title: Doporučení Evropského parlamentu Radě k 67. zasedání Valného shromáždění OSN Doporučení Evropského parlamentu Radě ze dne 13. června 2012 týkající se 67. zasedání Valného shromáždění OSN (2012/2036(INI))

text:
               15.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               CE 332/106

         Středa, 13. června 2012Doporučení Evropského parlamentu Radě k 67. zasedání Valného shromáždění OSN
   P7_TA(2012)0240
   Doporučení Evropského parlamentu Radě ze dne 13. června 2012 týkající se 67. zasedání Valného shromáždění OSN (2012/2036(INI))
   2013/C 332 E/23

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na Smlouvu o Evropské unii (SEU), a zejména na články 21 a 34 této smlouvy,

               —

               s ohledem na návrh doporučení Radě k 67. zasedání Valného shromáždění Organizace spojených národů (B7-0132/2012), který předložil Alexander Graf Lambsdorff za skupinu ALDE,

               —

               s ohledem na své doporučení Radě ze dne 8. června 2011 k 66. zasedání Valného shromáždění Organizace spojených národů (1) a své usnesení ze dne 11. května 2011 o EU jako globálním hráči: její úloha v mnohostranných organizacích (2),

               —

               s ohledem na priority EU na 66. zasedání Valného shromáždění Organizace spojených národů, jak je schválila Rada dne 10. června 2011 (3),

               —

               s ohledem na 66. zasedání Valného shromáždění OSN, a zejména na jeho rezoluce o Organizaci spojených národů v globální správě (4), o podpoře účelnosti, odpovědnosti, účinnosti a transparentnosti veřejné správy posílením nejvyšších kontrolních úřadů (5), o situaci v Syrské arabské republice (6), o posílení role obyvatelstva a rozvoji (7), o směřování ke globálním partnerstvím (8), o spolupráci na linii jih-jih (9), o úloze OSN při podpoře rozvoje v kontextu globalizace a vzájemné závislosti (10), o posílení úlohy OSN při zlepšování pravidelně konaných řádných voleb a podpoře demokratizace (11), o zprávě o konferenci o odzbrojení (12), o podpoře demokratického a spravedlivého mezinárodního řádu (13) a o univerzálnosti, nedělitelnosti, propojenosti, vzájemné závislosti a vzájemném posilování všech lidských práv a základních svobod (14),

               —

               s ohledem na rezoluci Valného shromáždění Organizace spojených národů ze dne 19. prosince 2011 o boji proti nesnášenlivosti, negativním stereotypům, stigmatizaci a diskriminaci osob na základě náboženství či víry a proti páchání násilí na těchto osobách a podněcování k násilí vůči nim (15),

               —

               s ohledem na rezoluci Valného shromáždění OSN ze dne 3. května 2011 o účasti Evropské unie na činnosti Organizace spojených národů (16),

               —

               s ohledem na rezoluci Valného shromáždění Organizace spojených národů ze dne 31. března 2010 o provádění Agendy 21, o programu dalšího provádění Agendy 21 a výsledcích světového summitu o udržitelném rozvoji (17),

               —

               s ohledem na Deklaraci tisíciletí Organizace spojených národů ze dne 8. září 2000, v níž jsou stanoveny rozvojové cíle tisíciletí jako cíle, které byly vypracovány ve spolupráci s mezinárodním společenstvím za účelem snižování chudoby,

               —

               s ohledem na sdělení Komise ze dne 10. září 2003 nazvané „Evropská unie a Organizace spojených národů: volba multilateralismu“ (COM(2003)0526),

               —

               s ohledem na připomínky předsedy Evropské rady po setkání s generálním tajemníkem OSN dne 16. dubna 2012,

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 16. února 2012 o postoji Parlamentu k 19. zasedání Rady OSN pro lidská práva (18),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 17. listopadu 2011 o podpoře EU Mezinárodnímu trestnímu soudu: čelit problémům a překonávat potíže (19),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 7. července 2011 o vnější politice EU na podporu demokracie (20),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 15. prosince 2010 o budoucnosti strategického partnerství mezi EU a Afrikou v návaznosti na 3. vrcholnou schůzku mezi EU a Afrikou (21),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 25. listopadu 2010 o 10. výročí rezoluce Rady bezpečnosti 1325 (2000) o ženách, míru a bezpečnosti (22),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 23. listopadu 2010 o civilně-vojenské spolupráci a rozvoji civilně-vojenských kapacit (23),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 9. června 2005 k reformě OSN (24),

               —

               s ohledem na zprávu společné delegace Výboru pro zahraniční věci a Podvýboru pro lidská práva k 66. zasedání Valného shromáždění OSN s datem 28.–29. listopadu 2011,

               —

               s ohledem na čl. 121 odst. 3 a článek 97 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanovisko Výboru pro rozvoj (A7–0186/2012),

               A.

               vzhledem k tomu, že společné mezinárodní hodnoty a normy mají zajistit ve světě mír, ochranu lidských práv, bezpečnost a prosperitu a to, aby globalizace spravedlivěji přinášela všem užitek;

               B.

               vzhledem k tomu, že OSN představuje ústřední bod globální správy, avšak zároveň se snaží reformovat, aby zvýšila transparentnost, účinnost a účelnost své činnosti;

               C.

               vzhledem k tomu, že roste potřeba společných pravidel a rozhodovacích mechanismů, aby bylo možno řešit společnými silami nové globální výzvy a negativní dopad světové hospodářské krize;

               D.

               vzhledem k tomu, že má-li EU zůstat klíčovým aktérem ve stále multipolárnějším světě, který vyžaduje koordinované globální úsilí, je třeba, aby posílila svou soudržnost; vzhledem k tomu, že členské státy EU jsou na základě smluv povinny koordinovat svou činnost v mezinárodních organizacích a na mezinárodních konferencích;

               E.

               vzhledem k tomu, že EU je odhodlána angažovat se ve prospěch účinného multilateralismu, jehož jádrem bude silná OSN, neboť pro řešení globálních výzev je takové uspořádání naprosto nezbytné;

               F.

               vzhledem k tomu, že EU a její členské státy jsou největšími finančními přispěvateli do systému OSN; vzhledem k tomu, že EU-27 financuje 39 % řádného rozpočtu OSN a více než 40 % nákladů na mírové operace OSN;

               G.

               vzhledem k tomu, že pro činnost OSN v rámci všech tří pilířů, tj. míru a bezpečnosti, lidských práv a rozvoje, je pevné a stabilní partnerství EU-OSN nepostradatelné a toto partnerství má také rozhodující význam pro postavení EU jako globálního aktéra;

               H.

               vzhledem k tomu, že EU a OSN jsou přirozenými partnery v oblasti budování míru a budování státu a společně zajišťují rámec kolektivnímu úsilí v těchto oblastech;

               I.

               vzhledem k tomu, že lidská práva a demokracie jsou hodnotami, na nichž je EU založena, a zásadami a cíli její vnější činnosti, včetně mezinárodního obchodu; vzhledem k tomu, že úcta k lidským právům jako univerzálně platným a nedělitelným právům, jejich podpora a ochrana jsou základem evropské jednoty a integrity;

               J.

               vzhledem k tomu, že spravedlnost a právní stát jsou pilíře udržitelného míru, které zaručují lidská práva a základní svobody; vzhledem k tomu, že Římský statut Mezinárodního trestního soudu rozhodujícím způsobem přispívá k podpoře lidských práv, k mezinárodnímu právu a boji proti beztrestnosti;

               K.

               vzhledem k tomu, že soustavná podpora demokratických procesů přináší užitek všem zemím, všem občanům i samotnému mezinárodnímu společenství; vzhledem k tomu, že mezinárodní společenství stojí před výzvami, které představuje budování, obnova a udržení demokracie;

         1.   dává Radě tato doporučení:

         EU v OSN

               a)

               v největším možném rozsahu koordinovat a prosazovat jednotné postoje, posílit soudržnost a dosáhnout v OSN většího zviditelnění EU jako globálního aktéra; splnit očekávání členů OSN, že EU bude schopna jednat a vyjádřit se ve správný čas; zaujmout široký a flexibilní přístup k postojům společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP) na úrovni OSN, aby EU získala schopnost v těchto otázkách jednat svižně a uceleně;

               b)

               více přispívat k činnosti OSN tím, že se dosáhne společného výkladu rezoluce Valného shromáždění OSN o formách účasti EU na činnosti Valného shromáždění, a společnou snahou s partnery o její plné provedení; předložit Parlamentu zprávu o jejím uplatňování v praxi;

               c)

               postupně s členskými státy EU a s Delegací EU v OSN pracovat na zlepšení koordinace, transparentnosti a výměny informací v Radě bezpečnosti OSN a usilovat o to, aby členské státy, které jsou členy tohoto orgánu, nebo zástupce EU na základě pozvání předsedy, více hájili stanoviska a zájmy EU; posílit vliv EU na rozhodování Rady bezpečnosti OSN a více ji v OSN zviditelnit v klíčových záležitostech projednávaných v Radě bezpečnosti OSN;

               d)

               zajistit silné zastoupení EU ve všech institucích OSN a ve specializovaných agenturách;

               e)

               vypracovat dlouhodobou strategii pro členství EU v OSN a snažit se o důraznější veřejnou diplomacii v záležitostech OSN;

         EU a globální správa a řízení

               f)

               jako hlavní strategický zájem EU prosazovat účinný multilateralismus, a to zejména posílením reprezentativnosti, transparentnosti, odpovědnosti, účelnosti a účinnosti OSN s cílem zlepšit její výsledky na místech, kde působí; připomenout nutnost nastolení nové institucionální rovnováhy mezi vznikající úlohou skupiny G-20, OSN a jejími agenturami a mezinárodními finančními institucemi; v této souvislosti posílit globální správu a hledat řešení pro další zlepšení koordinace mezi formacemi skupin G a systémem OSN, neboť tyto skupiny by mohly užitečně pokrýt hospodářský rozměr za předpokladu, že si OSN udrží svou ústřední roli a zůstane legitimním orgánem pro globální činnost;

               g)

               aktivněji spolupracovat se strategickými partnery a ostatními dvoustrannými a mnohostrannými partnery, zejména s USA, na prosazování účinných řešení problémů, které se dotýkají občanů EU a obyvatel celého světa, včetně těch nejchudších a nejzranitelnějších;

               h)

               aktivně podporovat komplexní a konsezuální reformu Rady bezpečnosti OSN v zájmu posílení její legitimity, regionálního zastoupení, odpovědnosti a účinnosti; připomenout, že místo pro EU v rozšířené Radě bezpečnosti OSN zůstává ústředním a dlouhodobým cílem Evropské unie; požádat vysokou představitelku, místopředsedkyni Komise, aby členské státy za tímto účelem zaujaly společné stanovisko; v zájmu budoucího dosažení tohoto cíle usilovat o předcházející koordinaci postojů v Radě EU týkajících se zavedení nových míst stálých členů Rady bezpečnosti OSN a reformy jejích rozhodovacích procesů;

               i)

               zapojit se do diskuse o úloze OSN v globální správě, jež byla zahájena na Valném shromáždění OSN s cílem zvýšit transparentnost a zlepšit spolupráci; podporovat užší spolupráci mezi EU a Valným shromážděním OSN

               j)

               pomoci oživit Valné shromáždění OSN a posílit jeho účinnost, mimo jiné podporou činnosti pracovní skupiny ad hoc, podnícením důkladnějších tematických diskusí o aktuálních a důležitých otázkách, jež budou zaměřeny na dosažení výsledků, a prostřednictvím užšího kontaktu Valného shromáždění OSN s dalšími zainteresovanými subjekty včetně občanské společnosti a ostatních mezinárodních a regionálních organizací a fór; zdůraznit nutnost dalšího zefektivnění agendy Valného shromáždění OSN a jeho hlavních výborů; podtrhnout skutečnost, že oživení lze zajistit pouze tehdy, když Valné shromáždění OSN vyvíjí relevantní a přiměřenou činnost v otázkách společného zájmu mezinárodního společenství;

               k)

               znovu potvrdit, že EU je odhodlána zajistit, aby finanční zdroje OSN byly adekvátní a aby byly spravovány účinně a účelně podle zásad rozpočtové kázně a soudržnosti a v souladu s nejvyššími mezinárodními standardy;

