title: Doporučení Rady ze dne 10. července 2012 k národnímu programu reforem Itálie na rok 2012 a stanovisko Rady k programu stability Itálie na období 2012–2015

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/46

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 10. července 2012
   k národnímu programu reforem Itálie na rok 2012 a stanovisko Rady k programu stability Itálie na období 2012–2015
   2012/C 219/14
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na doporučení Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010-2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. července 2011 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Itálie na rok 2011 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Itálie na období 2011–2014.

               (4)

               Dne 23. listopadu 2011 přijala Komise druhou roční analýzu růstu, která zahájila druhý evropský semestr integrované koordinace politik ex ante vycházející ze strategie Evropa 2020. Dne 14. února 2012 Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Itálie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 1. prosince 2011 přijala Rada závěry, které vyzývají Výbor pro sociální ochranu, aby ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a dalšími výbory předložil své názory na opatření doporučená v rámci politického cyklu Evropa 2020. Tyto názory jsou součástí stanoviska Výboru pro zaměstnanost.

               (6)

               Evropský parlament byl řádně zapojen do evropského semestru v souladu s nařízením (ES) č. 1466/97 a dne 15. února 2012 přijal usnesení o hledisku zaměstnanosti a sociálním hledisku v roční analýze růstu na rok 2012 a usnesení o příspěvku k roční analýze růstu 2012

               (7)

               Dne 2. března 2012 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

               (8)

               Dne 2. března 2012 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy, které se účastní Paktu euro plus, aby včas představily své závazky, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (9)

               Dne 30. dubna 2012 předložila Itálie svůj program stability na období 2012-2015 a národní program reforem na rok 2012. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně. Komise rovněž v hloubkovém přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011 posoudila, zda je Itálie postižena makroekonomickou nerovnováhou. Komise ve svém hloubkovém přezkumu dospěla k závěru, že se Itálie potýká s nerovnováhou, i když nikoli nadměrnou. Zatímco veřejný dluh již spadá pod přísnou kontrolu Paktu o stabilitě a růstu, makroekonomický vývoj, pokud jde o výsledky vývozu, si zasluhuje obzvláště pozornost, neboť je nutné snížit riziko nepříznivých účinků na fungování hospodářství.

               (10)

               Na základě hodnocení programu stability podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1466/97 došla Rada k závěru, že makroekonomický scénář, na němž je program založen, je realistický, a to za předpokladu, že se nebudou dále zhoršovat podmínky na finančních trzích. V programu stejně jako v prognóze útvarů Komise z jara 2012 se tento rok očekává prudké snížení reálného HDP a postupné oživení v roce 2013. V souladu s postupem při nadměrném schodku je cílem rozpočtové strategie stanovené v programu stability snížit do roku 2012 celkový schodek veřejných financí pod referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě, a to prostřednictvím dalšího omezování výdajů a pomocí dodatečných příjmů. Na základě opravy nadměrného schodku program stability potvrzuje střednědobý rozpočtový cíl v podobě strukturálně vyrovnaného rozpočtu, který adekvátně odráží požadavky Paktu o stabilitě a růstu. Jeho dosažení Itálie plánuje na rok 2013, tedy o rok dříve, než bylo cílem v předchozím programu stability, a to díky opatřením, která byla přijata již v období 2010–2011. Na základě (nově vypočteného) strukturálního rozpočtového salda (5) se plánované průměrné roční fiskální úsilí v období 2010–2012 pohybuje vysoko nad úrovní 0,5 % HDP, kterou doporučila Rada v rámci postupu při nadměrném schodku. Předpokládané tempo korekce v roce 2013 ve strukturálním vyjádření umožňuje Itálii dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle v uvedeném roce, a plánovaná míra růstu veřejných výdajů by pak byla v souladu s výdajovým kritériem stanoveným v Paktu o stabilitě a růstu při zohlednění diskrečních opatření na straně příjmů.
               Program stability předpokládá, že poměr veřejného dluhu k HDP dosáhne maxima v roce 2012 a poté se začne současně s růstem primárních přebytků stále rychleji snižovat. V letech 2013 a 2014 se bude Itálie nalézat v přechodném období a její rozpočtové plány by zaručily dostatečný pokrok směrem k plnění referenční hodnoty pro snižování dluhu, jak ostatně potvrzuje prognóza útvarů Komise z jara 2012. Podle italských plánů bude referenční hodnoty pro snižování dluhu dosaženo na konci přechodného období (v roce 2015). Dosažení výše zmíněných výsledků ohledně schodku a dluhu bude vyžadovat přísné a úplné rozpočtové provádění nápravných opatření přijatých v letech 2010 a 2011.

               (11)

               Pokud jde o fiskální rámec, italský parlament schválil návrh ústavního zákona, kterým se do italské ústavy zavádí pravidlo vyrovnaného rozpočtu. Pro konkretizaci klíčových aspektů tohoto pravidla, tedy pro podrobná pravidla uplatňování, vhodné opravné mechanismy, únikové doložky a nutnou koordinaci mezi různými úrovněmi správy, bude zapotřebí prováděcích právních předpisů. Vláda se zavázala pokračovat v trvalém zlepšování účinnosti a kvality veřejných výdajů prostřednictvím hloubkových výdajových přezkumů na všech úrovních správy. Přezkumy by rovněž měly umožnit upřednostnit výdajové položky, jež jsou příznivé pro růst. Se stejným cílem probíhá proces přesměrování využití strukturálních fondů prostřednictvím opatření z března 2011 a akčního plánu soudržnosti z listopadu 2011, který má taktéž za cíl urychlit čerpání ze strukturálních fondů. Závažné nedostatky ve správní kapacitě, a to zejména v konvergenčních regionech, však nadále ztěžují čerpání finančních prostředků.

               (12)

               Struktura daňového systému či vysoká míra daňových úniků a nehlášené práce mají nepříznivý dopad na hospodářskou výkonnost Itálie. Dodržování daňových předpisů a daňová správa jsou rovněž dotčeny rozsáhlými daňovými výdaji a nadměrně zatěžujícími správními postupy. Částečný přesun daňového zatížení z výrobních faktorů na zdanění spotřeby a majetku, obsažený v již přijaté legislativní reformě, je prvním důležitým krokem k úpravě daňové struktury tak, aby byla příznivější pro růst, nicméně je opodstatněný další takový přesun při současném zohlednění distribučního efektu.

               (13)

               Dohoda sociálních partnerů z června 2011 ohledně reformy rámce pro mzdová vyjednávání byla formalizována v právních předpisech. Měla by umožnit rozsáhlejší využívání smluv na úrovni podniků při současném lepším zohlednění potřeb specifických výrobních činností, a toto využívání by mělo být monitorováno. Systém mzdového vyjednávání je však nutné dále reformovat, a to prostřednictvím umožnění flexibilnějších pravidel i na celostátní úrovni odvětví, aby bylo možné plně řešit otázku nominálních jednotkových nákladů práce a zaručit, že tyto náklady budou dynamičtější než u obchodní partnerů – což je jedním z faktorů ztráty konkurenceschopnosti Itálie. V dubnu 2012 vláda navrhla ambiciózní reformu trhu práce, která řeší dlouhodobé problémy na italském trhu práce, včetně jeho segmentace. Tuto reformu je nutné naléhavě přijmout a zároveň je potřeba zajistit, že její cíl i ambicióznost budou odpovídat problémům, kterým italský trh práce čelí. Rozsah a efektivita liberalizace systému služeb zaměstnanosti musí být pozorně sledovány.

               (14)

               Navzdory úsilí o zlepšení zaměstnatelnosti žen, hlavně prostřednictvím cílených daňových pobídek, je míra zaměstnanosti žen v Itálii výrazně nižší (46,5 % v roce 2011), než je průměr EU-27 (58,5 % v roce 2011). Je zapotřebí dalších opatření, pokud jde o zařízení pro péči o děti a seniory. Obzvláště velké výzvě čelí starší zaměstnankyně v soukromém sektoru, neboť věk odchodu do důchodu u žen se mezi léty 2012 a 2018 zvýší o pět let.

               (15)

               Nezaměstnanost mladých v Itálii dosáhla v roce 2011 průměrné hodnoty 29,1 % a v prvních měsících roku 2012 dále rostla. Především míra nezaměstnanosti mezi absolventy je vysoká a existuje nesoulad mezi získávanými dovednostmi a dovednostmi, které jsou relevantní pro trh práce. Podpora učňovského vzdělávání coby skutečné vstupní brány na trh práce je vítaná, ale stále vyžaduje uplatnění vhodných nástrojů, jako jsou nový systém standardů práce a odborné přípravy nebo režimy osvědčování dovedností. Komise zřídila akční skupinu s cílem přesměrovat fondy soudržnosti na opatření na podporu zaměstnanosti mladých lidí a rozvoje malých a středních podniků.

               (16)

               Míra předčasného ukončování školní docházky ve výši 18,8 % na celostátní úrovni (avšak s velkými regionálními výkyvy) má nepříznivý dopad na zaměstnanost mladých lidí. Je zapotřebí přijmout cílenější a koordinovanější opatření k řešení problému předčasného ukončování školní docházky, která by měla kombinovat prevenci, intervence a kompenzace. Je zapotřebí řešit nevýkonnost systému terciárního vzdělávání, mimo jiné prostřednictvím plného provedení reformy univerzit z roku 2010 a také posílením vazby mezi výsledky univerzit na jedné straně a přidělováním veřejných prostředků na straně druhé.

               (17)

               Itálie přijala důležitá opatření k liberalizaci služeb, zejména profesních služeb, a ke zlepšení hospodářské soutěže v síťových odvětvích. Četným výzvám ovšem čelí odvětví energetiky a dopravy, zejména pokud jde o železnice a přístavy, kde přetrvávají významné problémy v oblasti infrastruktury a trhu.

               (18)

               Navzdory některým přijatým opatřením, jejichž cílem bylo podpořit zjednodušení administrativy, je podnikatelské prostředí v Itálii i nadále složité. Především pak soudní systém trpí mnoha nedostatky, pokud jde o využívání zdrojů nebo postupy a institucionální organizaci, což se projevuje v nízké výkonnosti italského civilního soudnictví, zejména pokud jde o nepřiměřeně dlouhá soudní řízení a velké množství nevyřízených případů.

