               19.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/174

         P7_TA(2013)0279
   Podpora a ochrana svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení
   Doporučení Evropského parlamentu Radě ze dne 13. června 2013 o návrhu pokynů EU na podporu a ochranu svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení (2013/2082(INI))
   (2016/C 065/25)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na návrh doporučení Radě, který k návrhu pokynů EU na podporu a ochranu svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení předložila jménem skupiny PPE Laima Liucija Andrikienė (B7-0164/2013),

               —

               s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv a na Deklaraci OSN o odstranění všech forem nesnášenlivosti a diskriminace založených na náboženství či víře,

               —

               s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a na obecnou připomínku č. 22 vydanou Výborem Organizace spojených národů pro lidská práva (1),

               —

               s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie,

               —

               s ohledem na závěry Rady o nesnášenlivosti, diskriminaci a násilí na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení přijaté v letech 2009 a 2011 (2),

               —

               s ohledem na strategický rámec EU a akční plán pro lidská práva a demokracii, které Rada přijala dne 25. června 2012 (3),

               —

               s ohledem na společné sdělení Evropské komise Evropskému parlamentu a Radě ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU – na cestě k efektivnějšímu přístupu“ (COM(2011)0886),

               —

               s ohledem na své doporučení Radě ze dne 13. června 2012 týkající se zvláštního zástupce EU pro lidská práva (4) a na rozhodnutí Rady 2012/440/SZBP ze dne 25. července 2012 o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro lidská práva (5),

               —

               s ohledem na své usnesení ze dne 13. prosince 2012 o přezkoumání strategie EU v oblasti lidských práv (6),

               —

               s ohledem na svá usnesení o výročních zprávách o stavu lidských práv a demokracie ve světě a o politice Evropské unie v této oblasti (7),

               —

               s ohledem na článek 36 Smlouvy o Evropské unii,

               —

               s ohledem na návrh pokynů EU na podporu a ochranu svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení (dále jen „pokyny“),

               —

               s ohledem na čl. 121 odst. 3 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A7-0203/2013),

               A.

               vzhledem k tomu, že článek 21 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že veškerá činnost EU na mezinárodní scéně spočívá na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva;

               B.

               vzhledem k tomu, že právo na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení, včetně teistického, neteistického a ateistického přesvědčení, práva nevěřit a práva své náboženské vyznání nebo přesvědčení změnit, patří mezi základní svobody všech lidských bytostí a je provázáno s dalšími lidskými právy a základními svobodami, jak je zakotveno v článku 18 Všeobecné deklarace lidských práv;

               C.

               vzhledem k tomu, že Evropský parlament opakovaně vyzýval k vypracování ambiciózního souboru opatření, která by sloužila k prosazování práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení v rámci vnější politiky EU;

               D.

               vzhledem k tomu, že Evropský parlament v této souvislosti přivítal snahu EU o vytvoření pokynů ohledně svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení v souladu s akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii a zdůraznil, že je třeba, aby do přípravy těchto pokynů byly zapojeny Parlament a občanská společnost;

               E.

               vzhledem k tomu, že na základě standardů mezinárodního práva mají všechny státy povinnost poskytovat ochranu všem svým občanům i všem ostatním osobám ve své jurisdikci; vzhledem k tomu, že existuje mnoho zpráv o tom, že v některých zemích světa dochází v souvislosti s konkrétní náboženskou příslušností, přesvědčením nebo jakýmikoli oprávněnými veřejnými projevy náboženského vyznání nebo přesvědčení k perzekuci osob a jejich rodin a že terčem útoků jsou v této souvislosti i společenství a místa konání náboženských obřadů a příslušné instituce; vzhledem k tomu, že diskriminace na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení stále existuje ve všech oblastech světa včetně Evropy a že příslušníkům určitých náboženských společenství, včetně příslušníků náboženských menšin či nevěřících, jsou v mnoha zemích i nadále upírána jejich lidská práva a že tito lidé jsou pravidelně diskriminováni, zatýkáni, odsuzováni a v mnoha zemích někdy dokonce popravováni z důvodu svého náboženského vyznání nebo přesvědčení;

               1.

               předkládá Radě tato doporučení:

