title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Rakouska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Rakouska z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/117

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Rakouska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Rakouska z roku 2019
      (2019/C 301/20)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) rovněž zprávu mechanismu varování, v níž není Rakousko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (3) (dále jen „doporučení pro eurozónu 2019“) přijala Rada dne 9. dubna 2019; stanoví pro eurozónu pět doporučení.

                  (2)

                  Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Rakousko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby doporučení pro eurozónu 2019, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 3, bylo plně a včas zohledněno. Zejména zaměření hospodářské politiky týkající se investic na konkrétní oblasti pomůže vyrovnat se s druhým doporučením pro eurozónu (pokud jde o podporu investic), přičemž doporučení přesunout daňovou zátěž z práce zohledňuje třetí doporučení pro eurozónu týkající se fungování trhu práce.

                  (3)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Rakousku pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Rakousko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018 (4), v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020.

                  (4)

                  Dne 24. dubna 2019 předložilo Rakousko svůj národní program reforem na rok 2019 a svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

                  (5)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (6)

                  Na Rakousko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo pro zadlužení. Ve svém programu stability z roku 2019 předpokládá rakouská vláda zlepšení celkového salda z přebytku ve výši 0,1 % hrubého domácího produktu (HDP) v roce 2018 na přebytek ve výši 0,3 % HDP v roce 2019 a jeho dodatečné snížení na vyrovnanou rozpočtovou pozici v roce 2023. Na základě přepočteného strukturálního salda (6) Rakousko svůj střednědobý rozpočtový cíl, kterým je strukturální schodek ve výši 0,5 % HDP, i nadále po celé programové období překonává. Podle programu stability by měl poměr dluhu veřejného sektoru k HDP postupně klesnout ze 73,8 % HDP v roce 2018 na 59,8 % HDP v roce 2023. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý. Zdá se, že rizika spojená se střednědobým rozpočtovým plánováním jsou mírná a týkají se především ohlášeného provádění úspor nákladů ve veřejné správě, které mají být použity k financování plánované reformy daně z příjmu fyzických a právnických osob.

                  (7)

                  Dne 13. července 2018 doporučila Rada Rakousku dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle v roce 2019, s ohledem na příspěvky související s mimořádnými událostmi, u kterých je přiznána dočasná odchylka. To je v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních výdajů vládních institucí (7) ve výši 2,9 %, což odpovídá zlepšení strukturálního salda o 0,3 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2019 se očekává, že strukturální saldo se zlepší ze schodku ve výši 0,1 % HDP v roce 2019 na 0,0 % HDP v roce 2020, což je nad úrovní střednědobého rozpočtového cíle. Předpokládá se, že Rakousko v letech 2019 a 2020 dodrží pravidlo pro zadlužení. Celkově Rada dospěla ke stanovisku, že podle prognóz Rakousko v letech 2019 a 2020 ustanovení Paktu o stabilitě a růstu dodrží.

                  (8)

                  Rakousko se v dlouhodobém horizontu potýká se středně velkými riziky pro fiskální udržitelnost. Tato rizika jsou způsobena předpokládaným nárůstem veřejných výdajů na zdravotní péči, dlouhodobou péči a důchody. Zatímco pokrytí zdravotnických služeb je v Rakousku obecně vysoké, předpokládá se, že veřejné výdaje na zdravotní péči se do roku 2070 zvýší o 1,3 procentního bodu na 8,3 % HDP, porostou tedy více než průměr Unie, u něhož má zvýšení činit 0,9 procentního bodu. Předpokládá se, že veřejné výdaje na dlouhodobou péči se do roku 2070 zdvojnásobí z 1,9 % na 3,8 % HDP. Zavedení stropů výdajů prostřednictvím zákona o vyrovnávání příjmů z roku 2017 a reforma primární zdravotní péče zaměřená na snížení závislosti na odvětví nemocniční péče jsou počátkem řešení problému udržitelnosti péče. Nedávno přijatý zákon o organizaci sociálního zabezpečení může vést k úsporám v oblasti správy a administrativních nákladů, ale může vytvářet i počáteční náklady. Ke kvalitě a nákladové efektivnosti by se dále přispělo efektivnějším zadáváním veřejných zakázek (např. vyhlašováním výběrových řízení v rámci celé Unii, používáním jiných kritérií pro přidělení zakázky než cena a agregací výběrových řízení napříč regiony) a širším využíváním řešení v oblasti elektronického zdravotnictví. Pokud jde o oblast dlouhodobé péče, předpokládá se, že nedávná politická opatření, jako jsou rozhodnutí o zrušení povinnosti pacientů používat svůj soukromý majetek na financování lůžkové dlouhodobé péče, výdaje zvýší (a nikoli omezí).

                  (9)

                  Penzijní výdaje by dosáhly vrcholu v roce 2036, kdy by byly 1,2 procentního bodu HDP nad referenčním bodem roku 2016. Minulé reformy poskytly úspěšně pobídky k pozdějšímu odchodu do důchodu (skutečný věk odchodu z trhu práce se v letech 2014 až 2017 zvýšil o přibližně 1,5 roku u mužů a o 1 rok u žen). Problémem však zůstává odstranění rozdílu mezi zákonem stanoveným a skutečným věkem odchodu do důchodu a je třeba podpořit prodloužení produktivního období života. Přizpůsobení minimálního věku pro předčasný i zákonem stanovený odchod do důchodu by navíc efektivněji přispělo ke zlepšení dlouhodobé udržitelnosti v kontextu stárnoucí společnosti. Veřejné výdaje na důchody by mohly být sníženy zavedením automatické vazby mezi zákonem stanoveným věkem odchodu do důchodu a zvýšením naděje dožití v budoucnu. Takové snížení se odhaduje na 2,4 procentního bodu HDP v období 2016–2070, čímž se vyrovná zvýšení, k němuž by došlo v důsledku nezměněné politiky.

                  (10)

                  Rakouský fiskální federalismus vede k významným nesouladům v oblasti výdajů a získávání příjmů na nižší než celostátní úrovni. Rozpočty na nižší než celostátní úrovni získávají prostředky složitým systémem sdílení daní a mezivládních transferů. To brání fiskální transparentnosti i politické odpovědnosti a poskytuje jen málo pobídek pro účinné veřejné výdaje. Zákon o fiskálních vztazích na mezivládní úrovni z roku 2017 zavedl řadu změn s cílem zjednodušit fiskální vztahy mezi různými úrovněmi správy. Změny zahrnují zjednodušení rozdělení společných daní, určení vlastních zdrojů příjmů pro spolkové země a dohodu o dalších reformách pro transparentnější přidělování legislativních a výkonných pravomocí mezi jednotlivými úrovněmi správy. Pokud jde o přidělování pravomocí, představuje první krok směrem k rozdělení povinností tzv. Kompetenzbereinigungspaket (balíček zaměřený na očištění pravomocí), neboť nově rozděluje sdílené oblasti politiky buď (výlučně) na federální úrovni, nebo na úrovni spolkových zemí a snižuje vzájemná práva souhlasu. Tento zákon se však týká pouze omezeného počtu oblastí politiky.

                  (11)

                  Rakouská daňová struktura je charakterizována vysokou zátěží práce (daně ze mzdy a příspěvky na sociální zabezpečení). Tato zátěž by se mohla postupně zvyšovat, pokud nebudou daňová pásma indexována podle inflace. Podíl zdanění práce na celkových daňových příjmech v roce 2017 činil 55,3 %, byl tedy jedním z nejvyšších v Unii (průměr: 49,7 %). Nedávné reformy, například snížení příspěvků na sociální zabezpečení pro osoby s nízkými příjmy a zaměstnavatele, jakož i daňové úlevy pro pracující rodiče poskytované novým rodinným bonusem plus, pomohly snížit daňové zatížení práce. Stále existuje prostor pro přenesení daňového mixu na zdroje, které podporují udržitelnější růst více podporující začlenění. Zejména u periodických daní z nemovitostí se zjistilo, že jsou relativně příznivé pro růst a progresivní, neboť výdělečně činné osoby s vyššími příjmy mají pravděpodobně v oblasti nemovitostí větší majetek. V důsledku značně zastaralého základu daně je však příjem z periodických daní z nemovitostí v Rakousku stále nízký a hluboko pod průměrem Unie. Přecenění základu daně by pomohlo generovat větší příjmy a vyřešit otázky spravedlnosti, které vznikají, pokud jsou hodnoty pozemků a nemovitostí odděleny od tržních cen. Efektivní a dobře zkoncipované daně z majetku by rovněž učinily daňový systém spravedlivějším, neboť v Rakousku evidentně panuje majetková nerovnost a neexistuje zde dědická a darovací daň. Dále jsou tu ekologické daně, které pomáhají internalizovat negativní externality využívání zdrojů a činností znečišťujících životní prostředí v souvislosti se zdravím a klimatem. V této souvislosti by mělo být přehodnoceno preferenční daňové zacházení, jemuž se v současné době tyto činnosti těší.