               (19)

               Přístup malých a středních podniků k financování je obtížný a intenzita rizikového kapitálu je slabá. V prosinci 2011 byla zavedena daňová sleva pro nové podíly ve společnostech, která umožňuje společnostem odečíst si předpokládanou návratnost nových vkladů soukromého kapitálu ze zdanitelného příjmu. Očekává se, že toto opatření podpoří rozvoj malých a středních podniků a investice do inovací. Ačkoli již byla přijata určitá opatření zaměřená na podporu soukromého výzkumu a vývoje, především daňový bonus pro podniky investující do výzkumu, jejich intenzita je i nadále nízká a provádění projektů inovační povahy vykazuje četné slabiny.

               (20)

               Itálie učinila řadu závazků v rámci Paktu euro plus. Tyto závazky a provádění závazků představených v roce 2011 souvisejí s podporou zaměstnanosti, zvýšením konkurenceschopnosti, posílením udržitelnosti veřejných financí a finanční stability. Komise posoudila provádění závazků v rámci Paktu euro plus. Výsledky posouzení byly zohledněny v níže uvedených doporučeních.

               (21)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Itálie. Posoudila program stability i národní program reforem a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Itálii, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 6.

               (22)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program a její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1.

               (23)

               Na základě výsledků hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada přezkoumala národní program reforem a program stability. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta zejména do níže uvedených doporučení 1, 4, 5 a 6,

         DOPORUČUJE, aby Itálie v období 2012–2013 provedla tato opatření:

               1.

               Provést plánovanou rozpočtovou strategii a zajistit, že v roce 2012 bude napraven nadměrný schodek. Zajistit plánované strukturální primární přebytky, aby se poměr dluhu k HDP začal do roku 2013 snižovat. Zajistit dostatečný pokrok směrem k střednědobému rozpočtovému cíli při současném splnění výdajového kritéria a uskutečnění dostatečného pokroku, pokud jde o splnění referenční hodnoty pro snižování dluhu.

               2.

               Zajistit, aby konkretizace hlavních aspektů ústavního pravidla vyrovnaného rozpočtu stanoveného v ústavě, upravená v prováděcích právních předpisech, včetně náležité koordinace napříč úrovněmi státní správy, byla v souladu s rámcem EU. Pokračovat v trvalém zlepšování účinnosti a kvality veřejných výdajů prostřednictvím hloubkových výdajových přezkumů a provádění akčního plánu soudržnosti z roku 2011, jež povede k zlepšování čerpání z fondů EU a jejich řízení, zejména na jihu Itálie.

               3.

               Přijmout další opatření k řešení nezaměstnanosti mladých lidí, mimo jiné prostřednictvím zvyšování relevance vzdělání pro trh práce a usnadňováním přechodu do zaměstnání, a to též za pomoci pobídek pro začínající podniky a pro nabírání zaměstnanců. Prosadit celostátní uznávání dovedností a kvalifikací, jež podpoří mobilitu pracovních sil. Přijmout opatření s cílem snížit počet studentů, kteří nedokončí terciární vzdělávání, a řešit problém předčasného ukončování školní docházky.

               4.

               Přijmout reformu trhu práce jako prioritu pro řešení problému segmentace trhu práce a zavést integrovaný systém dávek v nezaměstnanosti. Přijmout další opatření, jež podpoří zapojení žen do pracovního procesu, zejména díky poskytování péče o děti a seniory. Sledovat a podle potřeby posilovat provádění nového rámce stanovování mezd s cílem přispět k vyrovnání růstu mezd a produktivity na úrovní odvětví i společností.

               5.

               Pokračovat v boji proti daňovým únikům. Potírat stínovou ekonomiku a nehlášenou práci, například zesílením kontrol. Přijmout opatření ke zmenšení rozsahu daňových výjimek, slev a snížených sazeb DPH a ke zjednodušení daňového zákona. Přijmout další opatření k přesunu daňového zatížení od kapitálu a práce na majetek, spotřebu a životního prostředí.

               6.

               Provést již schválenou liberalizaci a zjednodušující opatření v odvětví služeb. Přijmout další opatření ke zlepšení přístupu na trh v síťových odvětvích, jakož i kapacitu infrastruktury a propojení. Více zjednodušit regulační rámec pro podnikání a posílit správní kapacity. Zlepšit přístup k finančním nástrojům, zejména soukromému kapitálu, za účelem financování rozvíjejících se podniků a inovací. Provést plánovanou reorganizaci systému civilního soudnictví a podpořit užití mechanismů alternativního řešení sporů.

      V Bruselu dne 10. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         V. SHIARLY

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Platnost uvedeného rozhodnutí byla rozhodnutím Rady 2012/238/EU ze dne 26. dubna 2012 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 119, 4.5.2012, s. 47) prodloužena i na rok 2012.

      (4)  Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 4.

      (5)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, nově vypočtené útvary Komise na základě informací poskytnutých v programu a za použití společně dohodnuté metodiky.

      (6)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 28. prosince 2004, kterým se doplňuje doporučení 96/129/ES o evropském zbrojním pasuText s významem pro EHP

text:
               12.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 9/1

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 28. prosince 2004,
   kterým se doplňuje doporučení 96/129/ES o evropském zbrojním pasu
   (Text s významem pro EHP)
   (2005/11/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (1) stanoví zavedení evropského zbrojního pasu.

               (2)

               Komise ve svém doporučení 93/216/EHS o evropském zbrojním pasu (2) a v doporučení 96/129/ES ze dne 12. ledna 1996, kterým se doplňuje doporučení 93/216/EHS o evropském zbrojním pasu (3), vyzvala členské státy, aby zavedly tento doklad podle vzoru připojeného k uvedeným doporučením.

               (3)

               Tento vzor evropského zbrojního pasu musí být upraven v důsledku přistoupení nových členských států,

         DOPORUČUJE:
   Článek 1
   Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Maltská republika, Polská republika, Republika Slovinsko, Slovenská republika zavedou evropský zbrojní pas podle vzoru uvedeného v příloze.
   Článek 2
   Ostatní členské státy, které již vydávají evropský zbrojní pas podle vzoru přiloženého k doporučení 96/129/ES, zavedou pas podle vzoru uvedeného v příloze postupně s vyčerpáním zásob starých pasů, a nejpozději do 1. května 2006.

      V Bruselu dne 28. prosince 2004.

            Za Komisi

         Günter VERHEUGEN

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 256, 13.9.1991, s. 51.

      (2)  Úř. věst. L 93, 17.4.1993, s. 39.

      (3)  Úř. věst. L 30, 8.2.1996, s. 47.

      PŘÍLOHA
      Úprava evropského zbrojního pasu (vzor z roku 1996) obsahující jazykové změny požadované rozšířením ze dne 1. května 2004.


				|

		52013DC0356

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Estonska na rok 2013 a stanovisko Rady k programu stability Estonska na období 2012–2017 /* COM/2013/0356 final - 2013/ () */

Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Estonska na rok
2013
a stanovisko Rady k programu stability Estonska na období 2012–2017
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy
rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace
hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[2],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[3],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a
zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci
hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský
potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních
směrech hospodářských politik členských států a Unie (na
období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních
směrech politik zaměstnanosti členských států[4], které společně
tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány,
aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 29. června 2012
přijaly hlavy států a předsedové vlád rozhodnutí o Paktu pro
růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec
opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá
veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají
být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména
plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit
doporučení určená jednotlivým zemím.
(4)       Dne 6. července 2012
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Estonska na rok
2012 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Estonska na období
2011-2015.
(5)       Dne 28. listopadu 2012
přijala Komise roční analýzu růstu[5], která zahájila evropský
semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2013. Téhož dne Komise na
základě nařízení (EU) č. 1176/2011 o prevenci
a nápravě makroekonomické nerovnováhy přijala
zprávu mechanismu varování[6],
ve které není Estonsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden
hloubkový přezkum.
(6)       Dne 14. března 2013
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability,
fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila
potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst,
návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice,
podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a
sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(7)       Dne 30. dubna 2013
předložilo Estonsko svůj program stability na období 2012–2017 a
národní program reforem na rok 2013. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné
vazby, byly oba programy posuzovány současně.
(8)       Na základě posouzení
letošního programu stability podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97
se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, na němž jsou založeny
rozpočtové projekce programu, je na období 2013–2014, kdy se očekává
průměrný růst HDP kolem 3,3 %, realistický. Prognóza útvarů
Komise z jara 2013 počítá v období 2013–2014 s růstem HDP ve
výši 3,5 %. V roce 2012 představoval celkový schodek rozpočtu
Estonska 0,3 % HDP. Program potvrzuje předchozí střednědobý
rozpočtový cíl, který spočívá ve vytváření strukturálního
přebytku, což je ambicióznější než cíl požadovaný Paktem o
stabilitě a růstu. Jelikož strukturální saldo Estonska skončilo
v roce 2012 přebytkem, dosáhla země svého
střednědobého rozpočtového cíle o rok dříve, než
předpokládal její předchozí program. Cílem rozpočtové strategie
nastíněné v programu stability je zajistit udržitelnou fiskální politiku,
jež podporuje vyvážený růst, udržením střednědobého
rozpočtového cíle a zároveň zajištěním dostatečných
rozpočtových rezerv a snížením daňového zatížení práce. Program
předpokládá, že plánovaný celkový schodek pro rok 2013 ve výši 0,5 % HDP
se bude v průběhu daného období zlepšovat, v roce 2014 bude
rozpočet vyvážený a následně přejde v přebytek. Podle
celkového hodnocení nově vypočteného strukturálního rozpočtového
salda včetně analýzy výdajového kritéria se Estonsko v roce 2013
výrazně neodchyluje od střednědobého rozpočtového cíle a
v roce 2014 se vrátí ke strukturálnímu přebytku. Poměr
dluhu k HDP je zřetelně pod 60 % a podle programu by po roce 2013
měl klesat tak, že se v letech 2015–2016 bude pohybovat okolo 9 %.
Estonsko hodlá v roce 2013 zavést strukturální rozpočtové pravidlo v souladu
s požadavky Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v
hospodářské a měnové unii. Toto pravidlo by mělo být
doplněno posílením závazné povahy víceletých cílů na straně
výdajů, jakmile bude toto rozpočtové pravidlo zavedeno.
(9)       Pokud jde o trh práce,
ačkoli míra zaměstnanosti nadále roste, přetrvávají určité
překážky růstu, jež zahrnují trvající nezaměstnanost mládeže a
dlouhodobou nezaměstnanost, nesoulad mezi nabízenými a požadovanými
dovednostmi a rostoucí nedostatek pracovní síly včetně ztrát pracovní
síly v důsledku dlouhodobých zdravotních problémů. Systém
sociálních dávek by měl být upraven tak, aby byl flexibilnější a lépe
cílený, poskytoval podpůrné služby a pobídky pro nezaměstnané a
neaktivní osoby, jež by mohly být znovu zaměstnány, a zároveň by
měla být posílena aktivační opatření, aby bylo zaručeno, že
se dostanou k těm, kteří je nejvíce potřebují. Nákladová
efektivita výdajů na rodinnou politiku by se mohla zlepšit, aniž by to
mělo dopad na rozpočet, mimo jiné převedením
prostředků určených na rodičovské dávky na
účinnější opatření jako například služby péče o
dítě, což by mělo pozitivně ovlivnit zaměstnanost žen.
Hospodářský rozvoj regionů by měl být koordinovanější, aby
byly jeho výsledky viditelnější.
(10)     V oblasti vzdělávání
a odborné přípravy Estonsko částečně realizovalo
doporučení z roku 2012: v roce 2012 byla přijata reforma
vyššího vzdělávání a v roce 2013 má být přijata komplexní
reforma odborného vzdělávání a přípravy. Zvláštní pozornost bude
třeba věnovat tomu, aby se zajistilo dostatečné zapojení
sociálních partnerů a tím dostatečný počet učňovských
programů v rámci odborného vzdělávání. Důležitý závazek
racionalizace sekundárního vzdělávání zůstává zatím nenaplněn.
Stále relativně vysokou míru nezaměstnanosti mládeže je třeba
řešit ve světle vysokého podílu osob bez profesního či odborného
vzdělání. Řešení přístupu k celoživotnímu učení pro
málo kvalifikované pracovníky je stále nedostatečné a opatření týkající
se nezaměstnané mládeže ne vždy přesně odpovídají potřebám
trhu práce, Neexistence propojení mezi veřejným výzkumným sektorem a
ekonomikou i nadále brzdí růst produktivity a poškozuje
konkurenceschopnost Estonska. Kromě toho zůstává vzhledem k malé
velikosti ekonomiky určitou výzvou i internacionalizace a
upřednostňování systému výzkumu a inovací.
(11)     Energetická náročnost
Estonska zůstává velmi vysoká. Ačkoliv vláda již podnikla určité
kroky, její úsilí musí být větší, trvalé a se zvláštním důrazem
kladeným na rekonstrukci obytných budov. Park nových osobních automobilů v
Estonsku je energeticky nejnáročnější v EU a spotřebitelské
zvyklosti se navzdory vyšší spotřební dani z pohonných hmot
nemění. Pokud Estonsko nepřijme další opatření, je nepravděpodobné,
že splní své cíle týkající se emisí skleníkových plynů, zejména
nepodnikne-li žádné kroky v oblasti dopravy a bydlení. Vlivem
nedostatečného přeshraničního propojení také pokračuje
relativní izolovanost estonského trhu s energií.
(12)     Poskytování služeb, jež musí
ze zákona zajišťovat orgány místní správy, je ve většině
odvětví, zejména v oblasti dlouhodobé péče, podpory rodiny,
zdravotní péče, vzdělávání a dopravních služeb, neefektivní.
Důvodem je malá správní kapacita orgánů místní správy a nepoměru
mezi jejich příjmy a přenesenou odpovědností. V souvislosti
se zlepšením místní správy dosud nebyl přijat žádný proveditelný plán.
(13)     V kontextu evropského semestru
provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Estonska. Posoudila
program stability i národní program reforem. Vzala v úvahu nejen jejich
význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v
Estonsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, a to vzhledem k
nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Evropské unii
tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na
úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou
promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 5.
(14)     Na základě tohoto
posouzení přezkoumala Rada estonský program stability a její stanovisko[7] je promítnuto zejména do níže
uvedeného doporučení 1.
(15)     V kontextu evropského semestru
provedla Komise analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku. Na
základě toho Rada vydala konkrétní doporučení určená
členským státům, které jako měnu používají euro. Estonsko by mělo
rovněž zajistit, aby byla tato doporučení zavedena včas a
v plném rozsahu,
DOPORUČUJE, aby Estonsko v období
2013–2014 provedlo tato opatření:
1.       Uskutečňovat prorůstovou
fiskální politiku a zachovat zdravou fiskální pozici, jak bylo plánováno, tak
aby bylo zajištěno splnění střednědobého rozpočtového
cíle během programového období. Doplnit plánované rozpočtové pravidlo
o závaznější víceletá pravidla pro výdaje v střednědobém
rozpočtovém rámci a pokračovat ve zvyšování efektivity
veřejných výdajů.
2.       Zlepšit motivaci k práci propojením
jednotlivých existujících systémů sociálních dávek a zvýšením flexibility
a cíleným přidělováním dávek. Zlepšit poskytování sociálních služeb,
včetně péče o dítě, a zároveň zvýšit účinnost a
nákladovou efektivitu rodinné politiky. Posílit aktivační opatření,
aby se dlouhodobě nezaměstnaným a osobám pobírajícím dávky
v invaliditě a dávky v případě pracovní neschopnosti
usnadnil návrat na trh práce. Zavést koordinovanou strategii na podporu
hospodářského rozvoje v regionech s vysokou nezaměstnaností.
3.       Pokračovat v úsilí o zlepšení
systémů vzdělávání a odborné přípravy tak, aby více odpovídaly
potřebám pracovního trhu, mimo jiné i větším zapojením sociálních
partnerů a zaváděním cílených opatření k řešení
nezaměstnanosti mládeže. Výrazně zvýšit účast málo
kvalifikovaných osob v programech celoživotního učení. Zvýšit úsilí o
upřednostňování a internacionalizaci systémů výzkumu a inovací a
posílit spolupráci mezi podnikovým sektorem a vysokoškolskými a výzkumnými
institucemi.
4.       Zlepšit energetickou účinnost,
zejména budov a dopravy, a posílit environmentální pobídky týkající se vozidel
a odpadu a za tím účelem zvážit zdanění osobních automobilů
a/nebo vyšší spotřební daň z pohonných hmot. Intenzivněji
budovat přeshraniční propojení v oblasti energetiky s cílem
diverzifikovat zdroje energií a podpořit konkurenci na trhu
s energií.
5.       Lépe vyvážit poměr mezi příjmy
orgánů místní správy a jejich přenesenou odpovědností. Zlepšit
efektivitu orgánů místní správy a zajistit kvalitní poskytování místních
veřejných služeb.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 356 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 a P7_TA(2013)0053.
[4]               Rozhodnutí Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č.
1466/97.


title: Doporučení Komise ze dne 13. června 2007 , kterým se označuje soubor opatření pro prosazování nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (oznámeno pod číslem K(2007) 2551)

text:
               20.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 159/45

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 13. června 2007,
   kterým se označuje soubor opatření pro prosazování nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
   (oznámeno pod číslem K(2007) 2551)
   (2007/425/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nedovolený obchod s exempláři druhů uvedených v nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (1), které provádí Úmluvu o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (dále jen „CITES“), způsobuje vážné škody na přírodním bohatství volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, snižuje efektivnost programů hospodaření s nimi, narušuje zákonný udržitelný obchod a ohrožuje udržitelný vývoj zejména rozvíjejících se ekonomik mnoha producentských zemí.

               (2)

               Aby se podpořilo úsilí vynakládané na prosazování nařízení, je důležité řešit základní příčiny nedovoleného obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami.

               (3)

               V souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 338/97 učiní členské státy vhodné kroky k tomu, aby zajistily dodržování a prosazování nařízení (ES) č. 338/97 a v případě nutnosti zahájily soudní řízení.

               (4)

               V souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 338/97 musí členské státy a Komise zajistit, aby byly podniknuty kroky potřebné k informování veřejnosti o ustanoveních týkajících se uplatňování CITES a tohoto nařízení.

               (5)

               V souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 338/97 členské státy musí zajistit uložení sankcí za uvedená porušení nařízení, které jsou přiměřené jejich povaze a závažnosti.

               (6)

               Podle ustálené judikatury Soudu je povinností členských států zajistit, aby sankce za porušení práva Společenství byly účinné, odrazující a přiměřené.

               (7)

               V souladu s článkem 10 Smlouvy o ES je koordinace a spolupráce mezi členskými státy a jejich příslušnými orgány nezbytná k zajištění účinného prosazování nařízení (ES) č. 338/97.

               (8)

               Používání nařízení (ES) č. 338/97 vyžaduje mezinárodní spolupráci, která je také nezbytným předpokladem pro plnění cílů CITES.

               (9)

               Studie Komise na téma prosazování nařízení EU o obchodě s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami ve 25 zemích Evropské unie, která byla zveřejněna v listopadu 2006, přiznává potřebu označení přednostních oblastí koordinované spolupráce a vytvoření souboru obecných zásad pro usnadnění používání nařízení (ES) č. 338/97.

               (10)

               Rada ve svých závěrech z prosince 2006 na téma zastavení úbytku biologické rozmanitosti (2) vyzývá členské státy, aby zvýšily úsilí v boji proti nezákonnému obchodu s druhy uvedenými v seznamu CITES, a členské státy a Komisi k posílení koordinované reakce a opatření pro prosazování CITES.