         Důvody k přijetí opatření

               a)

               jednou z priorit vnější politiky EU musí být prosazování práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení a zamezení tomu, aby bylo toto právo porušováno;

               b)

               násilí páchané na příslušnících náboženských společenství a menšin či osobách s nenáboženským přesvědčením, jejich pronásledování a diskriminace jsou jevy, které v mnoha částech světa stále přetrvávají; v důsledku nedostatečné náboženské tolerance a ochoty k dialogu dochází v prostředí, kde nepanuje atmosféra ekumenické pospolitosti, k politickým nepokojům, násilí a otevřeným ozbrojeným konfliktům, které ohrožují lidské životy a podrývají stabilitu příslušného regionu; základním prvkem politiky EU v oblasti svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení by mělo být jednoznačné a okamžité odsouzení všech forem násilí a diskriminace; zvláštní pozornost by přitom měla být věnována situaci těch osob, které změní své náboženské vyznání nebo přesvědčení, protože v praxi jsou právě ony v mnoha zemích často vystaveny sociálnímu tlaku, zastrašování nebo otevřenému násilí;

         Účel a zaměření

               c)

               účelem a cílem pokynů EU by mělo být podporovat a chránit svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení ve třetích zemích, začlenit téma svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení do všech vnějších akcí EU a jejích politik v oblasti lidských práv a stanovit jasné ukazatele, kritéria, standardy a praktické pokyny k výraznějšímu prosazování svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení v rámci pracovní činnosti úředníků institucí EU a členských států, čímž se přispěje k větší soudržnosti, účinnosti a viditelnosti kroků, které EU činí v rámci svých vnějších vztahů;

         Definice

               d)

               pokyny by se měly vyznačovat jednoznačností všech použitých definic a měly by v souladu s mezinárodním právem poskytovat náležitou a neomezenou ochranu práva na svobodné náboženské vyznání nebo přesvědčení projevované v soukromém i veřejném životě, ale i v individuálním, kolektivním a institucionálním rámci, včetně práva věřit či nevěřit, práva změnit své náboženské vyznání nebo přesvědčení a práva na svobodu projevu, shromažďování a sdružování a práva rodičů vychovávat své děti v souladu se svým morálním přesvědčením – tj. náboženským i nenáboženským; vypracovat jednoznačné definice a zajistit plnou ochranu je nutno, i pokud jde o uznání právní subjektivity náboženských a na vyznání založených institucí a o respektování jejich autonomie, o uznání práva odmítnout vykonávat vojenskou službu z důvodu svědomí, práva na azyl a práva světit dny odpočinku, slavit svátky a dodržovat obřady v souladu s pravidly stanovenými na základě určitého náboženského vyznání nebo přesvědčení a uznání základního práva na ochranu soukromého majetku;

         Zásady praktického postupu

               e)

               pokyny by měly vycházet z mezinárodního práva a smluv, které byly mezinárodním společenstvím uznány a ratifikovány;

         Proporcionalita

               f)

               jak se stanoví v návrhu pokynů, v souladu se zásadami přijatými mezinárodním společenstvím nelze omezovat svobodu, která tkví v možnosti odmítnout vyznávat nebo přijmout vnucované náboženství, a svobodu rodičů a zákonných zástupců zajistit náboženskou a morální výchovu; jakýkoli jiný projev práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení smí být podroben pouze „takovým omezením, která jsou předepsána zákonem a jsou nutná pro ochranu veřejné bezpečnosti, pořádku, zdraví či morálky nebo základních práv a svobod ostatních“ (8); tato omezení musí být zároveň vykládána pouze s ohledem na ochranu práv ostatních osob, přímo s ní souviset a být jí úměrná, přičemž je nutno nalézt mezi právy všech stran příslušnou rovnováhu; v pokynech by proto měl být kladen důraz na kritérium proporcionality;

         Svoboda projevu

               g)

               svoboda náboženského vyznání nebo přesvědčení a svoboda projevu jsou práva, která se vzájemně posilují, avšak v případě, že uplatňování těchto dvou práv vytváří napětí, měla by EU rovněž mít na paměti, že nástroje moderních sdělovacích prostředků umožňují užší vzájemné propojení mezi kulturami a vyznáními; proto by měla být přijata opatření s cílem zabránit tomu, aby v reakci na kritická, a zvláště pak na posměvačná či zesměšňující vyjádření učiněná v rámci svobody projevu nedocházelo k násilí mezi kulturami; v této souvislosti by EU měla přispět k utlumení podobného napětí, např. prosazováním vzájemného porozumění a dialogu, a jednoznačně odsoudit jakýkoli násilný čin spáchaný v reakci na takové vyjádření a měla by se jasně postavit jakémukoli pokusu trestně postihovat svobodu slova ve vztahu k náboženským otázkám, jaký představují například zákony o rouhačství;

