				|

		52013DC0371

			Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY k národnímu programu reforem Polska na rok 2013 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska na období 2012–2016 /* COM/2013/0371 final - 2013/ () */

Doporučení pro
DOPORUČENÍ RADY
k národnímu programu reforem Polska na rok
2013
a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska na období 2012–2016

RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy
rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace
hospodářských politik[1],
a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na doporučení Evropské komise[2],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[3],
s ohledem na závěry Evropské rady,
s ohledem na stanovisko Výboru pro
zaměstnanost,
po konzultaci s Hospodářským a
finančním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 26. března 2010
schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a
zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na posílené koordinaci
hospodářských politik, která se zaměří na klíčové oblasti,
v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského
potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.
(2)       Dne 13. července 2010
přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních
směrech hospodářských politik členských států a Unie (na
období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních
směrech politik zaměstnanosti členských států[4], které společně
tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány,
aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních
politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.
(3)       Dne 29. června 2012
přijali hlavy států nebo předsedové vlád rozhodnutí o Paktu pro
růst a zaměstnanost, jenž představuje jednotný rámec
opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá
veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o krocích, které
mají být podniknuty na úrovni členských států, a vyjádřili
zejména plné odhodlání dosáhnout cílů strategie Evropa 2020 a naplnit
doporučení určená jednotlivým zemím.
(4)       Dne 6. července 2012
přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Polska na rok
2011 a vydala stanovisko k aktualizovanému konvergenčnímu programu Polska
na období 2011–2015.
(5)       Dne 28. listopadu 2012
přijala Komise roční analýzu růstu[5], která zahájila evropský
semestr pro koordinaci hospodářských politik na rok 2013. Téhož dne Komise
na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu
mechanismu varování[6],
ve které není Polsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden
hloubkový přezkum.
(6)       Dne 14. března 2013
potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability,
fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila
potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst,
obnovy běžného poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu
a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních
dopadů krize a modernizace veřejné správy.
(7)       Dne 30. dubna 2013
předložilo Polsko svůj letošní konvergenční program na období
2013–2016 a národní program reforem na rok 2013. Vzhledem k jejich vzájemným
vazbám byly oba programy posuzovány současně.
(8)       V období 2011–2012 vyvinulo
Polsko v souladu s doporučením Rady značné úsilí v oblasti
konsolidace veřejných financí. Avšak vzhledem k tomu, že se
celosvětová ekonomická situace zhoršuje, nebyla lhůta pro
odstranění nadměrného schodku dodržena a Polsko bude pro jeho nápravu
potřebovat více času. Na základě posouzení letošního
konvergenčního programu podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 se
Rada domnívá, že makroekonomický scenář, na němž jsou založeny
rozpočtové projekce programu, je optimistický. Zejména se očekává, že
oproti prognóze Komise z jara 2013 porostou mnohem rychleji soukromá
spotřeba a soukromé investice, což v roce 2013 povede k celkově vyšší
míře růstu (1,5 % oproti 1,1 %). Cílem rozpočtové
strategie uvedené v programu je snížit do roku 2013 (rok po původní
lhůtě vyplývající z postupu při nadměrném schodku, kterou
byl rok 2012) schodek na 3,5 % HDP a splnit střednědobý
rozpočtový cíl do roku 2016. Konvergenční program na rok 2013 však
předpokládá snížení celkového schodku pod 3 % HDP až v roce 2015.
Rada má s ohledem na značně optimistickou prognózu růstu a
projekce příjmů uvedené v programu za to, že fiskální úsilí
předpokládané polskými orgány nepovede do konce roku 2013 ke skutečné
nápravě nadměrného schodku, jestliže v průběhu roku nebudou
přijata dodatečná opatření, která toto úsilí významně
podpoří. Program vychází z optimistického scenáře a není
dostatečně podložen podrobnými opatřeními, aby se
nejpozději do roku 2014 spolehlivě zabezpečila náprava schodku.
Proto je v letech 2013 i 2014 zapotřebí další úsilí založené na podrobných
opatřeních. V období před krizí polské orgány dostatečně
nevyužily prostředí pro růst k tomu, aby zreformovaly strukturu
veřejných výdajů s cílem zaměřit priority na
prorůstové položky. Program potvrzuje střednědobý
rozpočtový cíl ve výši –1 % HDP, což odráží cíle Paktu o stabilitě
a růstu. Podle (nově vypočteného) strukturálního schodku se
předpokládá, že do roku 2016 nedojde ke splnění
střednědobého rozpočtového cíle, jak vyplývá z programu,
jelikož plánovaný roční pokrok při plnění
střednědobého rozpočtového cíle ve výši 0,3 % HDP (ve
strukturálním vyjádření) za rok 2015 a ve výši 0,7 % HDP za rok 2016
není dostatečný. Tempo růstu veřejných výdajů odpovídá po
celé programové období při zohlednění diskrečních opatření
na straně příjmů hodnotě stanovené v Paktu o stabilitě
a růstu. Je možné, že bude zapotřebí dodatečného úsilí i změn
ve složení korekce, a to i v závěrečných letech programového období,
protože pokrok při plnění střednědobého rozpočtového
cíle především závisí na významných škrtech veřejných
investičních výdajů a není dostatečně podložen podrobnými
opatřeními. Předpokládá se, že veřejný dluh v Polsku během
období konvergenčního programu nepřekročí 60 % HDP. Dluh má
podle prognózy vnitrostátních orgánů zůstat až do roku 2014/2015
zhruba stejný, tj. mírně nad 55,5 % HDP (v roce 2016 se má snížit),
zatímco Komise vzhledem k možným rizikům pro plány konsolidace a položky
snižující dluh očekává v roce 2014 zvýšení na přibližně
59 % HDP. Klíčovou otázkou boje proti daňovým únikům je i
nadále dodržování daňových předpisů, které kromě toho
vyžaduje snížení administrativní zátěže daňových poplatníků a
zlepšení efektivity daňové správy. K zajištění úspěšné strategie
fiskální konsolidace je zapotřebí, aby byla fiskální konsolidace
podpořena komplexními strukturálními reformami.
(9)       Nízký podíl prorůstových
výdajů (vzdělávání, výzkum a inovace) a snižování veřejných
investic brzdí dlouhodobé možnosti růstu. Polské zdravotnictví čelí
problémům souvisejícím s omezeným přístupem k péči
a s nákladovou neefektivitou, přičemž se ve
střednědobém a dlouhodobém horizontu očekává, že kvůli
stárnutí obyvatelstva náklady na zdravotní péči značně vzrostou,
což dále zatíží veřejné finance. Zlepšení systému by vyžadovalo posílení
primární péče, systémů převádění pacientů mezi
pracovišti a využití potenciálu úspor vyplývajících z nákladové efektivity v
nemocniční péči.
(10)     Polská vláda dosud nezavedla
trvalé pravidlo upravující výdaje podle Evropského systému účtů
(ESA). Polsko rovněž nepokročilo v oblasti střednědobého
plánování ani ve zlepšování koordinace mezi různými úrovněmi správy,
pokud jde o rozpočtový proces.
(11)     Nezaměstnanost mladých
lidí roste, a to zejména kvůli nesouladu mezi výsledky vzdělávacího systému
a potřebami trhu práce. I když by tento nesoulad mezi nabízenými a
požadovanými dovednostmi měly vyřešit prováděné reformy
vzdělávacího systému, je i nadále zapotřebí zvýšit dostupnost
učňovských míst a míst pro učení se prací, posílit spolupráci mezi
školami a zaměstnavateli a zlepšit kvalitu vyučování. V návaznosti na
aktuální úsilí v této oblasti by k podpoře mladých lidí při hledání
zaměstnání přispěla realizace záruky pro mladé lidi. Podíl
dospělých osob účastnících se programů celoživotního učení
je nadále velmi nízký a strategie celoživotního učení nebyla dosud
schválena.
(12)     Pokud jde o péči o
nejmenší děti, vláda zaměřila své úsilí na realizaci programu
pro malé děti „Maluch“. Díky tomuto programu se v uplynulých dvou
letech počet jeslí téměř zdvojnásobil, ale v relativním
vyjádření je i nadále velmi nízký a neuspokojuje poptávku. Polsko
přijalo pouze minimální opatření, která by reagovala na nadměrné
využívání práce na dobu určitou. Polsko je zemí s třetím nejvyšším
podílem osob v nedobrovolném pracovním poměru na dobu určitou v
EU, zejména pokud jde o věkovou skupinu 15–24 let. I když se
často uvádí, že pracovní smlouvy na dobu určitou pomáhají
nezaměstnaným vstoupit na trh práce s tím, že později získají smlouvu
na dobu neurčitou, u většiny polských pracovníků tomu tak
zřejmě není. Místo toho se jeví, že nadměrné využívání
pracovních smluv na dobu určitou má negativní dopad na kvalitu lidského