               (11)

               Soubor opatření stanovených v tomto doporučení je odrazem debat vedených v kontextu skupiny pro prosazování nařízení zřízené podle článku 14 nařízení (ES) č. 338/97 a Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami zřízeného podle článku 18 uvedeného nařízení,

         DOPORUČUJE:

               I.

               Opatření uvedená v tomto doporučení by měla být členskými státy prováděna pro usnadnění prosazování nařízení (ES) č. 338/97.

               II.

               Za účelem zvýšení schopnosti pro prosazování nařízení by členské státy měly přijmout následující opatření:

                           a)

                           přijmout národní akční plány pro koordinované prosazování nařízení; národní akční plány by měly mít jasně určené cíle a časové rámce a měly by být pravidelně harmonizovány a revidovány;

                           b)

                           zajistit, aby všechny příslušné subjekty pro prosazování práva měly odpovídající finanční a personální zdroje k prosazování nařízení (ES) č. 338/97 a aby měly přístup ke speciálnímu vybavení a k odborným znalostem;

                           c)

                           zajistit, aby sankce za porušení nařízení (ES) č. 338/97 měly odrazující účinek na trestné činy v oblasti nedovoleného obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami v souladu s ustálenou judikaturou Soudu, a aby se uplatňovaly konzistentně, zejména braly v úvahu tržní hodnotu druhů, hodnotu poškozených druhů pro rovnováhu životního prostředí a vynaložené náklady;

                           d)

                           za účelem plnění bodu c) provádět speciální výcvik a opatření na zvýšení informovanosti pro subjekty určené k prosazování nařízení, pro státní zastupitelstva a pro soudnictví;

                           e)

                           zajistit, aby všechny příslušné subjekty určené k prosazování nařízení měly přístup k odpovídajícímu školení o nařízení (ES) č. 338/97 a v oblasti určování druhů;

                           f)

                           zajistit veřejnosti a všem zúčastněným subjektům přísun odpovídajících informací, aby bylo zejména zvýšeno povědomí o negativních dopadech nedovoleného obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami;

                           g)

                           vedle kontrol na hraničních přechodech, jak je vyžadováno nařízením (ES) č. 338/97, zajistit prosazování nařízení ve vnitrozemí, zejména prostřednictvím pravidelných kontrol obchodníků a chovatelů například v obchodech se zvířectvem, chovech a pěstitelských školkách;

                           h)

                           pravidelně vyhodnocovat riziko a zpravodajství, aby byla zajištěna důkladná kontrola jak na hraničních přechodech, tak uvnitř země;

                           i)

                           zajistit, aby byly k dispozici zařízení pro dočasnou péči o zadržené či zabavené živé druhy a je-li to nezbytné, mechanismy pro vytvoření nového dlouhodobého domova.

               III.

               Za účelem zvýšení spolupráce a výměny informací by členské státy měly přijmout následující opatření:

                           a)

                           stanovit postupy pro koordinované prosazování nařízení všemi odpovědnými vnitrostátními orgány vytvořením mimo jiné meziresortních výborů, uzavřením memorand o porozumění a dalších dohod o spolupráci mezi institucemi;

                           b)

                           usnadnit přístup příslušným úředníkům odpovědným za prosazování nařízení k existujícím zdrojům, nástrojům a komunikačním kanálům určeným pro výměnu informací vztahujících se k prosazování nařízení (ES) č. 338/97 a CITES v takové míře, aby všechny důležité informace byly k dispozici úředníkům odpovědným za prosazování nařízení na všech úrovních včetně zaměstnanců v první linii;

                           c)

                           určit národní kontaktní místa pro výměnu informací a zpravodajství o obchodě s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami;

                           d)

                           sdílet důležité informace o významných tendencích vývoje, případech zadržení a soudních případech jak na pravidelných setkáních skupiny pro prosazování nařízení, tak i mimo ně;

                           e)

                           spolupracovat s příslušnými subjekty pro prosazování nařízení v ostatních členských státech na vyšetřování trestných činů podle nařízení (ES) č. 338/97;

                           f)

                           užívat prostředky komunikace, koordinace a know-how Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v oblasti koordinace vyšetřování na úrovni Společenství;

                           g)

                           vyměňovat si informace o sankcích za delikty v oblasti obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami, aby byla zajištěna jednotnost v jejich užívání;

                           h)

                           pomáhat při budování kapacit pro používání nařízení (ES) č. 338/97 v jiných členských státech včetně výcvikových programů a sdílení výcvikových příruček a materiálů;

                           i)

                           dát ostatním členským státům k dispozici existující nástroje a příručky, aby byla zvýšena informovanost veřejnosti a zúčastněných subjektů;

                           j)

                           pomáhat jiným členským státům s dočasnou péčí a s dlouhodobým poskytnutím nového domova zadrženým či zabaveným živým druhům;

                           k)

                           udržovat spojení s výkonnými orgány CITES a se subjekty pro prosazování práva v zemích původu, tranzitu a určení, které se nacházejí mimo území Společenství, a zároveň se sekretariátem CITES, s Mezinárodní organizací kriminální policie – Interpolem a se Světovou celní organizací, aby se napomohlo odhalování, potírání a prevenci nedovoleného obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami prostřednictvím výměny informací a zpravodajství;

                           l)

                           poskytovat poradenství a podklady výkonným orgánům CITES a subjektům pro prosazování práva v zemích původu, tranzitu a určení, které se nacházejí mimo území Společenství, za účelem usnadnění zákonného udržitelného obchodu;

                           m)

                           podporovat program budování kapacit ve třetích zemích za účelem zlepšení provádění a prosazování CITES, prostřednictvím mimo jiné fondů rozvojové spolupráce a v rámci budoucí „Strategie pro podporu na rozvoj obchodu“ (3);

                           n)

                           podporovat meziregionální spolupráci za účelem boje proti nedovolenému obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami vytvářením mimo jiné kontaktů s dalšími regionálními a subregionálními iniciativami.

               IV.

               Informace o opatřeních přijatých na základě uvedeného doporučení by měly být předány Komisi zároveň s informacemi uvedenými v čl. 15 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 338/97.

      V Bruselu dne 13. června 2007.

            Za Komisi

         Stavros DIMAS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1332/2005 (Úř. věst. L 215, 19.8.2005, s. 1).

      (2)  2773. zasedání Rady ve složení pro životní prostředí dne 18. prosince 2006.

      (3)  Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Na cestě ke strategii EU pro podporu na rozvoj obchodu – příspěvek Komise (KOM(2007) 163).


title: Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem České republiky na rok 2014 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu České republiky z roku 2014

text:
               29.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/12

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 8. července 2014
   k národnímu programu reforem České republiky na rok 2014 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu České republiky z roku 2014
   2014/C 247/03
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci hospodářských politik, která se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby braly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 29. června 2012 hlavy států nebo předsedové vlád členských států rozhodli o Paktu pro růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec pro přijímání opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny za použití všech dostupných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit doporučení určená jednotlivým zemím.

               (4)

               Dne 9. července 2013 přijala Rada doporučení (3) k národnímu programu reforem České republiky na rok 2013 a stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu České republiky na období 2012–2016.

               (5)

               Dne 13. listopadu 2013 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2014. Dne 13. listopadu 2013 dále Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (4) přijala zprávu mechanismu varování, ve které není Česká republika uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (6)

               Dne 20. prosince 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila, že je zapotřebí usilovat o diferencovanou fiskální konsolidaci podporující růst, obnovit standardní podmínky pro poskytování úvěrů ekonomice, podporovat růst a konkurenceschopnost, řešit nezaměstnanost a sociální dopady krize a modernizovat veřejnou správu.

               (7)

               Dne 16. dubna 2014 předložila Česká republika svůj národní program reforem na rok 2014 a dne 28. dubna 2014 svůj konvergenční program z roku 2014. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

               (8)

               Cílem rozpočtové strategie nastíněné v konvergenčním programu z roku 2014 je udržet během programového období schodek veřejných financí pod referenční hodnotou 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě. V konvergenčním programu je uveden střednědobý cíl ve výši – 1 % HDP, který reflektuje požadavky Paktu o stabilitě a růstu. V roce 2014 je sice rozpočtová strategie v souladu s Paktem o stabilitě a růstu, ale v roce 2015 se dodržení požadovaného strukturálního přizpůsobení neočekává, jelikož přepočítané strukturální saldo by se mělo zhoršit o 0,6 procentního bodu Navíc se očekává, že výdaje vládních institucí porostou tempem, jež nebude odpovídat výdajové referenční hodnotě. Předpokládá se, že odchylka od požadovaného postupu korekce u přepočítaného strukturálního salda dosáhne hodnoty – 1,6 % HDP v roce 2016 a – 1,9 % HDP v roce 2017. Celkově vzato lze od roku 2015 očekávat riziko odchýlení se od postupu korekce vedoucího k střednědobému cíli. Míra zadlužení, která se nachází pod referenční hodnotou 60 % HDP, by se měla podle konvergenčního programu v roce 2014 dočasně snížit o 1,1 procentního bodu na 45 % HDP a v roce 2015 by se měla zvýšit na 46 % HDP. Makroekonomický scénář, z něhož rozpočtové projekce v programu vycházejí, je reálný. V konvergenčním programu se očekává, že české hospodářství poroste o 1,7 % v roce 2014 a o 2 % v roce 2015; podle prognózy útvarů Komise z jara 2014 pak lze pro rok 2014 počítat s růstem ve výši 2 % a pro rok 2015 s růstem ve výši 2,4 %. Hlavní rizika pro rozpočtový výhled pramení z vysoké nejistoty, pokud jde o budoucí vývoj veřejných investic, a z potenciálních jednorázových výdajů v souvislosti s plánovanou smlouvou o pronájmu stíhacích letounů, jenž se podle očekávání v roce 2015 odrazí ve zvýšení schodku o 0,5 % HDP.
               Podle prognózy Komise hrozí v roce 2015 výrazné odchýlení se od střednědobého cíle. Rozdíl oproti scénáři v konvergenčním programu tkví v rozdílných předpokladech, co se týče politik a diskrečních opatření v roce 2015. Na základě prognózy Komise a posouzení konvergenčního programu provedeném Radou podle nařízení (ES) č. 1466/97 má Rada za to, že v roce 2013 byl schodek v souladu s jejím doporučením udržitelným způsobem snížen pod úroveň 3 % HDP a že pro rok 2014 lze očekávat dosažení střednědobého cíle, ale že od roku 2015 hrozí výrazné odchýlení se od tohoto cíle.