                  (12)

                  Zlepšuje se situace na trhu práce; nevyužitý potenciál lidského kapitálu však omezuje produktivitu a dlouhodobý růst, přičemž změn je třeba zejména u žen, pracovníků s nízkou kvalifikací, starších pracovníků a osob z přistěhovaleckého prostředí. Navzdory celkově vysoké míře zaměstnanosti žen (v roce 2018 v Rakousku 71,7 % oproti Unii s 67,4 %) zůstává počet zaměstnání na plný úvazek poměrně nízký. Zaměstnanost žen na částečný úvazek je výrazně nad průměrem Unie (v roce 2018 v Rakousku 47,6 % oproti Unii s 30,8 %) a souvisí hlavně s nedostatečnou nabídkou zařízení péče o děti a vysokým podílem žen vykonávajících neplacené pečovatelské služby. Stávající podoba poskytování služeb péče o děti a dovolené z rodinných důvodů dostatečně nepřispívá k rovným příležitostem pro muže a ženy na trhu práce. Další investice do cenově dostupných služeb celodenní péče o děti a celodenních škol by mohly pomoci více ženám pracovat na plný úvazek, lépe využívat potenciál žen na trhu práce a zvýšit produktivitu a dlouhodobý růst podporující začlenění. Zaměstnanost žen na částečný úvazek rovněž vysvětluje významný podíl neupravených platových rozdílů mezi muži a ženami, který je i nadále viditelně nad průměrem Unie (v roce 2017 v Rakousku 19,9 % oproti 16,0 % v Unii). Dalšími významnými faktory, které jsou příčinou tohoto rozdílu, jsou nadměrné zastoupení žen v hůře placených odvětvích, segregace pohlaví v souvislosti s volbou vzdělávání, nedostatečné zastoupení žen v řídicích a dozorčích funkcích a přerušení kariéry. Celkově je rozdíl mezi příjmy z důchodů žen a mužů (Rakousko 40,5 % oproti Unii 35,2 % v roce 2017) z velké části výsledkem těchto nerovností v příjmech mezi muži a ženami, které vznikly během pracovního života. Na málo zaměstnané osoby, z nichž většinu tvoří ženy, se nadto nevztahují systémy podpory v nezaměstnanosti. Vysoká míra nezaměstnanosti mezi osobami s nízkou kvalifikací ukazuje na nedostatečně využitý potenciál trhu práce. Více než 44 % všech nezaměstnaných má pouze základní školu (až do nižší střední školy, „Pflichtschule“). Aktivní politiky na trhu práce, které povzbuzují více lidí k práci nebo hledání práce, včetně příležitostí k celoživotnímu učení, mají i nadále zásadní význam pro využití pracovního potenciálu pracovníků z přistěhovaleckého prostředí a dospělých s nízkou kvalifikací. Zapojení sociálních partnerů do rozhodovacího procesu u těchto politik, přestože je tradičně silné, bylo zpochybněno.

                  (13)

                  Nedostatek kvalifikované pracovní síly poukazuje na potřebu více investovat do obecného vzdělávání a odborné přípravy. Výsledky vzdělávání znevýhodněných studentů se nezlepšily. Nadále existují velké rozdíly ve výkonnosti mezi studenty s přistěhovaleckým původem a bez něj. Vnitrostátní testování v roce 2016 potvrdilo, že úroveň základních dovedností představuje problém, neboť přibližně čtvrtina žáků osmých tříd nedosahuje vzdělávacích standardů v německém jazyce nebo jich dosahuje pouze částečně. Výsledky u osob se slabým sociálně-ekonomickým zázemím a/nebo přistěhovaleckého původu se při celostátních zkouškách sotva zlepšily. Nedávné mezinárodní zkoušky také potvrdily zvyšující se zaostávání ve čtení u žáků, kteří pocházejí z nižších sociálně-ekonomických vrstev nebo z přistěhovaleckého prostředí. V Programu pro mezinárodní hodnocení žáků (PISA) mají žáci narození v Rakousku lepší výsledky než první generace migrantů, přičemž rozdíl odpovídá téměř třem letům školní docházky. Nedávné reformy v oblasti vzdělávání částečně narušují předcházející reformní úsilí a nejsou v souladu s osvědčenými postupy Unie a OECD. V této souvislosti se zpomalilo rozšiřování celodenní školní docházky a v obecném vzdělávání posílila selekce a rozdělování žáků podle výkonnosti. Investice jsou nezbytné k řešení nerovných výsledků v oblasti vzdělávání v důsledku sociálně-ekonomického nebo přistěhovaleckého původu. Třebaže Rakousko dosahuje v Unii nadprůměrné úrovně, pokud jde o digitální dovednosti svých občanů, zaostává za zeměmi s nejlepšími výsledky. V hospodářství se zvyšuje nedostatek kvalifikovaných pracovníků v oblasti IT, jelikož nedostatečná nabídka absolventů IT oborů neodpovídá zvyšující se poptávce.

                  (14)

                  Rakousko je země, která značně investuje do výzkumu a vývoje s ambiciózními vnitrostátními cíli. Výsledky v oblasti vědy a inovací však nejsou na úrovni „vynikajících inovátorů“ v Unii (8). Zvýšené investice do výzkumu a vývoje se zcela nepromítají do výsledků inovací a růstu produktivity. Rakousko dosahuje špatných výsledků v zaměstnanosti zejména v rychle rostoucích inovativních podnicích. Investice do výzkumu a vývoje by byly účinnějšími, pokud by se plně promítly do vynikající vědy a průlomových inovací. Za tímto účelem by mělo být umožněno více lepších vazeb mezi vědou a podniky a měla by být podněcována spolupráce v oblasti priorit inteligentní specializace mezi různými regiony a s ostatními zeměmi. Další investice by nadto mohly přinést značné zvýšení produktivity a výsledků inovací, včetně ekologických inovací, inovační kapacity malých a středních podniků i doplňkových nehmotných aktiv.

                  (15)

                  Ačkoli Rakousko dosahuje v oblasti digitalizace lepších výsledků než průměr Unie, nedosahuje úrovně „vynikajících inovátorů“ v Unii. To se týká používání digitálních technologií, ale také jejich vývoje. Rakouské odvětví informačních technologií je poměrně malé a nezaznamenalo stejný růst jako obdobná odvětví v zemích, jež jsou „vynikajícími inovátory“. Venkovské oblasti navíc postrádají vysokorychlostní připojení, což zvyšuje rozdíly v digitalizaci a inovačních kapacitách mezi regiony. Významné mezery existují rovněž, pokud jde o digitální infrastrukturu ve školách, např. u pokrytí bezdrátovými místními sítěmi. Rakousko zavedlo některé programy financování s cílem zlepšit vysokorychlostní připojení k internetu v celé zemi. Opětovné zahájení celkové strategie pro digitalizaci v Rakousku nabízí příležitost k přijetí cílů a ukazatelů a také ke sledování pokroku v nezbytných veřejných i soukromých investicích do digitalizace.