kapitálu a produktivitu práce, protože zaměstnanci na dobu určitou
mají omezenější přístup k odbornému vzdělávání. Zaměstnanci
na dobu určitou jsou také poměrně značně kráceni na
mzdě, což vede k tomu, že je míra chudoby pracujících jedna z nejvyšších v
EU. Navíc je značně rozšířeno používání smluv občanského
práva, které se automaticky obnovují, v jejichž rámci jsou značně
omezena práva na sociální zabezpečení. Podle vládní zprávy „Mládež 2011“
je na základě takových smluv zaměstnáno více než 50 % mladých
pracovníků.
(13)     Polsko se potýká s problémy,
pokud jde o míru zaměstnanosti starších pracovníků. I když se
značně snížily možnosti pro předčasný odchod do
důchodu a byla přijata celková reforma důchodového systému,
nadále platí zvláštní důchodový systém pro horníky. Systém sociálního
zabezpečení zemědělců (KRUS) navíc podněcuje malé
zemědělce k setrvání v zemědělském odvětví zejména
tím, že v systému nejsou přesně sledovány příjmy
jednotlivých zemědělců. Tato situace vede ke skryté
nezaměstnanosti ve venkovských oblastech, brzdí růst produktivity
a znemožňuje regionální a odvětvovou mobilitu pracovních sil.
(14)     Polsko je jednou zemí EU,
které vykazují nejnižší úroveň výdajů na výzkum a vývoj, a má
jedny z nejhorších výsledků, pokud jde o širší ukazatele inovační schopnosti.
Celkový poměr výdajů na výzkum a vývoj k HDP, který v Polsku v roce
2011 činil 0,77 %, byl jeden z nejnižších v EU. Nízké jsou zejména
výdaje soukromého sektoru na výzkum a vývoj (0,2 % HDP v roce 2011).
Polské podniky z velké míry spoléhaly na absorbci technologií, tj. využívání
již existující technologie prostřednictvím investování do fixního
kapitálu. Tento postup je sice úspěšný, pokud jde o zvyšování produktivity
a hospodářský růst, ale Polsko by v současné době již
mělo přejít na model založený na vlastních inovacích. Reformy v
oblasti vědy a systému vysokoškolského vzdělávání zahájily zásadní
restrukturalizaci, která má podnítit propojení mezi vědou
a průmyslem. Hodnocení těchto reforem zatím není k dispozici. Ke
sladění úsilí mezi politikami v oblasti výzkumu, inovací a
průmyslu a k zajištění dostatečných nástrojů, které
podpoří celý inovační cyklus, je zapotřebí zvolit
komplexnější přístup.
(15)     Zlepšování energetické
účinnosti může ve všech odvětvích polského hospodářství
přinést velké potenciální výhody, zejména pokud jde o izolování budov, a
tyto výhody by mohly podpořit růst. Domácí elektrická rozvodná
síť je stále přetížená, ale postupuje realizace plánů na
vytvoření větší propojovací kapacity se sousedními trhy.
Hospodářskou soutěž na trhu se zemním plynem i nadále omezuje
řada faktorů, nebylo zatím hlavně dokončeno postupné
odstraňování regulovaných cen, a navíc zavedení poskytovatelé (s 97%
tržním podílem na maloobchodním i velkoobchodním trhu) a 90 %
dovozů zemního plynu pochází z Ruska.
(16)     I když bylo dosaženo
částečného pokroku, nerozvinutá dopravní infrastruktura v Polsku
zůstává i nadále hlavní překážkou růstu. Pokročila
realizace hlavních projektů v oblasti silniční infrastruktury,
ale investiční projekty do železniční dopravy mají stále značné
zpoždění. Špatný stav železniční infrastruktury vyžaduje značné
a rostoucí investice, protože v dobrém technickém stavu je pouze 36 %
z přibližně 20 000 km fungujících železničních tratí. Pokud
jde o využití růstových možností informačních
a komunikačních technologií (IKT), Polsko i přes své aktuální
úsilí v této oblasti značně zaostává za ostatními členskými
státy. Pevné širokopásmové pokrytí je nejnižší v EU, a to na celostátní úrovni
i ve venkovských oblastech. Investice do vodovodní sítě jsou i nadále
nedostatečné.
(17)     Výsledky polské veřejné
správy nedosahují průměru EU. Mezi hlavní problémy patří
transparentnost, složitost daňového systému a náklady na dodržování
předpisů, prodlužování průměrné délky soudních řízení
v občanských a obchodních věcech a zdlouhavé insolvenční
řízení a nízká úspěšnost při vymáhání dlužných částek.
Využívání elektronické veřejné správy je i nadále pod průměrem
EU. Reforma, kterou Polsko zahájilo s cílem usnadnit přístup k regulovaným
povoláním, má oproti původně oznámenému harmonogramu zpoždění.
(18)     V souvislosti s
evropským semestrem Komise vypracovala ucelenou analýzu polské hospodářské
politiky. Posoudila konvergenční program a národní program reforem. Vzala
v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a
sociálně-hospodářskou politiku Polska, ale také jejich soulad s
pravidly a pokyny EU, vzhledem k potřebě posílit celkovou správu
ekonomických záležitostí Evropské unie tím, že členské státy získají pro
své budoucí rozhodování vstupy na úrovni EU. Doporučení Komise v rámci
evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 7.
(19)     Na základě tohoto
posouzení přezkoumala Rada konvergenční program Polska a její
stanovisko[7]
je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1,
DOPORUČUJE, aby Polsko v období
2013–2014 provedlo tato opatření:
1.           Posílit a realizovat
rozpočtovou strategii na rok 2013 a následující roky, která bude podložena
náležitě specifikovanými opatřeními na rok 2013 i 2014 tak, aby se do
roku 2014 zajistila včasná a udržitelná náprava nadměrného schodku a
aby bylo dosaženo fiskálního úsilí podle doporučení Rady v rámci postupu
při nadměrném schodku. Trvalá náprava fiskálních nevyvážeností
vyžaduje spolehlivou realizaci ambiciózních strukturálních reforem, které by
zvýšily přizpůsobivost hospodářství a posílily potenciál
růstu i zaměstnanost. V návaznosti na nápravu nadměrného schodku
vyvinout úsilí v oblasti strukturálních změn, které Polsku umožní splnit
do roku 2016 střednědobý cíl. S cílem zlepšit kvalitu veřejných
financí minimalizovat škrty výdajů na investice podporující růst,
znovu posoudit výdajové politiky, které umožňují lépe zacílit sociální
politiky, a zvýšit nákladovou efektivitu a efektivitu výdajů v oblasti
zdravotní péče. Zlepšit dodržování daňových předpisů,
zejména zvýšením účinnosti daňové správy.
2.           Zajistit, aby bylo v roce
2013 přijato trvalé pravidlo upravující výdaje v souladu s pravidly
Evropského systému účtů. Přijmout opatření k posílení
ročních i střednědobých mechanismů rozpočtové
koordinace mezi různými úrovněmi správy.
3.           Intenzivněji usilovat o
snižování nezaměstnanosti mladých lidí, například
prostřednictvím záruky pro mladé lidi, zvýšit dostupnost
učňovských míst a míst pro učení se prací, posílit
spolupráci mezi školami a zaměstnavateli a zlepšit kvalitu
vyučování. Schválit navrženou strategii celoživotního učení. Lepším
přechodem od pracovních smluv na dobu určitou ke smlouvám na dobu
neurčitou a omezováním nadměrného využívání smluv občanského
práva bojovat proti chudobě pracujících a segmentaci trhu práce.
4.           Pokračovat v úsilí o
větší účast žen na trhu práce, zejména investicemi do
finančně dostupné a kvalitní péče o malé děti a do
předškolního vzdělávání tím, že se zajistí stabilní financování
a kvalifikovaný personál. Aby se zlepšila odvětvová mobilita
pracovních sil, přijmout trvalé kroky vedoucí k reformě systému
sociálního zabezpečení zemědělců (KRUS). Postupně
ukončit zvláštní důchodový systém pro horníky s cílem integrovat je
do všeobecného důchodového systému. Podpořit celkovou reformu
důchodového systému opatřeními na podporu zaměstnatelnosti
starších pracovníků, aby se zvýšil věk odchodu z trhu práce.
5.           Přijmout dodatečná
opatření na vytvoření podnikatelského prostředí, které
přeje inovacím, tím, že se více posílí propojení mezi politikami v oblasti
výzkumu, inovací a průmyslu, budou se dále rozvíjet obnovující se nástroje
a daňové pobídky a stávající nástroje se lépe zaměří na
jednotlivé fáze inovačního cyklu.
6.           Obnovit a rozšířit
kapacity na výrobu energie a posílit účinnost celého energetického
řetězce. Urychlit a rozšířit vývoj elektrické rozvodné
sítě, včetně přeshraničních propojení, a odstranit
překážky v přeshraniční výměně elektřiny. Postupným
zrušením regulovaných cen posílit hospodářskou soutěž v odvětví
zemního plynu. Posílit úlohu regulačního orgánu železničního trhu a
poskytnout mu více finančních prostředků a bez dalšího odkladu
zajistit účinnou realizaci investičních projektů v oblasti
železniční dopravy. Intenzivněji usilovat o rozšíření
širokopásmového pokrytí. Zlepšit nakládání s odpady i vodní hospodářství.
7.           Přijmout další
opatření ke zlepšení podnikatelského prostředí tím, že se zjednoduší
vymáhání plnění smluv, požadavky na získání stavebního povolení a sníží se
náklady na dodržování daňových předpisů. Přijmout a
realizovat plánovanou liberalizaci přístupu ke službám poskytovaným v
rámci svobodných povolání.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 371 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 a P7_TA(2013)0053.
[4]               Rozhodnutí Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Podle čl. 9 odst. 2 nařízení Rady
(ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 14. července 2015 k národnímu programu reforem Španělska na rok 2015 a stanovisko Rady k programu stability Španělska z roku 2015

