % v roce 2014, což je v souladu se lhůtou navrženou Komisí v rámci postupu při nadměrném schodku. Průměrné roční fiskální úsilí v období 2011–2013 vycházející z výpočtů strukturálního salda rozpočtu je v souladu s doporučením Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Čistý dopad diskrečních opatření uvedených v konvergenčním programu má podle odhadů zajistit konsolidaci, která bude v zásadě v souladu s doporučením vydaným v rámci postupu při nadměrném schodku. Odhaduje se, že skutečné veřejné výdaje (včetně nepředepsaných opatření na straně příjmů) vykáží v roce 2013 nulový růst a v roce 2014 vzrostou o 0,4 %, čímž bude v obou letech splněno výdajové kritérium stanovené v Paktu o stabilitě a růstu. Veřejné finance jsou obecně v dobrém stavu a země již dosáhla svého střednědobého cíle. Avšak i vzhledem ke stárnoucí populaci a velkorysé sociální politice je naprosto nezbytné, aby si Dánsko zachovalo solidní a udržitelný rámec fiskálních politik a udrželo schodek rozpočtu pod hranicí referenční hodnoty uvedené ve Smlouvě, tj. 3 % HDP.

               (11)

               V roce 2012 Dánsko dokončilo reformu systému invalidních důchodů a systému dotovaného zaměstnávání (tzv. flex-job), která nabyla účinnosti 1. ledna 2013. Tyto reformy představují důležitá opatření ke zlepšení nabídky práce v Dánsku. Avšak zlepšení zaměstnatelnosti osob, pro které je získání práce nejobtížnější, zejména lidí z přistěhovaleckého prostředí, dlouhodobě nezaměstnaných a pracovníků s nízkou kvalifikací, zůstává nadále problémem. I když si ambiciózní vládní program reforem zaslouží ocenění, je důležité zajistit, aby uznávaný dánský model flexikurity nadále usnadňoval přechod mezi nezaměstnaností a pracovním poměrem a přitom omezoval marginalizaci a sociální vyloučení. V tomto ohledu je důležitá úloha vzdělání, odborné přípravy a zvyšování kvalifikace.

               (12)

               Pro Dánsko je vzdělání oprávněně jasnou prioritou. Nicméně je třeba pokračovat v úsilí o zlepšení kvality a nákladové efektivnosti systémů vzdělávání a odborné přípravy, včetně dokončení započatých reforem. Navržená reforma prvního a nižšího druhého stupně vzdělávacího systému je zaměřena správným směrem a lze očekávat, že se příznivě projeví na nákladové efektivnosti školství a na kvalitě vzdělávání, včetně úrovně znalostí žáků. V oblasti odborné přípravy podnikla vláda v roce 2012 kroky na posílení kvality odborné přípravy a zajištění nezbytné učňovské přípravy poskytované soukromými společnostmi. Byl vytvořen výbor za účasti vlády, obcí, regionů a sociálních partnerů za účelem nalezení trvalého řešení pro zajištění potřebné nabídky učňovských míst a zvýšení kvality systému odborného vzdělávání a přípravy. Nalezení trvalých a ambiciózních řešení týkajících se jak nedostatku učňovských míst, tak vysokého počtu případů předčasného ukončení studia ve vzdělávacích systémech odborné přípravy mládeže by Dánsku skutečně pomohlo lépe se připravit na budoucí poptávku po kvalifikovaných pracovních silách na trhu práce a zlepšit produktivitu.

               (13)

               Dánsko by mohlo dosáhnout vyššího hospodářského růstu odstraněním překážek hospodářské soutěže v odvětví místních služeb a maloobchodu vzhledem k důležitosti tohoto odvětví pro dánské hospodářství. V roce 2012 předložila dánská vláda nový zákon o hospodářské soutěži, který představuje důležitý krok správným směrem. Revize právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže zavedla účinnější mechanismus na posílení regulace hospodářské soutěže, což je plně v souladu s příslušnou částí doporučení na rok 2012. Větší pozornost je však nutno věnovat zajištění účinnosti opatření ke zlepšení podmínek hospodářské soutěže a fungování trhu přijatých v oblastech odvětvových a veřejných služeb. Různé politické iniciativy na tomto poli jsou stále jen v počátečním stadiu a k zajištění účinného provedení je potřeba vytrvalého úsilí.