                  (16)

                  Zvýšení energetické účinnosti a podílu obnovitelných zdrojů energie by posílilo potenciál Rakouska k udržitelnému růstu a pomohlo by splnit cíle země v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. K dosažení těchto cílů však bude zapotřebí dalšího úsilí. Veřejné investice do výzkumu a vývoje v oblasti životního prostředí a energetiky jsou navíc pod průměrem Unie. Zlepšení energetické účinnosti a využívání energie z obnovitelných zdrojů v malých a středních podnicích by pomohly snížit spotřebu energie. Investice do renovace budov, výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a udržitelné mobility by mohly přinést významnou vzpruhu rakouské ekonomice. Přechod na oběhové hospodářství vyžaduje celkovou strategii a zvýšené investice ze strany podniků.

                  (17)

                  Navzdory nedávnému vzestupnému vývoji spojenému s příznivým hospodářským klimatem se Rakousku dosud nepodařilo znovu oživit celkový růst produktivity faktorů a vymanit se z desetiletí trvající stagnace této klíčové hnací síly hospodářského růstu a konkurenceschopnosti. Nástroje na podporu růstu produktivity souvisí s digitalizací společnosti, růstem podniků a hospodářskou soutěží v oblasti služeb. I když velké rakouské podniky přijímají digitální technologie a obchodní modely dobrým tempem, menší rakouské podniky zde zaostávají. Digitalizace menších podniků, včetně mikropodniků, je obzvláště důležitá, neboť tyto podniky tvoří páteř rakouského hospodářství. Značný rozmach programu „KMU Digital“ dokládá, jak velké jsou mezi malými a středními podniky poptávka a zájem o poradenství v oblasti digitalizace. Pomohlo by prodloužení a rozšíření tohoto programu, jakož i další zaměření politiky na digitalizaci podniků v rámci celkové rakouské strategie digitalizace.

                  (18)

                  Přetrvávají strukturální problémy pro zakládání a rozšiřování podniků v Rakousku, a zejména pro vysoce inovativní společnosti. Pokud jde o zaměstnanost v rychle rostoucích inovativních podnicích, Rakousko zaostává za srovnatelnými členskými státy. To poukazuje na potřebu zlepšit podmínky pro rozšiřování inovačních podniků, čemuž i nadále brání takové faktory, jako je prostředí rizikového kapitálu, které je méně rozvinuté a rozmanité než v zemích, jež jsou „vynikajícími inovátory“. Financování v pozdější fázi, například ve formě rizikového kapitálu a přístupu na veřejné kapitálové trhy, je pro rychle se rozvíjející podniky nedostatečné. Nově vytvořený segment malých a středních podniků na vídeňské burze cenných papírů představuje krok správným směrem. Rychle rostoucí podniky jsou klíčové pro šíření nových technologií a obchodních modelů, včetně digitálních dovedností, a tím i pro růst produktivity.

                  (19)

                  V Rakousku existují významné překážky v přístupu k podnikatelským službám a regulovaným povoláním a omezující pravidla pro jejich výkon. Mezi tyto překážky patří zvláštní požadavky na podílnictví, široký rozsah vyhrazených činnost a mezidisciplinární omezení. Regulační překážky, zejména pokud jde o každodenní provoz obchodů, přispívají k relativně slabému rozvoji rakouského maloobchodního odvětví. Vysoká administrativní zátěž zůstává pro rakouské podniky naléhavým problémem. Důležitým nástrojem ke zlepšení podnikatelského prostředí je další úsilí o snížení zátěže a plánované zhodnocení rakouského zákona o živnostenském podnikání (Gewerbeordnung). Intenzivnější hospodářská soutěž v odvětví služeb by pomohla Rakousku vyřešit problémy s šířením digitálních technologií a obchodních modelů.

                  (20)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Rakousku pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Rakousko by tedy mohlo fondy optimálně využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

                  (21)

                  V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Rakouska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Rakousku pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019, národní program reforem na rok 2019 a opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Rakousku adresována v předchozích letech. Komise zohlednila nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Rakousku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie. To odráží potřebu posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii tím, že do rozhodování členských států bude v budoucnu poskytnut vstup z úrovně Unie.

                  (22)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019 a dospěla ke stanovisku (9), že Rakousko zřejmě Pakt o stabilitě a růstu dodrží,

            DOPORUČUJE Rakousku v letech 2019 a 2020:

         1.

            Vzhledem k předpokládanému prodlužování naděje dožití zajistit udržitelnost systému zdravotnictví, dlouhodobé péče a důchodového systému, mimo jiné úpravou zákonného věku odchodu do důchodu. Zjednodušit a racionalizovat fiskální vztahy a úkoly napříč úrovněmi správy a sladit povinnosti u financování a výdajů.

         2.

            Přesunout daňové zatížení z práce na zdroje, jejichž zdanění je méně nepříznivé pro udržitelný růst podporující začlenění. V pokračující spolupráci se sociálními partnery podpořit zaměstnanost žen na plný úvazek, též zlepšením služeb péče o děti, a stimulovat výsledky trhu práce u osob s nízkou kvalifikací. Zvýšit úroveň základních dovedností u znevýhodněných skupin, včetně osob z přistěhovaleckého prostředí.

         3.

            Zaměřit hospodářskou politiku v oblasti investic na výzkum a vývoj, inovace, digitalizaci a udržitelnost a zároveň zohlednit regionální rozdíly. Podpořit růst produktivity, a to stimulací digitalizace a růstu podniků a snížením regulačních překážek v odvětví služeb.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  Úř. věst. L 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 320, 10.9.2018, s. 84.

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

         (7)  Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona; jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

         (8)  Ve smyslu evropského srovnávacího přehledu inovací z roku 2018 – vynikající inovátor: SE, DK, FI, NL, UK, LU silný inovátor: DE, BE, IE, AT, FR, SI.

         (9)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Polska na rok 2019 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/123

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Polska na rok 2019 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Polska z roku 2019
      (2019/C 301/21)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) rovněž zprávu mechanismu varování, v níž není Polsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

                  (2)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Polsku pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Polsko učinilo v plnění jemu určených doporučení pro jednotlivé země přijatých Radou dne 13. července 2018, (3) v přijímání opatření v návaznosti na doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020.

                  (3)

                  Dne 26. dubna 2019 předložilo Polsko svůj národní program reforem na rok 2019 a dne 29. dubna 2019 svůj konvergenční program z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

                  (4)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (4) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (5)

                  Na Polsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém konvergenčním programu z roku 2019 plánuje vláda mírné zhoršení celkového salda veřejných financí ze schodku ve výši 0,4 % hrubého domácího produktu (HDP) v roce 2018 na 0,6 % HDP v roce 2022, přičemž v roce 2019 se očekává schodek ve výši 1,7 % HDP a v roce 2020 přebytek ve výši 0,2 % HDP. Přepočtené strukturální saldo se při schodku ve výši 1,1 % HDP přiblíží v roce 2022 střednědobému rozpočtovému cíli, jímž je strukturální schodek ve výši 1,0 % HDP. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl podle konvergenčního programu z roku 2019 klesnout ze 48,9 % HDP v roce 2018 na 40,6 % HDP v roce 2022. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je realistický. Podrobné informace o některých opatřeních, která je nutné přijmout na podporu cílových schodků od roku 2020 dále, však zatím nebyly dostatečně upřesněny.

                  (6)

                  Konvergenční program z roku 2019 uvádí, že Polsko zavedlo kompenzačních opatření v souvislosti se suchem a že jejich rozpočtové důsledky v roce 2018 byly značné. Konvergenční program náležitě dokládá rozsah a povahu těchto dodatečných rozpočtových nákladů. Pokud jde o výdaje související se suchem, bylo by možné zvážit zvláštní zacházení podle „doložky o neobvyklých událostech“. Příslušné způsobilé dodatečné výdaje v roce 2018 dosáhly podle Komise 0,07 % HDP. Ustanovení uvedená v čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 zohlednění těchto dodatečných výdajů umožňují, jelikož výjimečnost tohoto sucha představuje mimořádnou událost, jeho dopad na veřejné finance v Polsku je značný a povolením dočasné odchylky od postupu korekce vedoucího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle by nebyla ohrožena udržitelnost. Rozsah požadované korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle na rok 2018 byl proto s ohledem na tyto dodatečné náklady snížen.