         Kolektivní rozměr svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení

               h)

               v pokynech je třeba zdůraznit, že nedílnou součástí svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení je právo každého jednotlivce tuto svobodu projevovat sám nebo spolu s ostatními; k tomu patří:

                           —

                           svoboda vykonávat obřady nebo se shromažďovat v souvislosti s náboženským vyznáním nebo přesvědčením a budovat a provozovat místa a náboženské objekty pro tyto účely;

                           —

                           svoboda rozhodnout se pro neúčast na dané náboženské činnosti či akci;

                           —

                           svoboda zřizovat a provozovat příslušné náboženské, mediální, vzdělávací, zdravotnické, sociální, charitativní a humanitární instituce;

                           —

                           svoboda žádat a přijímat dobrovolné finanční a jiné příspěvky od jednotlivců a institucí;

                           —

                           svoboda vychovávat, jmenovat, volit nebo určit jako nástupce osoby vhodné k zastávání úlohy vůdce podle požadavků a norem jakéhokoli náboženského vyznání nebo přesvědčení;

                           —

                           svoboda zřizovat a udržovat styk s jednotlivci a společenstvími v otázkách náboženského vyznání a přesvědčení na vnitrostátní a mezinárodní úrovni; v pokynech by mělo být rovněž uvedeno, že právo praktikovat náboženství ve společenství s ostatními (v jehož rámci se musí vždy respektovat osobní svobody jednotlivce) by se nemělo nutně omezovat na oficiálně uznaná místa náboženských obřadů a že EU by měla odsoudit veškerá nepatřičná omezení svobody shromažďování; v pokynech by se měla vyzdvihnout skutečnost, že povinností členských států je zachovat si vůči náboženským skupinám neutralitu a nestrannost, a to i pokud jde o symbolickou nebo finanční podporu;

               i)

               domnívá se, že sekularizace definovaná jako striktní oddělení církevních a politických orgánů znamená odmítnutí jakýchkoli církevních zásahů do fungování vlády a jakýchkoli veřejných zásahů do náboženských záležitostí s výjimkou případů, kdy jde o zachování pravidel bezpečnosti a veřejného pořádku (včetně respektování svobody ostatních), a že zaručuje stejné svobody svědomí pro všechny, tedy pro věřící, agnostiky i ateisty;

         Požadavky týkající se registrace

               j)

               EU by měla zakročit v případě, že požadavky týkající se registrace náboženských organizací a organizací založených na společném přesvědčení nepřiměřeně omezují svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení; Registrace by neměla být chápána jako podmínka pro uplatňování lidských práv jednotlivců na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení, neboť tato práva nemohou být podmíněna administrativními či právními požadavky; EU by měla vyzvat ke zrušení veškerých právních předpisů, jako je povinnost uvádět náboženské vyznání v dokladech osvědčujících osobní stav, které vedou k diskriminaci osob bez náboženského přesvědčení nebo osob, jež změnily své náboženské vyznání či přesvědčení;

         Vzdělávání

               k)

               jak vyplývá z mezinárodně uznávaných standardů, mají rodiče nebo zákonní zástupci dítěte právo zajistit, aby se jejich dítěti dostalo náboženského vzdělání a mravní výchovy v souladu s jejich vlastním přesvědčením, a dítě nesmí být nuceno účastnit se výuky náboženství proti vůli svých rodičů nebo zákonných zástupců, přičemž hlavní zásadou je postupovat v souladu s nejlepším zájmem dítěte; součástí práva rodičů vychovávat své děti v souladu se svým náboženským nebo nenáboženským přesvědčením je jejich právo odmítnout jakýkoli neoprávněný zásah ze strany státních či nestátních subjektů do jejich výchovy, který by byl v rozporu s jejich náboženským nebo nenáboženským přesvědčením; pokyny by měly na tyto aspekty práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení klást důraz a měly by též zaručit sekularizaci v oblasti veřejného vzdělávání a delegace EU by měly v případě porušování této zásady učinit příslušné kroky;

         Rodinné a sociální právo

               l)

               EU by měla věnovat patřičnou pozornost diskriminaci na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení v rodinném a sociálním právu třetích zemí, a to zejména, ale nikoli výhradně, pokud jde o právo na uzavření manželství a na výchovu dětí;