               (14)

               Jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni EU byly v uplynulých letech provedeny významné analýzy ohledně zadluženosti domácností za účelem posouzení rizik pro finanční a hospodářskou stabilitu. Prozatím se zdá, že rizika pro finanční stabilitu jsou pod kontrolou, nicméně je nutno je neustále sledovat. Dánské orgány přijaly řadu opatření na zlepšení odolnosti systému hypotečních úvěrů. Mezi ně patří systém klasifikace hypotečních úvěrů na bydlení z hlediska rizikovosti a omezení variabilních úroků nebo půjček s odloženou splatností. Hypoteční úvěrové instituce přijaly ze své iniciativy opatření, která mají snížit potřebu doplňkového zajištění. Všechna opatření směřují správným směrem, ale pro ověření, jestli bylo dosaženo žádoucího účinku, je nutné podrobné sledování. Komise prověří pravidelné zprávy Dánska o dopadech opatření přijatých v této souvislosti. Časem by mělo být v Dánsku přezkoumáno zdanění majetku s cílem snížit zkreslení a posílit jeho proticyklický charakter.

               (15)

               V rámci evropského semestru vypracovala Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Dánska. Posoudila národní program reforem a konvergenční program a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni Unie. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 3.

               (16)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program a její stanovisko (5) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (17)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada přezkoumala národní program reforem a konvergenční program. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedeného doporučení č. 3,

         DOPORUČUJE, aby Dánsko v období 2013–2014 provedlo tato opatření:

               1.

               V roce 2013 realizovat rozpočtovou strategii podle plánu s cílem zajistit nápravu nadměrného schodku do konce roku 2013. Dále realizovat rozpočtovou strategii pro rok 2014 a další léta s cílem zajistit dostatečné fiskální úsilí pro udržení střednědobého cíle.

               2.

               Podniknout další kroky ke zlepšení zaměstnatelnosti osob na okraji trhu práce, zejména lidí z přistěhovaleckého prostředí, dlouhodobě nezaměstnaných a pracovníků s nízkou kvalifikací. Zlepšit kvalitu odborné přípravy s cílem snížit počet případů předčasného ukončení studia a zvýšit počet učňovských míst. Provést reformu prvního a nižšího druhého stupně vzdělávacího systému za účelem zvýšení úrovně znalostí žáků a zlepšení nákladové efektivnosti školství.

               3.

               Pokračovat v úsilí o odstranění překážek hospodářské soutěže v sektoru služeb, včetně maloobchodu a stavebnictví, a zlepšit efektivnost poskytování veřejných služeb.

      V Bruselu dne 9. července 2013.

            Za Radu

            předseda

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2013 rozhodnutím Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  Úř. věst. C 219, 24.7.2012, s. 21.

      (5)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 19. března 2010 o oprávnění pro systémy mobilních komunikačních služeb na palubách plavidel (služeb MCV) (Text s významem pro EHP)

text:
               20.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 72/42

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 19. března 2010
   o oprávnění pro systémy mobilních komunikačních služeb na palubách plavidel (služeb MCV)
   (Text s významem pro EHP)
   (2010/167/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (1), a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Iniciativa i2010 jako strategický rámec pro evropskou informační společnost podporuje otevřenou a konkurenceschopnou digitální ekonomiku v Evropské unii, klade důraz na informační a komunikační technologie jako na hnací sílu podněcující začleňování a kvalitu života a zdůrazňuje přínosy snadného přístupu k informacím a komunikačním zdrojům ve všech oblastech každodenního života.

               (2)

               Mobilní komunikační služby na palubách plavidel („služby MCV“) se používají na palubách nákladních a osobních plavidel plovoucích v teritoriálních vodách v Evropské unii a mezinárodních vodách a často mají celoevropský nebo mezistátní charakter. Systémy poskytující služby MCV („systémy MCV“) mají za cíl doplnit stávající možnost mobilního připojení při provozu v těch oblastech teritoriálních vod členských států EU podle definice Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, které nejsou pokryty pozemními mobilními sítěmi.