text:
               18.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/46

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 14. července 2015
   k národnímu programu reforem Španělska na rok 2015 a stanovisko Rady k programu stability Španělska z roku 2015
   (2015/C 272/13)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost (Evropa 2020) založenou na posílené koordinaci hospodářských politik. Tato strategie se zaměřuje na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 14. července 2015 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (3). Tyto dokumenty společně tvoří tzv. integrované hlavní směry a členské státy byly vyzvány, aby je zohledňovaly v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 8. července 2014 přijala Rada doporučení (4) k národnímu programu reforem Španělska na rok 2014 a stanovisko k aktualizovanému programu stability Španělska z roku 2014. Dne 28. listopadu 2014 předložila Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 (5) stanovisko k návrhu rozpočtového plánu Španělska na rok 2015.

               (4)

               Dne 28. listopadu 2014 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2015. Téhož dne Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování, ve které je Španělsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

               (5)

               Dne 18. prosince 2014 potvrdila Evropská rada priority pro podporu investic, zintenzivnění strukturálních reforem a odpovědnou fiskální konsolidaci podporující růst.

               (6)

               Dne 26. února 2015 zveřejnila Komise svou zprávu o Španělsku pro rok 2015. V této zprávě byl posouzen pokrok, který Španělsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých dne 8. července 2014. Do zprávy byly rovněž zahrnuty výsledky hloubkového přezkumu podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Komise při analýze dospěla k závěru, že se Španělsko potýká s makroekonomickými nerovnováhami, jež si žádají rozhodné politické kroky a zvláštní sledování. Země sice v posledních letech zaznamenala určité zlepšení ve vyrovnávání běžného účtu a významné úsilí o snižování finanční páky, ale v kontextu velmi vysoké nezaměstnanosti si náležitou pozornost zasluhují především rizika spojená s vysokou zadlužeností soukromého a veřejného sektoru a se silně negativní čistou investiční pozicí vůči zahraničí. Přijetí opatření, která by snížila riziko nepříznivých účinků na španělské hospodářství a vzhledem k jeho velikosti i riziko negativního efektu přelévání do hospodářské a měnové unie, se jeví jako mimořádně důležité.

               (7)

               Dne 30. dubna 2015 předložilo Španělsko svůj národní program reforem na rok 2015 a svůj program stability z roku 2015. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (8)

               Na Španělsko se v současné době vztahuje nápravná složka Paktu o stabilitě a růstu. Vláda ve svém programu stability z roku 2015 plánuje dosáhnout cílových hodnot celkového schodku v rámci postupu při nadměrném schodku ve výši 4,2 % HDP v roce 2015 a 2,8 % HDP v roce 2016. Střednědobého cíle v podobě vyrovnaného strukturálního rozpočtu plánuje vláda dosáhnout v roce 2019. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl podle programu stability v roce 2015 dosáhnout vrcholu (98,9 %) a poté postupně klesat až na 93,2 % v roce 2018. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je reálný pro rok 2015 a pro roky následující je příznivý. Komise ve své prognóze z jara 2015 očekává schodek ve výši 4,5 % HDP v roce 2015 a 3,5 % HDP v roce 2016. Hrozí tedy, že by cíle pro celkový schodek vládního sektoru v letech 2015 a 2016 nemusely být splněny. Také se očekává, že fiskální úsilí Španělska prognózované pro období 2013–2016 nedosáhne požadované úrovně, a v letech 2015 a 2016 budou zapotřebí další strukturální opatření. Na základě posouzení španělského programu stability a s ohledem na prognózu Komise z jara 2015 spatřuje Rada riziko, že Španělsko ustanovení Paktu o stabilitě a růstu nedodrží. Španělsko dosáhlo určitého pokroku, pokud jde o odstranění obchodních závazků po splatnosti ve veřejném sektoru. V roce 2014 učinila země také určitý pokrok ve formulování návrhů na racionalizaci regionálních výdajů na zdravotní a sociální péči a na vzdělávání, byť tyto návrhy nakonec nebyly přijaty. Dne 28. května 2015 však byl přijat předpis, jenž zavádí pravidlo pro regionální výdaje na farmaceutické produkty a zdravotní péči.

               (9)

               Pomalu pokračuje provádění preventivních, nápravných a donucovacích opatření stanovených ústavním zákonem o rozpočtové stabilitě a finanční udržitelnosti. Zlepšila se nákladová efektivnost ve zdravotnictví, i nadále je však nezbytné držet pod kontrolou růst výdajů na léky a především pak dohlížet na farmaceutické výdaje v nemocnicích. Od roku 2014 je účinně odstraněn deficit v elektrárenství a řeší se problém insolventních provozovatelů zpoplatněných dálnic, což snižuje náklady pro stát. Španělsko však dosud nezavedlo systém pro nezávislé posuzování velkých infrastrukturních projektů, které budou realizovány v budoucnosti. V neposlední řadě lze říci, že dostupnost údajů o plnění rozpočtu se sice výrazně zvýšila, na regionální úrovni však existuje prostor pro zlepšení zajištěním dodržování zásady zákona o stabilitě týkající se transparentnosti a víceleté struktury, konvergence pravidel veřejných účtů a řádného využívání mimorozpočtových účtů.