         Mír a bezpečnost

      Udržování a budování míru

               l)

               posílit operační partnerství a podpořit strategickou soudržnost a efektivitu kolektivního úsilí o budování míru, mimo jiné prostřednictvím práce zvláštního výboru pro mírové operace;

               m)

               prohlubovat spolupráci a budovat partnerství s OSN, OBSE, Africkou unií, Ligou arabských států, dalšími mezinárodními a regionálními organizacemi i s občanskou společností v oblasti prevence konfliktů, civilního a vojenského řešení krizí a řešení konfliktů; zlepšit kapacity regionálních organizací v oblasti budování míru, a to mimo jiné prostřednictvím navrhovaných trojstranných partnerství EU, OSN a Africká unie a EU, OSN a Hospodářské společenství států západní Afriky;

               n)

               podporovat spolupráci různých subjektů ve struktuře pro budování míru, zejména mezi Sekretariátem OSN, Radou bezpečnosti OSN, Valným shromážděním OSN a členskými státy OSN zapojenými do mírových misí; snažit se zajistit, aby členské státy EU mírovým misím OSN poskytly zvláštní kapacity, např. dopravní, logistické a výcvikové; zvážit možnost zahájení vojenských operací v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP), včetně možného nasazení bojové skupiny před vysláním mírové mise OSN, pokud o to OSN požádá, a současně věnovat zvláštní pozornost ochraně všech členů mírových misí a bojových skupin; podpořit vytváření kapacity pro předcházení konfliktům a jejich řízení, mediaci a pro udržování a budování míru na národní a subnárodní úrovni; podporovat výměny znalostí, zkušeností a osvědčených postupů mezi partnery;

               o)

               pomoci přezkumu civilní kapacity OSN při identifikaci praktických možností, jak přizpůsobit nabídku poptávce v oblasti kriticky důležitých civilních kapacit; při nasazení civilních kapacit SBOP na podporu akcí OSN uspíšit jejich mobilizaci, odstranit operační neslučitelnosti a zabránit překrývání; posoudit možnosti společného nasazení jednotek krizové reakce v rámci operace OSN v případech vyžadujících velmi rychlé nasazení kapacit;

               p)

               zajistit účast žen ve všech fázích mírových procesů a systematicky je zapojit do preventivní diplomacie, včasného varování a monitorování bezpečnosti; v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1325 (2000) o ženách, míru a bezpečnosti se zaměřit na potřebu začlenit hlediska rovnosti žen a mužů do předcházení konfliktům, mírových operací, humanitární pomoci, obnovy po ukončení konfliktů a do iniciativ směřujících k odzbrojení, demobilizaci a opětovnému začlenění (25); aktivně usilovat o zajištění provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1325 všemi členskými státy OSN.

               q)

               spolupracovat s OSN na řešení současných globálních hrozeb, jako je změna klimatu, šíření jaderných zbraní, organizovaná trestná činnost a terorismus a pandemie;

               r)

               přispět k úspěšnému výsledku konference OSN o smlouvě o obchodu se zbraněmi a hodnotící konference o akčním programu pro ruční palné a lehké zbraně, které se budou konat v roce 2012, a k návazným opatřením;

      Odpovědnost za ochranu (R2P)

               s)

               pomáhat státům plnit jejich povinnosti v oblasti ochrany vlastního obyvatelstva; zdůraznit potřebu včas přijmout přiměřená mezinárodní opatření s cílem zastavit genocidu, etnické čistky, válečné zločiny a zločiny proti lidskosti;

               t)

               dosáhnout dalšího politického a institucionálního pokroku v uskutečňování koncepce R2P v orgánech OSN, zejména v Radě bezpečnosti OSN, Valném shromáždění OSN a Radě OSN pro lidská práva, a za tím účelem vyvodit závěry a ponaučení ze zásahu v Libyi a z neschopnosti pohotově zasáhnout v případě Sýrie; podnítit diskusi o tom, jak by v orgánech OSN, zejména v Radě bezpečnosti, mohla být tato koncepce využita k zajištění hlubší spolupráce mezi členskými státy OSN během krize; podporovat pozitivní úlohu regionálních organizací při rozvíjení a uplatňování praktického přístupu ke koncepci R2P;

               u)

               snažit se společně s partnery zajistit, aby tato koncepce byla zaměřena na prevenci, ochranu a rovněž na obnovu po skončení konfliktu, v souladu s trojím směřováním koncepce odpovědnosti za ochranu (R2P) k odpovědnosti za prevenci, ochranu a obnovu; pomoci státům s budováním kapacit pro tento účel, mimo jiné posílením mechanismů včasného varování a mediačních kapacit OSN; ve spolupráci s členskými státy OSN podpořit zřizování kontaktních míst pro sledování vznikajících konfliktů a vytvořit v delegacích EU příslušné kapacity;

               v)

               rozhodně potvrdit závazky EU vůči koncepci R2P a iniciovat dosažení interinstitucionálního konsenzu o R2P mezi Evropským parlamentem, ESVČ a členskými státy EU, který by zajistil soudržnější činnost EU v těchto otázkách ve fórech OSN;

      Zprostředkování

               w)

               podporovat zprostředkování jako nákladově efektivní nástroj pro mírovou prevenci a řešení sporů i pro zamezení tomu, aby v zemích po ukončení konfliktu znovu propukaly již ukončené konflikty; vypracovat pokyny pro účinnější zprostředkování v oblasti právního státu a demokratické odpovědnosti;

               x)

               připsat prioritu uplatňování tohoto nástroje a jeho rozvoji a dále rozvíjet mediační kapacity v rámci ESVČ, na základě koncepce posílení kapacit EU v oblasti zprostředkování a dialogu;

               y)

               úzce spolupracovat s OSN a dalšími subjekty v oblasti zprostředkování; usilovat o součinnost v zprostředkovatelských činnostech s odborem OSN pro politické otázky; podporovat partnerství a spolupráci mezinárodních, regionálních a subregionálních organizací s OSN, s občanskou společností a mezi nimi navzájem, například prostřednictvím společného partnerství EU a OSN v oblasti mediačních kapacit; zlepšit výměnu informací, spolupráci a koordinaci s cílem zajistit soudržnost a doplňkovost úsilí subjektů zapojených do konkrétního zprostředkování;

      Mezinárodní spravedlnost

               z)

               posílit systém mezinárodního trestního soudnictví; zdůraznit úlohu Mezinárodního trestního soudu v boji proti beztrestnosti a déle jej podporovat jako jediný trvalý soudní orgán s jurisdikcí vůči jednotlivým pachatelům válečných zločinů, zločinů proti lidskosti a genocid v případě, že vnitrostátní soudy k tomu nejsou schopny nebo ochotny;

               aa)

               posílit Mezinárodní trestní soud poskytnutím politické, diplomatické, finanční a logistické podpory; podnítit všechny členské státy OSN, aby se k soudu připojily ratifikací Římského statutu; podpořit intenzivní spolupráci OSN a jejích orgánů a agentur s Mezinárodním trestním soudem;

         Lidská práva

               ab)

               posílit mezinárodní úsilí o zajištění toho, aby byla všechna lidská práva podle úmluv OSN chápána jako univerzální, nedělitelná a vzájemně závislá a propojená; pomoci posílit národní kapacity pro plnění mezinárodních závazků v oblasti lidských práv; v této souvislosti zdůraznit potřebu zajistit právo na svobodu náboženství a víry pro všechny;

               ac)

               aktivně podporovat iniciativu afrických států a doporučení Komise pro postavení žen a snažit se v roce 2012 přijmout rezoluci Valného shromáždění OSN s cílem v celém světě zakázat mrzačení ženských pohlavních orgánů; vyzvat vysokou představitelku, místopředsedkyni Komise, aby úspěch tohoto procesu považovala za nejvyšší prioritu;

               ad)

               dále podporovat začleňování tématu lidských práv do všech aspektů činnosti OSN a zdůrazňovat, že lidská práva jsou neoddělitelně spjata s ostatními cíli OSN v oblasti míru, bezpečnosti a rozvoje;

               ae)

               proaktivně se účastnit práce Rady OSN pro lidská práva společnou podporou rezolucím, vydáváním prohlášení a účastí v probíhajících dialozích a diskusích s cílem zajistit větší vyváženost činnosti Rady OSN pro lidská práva;

               af)

               zvýšit kapacitu včasného varování u zvláštních postupů zavedením mechanismů, které umožní, aby se Rada OSN pro lidská práva automaticky začala zabývat určitou situací; posílit proces navazující na provádění doporučení zvláštních postupů;

               ag)

               snažit se posílit proces všeobecného pravidelného přezkumu tím, že se pevnou součástí dvoustranných a vícestranných dialogů s členskými státy OSN stanou doporučení, a tím, že dialogy se budou opírat o mezinárodní normy a standardy a budou je tematizovat;

               ah)

               v rámci Valného shromáždění OSN a jeho výborů pokračovat v úsilí o prosazení požadavku moratoria na výkon trestu smrti, které má stále větší podporu u rostoucího počtu zemí, o dodržování práv dítěte a o svobodné sdělovací prostředky a náboženskou toleranci; podporovat veškeré snahy o vymýcení mučení; především podporovat přijetí opčního protokolu k Úmluvě OSN proti mučení;

         Podpora demokracie

               ai)

               pomoci zajistit, aby se odpovědnost za demokratický proces, rozvoj demokratické kultury a právního státu přenesla na místní úroveň; rozšířit podporu demokracie z volebního procesu na další oblasti, aby byla dlouhodobě životaschopná a přinášela občanům hmatatelné výsledky; zajistit, aby do programů na podporu demokracie byly větší měrou zahrnuty parlamenty a politické strany; zdůraznit význam nezávislosti nevládních organizací, které mohou svobodně přispívat k rozvoji silné občanské kultury;

               aj)

               zaměřit se na sociální a hospodářské začleňování, přechod k demokracii a politické či volební procesy, budování kapacit, posilování občanské společnosti, zapojování mladých lidí do parlamentní demokracie, na ochranu svobody projevu, svobody svědomí a svobody náboženství a na ochranu práv žen, včetně jejich zapojení do veřejného a politického života, co se týče sociální praxe i právních předpisů;

               ak)

               lépe začlenit podporu demokracie do vnější činnosti Evropské unie; podporovat demokratickou správu skrze různé finanční nástroje a, kdykoli je to možné, využívat prostředky delegací EU; spolupracovat s OSN a s ostatními partnery na světové i místní úrovni na zlepšování právního státu, podpoře nezávislých sdělovacích prostředků a budování a upevňování demokratických institucí, které budou schopné obstát;

               al)

               zaručit, aby mandát mírových misí odrážel potřebu podporovat volební pozorovatelské mise a poskytoval jim prostředky nezbytné k zajištění bezpečnosti pozorovatelů na daném místě;