               (9)

               Česká republika vystoupila z dvouleté recese a nyní stojí před úkolem dosáhnout udržitelného a výrazného růstu v situaci, kdy dochází k rychlému stárnutí obyvatelstva. Veřejné investice v posledních letech prudce klesaly, což se obzvláště dotklo investic do infrastruktury. Předkrizový růstový model českého hospodářství se opíral o velký příliv zahraničního kapitálu a byl silně orientován na vývoz. Jelikož prostor pro dohánění na základě kumulace výrobních faktorů (včetně zahraničního kapitálu) se zdá být omezený, nové cesty k vyšší produktivitě by pomohlo nalézt přesměrování ekonomiky k domácím motorům růstu. Zásadními součástmi tohoto procesu jsou podpora vzdělávání, odborné přípravy a inovací a posilování institucí.

               (10)

               Vláda nedávno schválila Smlouvu o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, nicméně stále se čeká na ratifikaci v parlamentu. V roce 2011 se začalo pracovat na rozsáhlé reformě fiskálního rámce, avšak její přijetí a provedení jsou stále nejisté. Zpozdilo se rovněž přijetí příslušných právních předpisů zajišťujících soulad se směrnicí Rady 2011/85/EU (5).

               (11)

               V daňové oblasti je hlavním úkolem České republiky zefektivnit výběr příjmů a změnit daňový systém tak, aby více podporoval růst. Česká republika podnikla některá opatření, aby se zlepšilo plnění daňových povinností, zejména u nepřímých daní, avšak celkové náklady na plnění daňových povinností jsou stále příliš vysoké. Daňové základy (u daní z příjmů a příspěvků na zdravotní a sociální pojištění) nebyly dosud sjednoceny a od zřízení jednoho inkasního místa, jež bylo plánováno na rok 2015, se upustilo. Vláda však oznámila, že se otázkou sjednocení daňových základů hodlá zabývat. Doporučení, která byla v roce 2013 vydána ohledně daňové struktury, se nesetkala s praktickou odezvou. Zdanění práce zůstává vysoké, zejména u osob s nízkými příjmy (včetně osob pracujících na částečný úvazek), a to především kvůli vysokým odvodům na sociální zabezpečení. Existuje určitý potenciál pro přesun daňové zátěže z práce do jiných oblastí, například na ekologické daně či pravidelně placené daně z nemovitostí, které jsou v obou případech poměrně nízké. Přetrvávají také výrazné rozdíly mezi zdaňováním a vyměřováním sociálních příspěvků u zaměstnanců a u osob samostatně výdělečně činných, což zužuje daňovou základnu a vybízí k falešné samostatné výdělečné činnosti s nespravedlivými důsledky pro osoby, které jsou zaměstnány na základě řádné pracovní smlouvy.

               (12)

               Pokud jde o udržitelnost, Česká republika čelí v dlouhodobém výhledu středně velkému riziku, a to především kvůli očekávanému zvyšování výdajů na důchody a zdravotní péči. Zákonem stanovený věk pro odchod do důchodu se má podle stávajících právních předpisů v dlouhodobém horizontu zvyšovat, ale ve střednědobém výhledu je toto zvyšování příliš pomalé. Vláda plánuje zavést mechanismus revize, který by měl věk pro odchod do důchodu uvádět do souladu se změnami ve střední délce života, jedná se však jen o částečnou reakci na problematickou mezeru udržitelnosti. V roce 2015, tedy o rok dříve, než bylo plánováno, se navíc ukončí dočasně nižší valorizace důchodů a standardní mechanismus valorizace důchodů (ceny plus třetina nárůstu reálných mezd) nebyl přezkoumán. Omezeně se pokročilo v podpoře zaměstnatelnosti starších pracovníků. Co se týče zvyšování nákladové efektivnosti veřejných výdajů na zdravotní péči, zaznamenán nebyl pokrok žádný. Odvětví nemocniční péče vykazuje nadměrnou kapacitu, což svědčí o tom, že prostor pro možné zvýšení nákladové efektivnosti a zlepšení správy existuje.

               (13)

               Podniknuty byly některé prvotní kroky ke zlepšení kapacity a kvality veřejných služeb zaměstnanosti. Jedná se o kroky správným směrem, ale jejich dopad bude třeba vyhodnotit. Aktivním politikám na trhu práce stále schází dostatečné financování a účinné zacílení na ženy s malými dětmi, mladé lidi a starší pracovníky. Navzdory relativně vysoké celkové míře zaměstnanosti jsou totiž tyto skupiny na trhu práce i nadále málo zastoupeny. Ženám účast na trhu práce ztěžuje omezená dostupnost cenově přijatelných zařízení a služeb péče o děti a komparativně nízké využívání částečných úvazků. Rozdíl v odměňování žen a mužů patřil v roce 2012 stále k největším v Unii.

               (14)

               Obavy vzbuzuje kvalita českého vzdělávacího systému a jeho relevantnost z hlediska potřeb trhu práce. Přijata byla některá opatření ke zlepšení hodnotícího rámce pro povinnou školní docházku, úkolem nicméně zůstává podnikat návazné kroky u škol a žáků se slabšími výsledky. Potíží je také atraktivnost učitelského povolání, což vláda zamýšlí řešit. Nízká účast romských dětí na inkluzivním většinovém předškolním vzdělávání a na základním vzdělávání nepřestává být problematická pro jejich integraci. Reforma vysokého školství se zpozdila a nijak se nepokročilo ve zlepšení systému akreditace a financování vysokých škol. Zavedeny byly jen drobné změny týkající se financování výzkumných institucí. Jako zásadní se stále jeví potřeba vytvořit správné pobídky pro badatele ve veřejném sektoru tak, aby usilovali o excelenci, zabývali se společenskými výzvami a spolupracovali s podnikatelským sektorem.

               (15)

               Začal proces deregulace vysokého počtu regulovaných povolání, nicméně proces je pomalý a v odvětví služeb nevede k rychlým přínosům z větší hospodářské soutěže. Česká republika podniká některá prvotní opatření ke zvýšení energetické účinnosti, zejména prostřednictvím finančních pobídek z veřejných zdrojů, kterými podporuje energetickou účinnost budov. Potenciál pro úspory energie je stále značný a ambicióznější opatření by také pomohla snížit energetickou závislost.

               (16)

               Problémem s negativními hospodářskými důsledky zůstává kvalita a efektivnost veřejné správy. Dlouho očekávaný zákon o státní službě nebyl dosud přijat, jeho přijetí je však pro vládu klíčovou prioritou. V boji proti korupci se pokročilo omezeně; větší část právních předpisů z protikorupční strategie na roky 2013–2014 nebyla přijata. Jasná dlouhodobější vize toho, jak tento problém s dalekosáhlým významem pro hospodářský a společenský rozvoj trvale řešit, stále chybí. Realizace veřejných nabídkových řízení na místní a regionální úrovni se vyznačuje zbytečnými prodlevami. Nová pravidla pro zadávání veřejných zakázek představují krok zpět, jelikož odstraňují některé záruky transparentnosti. K omezenému pokroku došlo, pokud jde o lepší využívání finančních prostředků EU. Vysoká chybovost, kterou na konci roku 2013 hlásil u několika programů auditní orgán, však svědčí o tom, že je zapotřebí další úsilí.

               (17)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky České republiky. Posoudila národní program reforem i konvergenční program. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v České republice, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, jelikož je třeba posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že pro budoucí rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni Unie. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 7.

               (18)

               Na základě tohoto posouzení Rada projednala konvergenční program, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE České republice v období 2014–2015:

               1.

               Udržet v roce 2014 v návaznosti na korekci nadměrného schodku zdravou fiskální situaci. V roce 2015 výrazně posílit rozpočtovou strategii, aby se zajistilo dosažení střednědobého cíle, a posléze u střednědobého cíle setrvávat. Upřednostňovat výdaje podporující růst, aby se podpořilo oživení a zlepšily se vyhlídky na růst. Přijmout a provést opatření k posílení fiskálního rámce, a zejména zřídit nezávislou fiskální instituci pro sledování fiskální politiky, zavést fiskální pravidla pro místní a regionální samosprávy a zlepšit koordinaci mezi všemi úrovněmi správy.

               2.

               Zlepšit plnění daňových povinností (se zvláštním zaměřením na DPH) a snížit náklady na výběr a placení daní zjednodušením daňového systému a sjednocením základů daně z příjmu fyzických osob a vyměřovacích základů pro příspěvky na sociální a zdravotní pojištění. Snížit vysoké daňové zatížení práce, především u osob s nízkými příjmy. Přesunout daňovou zátěž do oblastí, ve kterých bude méně omezovat růst, například na pravidelně placené daně z nemovitostí a ekologické daně. Dále omezit rozdíly v daňovém zacházení se zaměstnanci a osobami samostatně výdělečně činnými.

               3.

               Zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejného důchodového systému, a to konkrétně rychlejším zvyšováním zákonem stanoveného věku pro odchod do důchodu a následně jasnějším provázáním tohoto věku se změnami ve střední délce života. Podporovat zaměstnatelnost starších pracovníků a přezkoumat mechanismus valorizace důchodů. Přijmout opatření k výraznému zlepšení nákladové efektivnosti a správy ve zdravotnictví, zejména v nemocniční péči.

               4.

               Zlepšit efektivnost a účinnost veřejných služeb zaměstnanosti, především zavedením systému pro měření výkonnosti. Zvýšit účast nezaměstnaných mladých lidí na individualizovaných službách. Výrazně navýšit dostupnost cenově přijatelných a kvalitních zařízení a služeb péče o děti, a to se zaměřením na děti do tří let.

               5.