         Právo odmítnout vykonávat vojenskou službu z důvodu svědomí

               m)

               pokyny by měly zahrnovat právo odmítnout vykonávat vojenskou službu z důvodu svědomí jako legitimní uplatňování práva na svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání; EU by měla vyzvat státy s povinnou základní vojenskou službou, které mají zaveden systém povinné vojenské služby, k tomu, aby umožnily náhradní civilní službu ve veřejném zájmu, která nebude mít represivní charakter, a aby ustoupily od ukládání trestů osobám odmítajícím vykonávat vojenskou službu z důvodu svědomí, včetně trestů odnětí svobody;

         Azyl

               n)

               EU by měla vybízet třetí země k tomu, aby přijímaly uprchlíky stíhané na základě jejich náboženského vyznání nebo přesvědčení a aby jim poskytovaly azyl, a to zejména v případě, že těmto uprchlíkům hrozí smrt nebo násilí; členské státy EU by měly své úsilí, jež vynakládají v souvislosti s přijímáním uprchlíků stíhaných na základě jejich náboženského vyznání nebo přesvědčení, ještě zvýšit;

         Podpora občanské společnosti a spolupráce s ní

               o)

               podpora široké škály organizací občanské společnosti, včetně organizací pro lidská práva, náboženských skupin a skupin založených na společném vyznání, a spolupráce s nimi při vypracovávání a provádění pokynů bude mít zásadní význam pro podporu a ochranu svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení; kontaktní místa pro lidská práva v rámci delegací EU by tudíž měla udržovat pravidelné styky s těmito organizacemi, aby mohla co nejdříve určit problémy vznikající v oblasti svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení v příslušných zemích;

         Sledování a vyhodnocování

               p)

               Evropská služba pro vnější činnost musí v rámci odpovědnosti vysoké představitelky/vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku zajišťovat řádné a pravidelné sledování a vyhodnocování situace v oblasti svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení ve světě a této otázce by se měl i nadále věnovat oddíl výroční zprávy EU o stavu lidských práv ve světě obsahující doporučení ke zlepšení; sledování situace v oblasti svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení by vedle dalších lidských práv a základních svobod mělo být jednou z hlavních otázek ve vztazích mezi EU a třetími zeměmi, zejména v souvislosti s evropskou politikou sousedství; to by se mělo odrážet ve všech dohodách a dokumentech o přezkumu i ve zprávách; zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl v rámci veškeré své činnosti věnovat zvláštní pozornost otázkám spojeným s podporou a ochranou svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení a měl by hrát viditelnou úlohu, pokud jde o prosazování této svobody v rámci vnějších vztahů EU; také by měl, co se týče oblastí zájmu a dosaženého pokroku, úzce spolupracovat s Evropským parlamentem a jeho příslušnými výbory a měl by zapojit příslušné nevládní organizace;

               q)

               měl by být přijat soubor nástrojů sloužící ke sledování, hodnocení a k podpoře pokynů EU, který by lépe odrážel prioritní oblasti opatření uvedené v pokynech a který by se zaměřoval na provozní nástroje a mimo jiné:

                           —

                           poskytoval podrobný soupis analýzy stavu, aby bylo možné sledovat a kontrolovat situaci v oblasti práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení v příslušné zemi s cílem určit pokrok/zhoršení;

                           —

                           požadoval po vedoucích misí EU, aby pravidelně podávali zprávy o otázkách svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení s podrobným zhodnocením situace a výskytu porušování práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení a pronásledování jeho obránců nebo dalších jednotlivců, přičemž budou určeny konkrétní případy zjevného porušení práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení; tyto zprávy vedoucích misí EU by měly mít v co nejvyšší možné míře standardní formu, aby bylo možné je porovnávat;

                           —

                           zdůrazňoval konkrétní opatření na mezinárodních fórech nebo v rámci činností rozvojové spolupráce, které byly zásadní pro ochranu a prosazování práva na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení, včetně úspěšného zvládnutí konkrétních případů diskriminace či pronásledování (jednotlivců, skupin, menšin, institucí) na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení;

                           —

                           připomínal, že podpora obětí diskriminace či pronásledování na základě jejich náboženství nebo přesvědčení může mít mnoho forem, včetně pozvání těchto osob, aby o své situaci podaly svědectví u orgánů EU;

         tento soubor nástrojů (oběžník) by měl být připraven po konzultaci se zúčastněnými subjekty do konce roku 2013;