         Rozvoj

               am)

               zařadit politiky EU v oblasti rozvoje do všech úrovní, a předejít tak nesrovnalostem mezi politikou ve prospěch rozvoje a překážkami rozvoje partnerských zemí ve dvoustranných, vícestranných a mnohostranných dohodách a fórech; v dohodách o volném obchodu a v průběhu jednání na úrovni WTO věnovat zvláštní pozornost lidským právům a dopadům na rozvoj;

               an)

               neustávat v úsilí o to, aby jádrem rozvojového procesu byli lidé; navázat na deklaraci OSN o právu na rozvoj a soustředit se na praktické kroky k jejímu uplatnění;

               ao)

               zajistit, aby podíl celkové evropské pomoci zajišťované prostřednictvím rozpočtu EU neklesl a aby tato pomoc zůstala orientována na chudobu a hlad; zvážit vyčlenění 20 % veškeré pomoci EU na základní sociální služby, jak je definuje OSN, se zvláštním zaměřením na bezplatný a všeobecný přístup k primární zdravotní péči a základnímu vzdělávání s ohledem na podporu EU iniciativě Vzdělávání pro všechny a její závazek hrát významnou úlohu v oblasti celosvětového zdraví;

               ap)

               přispět ke zlepšení politické soudržnosti pro rozvoj a zvýšit účinnost rozvojové pomoci, neboť obě tyto záležitosti mají nadále klíčový význam pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí;

               aq)

               stát v čele úsilí OSN o dosažení rozvojových cílů tisíciletí a snažit se o jeho urychlení tím, že se zaměří především na ty cíle, v nichž bylo dosud dosaženo nejmenšího pokroku;

               ar)

               být i nadále odhodlán vymýtit ve spolupráci s mezinárodním společenstvím chudobu a směřovat k vypracování ambiciózního programu rozvojových cílů tisíciletí v období po roce 2015 a zohlednit přitom dosažený pokrok a rovněž nedořešené problémy,

               as)

               navázat na výsledky konference o udržitelném rozvoji Rio+20 o udržitelném rozvoji a usilovat o jejich bezvýhradné uskutečnění, mimo jiné prostřednictvím podpory udržitelného rozvoje jako hlavní zásady dlouhodobého globálního rozvoje;

               at)

               zřídit v rámci OSN panel významných osobností;

               au)

               aktivně přijímat opatření v návaznosti na závěry přijaté v Busanu;

               av)

               významně přispívat k boji proti spekulacím s potravinami a k nalezení řešení palčivého problému chudoby a hladu;

               aw)

               upřednostňovat zajišťování potravin, produkční kapacitu v zemědělství, infrastrukturu, budování kapacit, hospodářský růst podporující začlenění, příznivé trhy a nové podniky, přístup k technologiím a lidský a sociální rozvoj v nejméně rozvinutých zemích v souladu s istanbulským akčním programem a závěry přijatými na 13. zasedání Konference OSN o obchodu a rozvoji (UNCTAD) konaného v Dohá dne 26. dubna 2012;

               ax)

               znovu potvrdit závazek vůči zásadám zajišťování potravin, které byly přijaty v Římě; vyjádřit politování nad důsledky spekulační činnosti v souvislosti s potravinovými komoditami;

               ay)

               s podporou mezinárodních dárců povzbuzovat rozvojové země, aby přijímaly dlouhodobá opatření, jež mají zajistit, aby sucha nevedla nevyhnutelně k hladomoru; zavádět strategie pro snižování rizik katastrof a systémy včasného varování;

               az)

               plně podporovat ústřední roli, již hraje OSN, a zejména Úřad OSN pro koordinaci humanitárních záležitostí;

               ba)

               znovu potvrdit dlouhodobý závazek EU ohledně podpory blahobytu obyvatel Afrického rohu a vyřešení základních příčin strukturálního nedostatku potravin a příčin konfliktů;

         Změna klimatu, celosvětová ochrana životního prostředí a udržitelnost

               bb)

               chopit se vedení v oblasti celosvětové změny klimatu a mezinárodní spolupráce v této oblasti; přispět k zavedení institucionálního uspořádání, které bude přístupné, transparentní a nestranné a zajistí vyvážené zastoupení vyspělých i rozvojových zemí v důležitých řídících orgánech; dále rozvíjet dialog s hlavními aktéry, jako jsou země BRIC a rozvojové země, vzhledem k tomu, že změna klimatu se stala klíčovou součástí mezinárodních vztahů; dále rozvíjet kapacity ESVČ k vytvoření politik EU v oblasti klimatické diplomacie;

               bc)

               nadále posilovat účast občanů na správě životního prostředí skrze efektivní celosvětové uplatňování zásady z Ria č. 10; v souvislosti s tím rozšířit ustanovení Aarhuské úmluvy i mimo Evropskou hospodářskou komisi OSN, a to pomocí celosvětové úmluvy nebo rozšířením Aarhuské úmluvy i na strany mimo Evropskou hospodářskou komisi OSN; podporovat lepší správu v oblasti udržitelného rozvoje mimo jiné pomocí posíleného programu OSN pro životní prostředí (UNEP); aktivně spolupracovat s partnery při lepším vymáhání environmentálních právních předpisů ve světě;

               bd)

               prosazovat společný postoj Africké unie a EU k tomu, že program Organizace spojených národů pro životní prostředí (UNEP) by měl povýšit na specializovanou agentury OSN s hlavním sídlem v Nairobi, Keňa; v rámci tohoto nového institucionálního rámce se zabývat otázkami financování, přenosem technologií a budováním kapacit v oblasti trvale udržitelného rozvoje;

               be)

               podporovat biologickou rozmanitosti a ochranu klimatu v rozvojových zemích v souladu s cíli stanovenými Rámcovou úmluvou Organizace spojených národů o změně klimatu a Úmluvou o biologické rozmanitosti; zařadit moře a oceány ke klíčovým pilířům rámce z Ria, spolu s ochranou klimatu a biologické rozmanitosti;

               bf)

               podporovat aktivní účast Komise na probíhající diskusi na téma nedostatků v ochraně a jejich řešení, kterou zahájil Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky v rámci dialogu o výzvách v oblasti ochrany v roce 2010, pořádaného vysokým komisařem, jehož cílem je zlepšení stávajícího rámce mezinárodní ochrany osob, které byly násilně vysídleny nebo jsou bez státní příslušnosti; aktivně se podílet na diskusi o pojmu „klimatický uprchlík“, který se má vztahovat na osoby, jež jsou v důsledku změny klimatu nuceny uprchnout ze svých domovů a hledat útočiště v zahraničí, a to včetně možného právního vymezení tohoto pojmu, který není v mezinárodním právu ani v žádné právně závazné mezinárodní dohodě dosud uznáván;

         Různé

               bg)

               podporovat komunikaci o celosvětových záležitostech mezi vládami a parlamenty a podněcovat diskusi o globální úloze parlamentů; posílit demokratický charakter, odpovědnost a transparentnost světové správy a umožnit větší účast veřejnosti a parlamentů na činnostech OSN;

         2.   pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení vysoké představitelce, místopředsedkyni Komise, Radě a pro informaci také Komisi.

      (1)  Přijaté texty, P7_TA(2011)0255.

      (2)  Přijaté texty, P7_TA(2011)0229.

      (3)  Rada Evropské unie, 11298/2011.

      (4)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/256.

      (5)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/209.

      (6)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/253.

      (7)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/224.

      (8)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/223.

      (9)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/219.

      (10)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/210.

      (11)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/163.

      (12)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/59.

      (13)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/159.

      (14)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/151.

      (15)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/66/167.

      (16)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/65/276.

      (17)  Rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/64/236.

      (18)  Přijaté texty, P7_TA(2012)0058.

      (19)  Přijaté texty, P7_TA(2011)0507.

      (20)  Přijaté texty, P7_TA(2011)0334.

      (21)  Přijaté texty, P7_TA(2010)0482.

      (22)  Úř. věst. C 99 E, 3.4.2012, s. 56.

      (23)  Úř. věst. C 99 E, 3.4.2012, s. 7.

      (24)  Úř. věst. C 124 E, 25.5.2006, s. 549.

      (25)  Odzbrojení, demobilizace a opětovné začlenění.


title: Doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2008 o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (Text s významem pro EHP)

text:
               6.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/1

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

   ze dne 23. dubna 2008
   o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení
   (Text s významem pro EHP)
   (2008/C 111/01)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozvoj a uznávání znalostí, dovedností a kompetencí občanů je rozhodující pro osobní rozvoj, konkurenceschopnost, zaměstnanost a sociální soudržnost ve Společenství. Takový rozvoj a uznávání znalostí by měly usnadňovat mezinárodní mobilitu pracovníků a studujících a přispívat ke splnění požadavků nabídky a poptávky na evropském pracovním trhu. Na vnitrostátní úrovni i na úrovni Společenství je proto třeba podporovat a zlepšovat přístup všech, a to i znevýhodněných osob, k celoživotnímu učení a účast na něm, stejně jako využívání kvalifikací.

               (2)

               Evropská rada na zasedání v Lisabonu v roce 2000 dospěla k závěru, že větší průhlednost kvalifikací by měla být jedním z hlavních prvků, jež jsou nezbytné k tomu, aby se systémy vzdělávání a odborné přípravy ve Společenství přizpůsobily požadavkům společnosti založené na znalostech. Na zasedání v Barceloně v roce 2002 pak Evropská rada vyzvala k užší spolupráci v odvětví vysokých škol a ke zlepšení průhlednosti a metod uznávání v oblasti odborného vzdělávání a přípravy.

               (3)

               V usnesení Rady ze dne 27. června 2002 o celoživotním učení (4) byla Komise vyzvána, aby v úzké spolupráci s Radou a členskými státy na základě výsledků boloňského procesu rozvíjela rámec pro uznávání kvalifikací v oblasti vzdělávání i odborné přípravy a aby podobnou činnost podporovala i v oblasti odborného vzdělávání.

               (4)

               Společné zprávy Rady a Komise o provádění pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“, přijaté v letech 2004 a 2006, zdůraznily potřebu rozvíjet evropský rámec kvalifikací.

               (5)

               V souvislosti s kodaňským procesem bylo v závěrech Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, ze dne 15. listopadu 2004 o budoucích prioritách posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a přípravy za přednostní úkol označeno vypracování otevřeného a flexibilního evropského rámce kvalifikací, který by byl založen na průhlednosti a vzájemné důvěře a který by měl představovat společný referenční rámec pro vzdělávání i odbornou přípravu.

               (6)

               V souladu se závěry Rady o společných evropských zásadách identifikace a validace neformálního a informálního učení ze dne 28. května 2004 je třeba podporovat validaci výsledků neformálního a informálního učení.

               (7)

               Evropská rada na zasedáních v Bruselu v březnu 2005 a v březnu 2006 vyzdvihla význam přijetí evropského rámce kvalifikací.

               (8)

               Toto doporučení zohledňuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2241/2004/ES ze dne 15. prosince 2004 o jednotném rámci Společenství pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností (Europass) (5) a doporučení Evropského parlamentu a Rady 2006/962/ES ze dne 18. prosince 2006 o klíčových schopnostech pro celoživotní učení (6).

               (9)

               Toto doporučení je v souladu s rámcem pro Evropský prostor vysokoškolského vzdělávání a s deskriptory jednotlivých cyklů, na nichž se dohodli ministři příslušní pro vysokoškolské vzdělávání ze 45 evropských zemí na setkání v Bergenu ve dnech 19. a 20. května 2005 v rámci boloňského procesu.