               (10)

               K určitému pokroku došlo v oblasti daní, kde se zavádí komplexní daňová reforma, aby byl systém jednodušší a více napomáhal růstu a tvorbě pracovních míst. Dne 20. listopadu 2014 byla přijata daňová reforma, jež upravuje daň z příjmu fyzických a právnických osob a měla vstoupit v platnost v lednu 2015. Do určité míry se pokročilo i v boji proti daňovým únikům, u ekologických daní však byl zaznamenán jen omezený pokrok. Uspokojivě postupuje restrukturalizace španělského bankovního sektoru, a to zejména bank, kterým byla poskytnuta státní podpora. Nedávná opatření na podporu přístupu k nebankovnímu financování pak (alespoň do určité míry) zlepšila přístup k financím pro firmy, především vezme-li se v potaz vysoká závislost španělských podniků na bankovních úvěrech. Plné provedení těchto reforem má zásadní význam pro snazší přerozdělování zdrojů a pro podporu probíhajícího ozdravení. K určitému pokroku došlo, pokud jde o odstranění posledních překážek v systému pro řešení platební neschopnosti podniků, a 27. února 2015 byl přijat královský legislativní dekret o platební neschopnosti fyzických osob. V souvislosti s řešením případů platební neschopnosti je však stále zapotřebí, aby se ještě více zlepšila správní a soudní kapacita.

               (11)

               Vysoká dlouhodobá nezaměstnanost a segmentace trhu práce i nadále brání růstu produktivity a vedou ke zhoršování pracovních podmínek v zemi. V tomto směru a s ohledem na velmi vysokou míru nezaměstnanosti budou možná muset mzdy v určitých odvětvích a v některých firmách v krátkodobém výhledu růst pod úrovní produktivity tak, aby vznikala pracovní místa a dosahovalo se dalšího růstu konkurenceschopnosti. Sociální partneři dosáhli předběžné komplexní mezioborové dohody na roky 2015–2017. V této předběžné dohodě se uvádí, že je důležité, aby se odvětví a firmy ujednaly na zásadě, že mzdy by se měly vyvíjet v souladu s mezifiremními rozdíly v produktivitě. Navzdory regulatorním reformám zůstává podíl dočasně zaměstnané pracovní síly vysoký a zasahuje především mladé lidi a lidi s nízkou kvalifikací. Dalším faktem je, že nově zavedené druhy smluv pro zaměstnance malých a středních podniků a pobídky pro zaměstnavatele k náboru pracovníků na dobu neurčitou se zřejmě ještě nevyužívají naplno. Dotace, jež se nabízejí zaměstnavatelům na nábor nových zaměstnanců, budou podle oznámení španělských orgánů vyhodnoceny do května 2016.
               Jako zásadní se jeví výkonnost veřejných služeb zaměstnanosti a externích agentur, jimž se příslušné služby zadávají – od té se totiž odvíjí účinnost a patřičné zacílení aktivních politik na trhu práce a aktivačních politik, mezi něž patří i efektivní rekvalifikace, které by lidem umožňovaly přejít do odvětví, kde vzniká více pracovních míst. Pokrok Španělska, pokud jde o rychlou modernizaci veřejných služeb zaměstnanosti a řešení regionálních rozdílů, je omezený.

               (12)

               Španělsko i nadále vykazuje velmi vysokou nezaměstnanost mladých lidí (více než 50 %) a míra nedokončování studia patří k nejvyšším v Unii. Země zavádí nové vzdělávací programy, které byly stanoveny zákonem č. 8/2013 o kvalitě vzdělávání a které mají zvýšit úroveň základního a středního vzdělávání. Omezeného pokroku se dosáhlo při zvyšování relevantnosti odborného vzdělávání a přípravy z hlediska trhu práce a opožďují se snahy o zlepšení spolupráce mezi vysokoškolskými institucemi a zaměstnavateli. Španělsko plánuje v roce 2015 rozšířit program duální odborné přípravy, avšak provádění tohoto programu se výrazně různí v závislosti na regionu. V zemi byl zřízen zvláštní výbor, který má přezkoumat míru, do jaké jsou osnovy programů vzdělávání a odborné přípravy relevantní z hlediska potřeb na trhu práce.

               (13)

               Španělsko dosáhlo omezeného pokroku, pokud jde o zefektivnění systému sociální ochrany. Zavedlo nový aktivační program pro dlouhodobě nezaměstnané, který spojuje podporu příjmu a pomoc při hledání práce. Efektivitu programů sociální podpory však snižuje nedostatečná koordinace mezi službami zaměstnanosti a sociálními službami a neslučitelnost různých systémů minimálního příjmu. Španělsko vykazuje vysoké míry chudoby, především v případě nízkopříjmových domácností s dětmi, ale zacílení programů na podporu rodiny a pečovatelských služeb se mu daří zlepšovat jen omezeně.

               (14)

               Součástí strukturálních reforem musí být odstranění překážek, které brání podnikům v růstu, pomoc malým a středním podnikům s rozšiřováním jejich trhů a s podněcováním inovací, podpora vývozní kapacity, tvorby pracovních míst a efektivnější soutěže mezi firmami (i na domácích trzích) a zvýšení celkové produktivity. Španělsko začalo zkoumat důvody vysokého podílu malých podniků a mikropodniků na svém hospodářství. Zjištění příčin, proč podniky zůstávají malé, umožní vládě odstranit regulatorní překážky, jež firmám brání v růstu. Přestože byl zaznamenán určitý pokrok při provádění zákona č. 20/2013 o jednotnosti trhu, na úrovni regionálních samospráv stále dochází k prodlevám. Zákon o regulaci environmentálních povolení nebyl dosud proveden ve všech regionech. Nijak se nepokročilo, pokud jde o přijetí reformy svobodných povolání a profesních sdružení. Strukturální slabiny v systému výzkumu a inovací i nadále omezují růstový potenciál španělského hospodářství. Z tohoto důvodu je nezbytné hledat nové zdroje financování, zajistit účinné a efektivní využívání prostředků, zřídit novou agenturu pro výzkum a podporovat opatření, která v podnikatelském prostředí navozují příznivější podmínky pro inovace.

               (15)

               K určitému pokroku došlo v souvislosti s železniční sítí – Španělsko přijímá opatření, jež mají na železnici zajistit účinnou hospodářskou soutěž ve službách nákladní a osobní přepravy. Dne 4. července 2014 přijala Rada ministrů královský legislativní dekret č. 8/2014, kterým se vytváří fond pro lepší zpřístupnění námořních přístavů po zemi.

               (16)

               Španělsko pokročilo v plnění doporučení, která mu vydal výbor v souvislosti s reformou veřejné správy na všech úrovních vlády. Země podnikla významná opatření ke zvýšení transparentnosti správních rozhodnutí, ale v posílení systémů dohledu, zejména u veřejných zakázek na regionální a místní úrovni, k žádnému pokroku nedošlo. Nebyla přijata žádná opatření, která by posílila pravomoci související s dohledem nad veřejnými zakázkami a územním plánováním. Omezený pokrok byl zaznamenán u přijímání reforem zaměřených na zefektivnění justičního systému: návrhy zákona o soudnictví a zákona regulujícího občanské právo procesní, jejichž součástí jsou některé reformy, byly 27. února 2015 předloženy parlamentu a návrhy zákona o právní pomoci a zákona o nesporném řízení již prochází parlamentními postupy. Do určité míry se pokročilo v provádění reforem, které již byly přijaty, což se mimo jiné týká i tzv. Oficina Judicial, kde reforma zavádí digitalizaci justice a zlepšuje interoperabilitu regionálních systémů pro elektronickou správu případů. Úsilí v této oblasti je třeba vyvíjet i nadále.