         Využívání vnějších finančních nástrojů

               r)

               vnější finanční nástroje EU by měly být s ohledem na svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení v určité zemi využívány jako pobídky a zároveň jako odstrašující prostředky (např. zmrazení financí), neboť se jedná o nedílnou součást hodnocení celkové situace v oblasti lidských práv v dané zemi; v případě vážného zhoršení situace lidských práv, a to i pokud jde o svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení, by EU měla uplatnit stávající doložky o lidských právech v dohodách s dotčenou zemí; používání doložek o lidských právech v dohodách EU se třetími zeměmi musí být závazné a musí být systematicky zahrnováno do všech dohod mezi EU a třetími zeměmi;

         Činnost EU v rámci mnohostranných fór

               s)

               EU by měla pokračovat ve své činnosti na různých mnohostranných fórech s cílem podporovat a chránit svobodu náboženského vyznání nebo přesvědčení; EU by případně a na požádání měla být nápomocna třetím zemím při vypracovávání právních předpisů na podporu a ochranu svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení;

         Hodnocení

               t)

               v souladu s článkem 36 Smlouvy o Evropské unii by měl být do hodnocení provádění pokynů, které by mělo proběhnout nejpozději tři roky po vstupu pokynů v platnost, zapojen Evropský parlament; Hodnocení by mělo vycházet z analýzy reakce EU na konkrétní situace, kdy došlo k porušení svobody náboženského vyznání nebo přesvědčení ve třetích zemích; Evropský parlament by měl být pravidelně informován o problematických oblastech nebo vývoji, o kterých podaly zprávy delegace EU; příslušné parlamentní výbory by měly obdržet podrobné informace;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě, vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a pro informaci také Komisi.

      (1)  Obecná připomínka přijatá Výborem OSN pro lidská práva v souladu s čl. 40 odst. 4 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech CCPR/C/21/Rev.1/Add.4, 27. září 1993.

      (2)  Rada Evropské unie, 24. 11. 2009, 21. 2. 2011.

      (3)  Rada Evropské unie, 11855/12.

      (4)  Přijaté texty, P7_TA(2012)0250.

      (5)  Úř. věst. L 200, 27.7.2012, s. 21.

      (6)  Přijaté texty, P7_TA(2012)0504.

      (7)  Přijaté texty, P7_TA(2010)0489, P7_TA(2012)0126, P7_TA(2012)0503.

      (8)
   Deklarace OSN o odstranění všech forem nesnášenlivosti a diskriminace založených na náboženství či víře, čl. 1 odst. 3, A/RES/36/55.