                  (7)

                  Dne 13. července 2018 Rada Polsku doporučila zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládního sektoru (5) nepřekročila v roce 2019 hodnotu 4,2 % HDP, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje v roce 2019 riziko významného odchýlení od doporučené korekce.

                  (8)

                  Vzhledem k předpokládané produkční mezeře Polska ve výši 2,0 % HDP by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí v roce 2020 neměla přesáhnout 4,4 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje při nezměněné politice v roce 2020 riziko významného odchýlení od tohoto požadavku. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu je třeba od roku 2019 přijmout nezbytná opatření.

                  (9)

                  Polsko dosáhlo významného pokroku při zvyšování úrovně dodržování daňových předpisů. Země navíc zaznamenala silný hospodářský růst, trh práce byl dynamický a podíl pracovních smluv, z nichž se odvádějí příspěvky na sociální zabezpečení, postupně stoupal. Všechny tyto faktory přispěly ke zvýšení veřejných příjmů. Část tohoto nárůstu má cyklickou povahu a při zhoršení makroekonomických podmínek může odeznít. Zároveň se v posledních letech zvýšily veřejné výdaje jako podíl HDP. Některé nové kategorie výdajů mají trvalou povahu a nemusí být snadné je v blízké budoucnosti změnit. Kromě toho budou polské veřejné finance výhledově čelit tlaku na zvyšování výdajů, zejména v důsledku stárnutí obyvatelstva. Tyto faktory podtrhují potřebu nových nástrojů k lepšímu řízení výdajů, včetně pravidelného hodnocení jejich účelnosti a efektivnosti. Polsko sice v roce 2018 nadále pracovalo na zlepšování rozpočtového systému, celková reforma je však komplikovaná a bude se realizovat postupně během několika let. Fiskální rámec je celkově silný a některé funkce, které obvykle plní fiskální rada, vykonávají nezávislé instituce, ovšem Polsko je posledním členským státem bez nezávislé fiskální rady. Přestože Polsko nepokročilo v omezování rozsáhlého využívání snížených sazeb daně z přidané hodnoty, zahájila vláda reformu, která má potenciál zjednodušit daňové sazby a snížit náchylnost systému k chybám.

                  (10)

                  Průměrný věk odchodu do důchodu se do roku 2017 zvyšoval, a to vzhledem k dřívějším reformám, jako bylo zrušení možnosti předčasného odchodu do důchodu a postupné zvyšování důchodového věku. V roce 2018 se průměrný důchodový věk mužů i žen snížil, což odpovídá snížení zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu na konci roku 2017. Vzhledem k poklesu populace v produktivním věku má pokračující zvyšování skutečné věkové hranice pro odchod do důchodu zásadní význam pro účast na trhu práce, a tedy i pro hospodářský růst. Kromě toho je zásadní pro zajištění přiměřenosti budoucích důchodů a předcházení chudobě ve stáří, a tudíž také pro zlepšení fiskální udržitelnosti důchodového systému. Snížení zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu na 60 let u žen a 65 let u mužů na podzim roku 2017 bude mít významný negativní dopad na výši budoucích důchodových dávek a povede v tomto ohledu ke značným rozdílům mezi muži a ženami. Stávající preferenční penzijní plány vytvářejí fiskální náklady a snižují mobilitu pracovníků mezi odvětvími. Zvláštní systém sociálního pojištění pro zemědělce, subvencovaný ve výši zhruba 0,8 % HDP, brání mobilitě pracovní síly a přispívá ke skryté nezaměstnanosti v zemědělství.

                  (11)

                  K dobrým výsledkům polského trhu práce přispívaly v posledních letech příznivé makroekonomické podmínky. Míra zaměstnanosti se nadále zvyšovala a míra nezaměstnanosti se v roce 2018 po několika letech poklesu stabilizovala na historicky nízké úrovni necelých 4 %. Avšak účast určitých skupin na trhu práce, zejména osob s nízkou kvalifikací, zdravotně postižených, pečujících a starších osob, zůstává ve srovnání s jinými členskými státy nadále na nízké úrovni. Polský systém sociálních dávek nenabízí dostatečné pobídky k nástupu do práce. Přídavek na dítě sice snižuje chudobu a nerovnost, má však kvůli své velikosti a koncepci negativní dopad na účast rodičů, převážně žen, na trhu práce. Podíl dětí mladších tří let navštěvujících zařízení formální péče o děti nadále patří k nejnižším v Unii. Dlouhodobou péči navíc poskytují převážně rodinní příslušníci téměř bez institucionální podpory, takže pečující osoby nemohou pracovat. Snížení zákonem stanoveného důchodového věku motivovalo některé starší pracovníky k odchodu z trhu práce. Stoupající poptávku po pracovní síle pomáhá řešit migrace ze zemí mimo Unii, ale existují náznaky, že může být obtížné příliv migrujících pracovníků udržet.

                  (12)

                  V letech 2015 až 2017 Polsko přijímalo opatření s cílem řešit segmentaci trhu práce, a to omezením možnosti zneužívat dočasné zaměstnání, zvýšením příspěvků na sociální zabezpečení u určitých nestandardních pracovních smluv a zavedením minimální hodinové mzdy u některých z nich. Přestože však podíl smluv na dobu určitou díky přijatým opatřením a nedostatku pracovních sil od roku 2015 klesá a v roce 2018 se tento proces zrychlil, stále patří mezi nejvyšší v Unii. Vzhledem k tomu, že nakonec nebyla provedena reforma zákoníku práce, nedošlo už k dalším legislativním změnám, které tuto problematiku měly řešit. Jako potenciální problém se jeví přiměřenost budoucích důchodů pracovníků, kteří jsou osobami samostatně výdělečně činnými, a těch, kdo mají určité nestandardní smlouvy.

                  (13)

                  Jedním z klíčových faktorů podporujících vyhlídky budoucího růstu v Polsku by mohl být systém kvalitního vzdělávání a odborné přípravy zohledňující celoživotní perspektivu a podporovaný dostatečnými investicemi. Vybavit lidi dovednostmi a kompetencemi, které potřebují k uplatnění na rychle se měnícím trhu práce, má zásadní význam pro to, aby se podpořila účast na trhu práce a rovněž inovační schopnost ekonomiky. Míra účasti dospělých na vzdělávání a odborné přípravě je ve srovnání s průměrem Unie mnohem nižší a málo se využívá odborná příprava v podnicích. To v kombinaci s určitými nedostatky v oblasti digitálních dovedností, jakož i v oblasti čtenářských a početních dovedností zhoršuje zejména u dospělých osob s maximálně středním vzděláním jejich zaměstnatelnost. Je pravděpodobné, že nedostatečná kvalita přípravy učitelů a některé mezery v jejich dovednostech budou mít negativní dopad na kvalitu vzdělávání. Existují rovněž nedostatky v systému zajišťování kvality vysokoškolského vzdělávání. Navzdory nedávným reformám odborného a vysokoškolského vzdělávání stále chybí účinná koordinace vzdělávání dospělých a dopad různých politických opatření na kvalitu poskytovaného vzdělávání a odborné přípravy a úroveň dovedností je nejasný.

                  (14)

                  Dlouhodobé hospodářské vyhlídky Polska závisí na rozvoji inovační kapacity jeho ekonomiky. V oblasti inovací má však Polsko stále slabé výsledky, přičemž významnou složku hospodářské struktury země představují technologicky nenáročná odvětví a výkonnost v oblasti inovací se vyznačuje výraznými regionálními rozdíly. Ačkoli byla přijata určitá opatření ke zlepšení spolupráce mezi vědou a podniky, přetrvává zde řada finančních i nefinančních překážek. Hlavním problémem zůstávají zejména složité administrativní postupy a omezené dovednosti akademických pracovníků, pokud jde o řízení společných projektů veřejného a soukromého sektoru v oblasti výzkumu a vývoje (VaV). Klastry a formalizované korporátní sítě, zejména mezi malými a středními podniky a velkými firmami, hrají v oblasti šíření inovativních řešení jen omezenou roli. Reforma vysokoškolského vzdělávání z roku 2018 sice zlepšuje některé aspekty polského vědeckého prostředí, ale důležité otázky, jako je fragmentace odvětví výzkumu, mzdy výzkumných pracovníků nebo internacionalizace polské vědy, řeší pouze částečně. Objem hrubých domácích výdajů na VaV dosahoval v roce 2017 stále přibližně poloviny průměru Unie, a to s významnými regionálními rozdíly.