               (17)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Španělska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Španělsku pro rok 2015. Posoudila také program stability a národní program reforem, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Španělsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Španělsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie. Doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4.

               (18)

               Na základě tohoto posouzení Rada projednala program stability, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

               (19)

               Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala Rada národní program reforem a program stability. Doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou uvedena v bodech 1 až 4 níže.

               (20)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise rovněž analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku. Na základě této analýzy vydala Rada konkrétní doporučení určená členským státům, jejichž měnou je euro (7). Jako země, jejíž měnou je euro, by Španělsko mělo rovněž zajistit, aby byla uvedená doporučení včas a plně provedena,

         DOPORUČUJE Španělsku v období 2015–2016:

               1.

               Zajistit do roku 2016 trvalou nápravu nadměrného schodku, a to přijetím potřebných strukturálních opatření v letech 2015 a 2016 a využíváním neočekávaných zisků k rychlejšímu snižování schodku a dluhu. Zvýšit transparentnost a odpovědnost v souvislosti s veřejnými financemi na regionální úrovni. Zlepšit nákladovou efektivnost ve zdravotnictví a racionalizovat farmaceutické výdaje nemocnic.

               2.

               Dokončit reformu odvětví spořitelen, mimo jiné pomocí legislativních opatření, a dokončit restrukturalizaci a privatizaci spořitelen, které jsou ve vlastnictví státu.

               3.

               V konzultaci se sociálními partnery podporovat slaďování mezd s produktivitou a přihlížet při tom k rozdílům v dovednostech, v místních podmínkách na trhu práce a v ekonomické výkonnosti jednotlivých regionů, sektorů a podniků. Podniknout kroky ke zkvalitnění a zefektivnění pomoci a poradenství poskytovaných při hledání zaměstnání, a to i v rámci řešení nezaměstnanosti mladých lidí. Racionalizovat systémy pro minimální příjem a podporu rodin; podněcovat regionální mobilitu.

               4.

               Odstranit překážky bránící podnikům v růstu, včetně překážek vyplývajících z regulace související s velikostí podniků; urychlit provádění zákona o jednotnosti trhu.

      V Bruselu dne 14. července 2015.

            Za Radu

            předseda

         P. GRAMEGNA

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Jeho platnost byla prodloužena rozhodnutím Rady 2014/322/EU ze dne 6. května 2014 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2014 (Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Doporučení Rady ze dne 8. července 2014 k národnímu programu reforem Španělska na rok 2014 a stanovisko Rady k programu stability Španělska z roku 2014 (Úř. věst. C 247, 29.7.2014, s. 35).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 ze dne 21. května 2013 o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů a zajišťování nápravy nadměrného schodku členských států v eurozóně (Úř. věst. L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.

      (7)  Úř. věst. C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2011 k národnímu programu reforem Finska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Finska na období 2011–2014

text:
               22.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/3

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2011
   k národnímu programu reforem Finska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Finska na období 2011–2014
   2011/C 216/02
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. ledna 2011 přijala Komise první roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru, v němž se provádí integrovaná ex ante koordinace politiky, vycházející ze strategie Evropa 2020.

               (4)

               Dne 25. března 2011 potvrdila Evropská rada priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na adlší úsilí o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou součástí programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (5)

               Dne 25. března 2011 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu euro plus, aby představily své závazky včas tak, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (6)

               Dne 6. dubna 2011 Finsko předložilo aktualizaci svého programu stability na období 2011–2014 za rok 2011 a svůj národní program reforem na rok 2011. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně.

               (7)

               Finsko zaznamenalo v důsledku celosvětové hospodářské krize prudký pokles HDP, neboť finské hospodářství je tradičně závislé na vývozní výkonnosti svých hlavních průmyslových odvětví. V roce 2009 se HDP v důsledku mimořádně prudkého propadu vývozu (20 % pokles objemu vývozu) a souvisejících negativních dopadů na důvěru v investování snížil o 8,2 %. Míra nezaměstnanosti se zvýšila o asi 2 procentní body, tj. vzrostla z 6,4 % v roce 2008 na 8,3 % v roce 2010. Hospodářské oživení bylo silné, přičemž HDP se v roce 2010 zvýšil o 3,1 %, k čemuž přispěla jak domácí poptávka, tak i znovu rostoucí objem vývozu. Po krátkém poklesu v roce 2009 se ceny nemovitostí a objem výstavby bytových jednotek rychle zotavily a překročily úroveň z období před krizí, což vyvolává jisté obavy z nadměrné expanze trhu s nemovitostmi. Finsko vyšlo z hospodářské krize se schodkem veřejných financí ve výši 2,5 % HDP (2010) a se zadlužením ve výši 48,5 % HDP.

               (8)

               Na základě posouzení aktualizovaného programu stability podle nařízení (ES) č. 1466/97 Rada zastává stanovisko, že makroekonomický scénář, na němž je program stability založen, je pro období 2011–2012 realistický, avšak pro pozdější období až příliš příznivý. Pokud jde o období 2011–2012, je makroekonomický scénář v souladu s prognózou útvarů Komise vypracovanou na jaře. Pokud jde o období 2013–2015, program stability předvídá asi 2 % růst HDP, což je o něco více než odhad možného růstu činící 1,5 %, a mohl by proto být ohrožen nepříznivými riziky. Cílem rozpočtové strategie je snížit s ohledem na cyklické zlepšení hospodářství a na některá konsolidační opatření, o nichž již rozhodla předchozí vláda, schodek na 0,9 % HDP v roce 2011 a na 0,7 % v roce 2012. Na období 2013–2015 však daná aktualizace programu stability další fiskální konsolidaci neplánuje. Zdá se, že rizika pro rozpočtové cíle jsou vyrovnaná. Nejvýznamnější rizikový faktor souvisí s globálním makroekonomickým prostředím, které má na finské hospodářství, jež je odkázané na vývoz, tradičně silný dopad.

               (9)

               Nejnovější aktualizace programu stability nepředpokládá, že by předvídané zlepšení hospodářských podmínek ve střednědobém výhledu pomohlo konsolidaci rozpočtu. Zatímco střednědobého cíle, který finské orgány stanovily jako strukturální přebytek ve výši 0,5 % HDP, má být dosaženo v roce 2011, v následujících letech se tento cíl ohledně strukturálního salda zřejmě nepodaří splnit.

               (10)

               Podle posledního hodnocení Komise jsou rizika spojená s dlouhodobou udržitelností veřejných financí střední. Ačkoliv jednou z priorit po sobě jdoucích finských vlád byla opatření na řešení následků stárnutí populace, země se potýká se silnou a bezprostřední demografickou změnou a veřejné finance stále ještě vykazují nedostatky, pokud jde o jejich udržitelnost. Tento problém má vliv na mnohé oblasti politiky. Stárnutí obyvatelstva povede k významnému nárůstu poptávky po službách pro staré lidi, které jsou většinou ve Finsku poskytovány místními správami. V různých studiích bylo zjištěno, že se produktivita veřejných služeb v minulých několika letech zlepšila pouze nepatrně. Finské orgány již provedly několik reforem s cílem restrukturalizovat veřejné služby a zvýšit produktivitu na úrovni ústřední a místní správy. Relativně rozsáhlé investice do informačních technologií ve veřejném sektoru se dosud ve zlepšení produktivity neprojevily, což znamená, že kromě investic je zapotřebí také strukturálních a správních změn. Celkově v oblasti veřejných služeb stále existuje prostor pro další opatření na zvýšení produktivity a dosažení úspor nákladů.