Důležité právní upozornění

|

52007SC0972

Doporučení Komise Radě o návrzích jménem Evropského společenství a členských států týkajících se změn přílohy A Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách (POP)  /* SEK/2007/0972 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.7.2007SEK(2007)972 v konečném zněníDOPORUČENÍ KOMISE RADĚo návrzích jménem Evropského společenství a členských států týkajících se změn přílohy A Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách (POP)A. DŮVODOVÁ ZPRÁVA1.  Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (POP) (dále jen „úmluva“) vstoupila v platnost dne 17. května 2004. Cílem této úmluvy je ochrana lidského zdraví a životního prostředí před perzistentními organickými znečišťujícími látkami. Úmluva vytváří rámec, založený na zásadě předběžné opatrnosti, pro odstranění výroby, použití, dovozu a vývozu prvních dvanácti prioritních perzistentních organických znečišťujících látek, jakož i pro bezpečné nakládání s těmito látkami a jejich zneškodnění a odstranění nebo snížení úniků některých neúmyslně vzniklých perzistentních organických znečišťujících látek.2.  Evropské společenství a většina jeho členských států jsou smluvními stranami této úmluvy[1].3.  Podle článku 8 úmluvy může kterákoli smluvní strana předložit sekretariátu návrh na zařazení chemické látky do příloh úmluvy. V návaznosti na technický přezkum může tento postup vyústit v rozhodnutí konference smluvních stran, zda zařadit chemickou látku do příloh úmluvy a vymezit pro ni příslušná kontrolní opatření, a to podle postupu stanoveného v čl. 22 odst. 4 o změně příloh. Vzhledem k požadavku na úzkou spolupráci při zastupování Společenství na mezinárodní úrovni by Společenství a členské státy měly návrhy předkládat společně.4.  Za účelem zahájení postupů směřujících k jednáním o případných změnách příloh úmluvy a s ohledem na záležitosti spadající do pravomoci Společenství Komise v roce 2005 a 2006 předložila jménem Společenství a společně s členskými státy, které jsou smluvními stranami úmluvy, výkonnému tajemníkovi Stockholmské úmluvy návrh na změnu příslušných příloh úmluvy jejich rozšířením o tyto látky: hexabrombifenyl, chlordecon, oktabromdifenylether, pentabromdifenylether a chlorované parafiny s krátkým řetězcem.5.  Podle dostupných vědeckých údajů a zpráv o přezkoumání a s řádným zohledněním přílohy D úmluvy vykazují látky endosulfan a trifluralin vlastnosti perzistentních organických znečišťujících látek. Tyto dvě látky byly přezkoumány v rámci směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[2]. V důsledku toho musí být přípravky na ochranu rostlin obsahující endosulfan úplně a definitivně staženy z trhu do prosince 2007[3] a přípravky na ochranu rostlin obsahující trifluralin by měly být úplně a definitivně staženy z trhu do prosince 2008[4]. Vzhledem k možnosti dálkového přenosu těchto chemických látek v životním prostředí nejsou opatření přijatá na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství dostatečná k zabezpečení vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví, a z toho důvodu jsou nezbytná opatření na širší mezinárodní úrovni. Je proto vhodné, aby Společenství a členské státy, které jsou smluvními stranami úmluvy, navrhly změnu příslušných příloh úmluvy jejich rozšířením o tyto dvě látkyB. DOPORUČENÍV souvislosti s výše uvedenými skutečnosti Komise doporučuje:– aby Rada za účelem zahájení postupů směřujících k jednáním o případných změnách příloh Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách zmocnila Komisi, s ohledem na záležitosti spadající do pravomoci Společenství, aby jménem Společenství a společně s členskými státy, které jsou smluvními stranami úmluvy, předložila výkonnému tajemníkovi Stockholmské úmluvy, a to včas pro posouzení před příštím zasedáním výboru pro přezkoumání perzistentních organických znečišťujících látek, konajícím se v listopadu roku 2007, návrh na změnu příslušných příloh úmluvy jejich rozšířením o tyto látky:- endosulfan- trifluralin- Komise spolu s členskými státy zajistí, aby byly sekretariátu předloženy náležité informace na podporu návrhů.[1] Během jednání Pracovní skupiny pro mezinárodní otázky životního prostředí dne 9. ledna 2007 Komise připomněla, že všechny členské státy by měly na základě zásady jednotného vystupování Společenství na mezinárodní úrovni ratifikovat Stockholmskou úmluvu o perzistentních organických znečišťujících látkách co nejdříve.[2] Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2005/58/ES (Úř. věst. L 246, 2.9.2005, s. 27).[3] Úř. věst L 317, 3.12.2005, s. 25.[4] Rozhodnutí Komise o nezařazení trifluralinu do přílohy I směrnice Rady č. 91/414/EHS by mělo být přijato velmi brzy.


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2011 k národnímu programu reforem Španělska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Španělska na období 2011–2014

text:
               19.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/1

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2011
   k národnímu programu reforem Španělska na rok 2011 a stanovisko Rady k aktualizovanému programu stability Španělska na období 2011–2014
   2011/C 212/01
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, které se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření, aby se posílil evropský potenciál pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

               (2)

               Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (2), které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

               (3)

               Dne 12. ledna 2011 přijala Komise první roční analýzu růstu představující pro EU začátek nového cyklu správy ekonomických záležitostí a prvního evropského semestru, v němž se provádí integrovaná ex ante koordinace politiky, vycházející ze strategie Evropa 2020.

               (4)

               Dne 25. března 2011 potvrdila Evropská rada priority pro fiskální konsolidaci a strukturální reformy (v souladu se závěry Rady ze dne 15. února a 7. března 2011 a v návaznosti na roční analýzu růstu vypracovanou Komisí). Zdůraznila, že je třeba se přednostně zaměřit na návrat ke zdravým rozpočtům a fiskální udržitelnosti, na snižování nezaměstnanosti prostřednictvím reforem trhu práce a na další úsilí o posílení růstu. Požádala členské státy, aby promítly tyto priority do konkrétních opatření, jež budou součástí jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (5)

               Dne 25. března 2011 Evropská rada rovněž vyzvala členské státy účastnící se Paktu euro plus, aby představily své závazky včas tak, aby mohly být zahrnuty do jejich programů stability či konvergenčních programů a národních programů reforem.

               (6)

               Španělsko dne 29. dubna 2011 předložilo aktualizaci svého programu stability na období 2011–2014 za rok 2011 a svůj národní program reforem na rok 2011. Aby se vzaly v úvahu jejich vzájemné vazby, byly oba programy posuzovány současně.