               (3)

               Systém MCV („vyhrazený systém MCV“) se zpravidla skládá z jedné nebo více pikobuňkových základnových stanic umístěných na palubě plavidla (základnová stanice plavidla) zajišťujících přístup k páteřní síti GSM pomocí zpětného propojení, např. přes družici. Základnová stanice plavidla v tomto systému zajišťuje roaming mobilních terminálů GSM převážených cestujícími nebo posádkou lodi.

               (4)

               Služby MCV jsou v současné době provozovány komerčně pouze prostřednictvím normy GSM a pouze v pásmech 880–915 MHz a 1 710–1 785 MHz pro odchozí směr (vysílání terminálu a příjem základnové stanice) a 925–960 MHz a 1 805-1 880 MHz pro příchozí směr (vysílání základnové stanice a příjem terminálu). V budoucnu však mohou být rozšířeny do jiných zemských veřejných mobilních komunikačních systémů, které jsou provozovány v souladu s odlišnými normami a v jiných kmitočtových pásmech.

               (5)

               Provozování vyhrazených systémů MCV by se mělo rozlišovat od rozšířeného pokrytí pozemními sítěmi mobilních elektronických komunikací v teritoriálních vodách, jelikož to vychází z práv operátorů zřizovat a provozovat pozemní mobilní sítě.

               (6)

               Koordinovaný přístup k regulaci služeb MCV by pomohl usnadnit poskytování těchto služeb v Evropské unii, čímž by přispěl k dosažení cílů jednotného trhu EU. Pomohlo by to zajistit i plynulé mobilní připojení pro spotřebitele a uživatele z řad podniků a rovněž zvýšit potenciál inovativních námořních komunikačních služeb.

               (7)

               Při povolování využívání spektra pro poskytování služeb MCV musí členské státy postupovat v souladu se směrnicí 2002/21/ES a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (2). Konkrétně podle čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 2002/21/ES by měly členské státy zajistit účinnou správu rádiových kmitočtů pro služby elektronických komunikací na svém území a podporovat harmonizaci využívání rádiových kmitočtů v EU tak, aby byla zabezpečena potřeba jejich účinného a efektivního využívání.

               (8)

               Podle směrnice 2002/21/ES by se měly vnitrostátní regulační orgány v členských státech podílet na vývoji jednotného trhu, mimo jiné odstraňováním zbývajících překážek k zajišťování sítí elektronických komunikací, s nimi souvisejících zařízení a služeb, poskytováním služeb elektronických komunikací na evropské úrovni a podporou zřizování a vývoje transevropských sítí, interoperabilitou celoevropských služeb a propojitelností koncových bodů. Dále by měly podporovat hospodářskou soutěž při zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací a s nimi souvisejících zařízení a služeb, mimo jiné podporou účinného využívání a zajištěním účinné správy rádiových kmitočtů a zdrojů číslování.

               (9)

               Podle směrnice 2002/20/ES by pro zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací měl být použit co nejméně zatěžující systém oprávnění s cílem podnítit rozvoj nových služeb elektronických komunikací a celoevropských komunikačních sítí a služeb a dát poskytovatelům služeb a spotřebitelům možnost využívat výhod úspor z rozsahu dosahovaných na jednotném trhu.

               (10)

               V souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/20/ES může zajišťování sítí nebo poskytování služeb elektronických komunikací podléhat pouze všeobecnému oprávnění, aniž jsou dotčeny zvláštní povinnosti uvedené v čl. 6 odst. 2 nebo práva na užívání uvedená v článku 5.

               (11)

               Podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/20/ES by neměly členské státy v případech, kdy je to možné, zejména pokud je riziko škodlivé interference zanedbatelné, podmiňovat užívání rádiových kmitočtů udělením individuálních práv k užívání, ale zahrnout podmínky pro užívání takových rádiových kmitočtů do všeobecného oprávnění.

               (12)

               Za předpokladu, že jsou splněny technické podmínky stanovené v rozhodnutí Komise 2010/166/EU (3), bude riziko škodlivé interference způsobené provozem MCV zanedbatelné, a proto by měly členské státy v zásadě udělovat všeobecná oprávnění pro využívání rádiového spektra k poskytování služeb MCV.