               (10)

               Závěry Rady ze dne 23. a 24. května 2004 o zajišťování kvality v odborném vzdělávání a přípravě, doporučení Evropského parlamentu a Rady 2006/143/ES ze dne 15. února 2006 o další evropské spolupráci při zabezpečování kvality v oblasti vysokoškolského vzdělávání (7) a normy a pokyny týkající se zajišťování kvality Evropského prostoru vysokoškolského vzdělávání, na nichž se dohodli ministři pro vysokoškolské vzdělávání na zasedání v Bergenu, obsahují společné zásady zajišťování kvality, které by měly být základem provádění evropského rámce kvalifikací.

               (11)

               Tímto doporučením není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (8), která přiznává práva a ukládá povinnosti jak příslušnému vnitrostátnímu orgánu, tak migrující osobě. Odkazem na úrovně evropského rámce kvalifikací by neměl být dotčen přístup na trh práce v případech, kdy byla profesní kvalifikace uznána v souladu se směrnicí 2005/36/ES.

               (12)

               Cílem tohoto doporučení je vytvořit společný referenční rámec, který by měl sloužit jako pomůcka ke srovnávání různých systémů kvalifikací a jejich úrovní, a to pro všeobecné a vysokoškolské vzdělávání i pro odborné vzdělávání a přípravu. Tím se zlepší průhlednost, srovnatelnost a přenosnost kvalifikací získaných podle zvyklostí v různých členských státech. Každé úrovně kvalifikace by mělo být v zásadě možno dosáhnout různými způsoby vzdělávání a různými profesními postupy. Evropský rámec kvalifikací by měl rovněž mezinárodním odvětvovým organizacím umožnit, aby své systémy kvalifikací uvedly do vztahu se společným evropským referenčním rámcem, a tak ukázaly, jaký mají mezinárodní odvětvové kvalifikace vztah k vnitrostátním systémům kvalifikací. Toto doporučení tedy napomáhá k dosažení širšího cíle, kterým je podpora celoživotního učení a zvyšování zaměstnatelnosti, mobility a sociální integrace pracovníků a studujících. Jeho provedení napomohou průhledné zásady zajištění kvality a výměna informací díky budování vzájemné důvěry.

               (13)

               Toto doporučení by mělo přispět k modernizaci systémů vzdělávání a odborné přípravy, k propojení vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnání a k budování mostů mezi formálním, neformálním a informálním učením, což povede rovněž k validaci výsledků učení nabytých praxí.

               (14)

               Toto doporučení nenahrazuje ani nedefinuje vnitrostátní systémy kvalifikací ani vnitrostátní kvalifikace. Evropský rámec kvalifikací nepopisuje jednotlivé kvalifikace ani schopnosti jednotlivců a konkrétní kvalifikace by měla být přiřazena k příslušné úrovni evropského rámce kvalifikací prostřednictvím odkazu na příslušné vnitrostátní systémy kvalifikací.

               (15)

               Vzhledem ke své právně nezávazné povaze je toto doporučení v souladu se zásadou subsidiarity, neboť podporuje a doplňuje činnosti členských států usnadňováním jejich další spolupráce za účelem zvýšení průhlednosti a podpory mobility a celoživotního učení. Mělo by být provedeno v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí.

               (16)

               Jelikož cíle tohoto doporučení, totiž vytvořit společný referenční rámec, který by měl sloužit jako pomůcka ke srovnávání různých systémů kvalifikací a jejich úrovní, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků zamýšlené akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto doporučení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,

         DOPORUČUJÍ ČLENSKÝM STÁTŮM, ABY:

               1)

               používaly evropský rámec kvalifikací jako referenční nástroj pro srovnávání úrovní kvalifikací v různých systémech kvalifikací a pro podporu jak celoživotního učení, tak i rovných příležitostí ve znalostní společnosti a další integrace evropského trhu práce při zohlednění různorodosti vzdělávacích systémů jednotlivých států;

               2)

               do roku 2010 uvedly své vnitrostátní systémy kvalifikací do vztahu s evropským rámcem kvalifikací, především stanovením průhledných odkazů mezi vlastními úrovněmi kvalifikací a úrovněmi uvedenými v příloze II, v případě potřeby vytvořením vnitrostátních rámců kvalifikací v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí;

               3)

               přijaly potřebná opatření, aby do roku 2012 zajistily, aby všechna nová kvalifikační osvědčení, diplomy a doklady Europassu vydávané příslušnými orgány obsahovaly jasný odkaz, učiněný prostřednictvím vnitrostátních systémů kvalifikací, na příslušnou úroveň evropského rámce kvalifikací;

               4)

               při definování a popisu kvalifikací využívaly přístup založený na výsledcích učení a podporovaly validaci neformálního a informálního učení v souladu se společnými evropskými zásadami schválenými v závěrech Rady ze dne 28. května 2004 a věnovaly přitom zvláštní pozornost občanům, kterým nejvíce hrozí nezaměstnanost nebo nejistá forma zaměstnání, neboť tento přístup by mohl zlepšit jejich účast na celoživotním učení a jejich přístup na trh práce;

               5)

               při vytváření vazby mezi vysokoškolskými kvalifikacemi, kvalifikacemi z oblasti odborného vzdělávání a přípravy v rámci vnitrostátních systémů kvalifikací na jedné straně a evropským rámcem kvalifikací na straně druhé podporovaly a uplatňovaly zásady pro zajišťování kvality ve vzdělávání a odborné přípravě stanovené v příloze III;

               6)

               určily svá koordinační střediska s vazbou na struktury a požadavky jednotlivých členských států, která budou podporovat a ve spolupráci s dalšími příslušnými vnitrostátními orgány vést vztah mezi vnitrostátními systémy kvalifikací a evropským rámcem kvalifikací za účelem zvyšování kvality a průhlednosti tohoto vztahu.
               Koordinační střediska by měla plnit tyto úkoly:

                           a)

                           opatřit úrovně kvalifikací v rámci vnitrostátního systému kvalifikací odkazy na úrovně evropského rámce kvalifikací popsané v příloze II;

                           b)

                           zajistit, aby se při uvádění vnitrostátních úrovní kvalifikací do vztahu s evropským rámcem kvalifikací používala průhledná metodika, která umožní jednotlivé úrovně snáze porovnávat, a dále zajistit, aby výsledná rozhodnutí byla zveřejněna;

                           c)

                           poskytovat zainteresovaným subjektům přístup k informacím a pokyny, jak vnitrostátní kvalifikace uvádět do vztahu s evropským rámcem kvalifikací prostřednictvím vnitrostátních systémů kvalifikací;

                           d)

                           podporovat účast všech příslušných zainteresovaných subjektů, k nimž v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí patří i instituce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání a přípravy, sociální partneři, odvětví a odborníci v oblasti srovnávání a využívání kvalifikací na evropské úrovni;

         SCHVALUJÍ ZÁMĚR KOMISE:

               1)

               podporovat členské státy při provádění výše uvedených úkolů a mezinárodní odvětvové organizace při používání referenčních úrovní a zásad evropského rámce kvalifikací v souladu s tímto doporučením, zejména usnadňováním spolupráce, výměnou osvědčených postupů a testováním – mimo jiné prostřednictvím dobrovolného vzájemného hodnocení a pilotních projektů v rámci programů Společenství, provádění informačních akcí a konzultací s výbory sociálního dialogu – a přípravou podpůrných materiálů a pokynů;

               2)

               zřídit do 23. dubna 2009 poradní skupinu pro evropský rámec kvalifikací tvořenou zástupci členských států a zahrnující evropské sociální partnery a popřípadě jiné zainteresované subjekty, která bude odpovídat za zajištění celkové soudržnosti a za podporu průhlednosti procesu vztahování systémů kvalifikací k evropskému rámci kvalifikací;

               3)

               ve spolupráci s členskými státy a po konzultaci se zainteresovanými subjekty posuzovat a hodnotit opatření přijatá v reakci na toto doporučení, včetně působnosti a doby trvání poradní skupiny, a do 23. dubna 2013 podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o získaných zkušenostech a důsledcích pro budoucnost, případně též včetně přezkoumání a přepracování tohoto doporučení;

               4)

               podporovat úzké vazby mezi evropským rámcem kvalifikací a stávajícími nebo budoucími evropskými systémy převodu kreditů a kumulace ve vysokoškolském vzdělávání a odborném vzdělávání a přípravě, aby se zlepšila mobilita občanů a usnadnilo uznávání výsledků učení.

      Ve Štrasburku dne 23. dubna 2008.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         J. LANARČIČ

      (1)  Úř. věst. C 175, 27.7.2007, s. 74.

      (2)  Úř. věst. C 146,30.6.2007, s. 77.

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 24. října 2007 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 14. února 2008.

      (4)  Úř. věst. C 163, 9.7.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 6.

      (6)  Úř. věst. L 394, 30.12.2006, s. 10.

      (7)  Úř. věst. L 64, 4.3.2006, s. 60.

      (8)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22. Směrnice ve znění směrnice Rady 2006/100/ES (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 141).

      PŘÍLOHA I
      Definice
      Pro účely tohoto doporučení se rozumí:

                  a)

                  „kvalifikací“ formální výsledek hodnocení a validace, který je získán v okamžiku, kdy příslušný subjekt stanoví, že jedinec dosáhl výsledků učení podle daných standardů;

                  b)

                  „vnitrostátním systémem kvalifikací“ všechny aspekty činnosti členského státu v souvislosti s uznáváním vzdělávacích a jiných mechanismů, jež vzdělávání a odbornou přípravu spojují s trhem práce a občanskou společností. To zahrnuje přípravu a provádění institucionálních ujednání a procesů souvisejících se zajišťováním kvality, hodnocením a udělováním kvalifikací. Vnitrostátní systém kvalifikací může být složen z řady podsystémů a může zahrnovat vnitrostátní rámec kvalifikací;

                  c)

                  „vnitrostátním rámcem kvalifikací“ nástroj pro klasifikaci kvalifikací podle souboru kritérií pro určité úrovně dosaženého vzdělání, jehož cílem je integrovat a koordinovat vnitrostátní podsystémy kvalifikací a zlepšovat průhlednost, přístupnost, vývoj a kvalitu kvalifikací ve vztahu k trhu práce a občanské společnosti;

                  d)

                  „odvětvím“ soubor odborných činností vytvořený podle jejich hlavní ekonomické funkce, produktu, služby nebo technologie;

                  e)

                  „mezinárodní odvětvovou organizací“ sdružení vnitrostátních organizací zahrnující například zaměstnavatele a profesní organizace, které zastupuje zájmy vnitrostátních odvětví;

                  f)

                  „výsledky učení“ vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu, což je vymezeno na základě znalostí, dovedností a kompetencí;

                  g)

                  „znalostmi“ výsledek osvojování informací prostřednictvím učení. Znalosti jsou souborem faktů, zásad, teorií a praktických postupů, které souvisí s oborem studia nebo práce. V evropském rámci kvalifikací jsou znalosti označovány jako teoretické nebo faktické;

                  h)

                  „dovednostmi“ schopnost uplatnit znalosti a použít know-how při plnění úkolů a řešení problémů. V evropském rámci kvalifikací jsou dovednosti popisovány jako kognitivní (používání logického, intuitivního a tvůrčího myšlení) a praktické (zahrnující manuální zručnost a používání metod, materiálů, nástrojů a přístrojů);

                  i)

                  „kompetencemi“ prokazatelná schopnost používat znalosti, dovednosti a osobní, sociální nebo metodické schopnosti při práci a studiu a v profesním nebo osobním rozvoji. V evropském rámci kvalifikací jsou kompetence popsány ve smyslu odpovědnosti a samostatnosti.