                  (15)

                  Výsledky v oblasti zdraví se i nadále zlepšují, ale zůstávají pod průměrem Unie, přičemž střední délka života u mužů byla roku 2017 o 7,9 roku nižší než u žen a rozdíl mezi Poláky s nejnižším a nejvyšším dosaženým vzděláním činil v roce 2016 10 let. Na přístup k systému zdravotní péče a jeho účinnost mají dopad nízké výdaje a nedostatek personálu. Počet praktikujících lékařů a zdravotních sester v poměru k počtu obyvatel patří k nejnižším v Unii, přitom čtvrtina zdravotnických pracovníků již dosáhla důchodového věku. Míra neuspokojené potřeby zdravotní péče sice v roce 2017 poklesla, ale zůstává mezi nejvyššími v Unii a čekací doby u některých zákroků se od roku 2010 výrazně zvýšily. Polsko vypracovalo mapy potřeb v oblasti zdravotní péče, ty se však zatím nevyužívají pro rozhodování o nákupu zdravotnických služeb a o investicích. Systém zdravotní péče se stále příliš soustředí na nemocnice, kdežto primární a ambulantní péče nejsou dostatečně rozvinuty. Systém dlouhodobé péče je slabý, chybí standardizované služby a soudržný strategický přístup. Většinu dlouhodobé péče poskytují neformální pečovatelé, často rodinní příslušníci jen s malou institucionální podporou. V roce 2017 činily výdaje na zdravotní péči v Polsku 4,7 % HDP, což je výrazně pod průměrem Unie ve výši 7 % HDP. Polsko plánuje, že v nadcházejících letech bude tyto výdaje postupně zvyšovat. To však může být obtížné vzhledem k tomu, že nedávno ohlášené plány zvýšit sociální transfery domácnostem se středními a vysokými příjmy omezí v budoucnu fiskální prostor.

                  (16)

                  Přestože infrastruktura v Polsku se výrazně zlepšila, některá odvětví stále vykazují významné nedostatky týkající se propojení. Investice do silniční dopravy, které mají být podle vnitrostátního programu výstavby silnic dokončeny do roku 2024, se soustředí zejména ve východní části Polska, zatímco propojení některých severních regionů zůstává slabší. V transevropské železniční dopravní síti stále přetrvávají závažné nedostatky a investice do železniční dopravy postupují pomaleji než u silnic. Úmrtnost v silničním provozu nadále patří mezi nejvyšší v Unii. Města se potýkají s rostoucími problémy souvisejícími s mobilitou, jako je dopravní přetížení a znečištění ovzduší, způsobené rostoucím počtem osobních automobilů a velkým podílem starých vozidel. Emise skleníkových plynů ze silniční dopravy se za posledních pět let výrazně zvýšily. Stávající pobídky k využívání kolektivních, nízkoemisních a aktivních způsobů dopravy nejsou pro řešení těchto problémů dostatečné. Rozšíření pevného internetového připojení v Polsku se stále řadí k nejnižším v Unii, přičemž superrychlé širokopásmové připojení je k dispozici především ve velkých městech.

                  (17)

                  Uhlíková účinnost polského hospodářství patří mezi nejslabší v Unii. Špatná izolace veřejných i soukromých budov přispívá k vyšší spotřebě energie a energetické chudobě. Polská města navíc mají nejvíce znečištěné ovzduší v Unii, zejména v jižní a střední části země. Prostřednictvím investic do vyšší energetické účinnosti, zejména u budov, zvýšení podílu nízkouhlíkové a čistší výroby energie a podpory nižších emisí z dopravy by se snížila závislost na fosilních palivech, omezilo by se znečištění ovzduší a zároveň by se snížily sociální náklady a zlepšila kvalita života. Stávající legislativní prostředí, včetně zákona o skladování plynu, zákona o zmrazení cen elektřiny a předpisů o pevninských větrných elektrárnách, může bránit investicím na trzích s elektřinou a plynem a v dlouhodobém horizontu ovlivnit konkurenceschopnost polské energetiky a energeticky náročných průmyslových odvětví.

                  (18)

                  Pro udržení příznivých hospodářských podmínek a pro podporu růstu soukromých investic má velký význam kvalita nových i revidovaných právních předpisů a stabilní a předvídatelné podnikatelské prostředí. Nestabilní regulační rámec a další překážky rozšiřování podniků negativně ovlivňují investiční činnost a produktivitu. Zavedení účinného dialogu se všemi zúčastněnými stranami by pomohlo zlepšit kvalitu právních předpisů a tím, že by snížilo množství potřebných revizí, by též pozitivně přispělo ke stabilitě podnikatelského prostředí. Posílení úlohy konzultací se sociálními partnery a veřejných konzultací (zajištěním dostatečné délky trvání konzultací, větším využíváním takto získaných stanovisek zúčastněných stran a omezením počtu právních předpisů, na něž se konzultace nevztahují) by tak výrazně přispělo k minimalizaci administrativní zátěže vyplývající z častých změn právních předpisů, zvýšilo investice a v dlouhodobém horizontu podporovalo udržitelný hospodářský růst. V tomto kontextu nelze opomenout ani zaručení právního státu a nezávislost soudnictví. Je třeba připomenout, že v prosinci 2017 předložila Komise Radě odůvodněný návrh pro rozhodnutí o tom, že existuje zřejmé nebezpečí závažného porušení zásad právního státu Polskem. Tyto obavy jsou předmětem rozsudku a řeší se v rámci probíhajících řízení u Soudního dvora Evropské unie. Právní jistota a důvěra v kvalitu a předvídatelnost regulačních, daňových a ostatních politik a institucí představují významné faktory pro investiční prostředí.

                  (19)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Polsku pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Polsko by tak mohlo fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

                  (20)

                  V posledních letech výrazně posílila role státu v oblasti bankovnictví, pojišťovnictví a energetiky. Vyšší míra státního vlastnictví představuje novou výzvu pro hospodářskou soutěž i regulační a správní rámec. Kvalita správy a nezávislost regulačních a dohledových orgánů proto vzhledem k potenciálně protichůdným zájmům a silnější provázanosti finančnictví a státu nabývají na významu.

                  (21)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada konvergenční program z roku 2019, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

            DOPORUČUJE Polsku v letech 2019 a 2020:

         1.

            Zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí v roce 2020 nepřekročila 4,4 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Přijmout další opatření ke zlepšení efektivnosti veřejných výdajů, mimo jiné zlepšením rozpočtového systému.

         2.

            Zajistit přiměřenost budoucích důchodů a udržitelnost důchodového systému přijetím opatření, která zvýší skutečný věk odchodu do důchodu, a reformováním preferenčního penzijního pojištění. Přijmout opatření ke zvýšení účasti na trhu práce, včetně zlepšení dostupnosti péče o děti a dlouhodobé péče, a k odstranění zbývajících překážek přechodu na dlouhodobější typy zaměstnaneckého poměru. Podporovat kvalitní vzdělávání a dovednosti relevantní pro trh práce, zejména prostřednictvím vzdělávání dospělých.

         3.

            Posilovat inovační schopnost ekonomiky, mimo jiné podporou výzkumných institucí a jejich užší spolupráce s podniky. V hospodářské politice související s investicemi se zaměřit na inovace, dopravu a zejména její udržitelnost, digitální a energetickou infrastrukturu, zdravotní péči a čistší energii, a to s přihlédnutím k regionálním rozdílům. Zlepšit právní prostředí, zejména posílením úlohy konzultací se sociálními partnery a veřejných konzultací v rámci legislativního procesu.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  Úř. věst. L 320, 10.9.2018, s. 88.

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona; jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

         (6)  Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Portugalska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Portugalska z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/129

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Portugalska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Portugalska z roku 2019
      (2019/C 301/22)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 rovněž zprávu mechanismu varování, ve které je Portugalsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (3) (dále jen „doporučení pro eurozónu 2019“) přijala Rada dne 9. dubna 2019; stanoví pro eurozónu pět doporučení.