               (11)

               Aktuální zvýšení dlouhodobé nezaměstnanosti je znepokojivé. V letech 2005–2008 dlouhodobá nezaměstnanost výrazně poklesla, avšak v roce 2009 začala opět růst. Na konci března 2011 bylo 57 400 lidí dlouhodobě nezaměstnaných, to je v porovnání s předchozím rokem o 12 400 lidí více. Mnoho z těchto dlouhodobě nezaměstnaných je ve věku 55–64 let. Vzhledem k organizaci systému odchodu do důchodu vzroste počet nezaměstnaných nejvíce ve věkové skupině 45–54 let. Ačkoli je míra dlouhodobé nezaměstnanosti ve Finsku nižší, než je průměr v EU, je třeba na tuto otázku nahlížet v souvislosti s budoucím zajištěním nabídky pracovní síly a sociálním začleněním. Zkušenost ukazuje, že právě dlouhodobá nezaměstnanost zvyšuje riziko chudoby a sociálního vyloučení. Ačkoli finské orgány uznávají, že nárůst dlouhodobé nezaměstnanosti je naléhavá záležitost, na její potlačení zatím nebyla vypracována žádná komplexní strategie. Během krize Finsko účinně rozšířilo opatření aktivní politiky zaměstnanosti s cílem bojovat proti nezaměstnanosti mladých. Třebaže to v letech 2010–2011 pomohlo nezaměstnanost mladých snížit, nezaměstnanost této skupiny je stále vyšší než je průměr EU, a proto bude zřejmě zapotřebí nových opatření. Obdobně by posílení aktivní politiky zaměstnanosti a lepší cílené zaměření jejích opatření pomohlo změnit negativní vývoj dlouhodobé nezaměstnanosti.

               (12)

               S ohledem na demografické změny je zvyšování míry zaměstnanosti starších pracovníků důležité pro stav veřejných financí a má rozhodující význam pro budoucí pokrytí poptávky po pracovních silách. Finský důchodový systém byl reformován v roce 2005 a dávky důchodového zabezpečení byly v roce 2009 upraveny podle koeficientu střední délky života. Se střední délkou života však v současnosti není spojen zákonný důchodový věk. Takové spojení by vzhledem k tomu, že se střední délka života neustále zvyšuje, podpořilo nejen nabídku práce, nýbrž by také pomohlo zajistit přiměřené důchody. V posledních několika letech byla možnost odchodu do předčasného důchodu omezena, avšak stále existuje prostor pro další opatření, která by u starších lidí zvýšila motivaci setrvat v zaměstnání. Například prodloužené poskytování dávek v nezaměstnanosti pro starší lidi funguje v zásadě stejně jako již zrušený důchod v nezaměstnanosti. I přes zlepšení, ke kterému došlo za posledních deset let, je míra zaměstnanosti starších pracovníků příliš nízká, jakož i věk skutečného odchodu do důchodu. Velmi častou příčinou předčasného odchodu do důchodu je pracovní neschopnost. V rámci snah o zvýšení skutečného věku odchodu do důchodu je rovněž nutné zaměřit se na kvalitu pracovního života, včetně pohody zaměstnanců a jejich zdraví. To je důležité zejména vzhledem k vysokému počtu osob, které jsou v invalidním důchodu. Od roku 2009 Finsko vynaložilo asi 21 milionů EUR na projekty, které mají zlepšit pracovního prostředí. Bylo by vhodné posoudit dopad těchto iniciativ. Účast na celoživotním učení je ve Finsku tradičně velmi vysoká a vzhledem ke stále novým požadavkům ohledně dovedností a vzhledem k demografické změně bude důležitá i v budoucnu.

               (13)

               Silnější konkurence, zejména v odvětví služeb, je pro zvýšení produktivity a posílení potenciálu hospodářského růstu stále důležitější. Okrajová poloha Finska a nízká hustota zalidnění oslabují hospodářskou soutěž, což vede k relativně nízkému růstu produktivity v odvětvích, která neprodávají zboží. Stávající obchodní struktury jsou částečně vysoce koncentrované, zejména v potravinářském průmyslu či velkoobchodu a maloobchodu. To může být příčinou relativně vysoké úrovně spotřebitelských cen, přestože se na ní mohou podílet také velké přepravní vzdálenosti. Maloobchodní ceny ve Finsku jsou jedny z nejvyšších v EU. Hospodářskou soutěž v maloobchodním měřítku i nadále omezují právní předpisy, přestože některé byly nedávno liberalizovány, stejně jako překážky, které zahraničním a domácím firmám ztěžují vstup na finský trh a odchod z něho.

               (14)

               Program stability Finska a jeho program národních reforem nestanovují v rámci Paktu euro plus žádné konkrétní závazky, avšak očekává se, že budou předloženy po vytvoření nové vlády.

               (15)

               Komise posoudila program stability a národní program reforem, přičemž vzala v úvahu nejen jejich relevanci pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Finsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí EU. Domnívá se, že je třeba konkretizovat střednědobá konsolidační opatření a přijmout další opatření s cílem zlepšit udržitelnosti veřejných financí, například posílením produktivity veřejného sektoru. Rovněž je třeba přijmout další opatření, která by zvýšila motivaci pracovat a také zvýšila věk skutečného odchodu do důchodu, jakož i zvýšila produktivitu a hospodářskou soutěž na trzích se službami.

               (16)

               Rada na základě tohoto posouzení a rovněž s ohledem na doporučení Rady podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 2. června 2010 přezkoumala aktualizaci programu stability Finska za rok 2011 a její stanovisko (3) se odráží zejména v jejích doporučeních v bodech 1 a 2 níže. S ohledem na závěry Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada přezkoumala národní program reforem Finska,

         DOPORUČUJE, aby Finsko v období 2011–2012 provedlo tato opatření:

               1.

               Pokračovat ve fiskální konsolidaci a ke snížení schodku využít jakýchkoli neočekávaných příjmů a zároveň přijmout dodatečná opatření k udržení fiskální situace nad střednědobým cílem, zejména dodržením střednědobého kritéria výdajů.

               2.

               Přijmout další opatření s cílem zvýšit produktivitu a ušetřit náklady v oblasti poskytování veřejných služeb, včetně strukturálních změn, a tím reagovat na výzvy vyplývající ze stárnutí obyvatelstva.

               3.

               Lépe zaměřit opatření aktivní politiky zaměstnanosti na dlouhodobě nezaměstnané pracovníky a mladé lidi.

               4.

               Přijmout opatření na zlepšení zaměstnatelnosti starších pracovníků a zvýšení jejich účasti na celoživotním učení. Za konzultace se sociálními pratnery a v souladu s vnitrostátní praxí přijmout další kroky, které by starší pracovníky povzbuzovaly k setrvání na trhu práce, a to formou opatření k omezení předčasných odchodů do důchodu a ke zvýšení věku skutečného odchodu do důchodu. S ohledem na již existující systém propojení dávek důchodového zabezpečení se střední délkou života zvážit propojení hranice zákonného věku odchodu do důchodu se střední délkou života.

               5.

               Ještě více zpřístupnit odvětví služeb tím, že přepracuje regulační rámec a odstraní omezení, a zjednoduší tak novým firmám přístup na trh se službami, zejména v maloobchodním odvětví.

      V Bruselu dne 12. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 138, 26.5.2011, s. 56) stanoví, že platí i pro rok 2011.

      (3)  Podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise (EU) 2016/22 ze dne 7. ledna 2016 o prevenci a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a o zrušení doporučení 2010/133/EU (Text s významem pro EHP)

text:
               9.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 6/8

         DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2016/22
   ze dne 7. ledna 2016
   o prevenci a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a o zrušení doporučení 2010/133/EU
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 20. září 2007 přijal Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) vědecké stanovisko týkající se ethylkarbamátu a kyseliny kyanovodíkové v potravinách a nápojích (1). Výbor dospěl k závěru, že přítomnost ethylkarbamátu v alkoholických nápojích, zejména pokud se jedná o pálenky z peckovin, může být důvodem k obavám o zdraví, a doporučil, aby byla přijata zmírňující opatření ke snížení obsahu ethylkarbamátu v těchto nápojích. Vzhledem k tomu, že důležitým prekurzorem tvorby ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin je kyselina kyanovodíková, dospěl výbor k závěru, že tato opatření by se měla zaměřit i na kyselinu kyanovodíkovou a další prekurzory ethylkarbamátu, aby se tak předešlo tvorbě ethylkarbamátu během doby skladování těchto výrobků.