               (7)

               Španělské hospodářství bylo vážně zasaženo krizí a v období 2008–2009 proběhla jeho drastická korekce. Reálný HDP se mezi začátkem roku 2008 a koncem roku 2010 snížil o 4,3 % a míra zaměstnanosti klesla o více než 10 %. V důsledku toho míra nezaměstnanosti na konci roku 2010 vzrostla na 20,1 % a je nejvyšší v EU. Mladí lidé (míra nezaměstnanosti je 41,6 %) a pracovníci s nízkou kvalifikací (míra nezaměstnanosti je 26,4 %) nesli hlavní nápor recese španělského hospodářství. Výnosy ze státního dluhu se v souvislosti s nepříznivým vývojem veřejného dluhu v eurozóně zvýšily a bankovní systém, zejména spořitelny, byl pod tlakem způsobeným splasknutím bubliny na realitním trhu a dramatickým poklesem ve stavebnictví. Stávající postup zmírňování značné makroekonomické nerovnováhy, která vznikla v období prudkého růstu, bude nějakou dobu pokračovat. Španělská vláda v reakci na tyto problémy zahájila ambiciózní program reforem, který zahrnuje konsolidaci veřejných financí, reformu veřejných důchodů, restrukturalizaci spořitelen a reformy na trhu práce i zboží.

               (8)

               Na základě posouzení aktualizovaného programu stability podle nařízení (ES) č. 1466/97 se Rada domnívá, že makroekonomický scénář, který je základem rozpočtových výhledů uvedených v programu stability, je pro roky 2011 a 2012 optimistický. Cílem programu stability je snížit v souladu s doporučením Rady z dubna 2009 schodek rozpočtu do roku 2013 pod 3 % referenční hodnotu a tento schodek dále snižovat až na 2,1 % HDP v roce 2014. Program stability nepředpokládá splnění střednědobého cíle, tj. dosažení vyrovnaného rozpočtu, během programového období. Tento postup korekce je přiměřený. Roční zlepšení strukturálního salda představuje pro období 2010–2013 v průměru 1,5 % HDP, což je v souladu s doporučením Rady, a dalších 0,3 % HDP v roce 2014. Očekává se, že se poměr veřejného dluhu k HDP zvýší z 60,1 % HDP v roce 2010 na 69,3 % v roce 2013 a v roce 2014 mírně poklesne. Konsolidaci ohrožují rizika snížení hodnoty, která souvisejí s makroekonomickými předpoklady, z nichž se vychází, a s dodržováním rozpočtových cílů na regionální úrovni. Regiony se značně podílejí na celkovém objemu veřejných výdajů a v roce 2010 9 ze 17 překročilo stanovené fiskální cíle. Avšak mechanismy řízení schodku a dluhu pro regionální vlády již byly posíleny a španělská vláda se však zavázala, že přijme další opatření, pokud to bude nutné k dosažení rozpočtových cílů.

               (9)

               Dosažení plánované konsolidace veřejných financí v letech 2011 a 2012 vyžaduje přísné uplatňování mechanismů řízení schodku a dluhu, které byly zavedeny pro regionální vlády. Dosahování rozpočtových cílů v případě, že bude makroekonomický a rozpočtový vývoj horší, než se pro roky 2011 a 2012 předpokládalo, bude vyžadovat další opatření, jež se španělská vláda zavázala přijmout. Plán přezkumu výdajů určuje pro rok 2013 některá opatření na podporu plnění rozpočtových cílů. Podle posledního posouzení Komise jsou rizika spojená s dlouhodobou udržitelností veřejných financí vysoká.

               (10)

               Střednědobý rozpočtový rámec byl ve Španělsku rozhodující při prosazování víceletého fiskálního plánování a celkově vykazuje dobré výsledky. Krize však představovala pro tento rámec velkou zkoušku a ukázala potřebu dále posílit fiskální stabilitu a preventivní stránku fiskální politiky. Na podporu těchto opatření by bylo zavedeno pravidlo pro výdaje vycházející ze střednědobého růstu nominálního HDP v souladu s novým rámcem EU pro správu ekonomických záležitostí. Toto pravidlo, které španělské orgány navrhly v rámci programu stability, by automaticky platilo pro ústřední vládu i pro místní samosprávu. Vláda má rovněž v úmyslu požádat Radu pro daňovou a finanční politiku o souhlas s uplatněním tohoto pravidla i na autonomní oblasti.