               Zajistit, aby akreditace, řízení a financování vysokého školství přispívaly k jeho zkvalitňování a k jeho větší orientaci na trh práce. Zrychlit vypracování a zavedení nové metodiky pro hodnocení výzkumu a pro přidělování finančních prostředků, aby se zvýšil podíl financování poskytovaného výzkumným institucím na základě výkonnosti. V základním vzdělávání zatraktivnit učitelské povolání, zavést komplexní hodnotící rámec a podpořit školy a žáky se slabšími výsledky. Zvýšit inkluzivnost vzdělávání, především podporou účasti sociálně znevýhodněných a romských dětí, a to zejména v předškolním vzdělávání.

               6.

               Zrychlit reformu regulovaných povolání a při tom se zaměřit na zrušení neodůvodněných a neúměrných požadavků. Zintenzivnit snahy o zvýšení energetické účinnosti v ekonomice.

               7.

               V roce 2014 přijmout a provést zákon o státní službě, jenž zajistí stabilní, efektivní a profesionální státní správu. Zrychlit a značně posílit boj proti korupci provedením zbývajících legislativních opatření stanovených v protikorupční strategii na roky 2013–2014 a vypracováním plánů na další období. Dále zlepšit správu finančních prostředků EU, a sice zjednodušením prováděcích struktur, zvýšením kapacity a lepším řešením střetů zájmů. Zvýšit transparentnost při zadávání veřejných zakázek a zlepšit realizaci veřejných nabídkových řízení zajištěním odpovídajících pokynů a odpovídajícího dohledu.

      V Bruselu dne 8. července 2014.

            Za Radu

            předseda

         P. C. PADOAN

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Jeho platnost byla prodloužena na rok 2014 rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Úř. věst. C 217, 30.7.2013, s. 14.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 41).

      (6)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Evropské centrální banky ze dne 6. října 2006 o přijetí některých opatření s cílem účinněji chránit eurobankovky proti padělání (ECB/2006/13)

text:
               25.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/16

      DOPORUČENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 6. října 2006
   o přijetí některých opatření s cílem účinněji chránit eurobankovky proti padělání
   (ECB/2006/13)
   (2006/C 257/07)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 16 a článek 34.1 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na základě Smlouvy a statutu jsou Evropská centrální banka (ECB) a s jejím povolením národní centrální banky členských států, na které se nevztahuje výjimka, pověřeny vydáváním eurobankovek.

               (2)

               Součástí tohoto úkolu je zajišťovat důvěryhodnost a kvalitu eurobankovek v oběhu, a tím nepřímo také důvěru veřejnosti v eurobankovky.

               (3)

               Rámec Eurosystému pro rozpoznávání padělků a třídění bankovek podle upotřebitelnosti prováděné úvěrovými institucemi a ostatními subjekty zpracovávajícími hotovost (1) (dále jen „rámec“) stanoví harmonizované standardy a postupy pro navracení bankovek do oběhu v rámci eurozóny. Má-li být kontrola pravosti a upotřebitelnosti bankovek, které mají být navraceny do oběhu, prováděna prostřednictvím strojů pro zpracování bankovek, lze k této kontrole použít pouze ty stroje, jež uspěly při zkouškách u některé z národních centrálních bank. V této souvislosti národní centrální banky nabízejí výrobcům společné testy strojů pro zpracování bankovek, které platí na celém území eurozóny a které jsou prováděny pomocí jednotných testovacích sad bankovek, jež obsahují, mimo jiné, vybrané třídy padělků eurobankovek. Tyto testy tedy nutně vyžadují dostupnost padělaných bankovek stejné třídy, a to jak pro prvotní složení jednotných sad bankovek, tak pro jejich doplnění, a tudíž i pravidelnou výměnu a přepravu těchto bankovek v rámci Evropské unie mezi národními centrálními bankami.

               (4)

               Čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání (2), ukládá příslušným vnitrostátním orgánům povinnost bezodkladně poskytovat národním analytickým střediskům požadované potřebné vzorky každého typu bankovky, u níž je podezření, že se jedná o padělek, k analýze a identifikaci. Národní analytická střediska jsou kromě toho povinna zaslat ECB každý nový typ podezřelé bankovky, který odpovídá kritériím ECB, pro účely analýzy a klasifikace.

               (5)

               Povinnostmi, které čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1338/2001 ukládá příslušným vnitrostátním orgánům a národním analytickým střediskům, nejsou dotčeny vnitrostátní trestněprávní předpisy. Uvedené povinnosti především nesmějí bránit použití nebo zadržení bankovek, u kterých je podezření, že se jedná o padělky, jako důkazu v trestním řízení. V řadě členských států toto vážným způsobem omezuje dostupnost padělaných bankovek pro národní analytická střediska a národní centrální banky, které nejsou národními analytickými středisky.

               (6)

               Používání strojů pro zpracování bankovek, jejich přezkušování a neustálé zdokonalování jsou prostředky, které napomáhají odhalování padělaných bankovek, a přispívají tak k uvádění eurobankovek do oběhu způsobem, jenž eurobankovky chrání proti padělání.

               (7)

               Je proto velmi důležité, aby s náležitým ohledem na probíhající trestní řízení byla přeprava padělaných bankovek národními analytickými středisky a národními centrálními bankami, které nejsou národními analytickými středisky, dovolena rovněž pro účely rámce.

               (8)

               Článek 10 Smlouvy vyžaduje, aby členské státy, včetně policejních nebo soudních orgánů, přijaly veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit účinnost práva Společenství.

               (9)

               Účinná ochrana eura proti padělání je důležitou součástí práva Společenství. Úsilí zabránit padělání se týká jak Společenství na základě jeho pravomoci v oblasti jednotné měny, tak členských států na základě jejich pravomocí v oblasti trestního práva a strategie boje s organizovanou trestnou činností.

               (10)

               Trestní právo a pravidla trestního řízení obecně nespadají do pravomoci Společenství, s výjimkou případů, kdy je to nezbytné pro zajištění účinnosti práva Společenství. Ve všech ostatních případech může být nezbytné, aby byla přijata opatření podle hlavy VI Smlouvy o Evropské unii o policejní a soudní spolupráci v trestních věcech.

               (11)

               Článek 29 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že cíle EU poskytovat občanům v prostoru svobody, bezpečnosti a práva vysokou úroveň ochrany tím, že rozvíjí společný postup členských států, se dosáhne mimo jiné sbližováním trestněprávních předpisů členských států.

               (12)

               Odpovědnost Eurosystému za zabezpečení důvěryhodnosti a kvality eurobankovek v oběhu vyžaduje, aby byla vypracována doporučení k některým cílům politiky, přičemž se ponechá na EU a na vnitrostátních orgánech, aby tyto cíle zvážily a přijaly vhodná opatření k jejich dosažení,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Evropská Komise by měla zvážit předložení návrhu na rozšíření pravomoci národních analytických středisek a národních centrálních bank, které nejsou národními analytickými středisky, tak aby mohly zadržet identifikované a analyzované vzorky padělaných bankovek a současně také vyžadovat a legitimním způsobem přepravovat tyto padělané bankovky v rámci EU pro účely rámce. Především by se měl změnit čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1338/2001 a zároveň zrušit čl. 4 odst. 3. Přinejmenším by se měl změnit čl. 4 odst. 3, tak aby používání a zadržení padělaných bankovek jako důkazu v trestním řízení nebránilo plnému uplatňování čl. 4 odst. 2 s výjimkou případů, kdy s ohledem na množství a typ zadržených padělků není takové uplatňování možné.

               2.

               I když změna nařízení (ES) č. 1338/2001 je nezbytná, aby se umožnila přeprava padělků pro účely rámce, jakož i vydávání padělků vnitrostátními orgány, mohlo by se prověřit, do jaké míry by v tomto ohledu mohl být prospěšný společný postup podle hlavy VI Smlouvy o EU. Konkrétně by se měla posoudit použitelnost čl. 31 odst. 1 písm. e) Smlouvy o EU, jelikož zajištěné padělky se používají jako důkaz v probíhajících trestních řízeních před vnitrostátními soudními orgány. Členské státy by měly zejména zajistit, aby v rozsahu, ve kterém nejsou dotčena práva podezřelého a obviněného, mohli zaměstnanci národních analytických středisek a národních centrálních bank, které nejsou národními analytickými středisky, legitimně přepravovat a zadržovat určité množství zajištěných padělaných bankovek pro účely rámce za podmínky, že tyto vzorky budou na požádání okamžitě vráceny státnímu zastupitelství či soudním orgánům.

               3.

               Bez ohledu na to, zda budou výše uvedená opatření přijata, může dojít k tomu, že členské státy budou muset změnit své vnitrostátní právní předpisy, aby umožnily zadržení a přepravu padělaných bankovek pro účely rámce. Členské státy by především měly zvážit zrušení vnitrostátních pravidel, podle kterých musí zajištěné padělané bankovky vždy zůstat v soudních archivech, být zničeny, předány výlučně policii nebo zůstat na území státu.

               4.

               Bez ohledu na to, zda budou výše uvedená opatření přijata, by členské státy měly zvážit podporu praktických ujednání s příslušnými národními centrálními bankami, na základě kterých se padělané bankovky těmto národním centrálním bankám poskytují pro účely rámce a uskutečňuje se jejich výměna mezi národními centrálními bankami, a to případně na základě rozhodnutí státního zastupitelství či soudních orgánů.

         Toto doporučení je určeno Radě Evropské unie, Evropskému parlamentu, Komisi Evropských společenství a členským státům.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 6. října 2006.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Zveřejněno na internetových stránkách www.ecb.int.

      (2)  Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6.


title: 2014/124/EU: Doporučení Komise ze dne 7. března 2014 o posílení zásady rovného odměňování mužů a žen prostřednictvím transparentnosti  Text s významem pro EHP

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 69/112

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 7. března 2014
   o posílení zásady rovného odměňování mužů a žen prostřednictvím transparentnosti
   (Text s významem pro EHP)
   (2014/124/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii zakotvují rovnost žen a mužů jako jednu ze základních hodnot a úkolů Unie.

               (2)

               Články 8 a 10 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) stanoví, že při všech svých činnostech Unie usiluje o odstranění nerovností, podporuje rovné zacházení pro muže a ženy a zaměřuje se na boj proti jakékoliv diskriminaci na základě pohlaví.