      PŘÍLOHA II
      Deskriptory definující úrovně v evropském rámci kvalifikací (ERK)

                  Každá z osmi úrovní je definována souborem deskriptorů označujících výsledky učení, které odpovídají kvalifikacím na dané úrovni v jakémkoli systému kvalifikací.

                  Znalosti

                  Dovednosti

                  Kompetence

                  Znalosti jsou v souvislosti s ERK popisovány jako teoretické nebo faktické.

                  Dovednosti jsou v souvislosti s ERK popisovány jako kognitivní (používání logického, intuitivního a tvůrčího myšlení) a praktické (zahrnující manuální zručnost a používání metod, materiálů, nástrojů a přístrojů)

                  Kompetence jsou v souvislosti s ERK popisovány ve smyslu odpovědnosti a samostatnosti

                  Úroveň 1
                  Výsledky učení odpovídající úrovni 1

                  základní všeobecné znalosti

                  základní dovednosti požadované k provádění jednoduchých úkolů

                  pracovat nebo studovat pod přímým dohledem ve strukturovaném prostředí

                  Úroveň 2
                  Výsledky učení odpovídající úrovni 2

                  základní faktické znalosti v oboru práce nebo studia

                  základní kognitivní a praktické dovednosti požadované při používání relevantních informací za účelem plnění úkolů a řešení běžných problémů s použitím jednoduchých pravidel a nástrojů

                  pracovat nebo studovat pod dohledem s určitou mírou samostatnosti

                  Úroveň 3
                  Výsledky učení odpovídající úrovni 3

                  znalosti faktů, zásad, procesů a obecných pojmů v oboru práce nebo studia

                  řada kognitivních a praktických dovedností požadovaných při plnění úkolů a řešení problémů výběrem a použitím základních metod, nástrojů, materiálů a informací

                  nést odpovědnost za splnění úkolů v práci nebo ve studiu
                  při řešení problémů přizpůsobovat své chování okolnostem

                  Úroveň 4
                  Výsledky učení odpovídající úrovni 4

                  faktické a teoretické znalosti v širokých souvislostech v oboru práce nebo studia

                  řada kognitivních a praktických dovedností požadovaných při řešení konkrétních problémů v oboru práce nebo studia

                  schopnost řídit sebe samého v rámci pokynů v oblastech práce nebo studia, které jsou obvykle předvídatelné, ale mohou se měnit
                  dohlížet na běžnou práci jiných osob a nést určitou odpovědnost za hodnocení a zlepšování pracovních či studijních činností

                  Úroveň 5 (1)

                  Výsledky učení odpovídající úrovni 5

                  rozsáhlé a specializované faktické a teoretické znalosti v oboru práce nebo studia a uvědomování si mezí těchto znalostí

                  rozsáhlá škála kognitivních a praktických dovedností požadovaných při rozvíjení tvůrčích řešení abstraktních problémů

                  řídit pracovní či studijní činnosti, při nichž dochází k nepředvídatelným změnám, a dohlížet na ně
                  posuzovat a rozvíjet své vlastní výkony a výkony ostatních

                  Úroveň 6 (2)

                  Výsledky učení odpovídající úrovni 6

                  pokročilé znalosti v oboru práce nebo studia zahrnující kritické chápání teorií a zásad

                  pokročilé dovednosti prokazující zvládnutí oboru a smysl pro inovace, jež jsou požadovány při řešení složitých a nepředvídatelných problémů ve specializované oblasti práce nebo studia

                  řídit složité technické nebo odborné činnosti či projekty a nést odpovědnost za rozhodování v kontextu nepředvídatelné pracovní nebo studijní náplně
                  nést odpovědnost za řízení odborného rozvoje jednotlivců a skupin

                  Úroveň 7 (3)

                  Výsledky učení odpovídající úrovni 7

                  vysoce specializované znalosti, z nichž některé jsou v popředí znalostí v oboru práce nebo studia, sloužící jako základ originálního myšlení nebo výzkumu
                  kritické uvědomování si znalostí v oboru a na rozhraní mezi různými oblastmi

                  speciální dovednosti požadované při řešení problémů ve výzkumu nebo při inovacích s cílem rozvíjet nové znalosti a postupy a integrovat poznatky z různých oblastí

                  řídit a transformovat pracovní nebo studijní kontexty, které jsou složité, nelze je předvídat a vyžadují nové strategické přístupy
                  nést odpovědnost za přispívání k profesním znalostem a postupům nebo za posuzování strategických výkonů týmů

                  Úroveň 8 (4)

                  Výsledky učení odpovídající úrovni 8

                  znalosti na špičkové úrovni v oboru práce nebo studia a na rozhraní mezi obory

                  vysoce pokročilé a specializované dovednosti a techniky, včetně syntézy a hodnocení, požadované při řešení kritických problémů ve výzkumu nebo inovacích a při rozšiřování a novém definování stávajících znalostí nebo odborných postupů

                  vykazovat značnou autoritu, inovační potenciál, samostatnost a akademickou a odbornou integritu a trvalé odhodlání přicházet s novými myšlenkami a vyvíjet nové postupy na špičkové úrovni v oboru práce nebo studia, včetně výzkumu

                  Rámec pro kvalifikace v Evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání stanoví deskriptory pro jednotlivé cykly.
                  Každý deskriptor cyklu poskytuje obecně použitelné vyjádření obvykle očekávaných výsledků a schopností, jež jsou spojovány s kvalifikací, která představuje konec tohoto cyklu.

         (1)  Deskriptor pro krátký cyklus vysokoškolského vzdělávání (v rámci prvního cyklu nebo ve spojitosti s ním), který byl vypracován v rámci společné iniciativy pro kvalitu při boloňském procesu, odpovídá výsledkům učení pro pátou úroveň ERK.

         (2)  Deskriptor pro první cyklus v rámci pro kvalifikace v Evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání, na němž se dohodli ministři příslušní pro vysokoškolské vzdělávání na svém zasedání v Bergenu v květnu roku 2005 v rámci boloňského procesu, odpovídá výsledkům učení pro šestou úroveň ERK.

         (3)  Deskriptor pro druhý cyklus v rámci pro kvalifikace v Evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání, na němž se dohodli ministři příslušní pro vysokoškolské vzdělávání na svém zasedání v Bergenu v květnu roku 2005 v rámci boloňského procesu, odpovídá výsledkům učení pro sedmou úroveň ERK.

         (4)  Deskriptor pro třetí cyklus v rámci pro kvalifikace v Evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání, na němž se dohodli ministři příslušní pro vysokoškolské vzdělávání na svém zasedání v Bergenu v květnu roku 2005 v rámci boloňského procesu, odpovídá výsledkům učení pro osmou úroveň ERK.

      PŘÍLOHA III
      Společné zásady zajišťování kvality ve vysokoškolském vzdělávání a odborném vzdělávání a přípravě v souvislosti s evropským rámcem kvalifikací
      Při provádění evropského rámce kvalifikací by zajišťování kvality, které je nezbytné pro účely odpovědnosti a zlepšení vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a odborné přípravy, mělo být prováděno v souladu s těmito zásadami:

                  —

                  Politiky a postupy zajišťování kvality by měly být základem všech úrovní evropského rámce kvalifikací.

                  —

                  Zajišťování kvality by mělo být nedílnou součástí vnitřního řízení institucí v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.

                  —

                  Zajišťování kvality by mělo zahrnovat pravidelné hodnocení institucí, jejich programů nebo jejich systémů zajišťování kvality externími monitorovacími subjekty nebo agenturami.

                  —

                  Externí monitorovací subjekty nebo agentury, které zajišťují kvalitu, by měly být pravidelně kontrolovány.

                  —

                  Při zajišťování kvality by se měly sledovat souvislosti, vstupy, proces a výstup, přičemž důraz by měl být kladen na výstupy a výsledky učení.

                  —

                  Systémy zajišťování kvality by měly zahrnovat tyto prvky:

                              —

                              jasné a měřitelné cíle a normy,

                              —

                              pokyny pro provádění, včetně účasti zainteresovaných subjektů,

                              —

                              odpovídající zdroje,

                              —

                              důsledné metody hodnocení zahrnující sebehodnocení i externí hodnocení,

                              —

                              mechanismy zpětné vazby a postupy zlepšování,

                              —

                              všeobecně dostupné výsledky hodnocení.

                  —

                  Iniciativy týkající se zajišťování kvality na mezinárodní, státní a regionální úrovni by měly být koordinovány, aby se zajistil přehled, soudržnost, součinnost a analýza systému v celé šíři.

                  —

                  Zajišťování kvality by měl být proces založený na spolupráci mezi úrovněmi a systémy vzdělávání a odborné přípravy, včetně všech příslušných zainteresovaných subjektů, v členských státech a v celém Společenství.

                  —

                  Pokyny pro zajišťování kvality na úrovni Společenství mohou obsahovat referenční kritéria pro hodnocení a vzájemné učení ve skupinách (tzv. peer-learning).


title: 2012/417/EU: Doporučení Komise ze dne 17. července 2012 o přístupu k vědeckým informacím a jejich uchovávání

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 194/39

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 17. července 2012
   o přístupu k vědeckým informacím a jejich uchovávání
   (2012/417/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Sdělení Komise Evropa 2020 (1) předkládá jako prioritu rozvoj hospodářství založeného na znalostech a inovacích.

               (2)

               Cíle stanovené ve strategii Evropa 2020 jsou podrobněji rozvedeny zejména ve stěžejních iniciativách „Digitální agenda pro Evropu“ (2) a „Unie inovací“ (3). Mezi opatření, jež se mají v rámci „Digitální agendy“ provést, patří všeobecné rozšíření výzkumu financovaného z veřejných prostředků pomocí zveřejňování vědeckých údajů a zpráv prostřednictvím otevřeného přístupu. Iniciativa „Unie inovací“ vyzývá k vytvoření rámce Evropského výzkumného prostoru (EVP), který by pomohl odstraňovat překážky mobility a přeshraniční spolupráce. Stanoví, že by se měl prosazovat otevřený přístup k publikacím a údajům z výzkumu financovaného z veřejných prostředků a že přístup k publikacím by se měl stát obecnou zásadou u projektů financovaných rámcovými programy EU pro oblast výzkumu.

               (3)

               Dne 14. února 2007 přijala Komise sdělení o vědeckých informacích v digitálním věku: přístup, šíření a uchovávání (4), k němuž byl připojen pracovní dokument útvarů Komise. V něm podala přehled o situaci v Evropě, pokud jde o vědecké publikace a uchovávání výsledků výzkumu, a zkoumala příslušné organizační, právní, technické a finanční otázky.

               (4)

               Po tomto sdělení následovaly v listopadu 2007 závěry Rady o vědeckých informacích v digitálním věku: přístup, šíření a uchovávání. Závěry vyzvaly Komisi, aby experimentovala s otevřeným přístupem k vědeckým publikacím, které jsou výsledkem projektů financovaných rámcovými programy EU pro oblast výzkumu, a obsahovaly řadu opatření, která měly provést členské státy. V některých oblastech, jichž se závěry dotýkaly, došlo k pokroku, nepodařilo se však splnit všechny cíle a pokrok jednotlivých členských států byl nevyrovnaný. Aby se co nejvíce využil evropský potenciál výzkumu, je třeba akce na úrovni EU.