                  (2)

                  Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Portugalsko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby doporučení pro eurozónu 2019, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 1 až 4, bylo plně a včas zohledněno. Zohlednit druhé doporučení pro eurozónu, jež se týká podpory investic a opětovného vytváření rezerv, napomohou zejména zaměření hospodářské politiky v oblasti investic na konkrétní oblasti a využití neočekávaných zisků ke snížení veřejného dluhu. Opatření ke snížení segmentace trhu práce, zlepšení dovedností a účinnosti sociální záchranné sítě napomohou zohlednit třetí doporučení pro eurozónu, jež se týká fungování trhu práce a systémů sociální ochrany. Opatření ke snížení regulační zátěže napomohou zohlednit první doporučení pro eurozónu, jež se týká podnikatelského prostředí a zlepšení produktivity pro obnovení rovnováhy v eurozóně. Zvýšení efektivity úpadkového řízení a ozdravných postupů napomohou zohlednit čtvrté doporučení pro eurozónu, jež se týká snížení objemu úvěrů se selháním.

                  (3)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Portugalsku pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Portugalsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018 (4), v přijímání opatření v návaznosti na jemu určená doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů v rámci strategie Evropa 2020. Součástí zprávy byl rovněž hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011, jehož výsledky byly také zveřejněny dne 27. února 2019. Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že se Portugalsko potýká s makroekonomickou nerovnováhou. Za slabiny v kontextu nízkého růstu produktivity se považují zejména velký objem čistých vnějších závazků, soukromý a veřejný dluh a vysoký podíl úvěrů se selháním. Přetrvávají nedostatky v některých politikách, zejména pokud jde o provádění opatření za účelem snížení objemu úvěrů se selháním a zlepšení podnikatelského prostředí. Bude třeba sledovat přijetí a provádění několika plánů reforem, včetně fiskálně-strukturálních reforem pro posílení udržitelnosti veřejných financí.

                  (4)

                  Dne 30. dubna 2019 předložilo Portugalsko svůj národní program reforem na rok 2019 a svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

                  (5)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (6)

                  Na Portugalsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a přechodné pravidlo pro zadlužení. Ve svém programu stability z roku 2019 plánuje Portugalsko dosáhnout celkového schodku státního rozpočtu ve výši 0,2 % hrubého domácího produktu (HDP) v roce 2019 a přebytku ve výši 0,3 % HDP v roce 2020 a pokračovat ve zlepšování salda až na přebytek ve výši 0,7 % HDP do roku 2022. V těchto plánech je pouze částečně zohledněno, jaký by mohla mít opatření na podporu bank od roku 2020 dopad na zvýšení schodku. Na základě přepočteného strukturálního salda má být střednědobý rozpočtový cíl, který se změnil ze strukturálního přebytku ve výši 0,25 % HDP v roce 2019 na vyrovnanou rozpočtovou pozici ve strukturálním vyjádření od roku 2020, podle plánu v roce 2020 dosažen. V programu stability z roku 2019 se předpokládá, že poměr veřejného dluhu k HDP dosáhne 118,6 % v roce 2019 a 115,2 % v roce 2020; v roce 2022 by tedy poměr byl na úrovni 103,7 %. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je pro roky 2019 a 2020 realistický a následující roky příznivý. Opatření, kterými je zapotřebí podpořit plánované cíle, pokud jde o schodky od roku 2019, nebyla zároveň dostatečně upřesněna.

                  (7)

                  Program stability z roku 2019 neposkytuje informace o rozpočtovém dopadu mimořádných výdajů v souvislosti s preventivními opatřeními na ochranu státního území před požáry přijatými po rozsáhlých požárech, k nimž došlo v roce 2017. V dopise ze dne 9. května 2019 však portugalské orgány poskytly dostatečné důkazy o rozsahu a povaze těchto dodatečných rozpočtových nákladů. V dopise je zejména uvedeno, že plnění rozpočtu na rok 2018 zahrnuje mimořádné výdaje ve výši přibližně 0,04 % HDP v souvislosti s preventivními opatřeními na ochranu proti přírodním požárům na vnitrostátním území. Dopis ze dne 9. května 2019 uvádí výdaje spojené s nouzovým řízením, které jsou klasifikovány jako jednorázová opatření, a výdaje spojené s prevencí. Vzhledem k integrovanému charakteru těchto výdajů a vzhledem k přímé vazbě s rozsáhlými přírodními požáry z roku 2017 lze uvažovat o tom, že by se na zvláštní zacházení s výdaji na předcházení přírodním požárům použila „doložka o neobvyklých událostech“. Podle Komise činí způsobilé dodatečné výdaje pro preventivní opatření v roce 2018 0,04 % HDP. Ustanovení čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 umožňují zohlednění těchto dodatečných výdajů, neboť nebývalé, rozsáhlé přírodní požáry se považují za neobvyklé události, jejich dopad na veřejné finance Portugalska je značný a povolení dočasného odchýlení od postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle by neohrozilo udržitelnost. Rozsah požadované korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle na rok 2018 byl proto s ohledem na tyto dodatečné náklady snížen.

                  (8)

                  Dne 13. července 2018 Rada Portugalsku doporučila zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládního sektoru (6) nepřekročila v roce 2019 hodnotu 0,7 % HDP, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje v roce 2019 riziko významného odchýlení od doporučené korekce.

                  (9)

                  Portugalsko by mělo dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle v roce 2020 s ohledem na příspěvky související s mimořádnými událostmi, u kterých je přiznána dočasná odchylka. Na základě prognózy Komise z jara 2019 je to v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních výdajů vládních institucí ve výši 1,5 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,5 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje při nezměněné politice riziko, že v roce 2020 dojde k významnému odchýlení od tohoto požadavku. Zároveň se předpokládá, že Portugalsko v roce 2019 dodrží přechodné pravidlo pro zadlužení v důsledku povolené roční odchylky ve výši 0,25 %, ale prima facie se neočekává, že pravidlo pro zadlužení dodrží v roce 2020. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu je třeba od roku 2019 přijímat nezbytná opatření. Bylo by důležité, aby případné neočekávané příjmy byly použity k dalšímu snižování míry veřejného dluhu.

                  (10)

                  Posílení fiskální udržitelnosti Portugalska závisí na pokračující fiskální konsolidaci podporující růst. Existuje nicméně prostor ke zlepšení kvality veřejných financí a k tomu, aby výdaje více podporovaly růst, a to podporou investic (viz níže). Navzdory nárůstu v roce 2018 zůstaly veřejné investice oproti standardům Unie velmi nízké a trvale nižší než vlastní cíle vlády. Přísné a včasné prosazování zákona o kontrole závazků, provádění zákona o rozpočtovém rámci a pokračující racionalizační úsilí mají i nadále zásadní význam pro zlepšení kontroly a zefektivnění výdajů. Nedávné samostatné přezkumy výdajů „zdola nahoru“ v konkrétních odvětvích vedly k celkově omezeným úsporám ze zvýšení efektivity. Aby bylo dosaženo vyšší efektivity, měly by se přezkumy výdajů stát pravidelnou součástí portugalského rozpočtového rámce. Nadto je nadále zapotřebí hlubších reforem za účelem zvýšení efektivity a jednoznačně a na všech úrovních se zaměřit na omezování celkových výdajů. To by mělo být do značné míry založeno na strategii reformy veřejné správy zaměřené na lepší sladění úrovní veřejné zaměstnanosti s potřebou poskytovat efektivní služby, což zahrnuje podporu přerozdělení a rekvalifikace zaměstnanců a podporu individuální výkonnosti a atraktivity veřejné služby pro vysoce kvalifikované pracovníky.