               (13)

               Některé členské státy mohou v současnosti využívat spektrum k poskytování služeb MCV na základě individuálních práv. Tento přístup pro udělování povolení by měl být přehodnocen, a to i na základě jakýchkoli zkušeností týkajících se poskytování služeb MCV v teritoriálních vodách členských států.

               (14)

               Podle článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/114/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice Rady 87/372/EHS o frekvenčních pásmech vyhrazených pro koordinované zavedení veřejných celoevropských buňkových digitálních pozemních mobilních komunikačních systémů ve Společenství (4), by členské státy měly přezkoumat, zda by stávající přiřazení pásma 900 MHz soutěžícím mobilním operátorům na jejich území mohlo narušovat hospodářskou soutěž na příslušných mobilních trzích, a případná narušení by měla být řešena v souladu s článkem 14 směrnice 2002/20/ES. Členské státy by měly případně zvážit využití této situace ke změně jakýchkoli stávajících výlučných práv k využívání, která byla udělena operátorům pozemních mobilních sítí tak, aby nevylučovala poskytování služeb MCV na příslušných kmitočtech.

               (15)

               Členské státy by měly mezi sebou a s Komisí sdílet informace, které přispějí k vyřešení jakékoli škodlivé interference způsobené službami MCV. Jelikož může řešení těchto otázek usnadnit zapojení Komunikačního výboru a Výboru pro rádiové spektrum, měla by Komise zajistit informovanost těchto výborů.

               (16)

               Na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (5) by členské státy měly zajistit, aby koncoví uživatelé a spotřebitelé měli k dispozici transparentní a aktualizované informace o platných cenách a tarifech a o standardních smluvních podmínkách s ohledem na přístup a používání veřejně dostupných telefonních služeb. Směrnice dále vyzývá členské státy, aby zajistily pro spotřebitele, kteří si objednají služby poskytující připojení a/nebo přístup k veřejné telefonní síti, právo uzavřít smlouvu s jedním nebo více podniky, jež takové služby poskytují. Ve smlouvě budou mimo jiné uvedeny ceny a tarify a prostředky, kterými je možné získávat aktuální informace o všech uplatňovaných sazbách a poplatcích za údržbu.

               (17)

               Mezinárodní dohody v oblasti námořní bezpečnosti a/nebo veřejné bezpečnosti by neměly být provozováním služeb MCV dotčeny.

               (18)

               Regulační a technické prvky společného přístupu k povolování využívání spektra k poskytování služeb MCV v Evropské unii by měly být podrobeny kontrole, aby bylo zajištěno, že zůstanou uspokojivé pro celkový záměr, kterým je zabránit škodlivé interferenci, jinak bude zvažováno podniknutí příslušných nápravných opatření.

               (19)

               Opatření stanovená tímto doporučením jsou v souladu se stanoviskem Komunikačního výboru,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Záměrem tohoto doporučení je koordinovat vnitrostátní podmínky a postupy pro udělování oprávnění, které se týká využívání rádiového spektra pro mobilní komunikační služby na palubách plavidel (služby MCV) v teritoriálních vodách členských států, aby bylo usnadněno zavedení těchto služeb v EU a zároveň se vyloučily škodlivé interference působené službami MCV pozemním službám elektronických komunikací.
               Vnitrostátní podmínky a postupy pro udělování oprávnění uvedené v tomto doporučení se budou uplatňovat takovým způsobem, aniž by byly dotčeny právní povinnosti týkající se námořní a veřejné bezpečnosti a nařízení a/nebo správních předpisů o zařízeních určených pro služby MCV zaváděné v členských státech v souladu s právem Evropské unie, zejména směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (6) a jakýmikoli platnými nástroji EU a mezinárodními nástroji, které se týkají námořních zařízení.

               2.

               „Mobilními komunikačními službami na palubách plavidel“ (službami MCV) se rozumí služby elektronických komunikací podle čl. 2 písm. c) směrnice 2002/21/ES, které poskytuje podnik s cílem umožnit osobám na palubě plavidla komunikaci prostřednictvím veřejných komunikačních sítí využívajících systém GSM, aniž by se uskutečňovala přímá spojení s pozemními mobilními sítěmi.

               3.