               (5)

               Cílem politik otevřeného přístupu je poskytnout čtenářům bezplatně přístup k recenzovaným vědeckým publikacím a údajům z výzkumu v co nejranější fázi jejich šíření a umožnit používání a opakované využívání výsledků vědeckého výzkumu. Tyto politiky by se měly provádět s ohledem na problematiku práv duševního vlastnictví.

               (6)

               Politiky otevřeného přístupu k výsledkům vědeckého výzkumu by se měly vztahovat na veškerý výzkum financovaný z veřejných prostředků. Očekává se, že tyto politiky zlepší podmínky pro provádění výzkumu tím, že omezí zdvojování úsilí a minimalizují čas strávený vyhledáváním informací a získáváním přístupu k nim. To urychlí vědecký pokrok a usnadní spolupráci v rámci EU i mimo ni. Tyto politiky budou rovněž reakcí na výzvy ke zlepšení přístupu k vědeckým informacím, které vycházejí z vědecké obce.

               (7)

               Možnost vzájemného působení subjektů ve společnosti v rámci výzkumného cyklu zvyšuje kvalitu, význam, přijatelnost a udržitelnost výsledků inovací začleněním očekávání, potřeb, zájmů a hodnot společnosti. Otevřený přístup je klíčovým prvkem politik členských států pro odpovědný výzkum a inovace, jelikož dává výsledky výzkumu k dispozici všem a usnadňuje zapojení společnosti.

               (8)

               Širší přístup k výsledkům vědeckého výzkumu přinese prospěch také podnikům. Zejména malé a střední podniky zlepší svou schopnost inovace. Politiky týkající se přístupu k vědeckým informacím by proto měly rovněž usnadnit přístup k vědeckým informacím pro soukromé společnosti.

               (9)

               Svět vědy a výzkumu zásadně proměnil internet. Výzkumné komunity například experimentovaly s novými způsoby registrace, certifikace, šíření a uchovávání vědeckých publikací. Tomuto novému prostředí se musí přizpůsobit politiky výzkumu a financování. Členským státům by se mělo doporučit, aby přizpůsobily a rozvíjely své politiky otevřeného přístupu k vědeckým publikacím.

               (10)

               Otevřený přístup k údajům z vědeckého výzkumu posiluje kvalitu údajů, omezuje potřebu zdvojování výzkumu, urychluje vědecký pokrok a pomáhá v boji proti podvodům v oblasti vědy. Ve své závěrečné zprávě „Riding the wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data“ (Jak může Evropa těžit z rostoucího přílivu vědeckých údajů) (5) z října 2010 zdůraznila skupina odborníků na vysoké úrovni pro vědecké údaje zásadní význam sdílení a uchovávání spolehlivých údajů získaných vědeckým bádáním. Opatření politiky v oblasti přístupu k údajům jsou proto naléhavě potřebná a měla by se členským státům doporučit.

               (11)

               Uchovávání výsledků vědeckého výzkumu je ve veřejném zájmu. Tradičně za ně byly odpovědné knihovny, zejména národní knihovny uchovávající povinné výtisky. Objem vznikajících výsledků výzkumu ohromným tempem roste. Měly by se zavést mechanismy, infrastruktury a softwarová řešení, které by umožnily dlouhodobé uchovávání výsledků výzkumu v digitální podobě. Zásadní význam má udržitelné financování jejich uchovávání, neboť náklady na správu digitálního obsahu jsou stále poměrně vysoké. Vzhledem k důležitosti uchovávání výsledků výzkumu pro budoucí využití by se členským státům mělo doporučit zavedení či posílení politik v této oblasti.

               (12)

               Politiky, které mají členské státy vytvořit, by měly být vymezeny na vnitrostátní nebo nižší úrovni v závislosti na ústavním uspořádání a rozdělení odpovědnosti při definování výzkumné politiky.

               (13)

               Přístup k vědeckým informacím a jejich dlouhodobé uchovávání zlepší také robustní elektronické infrastruktury, o něž se vědecký informační systém opírá. Tím se může posílit kooperativní výzkum. Podle sdělení Komise „Infrastruktury IKT pro elektronickou vědu“ (6) se elektronické infrastruktury chápou jako „prostředí, ve kterém lze snadno sdílet výzkumné zdroje (hardware, software a obsah) a přistupovat k nim, kdykoli je to potřebné v zájmu lepšího a účinnějšího výzkumu.“ Měl by se proto doporučit další rozvoj takovýchto infrastruktur a jejich propojení na evropské úrovni.

               (14)

               Snaha o prosazení otevřeného přístupu probíhá na celém světě, o čemž svědčí „Revidovaná strategie podílu UNESCO na podpoře volného přístupu k vědeckým informacím a výzkumu“ (7) a „Usnesení OECD o přístupu k výsledkům výzkumu financovaného z veřejných zdrojů“ (8). Tohoto celosvětového úsilí by se měly účastnit i členské státy a jít příkladem vytvářením otevřeného prostředí kooperativního výzkumu založeného na vzájemnosti.

               (15)

               Vzhledem k přechodnému stavu ve vydavatelském odvětví je třeba, aby se zúčastněné strany spojily, tomuto transformačnímu procesu napomáhaly a hledaly udržitelná řešení pro postup publikování vědeckých textů.

               (16)

               Dne 12. prosince 2011 přijala Komise balíček obsahující sdělení o veřejně přístupných údajích, návrh směrnice, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (9), a nová pravidla Komise týkající se dokumentů, které má k dispozici. Balíček představil strategii Komise týkající se veřejně přístupných údajů v jednotném soudržném rámci, který zahrnuje opatření včetně tohoto doporučení.

               (17)

               Toto doporučení je doprovázeno sdělením, ve kterém Komise definuje svou politiku a vizi otevřeného přístupu k výsledkům výzkumu. Nastiňuje opatření, která provede Komise jakožto orgán poskytující finanční prostředky pro vědecký výzkum z rozpočtu Unie.

               (18)

               Společně s tímto doporučením a průvodním sdělením přijímá Komise sdělení „Posílené partnerství Evropského výzkumného prostoru pro excelenci a růst“ stanovící hlavní priority pro dokončení Evropského výzkumného prostoru, mezi něž patří optimální pohyb vědeckých poznatků, přístup k nim a jejich předávání,

         DOPORUČUJE, ABY ČLENSKÉ STÁTY:

      Otevřený přístup k vědeckým publikacím

               1.

               vymezily jasné politiky pro šíření vědeckých publikací, které vznikly v rámci výzkumu financovaného z veřejných prostředků, a otevřený přístup k nim. Tyto politiky by měly stanovit:

                           —

                           konkrétní cíle a ukazatele pro měření pokroku,

                           —

                           prováděcí plány, včetně rozdělení odpovědností,

                           —

                           související finanční plánování.

                     zajistily, že v důsledku těchto politik:

                           —

                           by měl co nejdříve existovat otevřený přístup k publikacím, které vznikly v rámci výzkumu financovaného z veřejných prostředků, a to pokud možno okamžitě a rozhodně nejpozději šest měsíců po datu uveřejnění, u společenských a humanitních věd pak dvanáct měsíců,

                           —

                           budou licenční systémy vyváženě přispívat k otevřenému přístupu k vědeckým publikacím, které vznikly v rámci výzkumu financovaného z veřejných prostředků, a to v souladu s platnými právními předpisy o autorském právu a aniž by tyto předpisy byly dotčeny, a rovněž budou podporovat výzkumné pracovníky, aby si při udělování licencí vydavatelům udrželi svá autorská práva,

                           —

                           bude systém akademického profesního postupu podporovat a odměňovat výzkumné pracovníky, kteří se účastní kultury sdílení výsledků výzkumu, a to zejména zajištěním otevřeného přístupu k jejich publikacím a vytvářením, podporou a užíváním nových, alternativních modelů kariérního hodnocení, měření a ukazatelů,

                           —

                           se zlepší transparentnost, zejména informováním veřejnosti o dohodách mezi veřejnými institucemi či skupinami veřejných institucí a vydavateli ohledně poskytování vědeckých informací. Tam by měly spadat i dohody týkající se tzv. „velkých obchodů“, tj. balíků předplatných na tištěná a elektronická periodika nabízených za snížené ceny,

                           —

                           budou mít malé a střední podniky a samostatně působící výzkumní pracovníci co možná nejširší a nejlevnější přístup k vědeckým publikacím výsledků výzkumu financovaného z veřejných prostředků.

               2.

               zajistily, aby instituce financující výzkum odpovědné za správu veřejných prostředků pro financování výzkumu a akademické instituce, které jsou příjemci financování z veřejných prostředků, prováděly příslušné politiky tím, že:

                           —

                           vymezí institucionální politiky pro šíření vědeckých publikací a otevřený přístup k nim; stanoví prováděcí plány na úrovni těchto financujících institucí,

                           —

                           poskytnou potřebné finanční prostředky pro šíření (včetně otevřeného přístupu), přičemž zohlední různé kanály, případně včetně digitálních elektronických infrastruktur, jakož i nové a experimentální metody vědecké komunikace,

                           —

                           upraví systém zaměstnávání a kariérního hodnocení výzkumných pracovníků a hodnotící systém pro udělování výzkumných grantů výzkumným pracovníkům, aby byli odměňováni ti, kteří se účastní kultury sdílení výsledků výzkumu. Zlepšené systémy by měly zohlednit výsledky výzkumu, které byly poskytnuty k dispozici prostřednictvím otevřeného přístupu, a vytvářet, podporovat a používat nové, alternativní modely kariérního hodnocení, měření a ukazatelů,

                           —

                           poskytnou výzkumným pracovníkům poradenství ohledně toho, jak dodržovat politiky otevřeného přístupu, zejména v oblasti správy jejich práv duševního vlastnictví při zajištění otevřeného přístupu k jejich publikacím,

                           —

                           povedou společná jednání s vydavateli, aby získaly co nejlepší podmínky pro přístup k publikacím včetně používání a opakovaného využívání,

                           —

                           zajistí, aby byly výsledky výzkumu financovaného z veřejných prostředků snadno identifikovatelné vhodnými technickými prostředky, a to i prostřednictvím metadat připojených k elektronickým verzím výstupů výzkumu.

      Otevřený přístup k výzkumným údajům

               3.

               vymezily jasné politiky pro šíření výzkumných údajů, které vznikly v rámci výzkumu financovaného z veřejných prostředků, a otevřený přístup k nim. Tyto politiky by měly stanovit:

                           —

                           konkrétní cíle a ukazatele pro měření pokroku,

                           —

                           prováděcí plány, včetně rozdělení odpovědností (a to včetně udělování příslušných licencí),

                           —

                           související finanční plánování.

                     zajistily, že v důsledku těchto politik:

                           —

                           budou výzkumné údaje, které vznikly v rámci výzkumu financovaného z veřejných prostředků, veřejně přístupné, použitelné a opakovaně použitelné prostřednictvím digitálních elektronických infrastruktur. Náležitě se zohlední zejména otázky týkající se ochrany soukromí, obchodního tajemství, bezpečnosti státu, oprávněných obchodních zájmů a práv duševního vlastnictví. Na žádné údaje, know-how a/nebo informace jakékoli podoby či povahy, které byly před výzkumnou činností ve vlastnictví soukromých subjektů v rámci společného partnerství veřejného a soukromého sektoru a byly jako takové označeny, se tato povinnost nevztahuje,

                           —

                           budou soubory dat snadno identifikovatelné a prostřednictvím vhodných mechanismů propojitelné s jinými soubory dat a publikacemi a budou poskytovány další informace umožňující jejich náležité hodnocení a použití,

                           —

                           budou instituce odpovědné za správu veřejných prostředků pro financování výzkumu a akademické instituce, které jsou příjemci financování z veřejných prostředků, napomáhat při provádění vnitrostátní politiky tím, že zavedou mechanismy umožňující a odměňující sdílení výzkumných údajů,

                           —

                           budou se prosazovat a/nebo provádět magisterské a doktorské programy u nových profesních profilů v oblasti technologií zpracování dat.