               (3)

               V čl. 157 odst. 1 SFEU je stanoveno, že každý členský stát zajistí uplatnění zásady stejné odměny mužů a žen za stejnou nebo rovnocennou práci.

               (4)

               Článek 23 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že rovnost žen a mužů musí být zajištěna ve všech oblastech včetně zaměstnání, práce a odměny za práci.

               (5)

               Stejná odměna za stejnou nebo rovnocennou práci je jednou z pěti priorit stanovených v Chartě žen, což znovu potvrzuje odhodlání Komise účinně zmobilizovat všechny nástroje, legislativní i nelegislativní, za účelem odstranění rozdílů v odměňování žen a mužů. Strategie pro rovnost žen a mužů 2010–2015 vychází z priorit Charty žen. V této strategii se uvádí, že Komise bude zkoumat možné způsoby, jak zlepšit transparentnost odměňování.

               (6)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (1) stanoví, že v případě stejné práce nebo práce, které je přiznána stejná hodnota, se odstraní přímá a nepřímá diskriminace na základě pohlaví, pokud jde o všechna hlediska a podmínky odměňování. Zejména pokud se pro stanovení odměny používá systém klasifikace prací, má být založen na stejných kritériích pro muže i pro ženy a sestaven tak, aby vyloučil diskriminaci na základě pohlaví.

               (7)

               Ženy v Unii stále ještě vydělávají za každou odpracovanou hodinu v průměru o 16,2 % méně než muži (Eurostat 2011), a to navzdory významnému pokroku, jehož dosáhly, pokud jde o vzdělání a praxi. To svědčí o přetrvávajících rozdílech v odměňování žen a mužů, které se dosud snižovaly jen velmi pomalu.

               (8)

               Ve sdělení Komise KOM(2007) 424 v konečném znění (2) se závěrem konstatuje, že ženy i nadále trpí diskriminací v odměňování a nerovností na trhu práce, což jim brání v dosažení jejich plného potenciálu. Zjevná přímá diskriminace v odměňování za naprosto stejnou práci je dnes již poměrně ojedinělým jevem. Stávající právní rámec je však již méně účinný, pokud jde o zajištění uplatňování zásady stejné odměny za rovnocennou práci. Taková diskriminace bude s menší pravděpodobností předmětem soudní žaloby nejen proto, že o ní potenciální oběti pravděpodobně nevědí, nýbrž také proto, že pro oběti diskriminace v odměňování je obtížnější účinně vymáhat dodržování zásady stejné odměny. Oběti musí předložit skutečnosti, které vedou k domněnce, že dochází k diskriminaci, aby přesunuly důkazní břemeno na zaměstnavatele. K významným faktorům, které k těmto obtížím přispívají, patří neprůhledné struktury odměňování a nedostatek dostupných informací o úrovni odměňování zaměstnanců vykonávajících stejnou nebo rovnocennou práci.

               (9)

               Ve sdělení Komise KOM(2010) 543 v konečném znění (3) jsou další zlepšení při transpozici, provádění a prosazování právních předpisů Unie zařazena mezi priority v oblasti inteligentní regulace.

               (10)

               Dne 18. listopadu 2008 (4) a 24. května 2012 (5) přijal Evropský parlament usnesení týkající se stejného odměňování žen a mužů obsahující doporučení ohledně účinnějšího uplatňování zásady stejného odměňování. K těmto doporučením patří zavedení opatření pro větší platovou transparentnost a systémů hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví.

               (11)

               Ve svých závěrech ze dne 6. prosince 2010 o posílení odhodlání a opatření zaměřených na odstranění rozdílů v odměňování žen a mužů a o přezkumu provádění Pekingské akční platformy (6) Rada členské státy vyzvala, aby zavedly opatření pro boj s příčinami rozdílů v odměňování žen a mužů, zejména opatření na podporu transparentnosti odměňování a používání hodnocení a klasifikace zaměstnání, jež jsou neutrální z hlediska pohlaví.

               (12)

               Sdělení Komise COM(2013) 83 final (7) členské státy vyzývá, aby se vynasnažily odstranit rozdíly v odměňování žen a mužů a řešily další překážky, které ženám brání v účasti na trhu práce, a aby podpořily zaměstnavatele v řešení problému diskriminace na pracovišti v rámci úsilí o provádění strategie aktivního začleňování.

               (13)

               Ve zprávě Komise Evropskému parlamentu a Radě COM(2013) 861 final (8) se uvádí, že uplatňování zásady rovného odměňování brání nedostatečně transparentní systémy odměňování, nedostatečná právní jistota ohledně pojmu rovnocenné práce a procesní překážky. K těmto překážkám patří skutečnost, že zaměstnanci nemají k dispozici informace, které potřebují, aby se mohli úspěšně obrátit na soud z důvodu porušení zásady stejné odměny, a zejména informace o úrovni platů u kategorií zaměstnanců, kteří vykonávají stejnou nebo rovnocennou práci.

               (14)

               Opatření na úrovni Unie usnadňující uplatňování zásady rovného odměňování by vnitrostátním orgánům a příslušným zainteresovaným stranám pomohlo zvýšit úsilí o odstranění rozdílů v odměňování žen a mužů a diskriminace v odměňování. Aniž je dotčena zásada subsidiarity, je nutné zlepšit účinné uplatňování zásady rovného odměňování v členských státech.

               (15)

               Toto doporučení by se mělo zaměřit na transparentnost mzdových kategorií, která je pro účinné uplatňování zásady rovného odměňování klíčová. Vyšší transparentnost může odhalit zaujatost a diskriminaci na základě pohlaví ve strukturách odměňování podniku či organizace. To zaměstnancům, zaměstnavatelům a sociálním partnerům umožňuje podniknout odpovídající kroky s cílem zajistit uplatňování zásady rovného odměňování. Toto doporučení by mělo představit soubor opatření, která mají členským státům pomoci zaujmout odpovídající přístup ke zvyšování transparentnosti odměňování. Členské státy by měly mít možnost zavést nejvhodnějších opatření s ohledem na jejich konkrétní situaci a provést nejméně jedno z hlavních opatření zvyšujících transparentnost, která jsou uvedena v tomto doporučení (nárok vyžádat si informace o odměňování, podávání zpráv ze strany společností, audity odměňování, kolektivní vyjednávání o stejné odměně).

               (16)

               Možnost zaměstnanců vyžádat si informace o úrovni platů, včetně doplňkových nebo proměnných složek, jako jsou odměny v naturáliích a bonusy, u ostatních kategorií zaměstnanců vykonávajících stejnou nebo rovnocennou práci rozdělené podle pohlaví by zajistila větší transparentnost mzdové politiky určitého podniku nebo organizace. Zlepšila by rovněž vyhlídky na úspěšné individuální žaloby v případech diskriminace u vnitrostátních soudů, a měla by tudíž odrazující účinek.

               (17)

               Pravidelné zprávy zaměstnavatelů o odměnách podle jednotlivých kategorií zaměstnanců nebo pracovních pozic rozdělené podle pohlaví by rovněž zvýšily transparentnost odměňování a představovaly by spolehlivý základ pro diskuse o opatřeních na podporu uplatňování zásady stejné odměny. Toto hromadné zveřejňování mezd by se nemělo vyžadovat u podniků a organizací s méně než 50 zaměstnanci, které splňují kritéria pro malé podniky týkající se pracovních sil stanovená v doporučení Komise 2003/361/ES (9), jelikož by to pro ně mohlo představovat nepřiměřenou zátěž.

               (18)

               Audity odměňování by měly usnadnit analýzu aspektů rovnosti žen a mužů v oblasti odměňování a vyvození závěrů ohledně uplatňování zásady rovného odměňování. Audity odměňování by mohly být základem pro diskusi mezi zaměstnavateli a zástupci zaměstnanců zaměřenou na odstranění diskriminace v odměňování na základě pohlaví. Opatření týkající se auditů odměňování by se neměla vyžadovat u podniků a organizací s méně než 250 zaměstnanci, které splňují kritéria pro střední podniky týkající se pracovních sil stanovená v doporučení 2003/361/ES, jelikož to by pro ně mohlo představovat nepřiměřenou zátěž.

               (19)

               Dalším způsobem, jak zvýšit transparentnost odměňování a odstranit rozdíly v odměňování žen a mužů, je vybízet sociální partnery k tomu, aby při kolektivním vyjednávání diskutovali o otázkách rovného odměňování a aby jim věnovali zvláštní pozornost, či jim to uložit jako povinnost.

               (20)

               Za účelem analýzy a sledování změn týkajících se rozdílů v odměňování žen a mužů na evropské úrovni je nezbytné sestavovat mzdové statistiky rozdělené podle pohlaví a poskytovat Eurostatu přesné a úplné statistické údaje. Nařízení Rady (ES) č. 530/1999 (10) vyžaduje, aby členské státy každé čtyři roky sestavovaly strukturální statistiky výdělků, jež usnadňují výpočet rozdílů v odměňování mezi ženami a muži. Za roky 2006 a 2010 byly rozdíly v odměňování žen a mužů vypočteny z údajů získaných při zjišťování o struktuře výdělků. Za roky 2007 až 2009 byly údaje o rozdílech v odměňování žen a mužů předávány na dobrovolné bázi, často s prodlevami a ve formě předběžných údajů podléhajících pozdější revizi. Kvalitní roční statistické údaje by mohly pomoci zvýšit transparentnost a dále zlepšit informovanost o problému týkajícím se nerovnosti žen a mužů v oblasti odměňování. Dostupnost a srovnatelnost těchto údajů napomáhá při posuzování vývoje v celé Unii.

               (21)

               Neexistence definice rovnocenné práce, včetně jednoznačného stanovení hodnotících kritérií pro srovnávání různých typů práce, představuje pro oběti diskriminace v odměňování významnou překážku pro podání žaloby u soudu. Při posuzování, zda zaměstnanci vykonávají rovnocennou práci, je třeba uvážit celou řadu faktorů zahrnujících povahu práce, odbornou přípravu a pracovní podmínky. Zahrnutí této definice a kritérií pro hodnocení a klasifikaci práce do vnitrostátních právních předpisů by obětem diskriminace v odměňování pomohlo při podávání žalob u vnitrostátních soudů.