                  (11)

                  Veřejné finance Portugalska jsou pod neustálým tlakem negativních demografických trendů, zejména stárnutí obyvatelstva, což má negativní důsledky, zejména pokud jde o udržitelnost důchodových systémů a systémů zdravotní péče. Přestože minulé reformy zlepšily dlouhodobou udržitelnost důchodového systému, pokračující neplánovaná zvyšování důchodů a reformy předčasného odchodu do důchodu vedly k dalšímu zvýšení výdajů na důchody, což dále podtrhlo vzestupný trend podmíněný stárnutím. Bez přiměřených kompenzačních opatření může být celková udržitelnost důchodového systému negativně ovlivněna. V odvětví zdravotnictví byla v roce 2018 i nadále podporována nákladová efektivnost, mimo více centralizovaným nákupem a větším využíváním generik a biologicky podobných léčivých přípravků. Setrvalé vysoké nedoplatky nemocnic jsou zároveň důsledkem nedostatečného rozpočtového plánování a nedostatečného provádění a nedostatků v oblasti kontroly účetnictví a manažerských postupů. Dočasná snížení nedoplatků nemocnic v roce 2018 byla v zásadě způsobena rozsáhlými mimořádnými clearingovými opatřeními. Cílem nového programu pro rok 2019 je strukturálně řešit nedoplatky nemocnic zavedením nového modelu řízení veřejných nemocnic v kombinaci s podstatným zvýšením jejich ročních rozpočtů. Zda tento program dokáže zpomalit hromadění nedoplatků nemocnic v krátkodobém horizontu, a vést tak ke strukturálnímu snížení celkových objemů těchto nedoplatků, závisí v rozhodující míře na jeho včasném a účinném provádění.

                  (12)

                  Zvýšení čistých příjmů státem vlastněných podniků a snížení jejich dluhu by přispělo k větší udržitelnosti portugalských veřejných financí. Orgány plánují čisté příjmy státních podniků tak, aby se celkově přiblížily téměř rovnovážné úrovni v roce 2019, což znamená zpoždění oproti dřívějším oznámením, kdy podobného výsledku mělo být docíleno již v roce 2018. Opatření k zajištění dodržování původních plánů činnosti a úsilí o zajištění včasnějšího, transparentnějšího a komplexnějšího sledování byla nadto opožděna a v přechodu k potřebným nápravným opatřením pomalá. Zejména nebyla zajištěna dostatečná úroveň transparentnosti ex ante u financování státních podniků prostřednictvím rekapitalizací a úvěrů.

                  (13)

                  Navzdory probíhajícímu provádění některých opatření ke snížení segmentace trhu práce, jako je posílení inspektorátu práce a zahájení integračního programu pro pracovníky ve veřejné službě s nejistým zaměstnáním, podíl dočasných pracovníků v Portugalsku nadále překračuje průměr Unie. Konkrétnější opatření dohodnutá mezi vládou, zaměstnavateli a zástupci zaměstnanců, jejichž cílem je další snížení segmentace trhu práce a nejistoty pracovních míst a podpora kolektivního vyjednávání, musí Parlament ještě schválit a konkretizovat do konkrétních právních předpisů.

                  (14)

                  V důsledku zlepšení podmínek na trhu práce je méně osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením. Navzdory tomuto zlepšení je nerovnost v příjmech i nadále vysoká a dopad sociálních transferů na snížení chudoby je omezený. I když příjmová nerovnost v Portugalsku klesá, zůstává výrazně vyšší než průměr Unie. Systém minimálního příjmu je jedním z nejméně přiměřených v Unii, přičemž poskytuje příjmy ve výši 40 % vnitrostátní hranice chudoby. Pokud nedojde k přezkumu, mohla by být nízká efektivita sociálních transferů podrobena velké zkoušce v případě budoucího hospodářského útlumu, jenž by se obzvlášť dotkl zranitelných osob.

                  (15)

                  Nízká úroveň kvalifikace pracovníků je překážkou růstu investic a produktivity. Přibližně 50 % obyvatel ve věku 25–64 let má nízkou úroveň dosaženého vzdělání, což je výrazně nad průměrem Unie, který v roce 2018 činil 22 %. Podniky uvádějí, že nízká dostupnost kvalifikovaných pracovníků představuje významnou překážku pro investice. Zejména u vzdělávání dospělých existuje prostor pro další zapojení osob s nízkou kvalifikací (jejichž účast na vzdělávání je nižší než průměr Unie) a k rozšíření cílených veřejných pobídek pro malé a střední podniky, aby své zaměstnance školily. Specifickým problémem jsou digitální dovednosti, neboť 50 % portugalského obyvatelstva nemá základní digitální dovednosti (přičemž průměr v Unii činí 43 %). Investice do vzdělávání a odborné přípravy, včetně infrastruktury, jsou klíčové pro zlepšení zaměstnatelnosti a sociální mobility.

                  (16)

                  V rámci úsilí o zvýšení počtu absolventů vysokoškolského vzdělávání probíhají opatření ke zvýšení počtu osob zapsaných do vysokoškolského vzdělávání, kupříkladu výrazné zvýšení stipendií. Z osob ve věku 30 až 34 let v Portugalsku dokončilo vysokoškolské vzdělávání 33,5 %, což je stále pod průměrem Unie ve výši 40,7 %. Setrvalost těchto nízkých podílů, zejména u absolventů v informačních a komunikačních technologiích, v přírodních vědách, matematice a statistikách, může mít negativní důsledky pro růst produktivity a inovační schopnost Portugalska. Ačkoli se vláda snaží problém řešit tím, že zvyšuje počet studijních míst v těchto oblastech a provádí přezkum systému vysokoškolského vzdělávání, je třeba vyvinout větší úsilí.

                  (17)

                  Podíl úvěrů se selháním ve finančním systému zůstává poměrně vysoký (9,4 %). Většina bank však dosáhla značného pokroku při plnění cílů zaměřených na snížení objemu úvěrů se selháním a celkový objem úvěrů se selháním se v období od června 2016, kdy dosáhl vrcholu, do prosince 2018 snížil o 50 %. Sekundární trh pro klasifikovaná aktiva získal na intenzitě, zatímco banky rovněž urychlily odpisy a ozdravná opatření u úvěrů se selháním. Rozpis úvěrů se selháním nadále vykazuje vysoký podíl podnikových úvěrů se selháním (65 %). Za posledních několik let provedly orgány řadu právních a institucionálních reforem týkajících se platební neschopnosti a vymáhání pohledávek. Průměrná délka insolvenčního řízení je však stále vysoká, stejně jako počet projednávaných soudních případů. Právní a soudní rámce významně negativně ovlivňují inkasní proces a vyhlídky na efektivní zpětné převzetí kolaterálu do vlastnictví. Dlouhá průměrná doba trvání inkasních řízení má negativní dopad na ceny, které trh používá pro aktiva se selháním.

                  (18)

                  Reformy zaměřené na zjednodušení administrativy byly většinou omezeny na plošné provádění dematerializace postupů a zásady „pouze jednou“. Úspěšné výsledky dosažené v modernizaci administrativy by měly být doplněny výraznějším zjednodušením administrativy. Prioritou by mělo být zejména omezení počtu dokumentů, které je třeba předložit, a to buď nahrazení povolovacích režimů jednoduchými prohlášeními o dodržení platných podmínek, nebo, v případě citlivějších odvětví, zjednodušení povolení snížením doby rozhodování a zavedením tichého souhlasu. Zjednodušení postupů u konkrétních odvětví stále chybí. Přetrvávají nadměrné správní poplatky, zejména ve stavebnictví. Hospodářské soutěži dále brání nedostatky v plánování a monitorování zadávání veřejných zakázek. Výkonnost veřejných zakázek by se mohla zlepšit zavedením strukturovaného a kvantifikovaného plánování a zajištěním důkladnějšího dohledu nad fází plnění smluv. I přesto, že se přímé přidělování zakázek mezi roky 2017 a 2018 významně snížilo, i nadále je často využíváno.

                  (19)

                  V rámci programu finanční pomoci se Portugalsko snažilo snížit regulační zátěž u vysoce regulovaných povolání, zejména zavedením rámcového zákona z roku 2013. V některých případech byl však tento pokrok zastaven nebo dokonce zvrácen přijetím stanov pro jednotlivá povolání a zavedením zákazu pro skupiny podniků. Převládají regulační a správní omezení podnikatelských a odborných služeb, což vyvolává obavy o hospodářskou soutěž, cenové úrovně, inovace a kvalitu služeb. Dosud nebyly oznámeny žádné plány reformy v reakci na doporučení Komise týkající se regulace odborných služeb ani v reakci na hodnocení hospodářské soutěže od Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) z roku 2018 týkající se portugalských samoregulovaných povolání (ve spolupráci s portugalským orgánem pro hospodářskou soutěž).