      Uchovávání a opakované využívání vědeckých informací

               4.

               posílily uchovávání vědeckých informací tím, že:

                           —

                           vymezí a provádějí politiky, včetně rozdělení odpovědnosti za uchovávání vědeckých informací a souvisejícího finančního plánování, aby zajistily správu a dlouhodobé uchovávání výsledků výzkumu (údajů z primárního výzkumu i všech ostatních výsledků včetně publikací),

                           —

                           zajistí vytvoření účinného systému ukládání elektronických vědeckých informací, který by se vztahoval na publikace vytvořené přímo v digitální podobě a případně na související soubory dat,

                           —

                           uchová hardware a software potřebný k tomu, aby bylo možné tyto informace v budoucnosti přečíst, nebo bude tyto informace v pravidelných intervalech převádět do nového softwarového a hardwarového prostředí,

                           —

                           bude podporovat podmínky k tomu, aby zúčastněné strany nabízely služby s přidanou hodnotou založené na opakovaném využívání vědeckých informací.

      Elektronické infrastruktury

               5.

               dále rozvíjely elektronické infrastruktury, o něž se opírá systém pro šíření vědeckých informací tím, že:

                           —

                           budou podporovat infrastruktury vědeckých údajů pro šíření znalostí, výzkumné instituce a subjekty financující výzkum, aby se zabývaly všemi etapami životního cyklu informací. K těmto etapám by mělo patřit získávání, správa, metadata, původ, trvalé identifikátory, udělení oprávnění, ověřování pravosti a integrita údajů. Je třeba vytvořit přístupy, díky nimž bude mít vyhledávání údajů v různých oborech jednotnou podobu a tím se zkrátí proces osvojování znalostí potřebný k dosažení produktivity,

                           —

                           budou podporovat přípravu a odborné vzdělávání nových skupin odborníků v oblasti informatiky zaměřených na zpracování velkého objemu dat, včetně datových specialistů, techniků a správců dat,

                           —

                           budou posilovat a využívat stávající zdroje, aby byly ekonomicky účinné a aby se prováděly inovace v oblasti analytických nástrojů, vizualizací, podpory rozhodování, modelování a modelovacích nástrojů, simulací, nových algoritmů a vědeckého softwaru,

                           —

                           posílí infrastrukturu pro přístup k vědeckým informacím a jejich uchovávání na vnitrostátní úrovni a vyčlení k tomu potřebné finanční prostředky,

                           —

                           zajistí kvalitu a spolehlivost této infrastruktury, mimo jiné prostřednictvím certifikačních mechanismů pro úložiště dat,

                           —

                           zajistí interoperabilitu elektronických infrastruktur na vnitrostátní a globální úrovni.

               6.

               zajistily synergie mezi vnitrostátními elektronickými infrastrukturami na evropské a globální úrovni tím, že:

                           —

                           budou přispívat k interoperabilitě elektronických infrastruktur, zejména řešením výměny vědeckých údajů, přičemž zohlední zkušenosti se stávajícími projekty, infrastrukturami a softwarem vyvinutými na evropské i globální úrovni,

                           —

                           budou podporovat nadnárodní spolupráci, která prosazuje používání a rozvoj infrastruktur v oblasti informačních a komunikačních technologií pro vysokoškolské vzdělávání a výzkum.

      Mnohostranný dialog zainteresovaných stran na vnitrostátní, evropské a mezinárodní úrovni

               7.

               se účastnily mnohostranného dialogu zúčastněných stran na vnitrostátní, evropské a/nebo mezinárodní úrovni o tom, jak podporovat otevřený přístup k vědeckým informacím a jejich uchovávání. Účastníci by se měli zaměřit zejména na:

                           —

                           způsoby propojení publikací s výchozími údaji,

                           —

                           způsoby zlepšování přístupu a udržování nákladů pod kontrolou, např. prostřednictvím společných jednání s vydavateli,

                           —

                           nové výzkumné ukazatele a bibliometrické metody zahrnující nejen vědecké publikace, ale také soubory dat a jiné druhy výstupů z výzkumné činnosti a výkonnost jednotlivých výzkumných pracovníků,

                           —

                           nové systémy a struktury odměňování,

                           —

                           podporu zásad otevřeného přístupu a jejich provádění na mezinárodní úrovni, zejména v rámci iniciativ dvoustranné, mnohostranné a mezinárodní spolupráce.

      Strukturovaná koordinace členských států na úrovni EU a kroky navazující na toto doporučení

               8.

               do konce roku určily vnitrostátní referenční místo, jehož úkolem bude:

                           —

                           koordinovat opatření uvedená v tomto doporučení,

                           —

                           být partnerem Evropské komise v otázkách přístupu k vědeckým informacím a jejich uchovávání, zejména co se týče lepšího definování společných zásad a standardů, prováděcích opatření a nových způsobů šíření a sdílení výzkumu v rámci Evropského výzkumného prostoru,

                           —

                           podávat zprávy o krocích navazujících na toto doporučení.

      Přezkum a podávání zpráv

               9.

               informovaly Komisi 18 měsíců po zveřejnění tohoto doporučení v Úředním věstníku Evropské unie a poté vždy po dvou letech o opatřeních, která v návaznosti na jednotlivé body tohoto doporučení učinily, v souladu s formálními náležitostmi, které se určí a dohodnou. Na základě toho Komise přezkoumá pokrok, jehož bylo v celé EU dosaženo, a vyhodnotí, zda je třeba dalších opatření pro dosažení cílů stanovených v toto doporučení.

      V Bruselu dne 17. července 2012.

            Za Komisi

         Neelie KROES

            místopředsedkyně

      (1)  KOM(2010) 2020 v konečném znění ze dne 3. března 2010, k dispozici na adrese: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:CS:PDF.

      (2)  KOM(2010) 245 v konečném znění/2 ze dne 26. srpna 2010, k dispozici na adrese http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:CS:PDF.

      (3)  KOM(2010) 546 v konečném znění ze dne 6. října 2010, k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_en.pdf#view=fit&pagemode=none.

      (4)  KOM(2007) 56 v konečném znění ze dne 14. února 2007, k dispozici na adrese http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:CS:NOT.

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf.

      (6)  KOM(2009) 108 v konečném znění.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf.

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf.

      (9)  Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 90.


title: Doporučení Rady ze dne 14. července 2015 k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2015 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2015

text:
               18.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/1

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 14. července 2015
   k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2015 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2015
   (2015/C 272/01)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost (Evropa 2020) založenou na posílené koordinaci hospodářských politik. Tato strategie se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 14. července 2015 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3). Tyto dokumenty společně tvoří tzv. integrované hlavní směry a členské státy byly vyzvány, aby je zohledňovaly v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 8. července 2014 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2014 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2014.

               (4)

               Dne 28. listopadu 2014 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2015. Téhož dne Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Rumunsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 18. prosince 2014 potvrdila Evropská rada priority pro podporu investic, zintenzivnění strukturálních reforem a odpovědnou fiskální konsolidaci podporující růst.

               (6)

               Dne 26. února 2015 zveřejnila Komise svou zprávu o Rumunsku pro rok 2015. V této zprávě byl posouzen pokrok, který Rumunsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých dne 8. července 2014. Zpráva o Rumunsku rovněž obsahuje výsledky hloubkového přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Analýza Komise vede k závěru, že Rumunsko se potýká s makroekonomickými nerovnováhami, které vyžadují rozhodná politická opatření a monitorování. Díky třem po sobě jdoucím programům EU a MMF byly výrazně sníženy vnější i vnitřní nerovnováhy. Přesto je třeba věnovat pozornost rizikům plynoucím z relativně vysoké záporné čisté investiční pozice Rumunska vůči zahraničí a ze slabé střednědobé vývozní kapacity. V bankovním sektoru přetrvávají vnější a vnitřní slabiny.

               (7)

               Dne 30. dubna 2015 předložilo Rumunsko svůj národní program reforem na rok 2015 a svůj konvergenční program z roku 2015. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (8)

               Dne 22. října 2013 přijala Rada rozhodnutí 2013/531/EU (5), ve kterém se zavázala, že v období do září 2015 Rumunsku poskytne střednědobou finanční pomoc ve výši až 2 miliardy EUR. Tato pomoc je podmíněna prováděním komplexní hospodářské politiky. Ačkoliv za stávajících tržních podmínek nemá Rumunsko v úmyslu žádat o vyplacení splátek, očekává se, že preventivní pomoc pomůže posílit jeho makroekonomickou, rozpočtovou a finanční stabilitu a prostřednictvím provádění strukturálních reforem zvýšit odolnost a růstový potenciál jeho ekonomiky. Jakmile Rumunsko z programu vystoupí, bude opětovně plně zapojeno do rámce evropského semestru.

               (9)

               Na Rumunsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Z důvodu plánovaných strukturálních reforem požádalo Rumunsko ve svém konvergenčním programu o dočasnou odchylku od požadovaného postupu korekce vedoucího k střednědobému cíli ve výši 0,5 % HDP. Protože program neposkytl o plánovaných strukturálních reformách dostatečně podrobné informace, není Rada schopna posoudit jejich realističnost. Rumunsko rovněž požádalo o uplatnění doložky o důchodové reformě. Způsobilost reformy musí potvrdit Eurostat. Na základě prognózy Komise z jara 2015 by předpokládaný strukturální schodek ve výši 3,4 % HDP v roce 2016 nezajistil odpovídající bezpečnostní rezervu s ohledem na referenční hodnotu ve výši 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě. Rada se proto domnívá, že Rumunsko nesplňuje požadavky k tomu, aby mohlo v roce 2016 využívat požadovanou dočasnou odchylku.

               (10)

               Vláda ve svém konvergenčním programu z roku 2015 plánuje udržet celkový schodek vládního sektoru na 1,5 % HDP v roce 2015 a snížit jej na 0,8 % HDP v roce 2018. Vláda plánuje dosáhnout střednědobého cíle v podobě strukturálního schodku ve výši 1,0 % HDP počínaje rokem 2016. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl podle konvergenčního programu v roce 2015 dosáhnout se 40,1 % vrcholu a následně by měl postupně klesat až na 37,1 % v roce 2018. Makroekonomický scénář, z něhož rozpočtové projekce vycházejí, je optimistický. Významná opatření zvyšující schodek schválená vládou dne 25. března a senátem dne 27. dubna (6), jež byla zohledněna v prognóze Komise z jara 2015, nejsou do konvergenčního programu zařazena, ačkoli to vyžaduje kodex chování. Opatření nezbytná pro podporu dosažení plánovaného cílového schodku od roku 2016 nebyla dostatečně specifikována. Podle prognózy Komise z jara 2015 se předpokládá, že se strukturální saldo odchýlí od střednědobého cíle o 0,3 % HDP. To mírně překračuje odchylku ve výši 0,25 % HDP udělenou v rámci programu podpory platební bilance za podmínky, že spolufinancování projektů financovaných z prostředků EU proběhne v souladu s tím, co bylo stanoveno v rozpočtu. Zatímco se požaduje korekce ve výši 0,3 % HDP, odchylka má v roce 2016 činit 2,4 % HDP, a stát se tedy významnou. V letech 2015 a 2016 budou tudíž zapotřebí další opatření. Na základě posouzení konvergenčního programu a s ohledem na prognózu Komise z jara 2015 spatřuje Rada riziko, že Rumunsko ustanovení Paktu o stabilitě a růstu nedodrží.