               (2)

               Maximální obsah kyseliny kyanovodíkové v lihovinách z peckovin a v lihovinách z výlisků peckovin byl stanoven v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (2). Toto nařízení stanoví, že maximální obsah kyseliny kyanovodíkové v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin je 7 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových (70 mg/l).

               (3)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008 (3) stanoví maximální obsah kyseliny kyanovodíkové v alkoholických nápojích 35 mg/kg. Tento maximální limit se použije, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 110/2008.

               (4)

               Doporučení Komise 2010/133/EU (4) obsahovalo kodex zásad prevence a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a doporučovalo členským státům přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že tento kodex uplatňují všichni dotčení provozovatelé potravinářských podniků. Dále mělo být zajištěno přijetí všech příslušných opatření, aby bylo dosaženo co nejnižšího obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin, přičemž cílovou hodnotou byl 1 mg/l. Kromě toho bylo doporučeno sledovat v letech 2010, 2011 a 2012 obsah ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin s cílem posoudit účinnost uvedeného kodexu zásad.

               (5)

               Výsledky těchto kontrol byly obsaženy v technické zprávě EFSA „Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010-2012“ (5) (Hodnocení údajů z monitorování obsahu ethylkarbamátu v letech 2010–2012), přijaté dne 28. března 2014. Zpráva podává přehled o úrovních obsahu ethylkarbamátu v „lihovinách z peckovin“ a „lihovinách z jiného ovoce než peckovin“ v průběhu tří sledovaných let 2010–2012. Celkově byly úrovně obsahu ethylkarbamátu u souboru údajů za roky 2010–2012 ve více než 80 % analytických výsledků pro „lihoviny z peckovin“ a ve více než 95 % analytických výsledků pro „lihoviny z jiného ovoce než peckovin“ nižší než cílová hodnota 1 mg/l. Hodnota středního výskytu ve stejných potravinářských skupinách byla rovněž nižší než cílová hodnota (zhruba dvě třetiny cílové hodnoty u „lihovin z peckovin“ a jedna třetina cílové hodnoty u „lihovin z jiného ovoce než peckovin“).

               (6)

               Je vhodné zachovat tento kodex zásad, jehož cílovou hodnotou pro ethylkarbamát je 1 mg/l, ale aktualizovat ho s ohledem na získané zkušenosti a sladit ho v některých aspektech s kodexem zásad týkajícím se kontaminace ethylkarbamátem v lihovinách z peckovin přijatým v roce 2011 (CAC/RCP 70-2011),

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Členským státům se doporučuje:

               1.

               přijmout potřebná opatření, aby zajistily, že „Kodex zásad prevence a snížení obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin“ uvedený v příloze tohoto doporučení je používán všemi hospodářskými subjekty zapojenými do výroby, balení, přepravy, uchovávání a skladování lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin;

               2.

               zajistit přijetí všech příslušných opatření, aby bylo dosaženo co nejnižšího obsahu ethylkarbamátu v lihovinách z peckovin a lihovinách z výlisků peckovin, přičemž cílovou hodnotou je 1 mg/l.

         Doporučení 2010/133/EU se zrušuje.

      V Bruselu dne 7. ledna 2016.

            Za Komisi

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            člen Komise

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on ethyl carbamate and hydrocyanic acid in food and beverages (Stanovisko Vědeckého výboru pro kontaminující látky v potravinovém řetězci k žádosti Evropské komise ohledně ethylkarbamátu a kyseliny kyanovodíkové v potravinách a nápojích), The EFSA Journal (2007) 551, s. 1–44. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (Úř. věst. L 39, 13.2.2008, s. 16).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008 ze dne 16. prosince 2008 o látkách určených k aromatizaci a některých složkách potravin vyznačujících se aromatem pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 1601/91, nařízení (ES) č. 2232/96 a (ES) č. 110/2008 a směrnice 2000/13/ES (Úř. věst. L 354, 31.12.2008, s. 34).

      (4)  Doporučení Komise 2010/133/EU ze dne 2. března 2010 o prevenci a snížení kontaminace lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin ethylkarbamátem a o monitorování obsahu ethylkarbamátu v těchto nápojích (Úř. věst. L 52, 3.3.2010, s. 53).

      (5)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin, 2014; Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010-2012 (Hodnocení údajů z monitorování obsahu ethylkarbamátu v letech 2010–2012). EFSA supporting publication 2014:EN-578, 22 stran. K dispozici na internetové adrese: http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/578e.pdf.

      PŘÍLOHA
      ÚVOD

                  1.

                  Ethylkarbamát je sloučenina, která je přirozenou součástí kvašených potravin a alkoholických nápojů, jako je chleba, jogurt, sojová omáčka, víno, pivo, a zejména lihovin z peckovin a lihovin z výlisků peckovin, a to především lihovin vyrobených z třešní, švestek, mirabelek a meruněk.

                  2.

                  Ethylkarbamát se může vytvořit z různých látek obsažených v potravinách a nápojích. K těmto látkám patří například kyanovodík (neboli kyselina kyanovodíková), močovina, citrulin a další sloučeniny N-karbamoylu. Ve většině případů je hlavním prekurzorem pravděpodobně kyanatan, který reakcí s ethanolem vytváří ethylkarbamát.

                  3.

                  V destilátech z peckovin (lihoviny z peckovin a lihoviny z výlisků peckovin) se ethylkarbamát může vytvořit z kyanogenních glykosidů, které jsou přirozenou součástí pecek. Pecky mohou při rozmačkání ovoce prasknout a kyanogenní glykosidy z pecek mohou přijít do kontaktu s enzymy v ovocném kvasu. Kyanogenní glykosidy se pak rozloží na kyselinu kyanovodíkovou / kyanidy. Kyselina kyanovodíková se může uvolnit také z neporušených pecek při delším skladování ovocného kvasu. Během procesu destilace se kyselina kyanovodíková může vyskytnout ve všech frakcích. Kyanid vlivem světla oxiduje na kyanatan, který reaguje s ethanolem, a vzniká tak ethylkarbamát. Spustí-li se tato chemická reakce, nelze ji zastavit. Některé okolní podmínky, jako je vystavení světlu a vysokým teplotám a přítomnost měďnatých iontů podporují tvorbu ethylkarbamátu v destilátu.

                  4.

                  Výrazného snížení koncentrace ethylkarbamátu lze dosáhnout dvěma způsoby: jednak snížením koncentrace látek, které jsou hlavními prekurzory, a jednak snížením tendence těchto látek reagovat, a vytvářet tak kyanatan. Hlavními faktory, které toto ovlivňují, jsou koncentrace prekurzorů (např. kyseliny kyanovodíkové a kyanidů) a skladovací podmínky, jako je působení světla a teplota.

                  5.

                  Přestože dosud nebyla zjištěna významná souvislost mezi obsahem kyseliny kyanovodíkové a ethylkarbamátem, je zřejmé, že vysoké koncentrace kyseliny kyanovodíkové vedou za určitých podmínek k vyššímu obsahu ethylkarbamátu. Případné zvýšení tvorby ethylkarbamátu je dáváno do souvislosti s obsahem kyseliny kyanovodíkové v konečném destilátu o hodnotě rovnající se 1 mg/l nebo vyšší (1)
                      (2). Na základě praktických zkušeností lze předpokládat, že z 1 mg kyseliny kyanovodíkové se může vytvořit až 0,4 mg ethylkarbamátu v rámci neekvimolárního vztahu.