               Toto doporučení platí pro udělování oprávnění k využívání rádiového spektra v kmitočtových pásmech definovaných v rozhodnutí 2010/166/EU pro poskytování služeb MCV v teritoriálních vodách členských států podle definice Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu. Poskytování služeb MCV na volném moři, družicové komunikace mezi plavidly a vesmírnými stanicemi a poskytování družicových pohyblivých služeb (MSS) koncovým uživatelům na palubách plavidel nespadá do působnosti tohoto doporučení.

               4.

               Nejpozději do 12 měsíců od přijetí tohoto doporučení by členské státy měly podniknout všechny kroky nezbytné k udělování oprávnění v kmitočtových pásmech nebo dílčích pásmech zpřístupněných v souladu s rozhodnutím 2010/166/EU, k využívání spektra pro poskytování služeb MCV ve svých teritoriálních vodách na palubách plavidel jimi registrovaných a případně k využívání spektra pro poskytování služeb MCV ve svých teritoriálních vodách.

               5.

               Členské státy by neměly udělit oprávnění k využívání spektra pro poskytování služeb MCV, pokud takové využití nebude splňovat technické podmínky stanovené v rozhodnutí 2010/166/EU.

               6.

               Členské státy mohou vyžadovat, aby byla k provozování systémů MCV v jejich teritoriálních vodách využívána pouze určitá zpřístupněná kmitočtová pásma nebo dílčí pásma v souladu s rozhodnutím 2010/166/EU.

               7.

               Členské státy by měly využívání spektra k poskytování služeb MCV podmínit všeobecným oprávněním. Aniž je dotčen čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/20/ES, pokud využívání spektra pro poskytování služeb MCV podléhá individuálním právům, měly by členské státy přehodnotit potřebu těchto individuálních práv s cílem co nejdříve začlenit podmínky spojené s těmito právy do všeobecného oprávnění, a to nejpozději do tří let od přijetí tohoto doporučení.

               8.

               Nejpozději do 12 měsíců od přijetí tohoto doporučení by členské státy neměly vyžadovat žádná další oprávnění k využívání spektra zpřístupněného pro poskytování služeb MCV ve svých teritoriálních vodách, pokud bylo využívání spektra příslušným systémem MCV již povoleno jiným členským státem v souladu s jeho systémem udělování oprávnění a ve shodě s tímto doporučením.

               9.

               Členské státy by měly zvážit nevyžadování dalších oprávnění k využívání spektra ve svých teritoriálních vodách pro poskytování služeb MCV na palubách plavidel registrovaných ve třetích zemích, pokud je využívání spektra pro poskytování služeb MCV na těchto plavidlech již povoleno příslušnými zeměmi za stejných podmínek, jako jsou podmínky uvedené v rozhodnutí 2010/166/EU.

               10.

               Členské státy, jež před přijetím tohoto doporučení udělily v kmitočtových pásmech nebo dílčích pásmech zpřístupněných pro provoz systémů MCV výlučná individuální práva k využívání spektra pro poskytování pozemních sítí a/nebo služeb mobilních elektronických komunikací zasahujících do jejich teritoriálních vod, by měly při příležitosti prvního přezkoumání, změny, rozšíření nebo obnovení těchto výlučných práv k užívání na základě práva EU, případně vnitrostátního práva změnit tato práva k užívání tak, aby byl v jejich teritoriálních vodách umožněn provoz systémů MCV. Až do tohoto prvního přezkoumání, změny, rozšíření nebo obnovení by měly dotyčné členské státy podporovat poskytování služeb MCV ve svých teritoriálních vodách na základě obchodování se spektrem, sdílení spektra nebo jakýchkoli jiných srovnatelných ujednání s pozemními mobilními operátory, kteří využívají příslušných výlučných práv.

               11.

               Členské státy by měly aktivně, konstruktivně a v duchu solidarity, popřípadě s využitím stávajících postupů, spolupracovat na řešení jakýchkoli otázek týkajících se škodlivé interference, jejíž možnou příčinou je provoz systémů MCV.

               12.