                  (20)

                  Podmínky pro přístup podniků k financování se za posledních několik let zlepšují a podíl podniků, které uvádějí přístup k finančním prostředkům jako hlavní omezení, nyní odpovídá průměru Unie. Portugalské orgány zahájily a zintenzivnily několik iniciativ v této oblasti, například program Capitalizar a další programy zaměřené na konkrétní druhy společností nebo odvětví. Portugalské podniky však obvykle ve značné míře financují investice z vlastních zdrojů, přičemž podniky s vyšší produktivitou mají nedostatečný objem bankovních úvěrů. Nízká úroveň investovaného kapitálu na pracovníka představuje významnou překážku modernizace výrobní struktury portugalského hospodářství. V této souvislosti je důležité, aby se zvýšily investice do výrobních zařízení a postupně se přeorientovaly na podniky s růstovým potenciálem a na vysoce produktivní odvětví. I když se v posledních několika letech zvyšovaly i jiné zdroje financování, jako je rizikový a akciový kapitál, zůstávají výrazně pod průměrem Unie.

                  (21)

                  Systém soudnictví se stává účinnějším, ale i nadále čelí zásadním problémům, tj. zdlouhavým řízením a vysokému počtu nevyřízených případů, zejména u správních a daňových soudů. I když pokračují snahy o boj proti korupci, předcházení korupci je i nadále problémem, neboť chybí koordinovaná strategie a příslušnosti jsou roztříštěny.

                  (22)

                  Investice do výzkumu a vývoje se v poslední době začaly znovu zvyšovat, ale pro modernizaci portugalského národního systému výzkumu a inovací nepostačují. Po letech poklesu podíl výdajů na výzkum a vývoj ve vztahu k HDP v poslední době vzrostl a v roce 2017 míra podnikového výzkumu a vývoje mírně překročila míru veřejného výzkumu a vývoje. Malého pokroku bylo dosaženo při modernizaci hospodářské struktury Portugalska, pokud jde o vyšší podíl přidané hodnoty v oblasti technologicky vyspělé výroby a služeb náročných na znalosti. Významným potenciálem Portugalska pro podporu investic a růstu produktivity je podpora investic do nehmotných aktiv, včetně výzkumu a vývoje, jakož i manažerských dovedností, finanční gramotnosti a digitálních dovedností, které podnikům umožní růst, zvýšit jejich inovační schopnost a vstoupit na vývozní trhy.

                  (23)

                  Kvůli nedostatečnému námořnímu a železničnímu spojení nemohou podniky zaměřené na vývoz plně využívat potenciál jednotného trhu. Vzhledem k zeměpisné poloze je Portugalsko přirozeným námořním vstupním bodem, zejména pro transatlantické trasy. Včasné investice do nových kontejnerových terminálů v Sines (terminál Vasco da Gama), Leixões a Barreiro a dokončení probíhajících investičních projektů v ostatních hlavních portugalských přístavech (Viana do Castelo, Leixões, Aveiro, Figueira da Foz a Setúbal) by zvýšily kapacitu pro manipulaci s nákladem v těchto přístavech. Železnice vedoucí do Španělska jsou stále ve velké míře nedostatečně využívány (koridor z východu na západ i koridor ze severu na jih). Vytvoření komplexního plánu na úrovni Iberského poloostrova, který by zahrnoval určení přechodných opatření, terminálů, propojení potřebných pro využívání modernizace španělské sítě a vytvoření Mezinárodní unie rozchodu železnic by pomohly zvýšit výkonnost Portugalska v mezinárodní železniční dopravě.

                  (24)

                  Investice do účinného využívání zdrojů a zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně by pomohly dosáhnout dlouhodobě udržitelného růstu. V Portugalsku zůstává problémem předjímání nepříznivých dopadů změny klimatu, jako jsou povodně a lesní požáry. Problémy přetrvávají, pokud jde o dosažení cíle energetické účinnosti do roku 2020, a nejnovější údaje z roku 2017 ukazují, že spotřeba energie roste. Stále existuje široký prostor pro zlepšení energetické účinnosti budov a snížení spotřeby energie v podnicích. Lepší přeshraniční energetická propojenost by umožnila více hospodářské soutěže a usnadnila by zavádění energie z obnovitelných zdrojů.

                  (25)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Portugalsku pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Portugalsko by tedy mohlo fondy optimálně využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly a na zvláštní situaci v nejvzdálenějších regionech. Důležitým faktorem pro úspěšnost těchto investic je posílení správní kapacity země k řízení zmiňovaných fondů.

                  (26)

                  V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Portugalska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Portugalsku pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019, národní program reforem na rok 2019 a opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Portugalsku adresována v předchozích letech. Komise vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Portugalsku, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

                  (27)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

                  (28)

                  Na základě hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení přezkoumala Rada národní program reforem na rok 2019 a program stability z roku 2019. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4. Uvedená doporučení rovněž přispívají k naplňování doporučení pro eurozónu 2019, a zejména jeho prvního, druhého a čtvrtého doporučení. Fiskální politiky uvedené níže v doporučení č. 1 přispívají mimo jiné k řešení nerovnováhy související s vysokým veřejným dluhem,

            DOPORUČUJE Portugalsku v letech 2019 a 2020:

         1.

            Dosáhnout střednědobého rozpočtového cíle v roce 2020, s ohledem na příspěvky související s mimořádnými událostmi, u kterých je přiznána dočasná odchylka. Využít neočekávaných příjmů k rychlejšímu snižování poměru veřejného dluhu k HDP. Zlepšit kvalitu veřejných financí upřednostněním výdajů na podporu růstu a současně posílením celkové kontroly výdajů, nákladové efektivnosti a odpovídajícího sestavování rozpočtu se zaměřením zejména na trvalé snižování nedoplatků v nemocnicích. Zlepšit finanční udržitelnost státních podniků a zároveň zajistit včasnější, transparentnější a komplexnější monitoring.

         2.

            Přijmout opatření k vyřešení segmentace trhu práce. Zlepšit úroveň dovedností obyvatelstva, zejména jeho digitální gramotnost, a to i tím, že se vzdělávání dospělých stane relevantnějším pro potřeby trhu práce. Zvýšit počet absolventů vysokoškolského vzdělávání, zejména v oblasti přírodních věd a informačních technologií. Zlepšit efektivitu a přiměřenost sociální záchranné sítě.

         3.

            Zaměřit hospodářskou politiku v oblasti investic na výzkum a inovace, železniční dopravu a přístavní infrastrukturu, přechod na nízkouhlíkové hospodářství a energetiku a rozšíření energetických propojení a zároveň zohlednit regionální rozdíly.

         4.

            Umožnit rychlejší zpětné získání kolaterálu vázaného na úvěry se selháním, a to zvýšením efektivity insolvenčního a inkasního řízení. Snížit administrativní a regulační zátěž pro podniky, zejména snížením odvětvových překážek pro udělování licencí. Vypracovat plán na snížení omezení u povolání, která jsou vysoce regulovaná. Zvýšit efektivitu správních a daňových soudů, zejména tím, že se sníží délka řízení.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  Úř. věst. L 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 320, 10.9.2018, s. 92.

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Čisté primární výdaje vládních institucí se skládají z celkových výdajů vládních institucí bez úrokových nákladů, výdajů na programy Unie, které jsou plně kompenzovány příjmy z prostředků Unie, a nediskrečních změn výdajů na podporu v nezaměstnanosti. Vnitrostátně financovaná tvorba hrubého fixního kapitálu je rozložena do čtyřletého období. Zohledněna jsou diskreční opatření na straně příjmů nebo zvýšení příjmů povinné na základě zákona; jednorázová opatření na straně příjmů i na straně výdajů jsou kompenzována.

         (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.