               (22)

               Systémy hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví, účinně napomáhají při zavádění transparentního systému odměňování. Tyto systémy odhalují nepřímou diskriminaci v odměňování související s podhodnocením práce, kterou obvykle vykonávají ženy, jelikož měří a porovnávají typy práce, jejichž obsah se liší, mají však rovnocennou hodnotu, a tudíž podporují zásadu rovnocenné práce. Členské státy, sociální partneři a zaměstnavatelé se vybízejí, aby prosazovali rozvoj a používání systémů hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví, a aby se přitom inspirovali přílohou 1 pracovního dokumentu útvarů Komise připojeného ke zprávě o uplatňování směrnice 2006/54/ES (11).

               (23)

               Při účinném uplatňování zásady rovného odměňování napomáhá zapojení subjektů zabývajících se rovným zacházením. Pravomoci a pověření vnitrostátních subjektů zabývajících se rovným zacházením by proto měly být dostatečné, aby zahrnovaly diskriminaci v odměňování na základě pohlaví, včetně povinností týkajících se transparentnosti. Procesní překážky a překážky související s náklady, kterým oběti diskriminace v odměňování čelí, by se měly snížit tím, že subjektům zabývajícím se rovným zacházením bude umožněno zastupovat jednotlivce. To by pro zaměstnance snížilo rizika související s vedením individuálních soudních sporů a mohlo by se stát možným řešením současné situace, kdy jen velmi nízký počet sporů týkajících se rovného odměňování končí soudní žalobou.

               (24)

               Osvětová činnost informuje zainteresované strany o existenci a významu zásady rovného odměňování. Členské státy by měly být vyzývány, aby zvyšovaly informovanost podniků a organizací, sociálních partnerů a široké veřejnosti s cílem účinně prosazovat zásadu rovného odměňování, používat metody hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví, a obecněji se zabývat rozdíly v odměňování žen a mužů. Nezbytná jsou rovněž opatření na úrovni podniků a organizací,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   I.   PŘEDMĚT

               1.

               Toto doporučení poskytuje členským státům návod, který jim má pomoci lépe a účinněji uplatňovat zásadu rovného odměňování v rámci boje proti diskriminaci v odměňování a přispět k řešení přetrvávajících rozdílů v odměňování žen a mužů.

         II.   TRANSPARENTNOST ODMĚŇOVÁNÍ

               2.

               Členské státy by měly zaměstnavatele z veřejného i soukromého sektoru a sociální partnery vybízet k přijetí politiky transparentnosti, pokud jde o složení a strukturu odměňování. Členské státy by měly zavést konkrétní opatření na podporu transparentnosti odměňování. Tato opatření by měla v rámci přístupu odpovídajícího konkrétní situaci v daném členském státě zahrnout jeden či více postupů uvedených v bodech 3 až 6.

      Právo zaměstnanců na informace o úrovni platů

               3.

               Členské státy by měly zavést vhodná a přiměřená opatření s cílem zajistit, aby zaměstnanci mohli požádat o informace o úrovni platů rozdělené podle pohlaví pro kategorie zaměstnanců, kteří vykonávají stejnou nebo rovnocennou práci. Tyto informace by měly kromě pevného základního platu zahrnovat i doplňkové nebo proměnné složky, jako jsou odměny v naturáliích a bonusy.

      Podávání zpráv o odměňování

               4.

               Členské státy by měly zavést opatření, která zajistí, aby zaměstnavatelé v podnicích a organizacích s alespoň 50 zaměstnanci zaměstnance, zástupce zaměstnanců a sociální partnery pravidelně informovali o průměrné odměně jednotlivých kategorií zaměstnanců nebo pracovních pozic podle pohlaví.

      Audity odměňování

               5.

               Členské státy by měly přijmout vhodná opatření s cílem zajistit, aby v podnicích a organizacích s alespoň 250 zaměstnanci byly prováděny audity odměňování. Tyto audity by měly zahrnovat analýzu podílu žen a mužů v jednotlivých kategoriích zaměstnanců nebo pracovních pozic, analýzu používaného systému hodnocení a klasifikace práce a podrobné informace o odměnách a rozdílech v odměňování na základě pohlaví. Tyto audity by měly být na žádost dostupné zástupcům zaměstnanců a sociálním partnerům.

      Kolektivní vyjednávání

               6.

               Aniž je dotčena autonomie sociálních partnerů, členské státy by měly v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí zajistit, aby otázka rovného odměňování, včetně auditů odměňování, byla projednávána na příslušné úrovni kolektivního vyjednávání.

      Statistické a správní údaje

               7.

               Členské státy by měly dále zlepšit dostupnost aktuálních údajů o rozdílech v odměňování žen a mužů tím, že budou Eurostatu každoročně poskytovat včas statistické údaje. Tyto statistické údaje by měly být rozčleněny podle pohlaví, hospodářského odvětví (12), pracovní doby (práce na plný/částečný úvazek), hospodářské kontroly (veřejné/soukromé vlastnictví) a věku a měly by být vypočítány za období jednoho roku.

               8.

               V rámci informování Komise podle bodu 18 by členské státy měly Komisi poskytnout rovněž údaje o počtu a druzích případů diskriminace v odměňování.

      Ochrana údajů

               9.

               Pokud informace poskytované na základě opatření přijatých podle bodů 3 až 8 zahrnují předání osobních údajů, měly by být poskytnuty v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ochraně údajů, zejména právními předpisy provádějícími směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (13).

      Pojem rovnocenná práce

               10.

               V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie by členské státy měly ve svých právních předpisech jasně definovat pojem „rovnocenná práce“. Hodnota práce by měla být posuzována a porovnávána na základě objektivních kritérií, jako jsou požadavky na vzdělání, praxi a odbornou přípravu, dovednosti, úsilí a odpovědnost, vykonaná práce a povaha příslušných úkolů.

      Systémy hodnocení a klasifikace práce

               11.

               Členské státy by měly prosazovat rozvoj a používání systémů hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví, a to i v rámci své role zaměstnavatele ve veřejném sektoru, s cílem zabránit diskriminaci v odměňování na základě rozdílných platových stupnic pro muže a ženy či takovou diskriminaci odhalit a odstranit. Členské státy by měly zaměstnavatele a sociální partnery vybízet, aby zavedli systémy hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví.

               12.

               Co se týká systémů hodnocení a klasifikace práce, které jsou neutrální z hlediska pohlaví, členské státy se vybízejí, aby se inspirovaly přílohou 1 pracovního dokumentu útvarů Komise připojeného ke zprávě o uplatňování směrnice 2006/54/ES.

         III.   HORIZONTÁLNÍ USTANOVENÍ

      Subjekty zabývající se rovným zacházením

               13.

               Členské státy by měly zajistit, aby pravomoci a pověření jejich vnitrostátních subjektů zabývajících se rovným zacházením zahrnovaly záležitosti související s diskriminací v odměňování na základě pohlaví, včetně povinností týkajících se transparentnosti. Členské státy by případně měly subjektům zabývajícím se rovným zacházením přiznat právo na přístup k informacím a auditům zmíněným v bodech 4 a 5 tohoto doporučení.

               14.

               Členské státy by měly snížit procesní překážky při podávání soudních žalob v souvislosti s porušením zásady rovného odměňování tím, že subjektům zabývajícím se rovným zacházením umožní zastupovat jednotlivce v případech týkajících se diskriminace v odměňování.

               15.

               Členské státy by měly zajistit užší spolupráci a koordinaci mezi vnitrostátními subjekty zabývajícími se rovným zacházením a vnitrostátními subjekty, které vykonávají kontrolní funkci na trhu práce.

      Sledování a prosazování

               16.

               Členské státy by měly zajistit soustavné sledování uplatňování zásady rovného odměňování a použití všech dostupných prostředků nápravy v případě diskriminace v odměňování.

      Osvětová činnost

               17.

               Členské státy by měly zvyšovat informovanost veřejných a soukromých podniků a organizací, sociálních partnerů i široké veřejnosti s cílem prosazovat rovné odměňování, zásadu rovnocenné práce a transparentnost odměňování, zabývat se příčinami rozdílů v odměňování žen a mužů a navrhnout nástroje, které pomohou analyzovat a posoudit nerovnost v odměňování.

         IV.   NÁSLEDNÁ OPATŘENÍ

               18.

               Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k zajištění uplatňování tohoto doporučení a vyzývají se, aby Komisi o těchto opatřeních informovaly do dne 31. prosince 2015, aby Komise mohla podrobně sledovat situaci, vypracovat zprávu o pokroku, jehož bylo dosaženo při provádění tohoto doporučení, a na tomto základě posoudit potřebu dalších opatření.

         V.   ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

               19.

               Toto doporučení je určeno všem členským státům. Je určeno rovněž sociálním partnerům, zejména v členských státech, v nichž sociální partneři mají v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí zvláštní odpovědnost za uplatňování zásady rovného odměňování uzavíráním kolektivních smluv.

      V Bruselu dne 7. března 2014.

            Za Komisi

         Viviane REDING

            místopředsedkyně

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 23).

      (2)  Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 18. července 2007„Boj proti rozdílům v odměňování žen a mužů“.

      (3)  Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 8. října 2010„Inteligentní regulace v Evropské unii“.

      (4)  Úř. věst. C 16 E, 22.1.2010, s. 21.

      (5)  P7_TA(2012)0225.

      (6)  Úř. věst. C 345, 18.12.2010, s. 1.

      (7)  Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 20. února 2013„Za sociální investice pro růst a soudržnost – včetně provádění Evropského sociálního fondu v období 2014–2020“ (s. 11).

      (8)  Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění).

      (9)  Doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36).

      (10)  Nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce (Úř. věst. L 63, 12.3.1999, s. 6).

      (11)  Pracovní dokument útvarů Komise připojený ke zprávě Komise Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání, SWD(2013) 512 final.

      (12)  Alespoň NACE Rev.2, sekce B až S kromě sekce O.

      (13)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31).