                  6.

                  V části I jsou uvedeny podrobné informace o výrobním postupu. Část II obsahuje konkrétní doporučení založená na postupech správné výrobní praxe.

            I.   POPIS VÝROBNÍHO POSTUPU

                  7.

                  Postup výroby lihovin z ovoce a lihovin z výlisků ovoce zahrnuje rozmačkání a kvašení celých ovocných plodů, pak následuje destilace. Výrobní postup obvykle sestává z následujících kroků:

                              —

                              rozmačkání celých zralých plodů ovoce,

                              —

                              kvašení směsi v tancích z nerezové oceli nebo v jiných nádobách vhodných ke kvašení,

                              —

                              přeprava ovocného kvasu do destilačního zařízení, kterým je obvykle měděný kotel,

                              —

                              zahřátí ovocného kvasu vhodným způsobem tak, aby se pozvolna odpařoval alkohol,

                              —

                              ochlazení alkoholových par ve vhodné destilační koloně (např. z nerezové oceli), kde se výpary sráží a zachycují,

                              —

                              oddělení tří různých frakcí alkoholu: úkap, prokap a dokap.

                  8.

                  Během destilace se vypaří nejprve úkap, který lze rozpoznat podle aroma připomínajícího rozpouštědlo či lak. Tato frakce obecně není vhodná ke konzumaci a měla by být zlikvidována.

                  9.

                  Během prostřední frakce destilace (prokap) je destilován základní alkohol všech lihovin – ethylalkohol (ethanol). Tato část destilační frakce, která má s výjimkou ethanolu nejnižší obsah těkavých látek a která má čisté ovocné aroma, je vždy zachycována.

                  10.

                  Dokap destilace obsahuje kyselinu octovou a přiboudliny, které lze často identifikovat podle nepříjemného octového a rostlinného aroma. Dokap se také likviduje, ale lze jej rovněž znovu destilovat, protože stále obsahuje určité množství ethanolu.

            II.   DOPORUČENÉ POSTUPY VYCHÁZEJÍCÍ ZE SPRÁVNÉ VÝROBNÍ PRAXE

         Suroviny a příprava ovocného kvasu

                  11.

                  Měly by být použity vhodné suroviny a také příprava ovocného kvasu by měla probíhat vhodným způsobem tak, aby nedošlo k uvolňování kyseliny kyanovodíkové, prekurzoru ethylkarbamátu.

                  12.

                  Peckoviny by měly být velmi kvalitní, bez mechanického poškození a mikrobiologického napadení, neboť poškozené a napadené ovoce může obsahovat více volného kyanidu.

                  13.

                  Je velmi vhodné, aby ovoce bylo vypeckováno.

                  14.

                  Není-li ovoce vypeckováno, mělo by být rozmačkáno zlehka, aby nedošlo k rozdrcení pecek. Pecky by měly být pokud možno z kvasu odstraněny.

         Kvašení

                  15.

                  K rozmačkanému ovoci by měly být přidány vybrané kmeny kvasinek určené pro výrobu alkoholu, a to v souladu s pokyny pro použití.

                  16.

                  Při manipulaci s ovocným kvasem by měly být dodržovány vysoké hygienické standardy a kvas by měl být co nejméně vystaven světlu. Doba skladování ovocného kvasu před destilací by měla být co nejkratší, protože při jeho delším skladování se z neporušených pecek může uvolňovat kyselina kyanovodíková.

         Destilační zařízení

                  17.

                  Mělo by být použito vhodné destilační zařízení a vhodný destilační proces, což zajistí, aby do destilátu nepronikla kyselina kyanovodíková.

                  18.

                  Součástí destilačního zařízení by měl být mechanismus umožňující automatické proplachování zařízení a dále měděné katalytické konvertory. Díky automatickému proplachování bude destilační zařízení čisté a měděné katalytické konvertory navážou kyselinu kyanovodíkovou dříve, než přejde do destilátu.

                  19.

                  V případě přerušované destilace není automatické proplachovací zařízení nutné. Postupy čištění destilačního zařízení by měly být systematické a důkladné.

                  20.

                  V některých případech, kdy nejsou používány měděné katalytické konvertory ani jiná zařízení určená k oddělení kyanidu, by měla být před destilací do ovocného kvasu přidána činidla obsahující měď. Tato činidla se přidávají za účelem navázání kyseliny kyanovodíkové. Činidla obsahující měď lze zakoupit ve specializovaných prodejnách a měla by být používána velmi opatrně a v souladu s pokyny výrobce. Tyto přípravky obsahují ionty mědi (I), které vážou kyselinu kyanovodíkovou. Ionty mědi (II) jsou bez účinku a neměly by se používat.

                  21.

                  Ionty mědi mohou sice bránit tvorbě prekurzorů ethylkarbamátu v kvasu a v destilačním zařízení, mohou však podporovat tvorbu ethylkarbamátu v destilátu. Použití chladiče z nerezavějící oceli na konci destilačního zařízení spíše než měděného chladiče omezí přítomnost mědi v destilátu a sníží míru tvorby ethylkarbamátu.

         Destilační proces

                  22.

                  Pecky, které se nacházejí v ovocném kvasu, by se neměly dostat do destilačního zařízení.

                  23.

                  Destilace by měla být prováděna tak, aby se alkohol vypařoval pozvolna (místo přímého ohně je jako zdroj tepla vhodné použít páru).

                  24.

                  První frakce destilátu zvaná „úkap“ by měla být pečlivě oddělena.

                  25.

                  Pak by měla být zachycena prostřední frakce zvaná „prokap“, kterou je třeba skladovat ve tmě. Jakmile obsah alkoholu v destilační předloze dosáhne 50 % objemových, je třeba přejít k zachycování „dokapu“, aby z něj bylo možné oddělit ethylkarbamát, který se již mohl začít tvořit.

                  26.

                  Měl by být zachycen oddělený dokap, který může obsahovat ethylkarbamát. Je-li dokap znovu destilován, měla by být tato destilace provedena samostatně. Nicméně pro snížení koncentrace ethylkarbamátu je žádoucí se dokapu zbavit.

         Kontrola destilátu, opakovaná destilace a skladování

         Kyselina kyanovodíková:

                  27.

                  U destilátů by měl být pravidelně kontrolován obsah kyseliny kyanovodíkové. Její obsah by měl být stanoven vhodnými testy, buď pomocí sady pro rychlé zjišťování obsahu kyseliny kyanovodíkové, nebo ve specializované laboratoři.

                  28.

                  Pokud koncentrace kyseliny kyanovodíkové v destilátu překročí hodnotu 1 mg/l, doporučuje se v případě potřeby destilát znovu destilovat s použitím katalytických konvertorů nebo činidel obsahujících měď (viz také bod 18 a 20).

                  29.

                  Destiláty s obsahem kyseliny kyanovodíkové, který se blíží hodnotě 1 mg/l, by v ideálním případě měly být znovu destilovány, nebo, není-li to možné, by měly být skladovány v neprůsvitných lahvích nebo krycích boxech a co nejkratší dobu a při nižších teplotách, aby se během skladování nezačal tvořit ethylkarbamát.

         Ethylkarbamát:

                  30.

                  Testování obsahu ethylkarbamátu se doporučuje u destilátů, v nichž se ethylkarbamát již mohl začít tvořit (jedná se například o destiláty, u nichž není znám předchozí průběh výroby, destiláty s vysokým obsahem kyanidu nebo destiláty vystavené při skladování světlu nebo vyšším teplotám). Obsah ethylkarbamátu lze testovat pouze ve specializované laboratoři.

                  31.

                  Pokud jsou v destilátu zjištěny koncentrace ethylkarbamátu vyšší než cílová hodnota 1 mg/l, měl by být destilát, je-li to možné, znovu destilován.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.