               Členské státy by měly neprodleně informovat o otázkách týkajících se škodlivé interference, jejíž možnou příčinou je provoz systémů MCV spadajících do jurisdikce jiného členského státu, dotyčný členský stát, a rovněž by o nich měly informovat Komisi. V případě potřeby by Komise měla o výše uvedených otázkách informovat Komunikační výbor a Výbor pro rádiové spektrum, aby bylo nalezeno řešení jakýchkoli obtíží.

               13.

               Členské státy, které mají pravomoc nad systémy MCV podezřelými ze škodlivé interference se službami na území jiného členského státu, by měly reagovat a všechny tyto interference neprodleně vyřešit.

               14.

               Členské státy by měly podniknout veškerá vhodná opatření, aby zajistily přiměřenou informovanost spotřebitelů a jiných koncových uživatelů o podmínkách využívání služeb MCV.

               15.

               Členské státy by měly využívání spektra pro poskytování služeb MCV podrobovat kontrole, zejména s ohledem na skutečné nebo potenciální škodlivé interference, a měly by svá zjištění oznamovat Komisi, aby jí umožnily v případě potřeby provést včasný přezkum tohoto doporučení.

      V Bruselu dne 19. března 2010.

            Za Komisi

         Neelie KROES

            místopředsedkyně

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (3)  Viz strana 38 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (4)  Úř. věst. L 274, 20.10.2009, s. 25.

      (5)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (6)  Úř. věst. L 91, 7.4.1999, s. 10.


title: Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ze dne 21. března 2016, kterým se mění doporučení ESRB/2012/2 o financování úvěrových institucí (ESRB/2016/2)

text:
               21.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/1

         DOPORUČENÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
   ze dne 21. března 2016,
   kterým se mění doporučení ESRB/2012/2 o financování úvěrových institucí
   (ESRB/2016/2)
   (2016/C 140/01)
   GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 písm. b), d) a f) a články 16 až 18 tohoto nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2011/1 ze dne 20. ledna 2011, kterým se přijímá jednací řád Evropské rady pro systémová rizika (2), a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. e) a články 18 až 20 tohoto rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Generální rada Evropské rady pro systémová rizika (ESRB) přijala dne 20. prosince 2012 doporučení ESRB/2012/2 (3). Cílem uvedeného doporučení je podporovat udržitelné struktury financování úvěrových institucí.

               (2)

               V zájmu dosažení cílů doporučení ESRB/2012/2 se vnitrostátní orgány dohledu, vnitrostátní makroobezřetnostní orgány a Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) vyzývají, aby přijaly určitá opatření ve lhůtách stanovených v oddíle 2 odst. 3 doporučení ESRB/2012/2.

               (3)

               Generální rada dne 16. září 2014 rozhodla o prodloužení některých lhůt o šest až dvanáct měsíců. V souladu s upraveným časovým rámcem by měl EBA do 31. března 2016 předložit ESRB předběžnou zprávu obsahující první hodnocení výsledků provádění doporučení A 5) doporučení ESRB/2012/2 a do 30. června 2016 by měl EBA předložit ESRB a Radě Evropské unie závěrečnou zprávu. Tyto zprávy by měly být založeny na údajích o plánech financování, které orgánu EBA předloží vnitrostátní orgány dohledu. EBA však uvedl, že vzhledem ke zpožděním při poskytování údajů nebude možné stanovené lhůty v plném rozsahu dodržet.

               (4)

               Hlavním cílem ESRB je včas a účinně předcházet systémovým rizikům nebo tato rizika zmírňovat. Generální rada se domnívá, že spojení předběžné a závěrečné zprávy o doporučení A 5) do jedné zprávy, kterou má EBA předložit, a prodloužení lhůty pro předložení této zprávy ESRB a Radě o dalších dvanáct měsíců neohrozí řádné fungování finančních trhů, ani neznamená, že doporučení A 5) nebude provedeno.

               (5)

               Generální rada by proto měla prodloužit příslušnou lhůtu s cílem poskytnout orgánu EBA dostatek času na přijetí opatření nezbytných k provedení doporučení A 5).

               (6)

               Doporučení ECB/2012/2 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Doporučení ESRB/2012/2 se mění takto:

               1.

               V oddíle 2 odst. 3 se bod 1 nahrazuje tímto:

                           „1.