               (11)

               Rumunský fiskální rámec je v zásadě solidní, ale není účinně uplatňován. Střednědobé a dlouhodobé demografické trendy a nízká úroveň rozvoje trhu práce mohou ohrozit dlouhodobou udržitelnost důchodového systému. Důchodová reforma zahájená v roce 2010 již přinesla určitá zlepšení, avšak zákon sjednocující stanovení důchodového věku mužů a žen od roku 2035, který vláda navrhla v prosinci 2013, dosud nebyl dolní komorou parlamentu přijat.

               (12)

               Nedávné snížení příspěvků zaměstnavatelů na sociální zabezpečení snížilo daňové zatížení práce, avšak nebylo správně zacíleno. Daňové zatížení osob s nižšími příjmy zůstává ve srovnání s ostatními evropskými zeměmi stále vysoké (40 %). Daňové podvody a obcházení daňových povinností představují i nadále zásadní problém a snižují daňové příjmy. Byly podniknuty první kroky vedoucí k plánované probíhající reorganizaci rumunské daňové správy. V roce 2014 byl ve dvou krajích proveden pilotní projekt pro dodržování předpisů zaměřený na nehlášenou práci, podhodnocené mzdy a daňové úniky a v roce 2015 má být dále zaváděn. Objem ekologických daní se v roce 2014 zvýšil, a přiblížil se tak průměru EU.

               (13)

               Přestože v roce 2014 došlo k určitému zlepšení, míra zaměstnanosti a míra ekonomické aktivity jsou i nadále velmi nízké u žen, mladých lidí, starších pracovníků a Romů. Byla revidována aktivní politika na trhu práce, ale celková účast na aktivních opatřeních na trhu práce a jejich financování zůstávají nízké, zejména v případě odborného vzdělávání, režimů pro uznávání předchozího vzdělání, pobídek v oblasti mobility a opatření zaměřených na dlouhodobě nezaměstnané. Rumunsko již podniklo kroky k řešení nezaměstnanosti mládeže, zejména prostřednictvím záruk pro mladé lidi, ale došlo ke zdržením při jeho provádění. V koncepci transparentních pokynů pro stanovení minimální mzdy nebylo dosaženo žádného pokroku. Aby se umožnila individualizace služeb a koherentnější přizpůsobení cílovým skupinám, potřebují veřejné služby zaměstnanosti větší kapacitu, zejména pokud jde o personál, a integrovaný rámec pro provádění opatření spolufinancovaných z evropských strukturálních a investičních fondů.

               (14)

               Rumunsko čelí několika problémům v oblasti vzdělávání: míra předčasného ukončování školní docházky je i nadále značně nad průměrem EU; dostupnost služeb v oblasti předškolního vzdělávání a péče a přístup k nim jsou omezené, zvláště ve venkovských oblastech a pro romskou komunitu; účast na celoživotním učení je stále hluboko pod průměrem EU; kvalita a uplatnitelnost na trhu práce u vysokoškolského vzdělání je nedostatečná a podíl absolventů s terciárním vzděláním zůstává druhý nejnižší v Unii. Rumunsko začalo s řešením těchto problémů, přičemž v různých oblastech bylo dosaženo rozdílného stupně pokroku a dosud málo viditelných výsledků. Rumunsko přijalo v červnu 2015 dvě vnitrostátní strategie – národní strategii v oblasti celoživotního učení a národní strategii pro snížení míry předčasného ukončování školní docházky. Nyní je důležité, aby přijalo opatření pro jejich rychlé provedení. Národní program pro předškolní vzdělávání a péči byl koncipován na období 2014–2019 a vstoupí v platnost v novém školním roce 2015–2016. Byla vypracována strategie v oblasti terciárního vzdělávání, jejímž cílem je zvýšit uplatnitelnost vysokoškolského vzdělání tím, že se bude více řídit potřebami trhu práce, a zlepšit dostupnost vysokoškolského vzdělání pro příslušníky znevýhodněných skupin. Byla realizována opatření ke zlepšení odborného vzdělávání a přípravy a učňovského vzdělávání.

               (15)

               Rumunské zdravotnictví se vyznačuje neuspokojivými výsledky ošetření, špatnou finanční a geografickou dostupností, nedostatkem finančních prostředků a neúčinným využíváním zdrojů. Systém využívá ve velké míře ústavní služby a trpí z důvodu rozsáhlé neefektivní nemocniční sítě, slabé a roztříštěné záchytné sítě a malého podílu výdajů určených na základní zdravotní péči. Rozšířené využívání neoficiálních plateb v systému veřejného zdravotnictví kromě toho dále snižuje dostupnost, účinnost a kvalitu systému. Různá opatření a reformy zdravotní péče, které byly zavedeny, snížily schodek financování a zlepšily úroveň a účinnost služeb. Národní strategie pro zdravotnictví na období 2014–2020, která vymezuje strategický základ pro reformy v odvětví zdravotnictví, byla schválena v prosinci 2014 a nyní se bude provádět. Ministerstvo zdravotnictví a národní zdravotní pojišťovna zvažují různá opatření, jež mají zlepšit systém financování zdravotní péče.

               (16)

               Snižování chudoby a sociálního vyloučení je i nadále hlavním úkolem Rumunska. Ačkoli podíl lidí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením klesá, zůstává i tak s 40 % v roce 2013 vysoký, výrazně nad průměrem EU. Účinnost sociálních transferů (s výjimkou důchodů) při snižování chudoby se zdá být omezená a v případě dětí je obzvláště nízká. Sociální transfery nejsou dostatečně napojeny na aktivační opatření. Provádění reformy sociální pomoci z roku 2011 se oproti plánu stále opožďuje. Dne 27. května 2015 byla schválena strategie pro sociální začleňování a boj proti chudobě a související akční plány. Při zavádění minimálního příjmu pro účely sociálního začlenění, který by zjednodušil sociální pomoc zkombinováním tří stávajících druhů sociálních transferů a posílil by rovněž vazbu na aktivační opatření, se dosáhlo omezeného pokroku. Vláda v roce 2013 přijala zákon v oblasti sociální ekonomiky, jehož účelem je regulovat oblast sociální ekonomiky a zvýšit účast zranitelných skupin obyvatelstva na pracovním procesu, který je však stále projednáván v parlamentu. Bylo přijato málo účinných opatření pro integraci romské populace. Se zpožděním byla nicméně v lednu 2015 přijata revidovaná strategie pro integraci Romů, ale její provádění zaostává za harmonogramem.

               (17)

               Rumunská správní kapacita je nízká, roztříštěná a vyznačuje se nejasným delegováním odpovědností, a tak brzdí konkurenceschopnost hospodářství. Byly identifikovány základní příčiny strukturálních nedostatků a v říjnu 2014 byla přijata strategie pro řešení problémů ve veřejné správě a při stanovování politických priorit a koordinaci společně s akčním plánem pro její provádění v období 2014–2020. Toto provádění se však výrazně opozdilo. Nesrovnalosti v postupech zadávání veřejných zakázek vedly k výraznému zpoždění při provádění programů financovaných z EU. Tyto nesrovnalosti mají nepříznivý dopad na podnikatelské prostředí a brzdí tolik potřebné investice do infrastruktury.

               (18)

               Určitého pokroku bylo dosaženo ve zvyšování nezávislosti, kvality a účinnosti soudního systému, v boji proti korupci na všech úrovních a zajištění účinného výkonu soudních rozhodnutí. Výkon soudních rozhodnutí je však v mnoha případech nadále nedostatečný a v oblasti předcházení a boje proti drobné korupci bylo dosaženo pokroku spíše omezeného. Na tyto důležité oblasti politiky se vztahuje mechanismus spolupráce a ověřování.

               (19)

               Státem vlastněné společnosti trpí podprůměrnou produktivitou, přispívají k nelikviditě hospodářství, zatěžují jakožto podmíněné závazky rozpočet vládních institucí a stojí za 50 % daňových nedoplatků všech společností celkem. Rozhodujícím faktorem pro výkonnost státem vlastněných společností je správa a řízení. Jejich současné správní uspořádání nebrání politickému zasahování do každodenního řízení společností ani nezajišťuje oddělení funkcí vlastnictví a politického rozhodování orgánů. Teprve schválením mimořádného nařízení vlády č. 109/2011 byla pro státem vlastněné společnosti zavedena zvláštní pravidla. Na různé oblasti se pravidla nadále nevztahují a nejsou vždy v praxi dodržována. V reformě správy a řízení státem vlastněných společností v odvětví energetiky a dopravy nebylo dosaženo žádného pokroku.

               (20)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Rumunska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Rumunsku pro rok 2015. Posoudila také konvergenční program a národní program reforem, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Rumunsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Rumunsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie. Doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4.

               (21)

               Na základě tohoto posouzení projednala Rada konvergenční program, přičemž její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (22)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení projednala Rada národní program reforem a konvergenční program. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4,

         DOPORUČUJE Rumunsku v období 2015–2016:

               1.

               Přijmout veškerá nezbytná opatření pro dokončení programu finanční pomoci.

               2.

               Omezit odchylku od střednědobého rozpočtového cíle v roce 2015 na nejvýše 0,25 % HDP, jak je uvedeno v programu podpory platební bilance na období 2013–2015, a v roce 2016 se vrátit k plnění střednědobého cíle. Realizovat komplexní strategii zaměřenou na dodržování daňových předpisů, posílit kontrolní a verifikační systémy k řešení problematiky nehlášené práce a pokročit ve věci vyrovnání věkové hranice pro odchod do důchodu pro muže a pro ženy.

               3.

               Rozvíjet opatření na trhu práce, zejména pro mladé lidi nezapsané na úřadu práce a pro dlouhodobě nezaměstnané. Zajistit, aby národní agentura pro zaměstnanost byla náležitě personálně obsazena. Vypracovat v konzultaci se sociálními partnery a v souladu s vnitrostátními postupy jasné pokyny pro transparentní stanovení minimální mzdy. Zavést minimální příjem pro účely sociálního začlenění. Zvýšit objem a kvalitu předškolního vzdělávání a péče, především pro Romy. Přijmout kroky za účelem provedení národní strategie ke snížení předčasného ukončování školní docházky. Pokračovat v provádění národní strategie pro zdravotnictví na období 2014–2020, aby se řešily otázky špatné dostupnosti, nedostatku finančních prostředků a neúčinného využívání zdrojů.

               4.

               Přijmout zákon o reformě správy a řízení státem vlastněných podniků.

      V Bruselu dne 14. července 2015.

            Za Radu

            předseda

         P. GRAMEGNA

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Jeho platnost byla prodloužena rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem Rumunska na rok 2014 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Rumunska z roku 2014 (Úř. věst. C 247, 29.7.2014, s. 109).

      (5)  Rozhodnutí Rady 2013/531/EU ze dne 22. října 2013, kterým se Rumunsku poskytuje preventivní střednědobá finanční pomoc Unie (Úř. věst. L 286, 29.10.2013, s. 1).

      (6)  Snížení daní obsažené v návrhu nového daňového zákoníku.

      (7)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.