                              Doporučení A – vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled, vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem, jakož i EBA se vyzývají k předložení zpráv v souladu s níže uvedeným časovým rámcem:

                                       a)

                                       vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled se vyzývají, aby do 31. prosince 2015 předložily ESRB předběžnou zprávu obsahující první hodnocení výsledku provádění doporučení A 1) a 2);

                                       b)

                                       vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled se vyzývají, aby do 31. července 2016 předložily ESRB a Radě závěrečnou zprávu o doporučeních A 1) a 2);

                                       c)

                                       vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem se vyzývají, aby do 31. prosince 2015 předložily ESRB předběžnou zprávu obsahující první hodnocení výsledku provádění doporučení A 3);

                                       d)

                                       vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem se vyzývají, aby do 30. září 2016 předložily ESRB a Radě závěrečnou zprávu o provádění doporučení A 3);

                                       e)

                                       EBA se vyzývá, aby do 30. června 2014 předložil ESRB a Radě obecné zásady uvedené v doporučení A 4);

                                       f)

                                       EBA se vyzývá, aby do 31. března 2017 předložil ESRB a Radě zprávu o provádění doporučení A 5).“;

               2.

               Bod V.1.3.1 přílohy se nahrazuje tímto:
               „V.1.3.1.   Časový rámec

               Vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled, vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem, jakož i EBA se vyzývají k předložení zpráv ESRB a Radě o opatřeních přijatých v reakci na toto doporučení, či k poskytnutí náležitého zdůvodnění v případě nečinnosti, a to v souladu s následujícím časovým rámcem:

                           a.

                           vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled se vyzývají, aby do 31. prosince 2015 předložily ESRB předběžnou zprávu obsahující první hodnocení výsledku provádění doporučení A1) a 2);

                           b.

                           vnitrostátní orgány dohledu odpovědné za bankovní dohled se vyzývají, aby do 31. července 2016 předložily ESRB a Radě závěrečnou zprávu o doporučeních A 1) a 2);

                           c.

                           vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem se vyzývají, aby do 31. prosince 2015 předložily ESRB předběžnou zprávu obsahující první hodnocení výsledku provádění doporučení A 3);

                           d.

                           vnitrostátní orgány dohledu a ostatní orgány s makroobezřetnostním mandátem se vyzývají, aby do 30. září 2016 předložily ESRB a Radě závěrečnou zprávu o provádění doporučení A 3);

                           e.

                           EBA se vyzývá, aby do 30. června 2014 předložil ESRB a Radě obecné zásady uvedené v doporučení A 4);

                           f.

                           EBA se vyzývá, aby do 31. března 2017 předložil ESRB a Radě zprávu o provádění doporučení A 5).“

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 21. března 2016.

            Předseda ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Úř. věst. C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (3)  Doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2012/2 ze dne 20. prosince 2012 o financování úvěrových institucí (Úř. věst. C 119, 25.4.2013, s. 1).


title: Doporučení Rady ze dne 21. února 2017 o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (11. ERF) za rozpočtový rok 2015

text:
               23.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/4

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 21. února 2017
   o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (11. ERF) za rozpočtový rok 2015
   (2017/C 58/04)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (1) v platném znění,
   s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT–EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „vnitřní dohoda“), zřizující mimo jiné jedenáctý Evropský rozvojový fond (11. ERF), a zejména na čl. 11 odst. 7 uvedené dohody,
   s ohledem na nařízení Rady (EU) 2015/323 ze dne 2. března 2015 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond (3), a zejména na články 43 až 45 uvedeného nařízení,
   po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 11. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2015, a výroční zprávy Účetního dvora o činnostech financovaných z 8., 9., 10. a 11. Evropského rozvojového fondu (ERF) za rozpočtový rok 2015 spolu s odpověďmi Komise (4) obsaženými v uvedené výroční zprávě,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 11 odst. 7 vnitřní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 11. ERF.

               (2)

               Provádění operací 11. ERF Komisí během rozpočtového roku 2015 bylo celkově uspokojivé,

         DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 11. ERF za rozpočtový rok 2015.

      V Bruselu dne 21. února 2017.

            Za Radu

            předseda

         E. SCICLUNA

      (1)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 58, 3.3.2008, s. 17.

      (4)  Úř. věst. C 375, 13.10.2016, s. 287.