               (11)

               Dlouhodobý dopad stárnutí španělské populace na veřejný rozpočet by bez reformy byl pravděpodobně vyšší než průměr v EU. Je to způsobeno především podstatným nárůstem výdajů na důchodové zabezpečení ve vyjádření jako podíl HDP, který se očekává v příštích desetiletích. Stárnutí populace povede z dlouhodobého hlediska ke značnému nárůstu poměru důchodců vůči aktivní populaci. Španělskou vládou navrhovaná důchodová reforma dohodnutá se sociálními partnery výrazně zlepší fiskální udržitelnost a zvýší pobídky pro účast na trhu práce. Tato reforma však musí být ještě schválena Parlamentem, a může se proto ještě drobně změnit.

               (12)

               Španělsko podniklo důležité kroky k posílení svého bankovního systému tím, že mu poskytlo veřejnou podporu a přijalo opatření k restrukturalizaci spořitelen, posílení solventnosti bank a zlepšení transparentnosti jejich rozvah. Výsledkem bylo, že tento sektor prošel výraznou konsolidací, zejména mezi spořitelnami, s kladnými dopady na průměrnou velikost institucí, snížení nadměrných kapacit co do poboček a pracovních míst, posílení rozvah, rekapitalizaci a zlepšení výkonnosti a ziskovosti. Nedávno přijaté právní předpisy řeší problémy, které vznikly v souvislosti s úlohou orgánů místní samosprávy při správě spořitelen, neboť většina z nich převádí svá aktiva a pasiva na komerční banky. Španělská vláda se zavázala, že zásadní prvky restrukturalizačního procesu dokončí před koncem září 2011. Pokrytí v příštím kole zátěžového testu bude patřit k nejvyšším v EU.

               (13)

               Probíhající reformu španělského trhu práce musí doplnit zjednodušení systému kolektivního vyjednávání, který je v současné době velmi nepraktický. Převaha smluv sjednaných na úrovni provincie nebo odvětví nenechává prostor pro jednání na úrovni podniku. Automatické prodlužování platnosti kolektivních smluv, platnost neobnovených smluv a používání doložek o následné inflační indexaci přispívají k setrvačnosti v mzdové oblasti, což brání flexibilitě mezd potřebné k urychlení hospodářské korekce a obnovení konkurenceschopnosti. Španělská vláda požádala na jaře 2011 sociální partnery, aby vyjádřili souhlas s reformou systému kolektivního vyjednávání. Jelikož nebylo dosaženo dohody, schválila vláda dne 10. června 2011 královský dekret, který nabyl okamžitě účinnosti, musí však být následně schválen Parlamentem.

               (14)

               Vzhledem k velmi vysoké nezaměstnanosti přijalo Španělsko v září 2010 zákon, jímž zahájilo reformu svého trhu práce. Cílem tohoto zákona je snížit dualitu trhu práce a nezaměstnanost mladých lidí, zvýšit zaměstnanost zranitelných skupin obyvatelstva, zvýšit flexibilitu na úrovni jednotlivých podniků a zlepšit výkonnost zprostředkování na trhu. V únoru 2011 byla schválena reforma aktivní politiky trhu práce, jež obsahuje i opatření, která mají posílit poradní a vedoucí úlohu služeb zaměstnanosti a jejich koordinaci na celostátní a regionální úrovni. V této fázi je příliš brzy na plné posouzení, zda tato reforma dostačuje ke snížení segmentace trhu práce, nezaměstnanosti mladých lidí a dlouhodobé nezaměstnanosti, protože některá opatření zatím nejsou funkční. Španělská vláda se zavázala k tomu, že do října 2011 přijme další opatření.

               (15)

               Španělsko pocítilo ztrátu cenové a nákladové konkurenceschopnosti, ačkoli vykázalo poměrně dobrou výkonnost v oblasti podílů na vývozním trhu, jež se během krize a po jejím skončení zvýšily. Vyšší růst mezd spolu s nižším růstem produktivity, než činí průměr v eurozóně, a nedostatek hospodářské soutěže na některých komoditních trzích přispěly ve Španělsku k trvale vyšší inflaci. Nalezení prostoru pro zvýšení daňové účinnosti by mohlo posílit konkurenceschopnost. Další posílení hospodářské soutěže na komoditních trzích a přijetí reformy systému kolektivního vyjednávání s cílem zajistit, aby růst mezd lépe odrážel vývoj produktivity práce na úrovni podniku, posílí konkurenceschopnost.

               (16)

               Vysoká míra předčasného ukončování školní docházky ve Španělsku (31,2 % v roce 2009) vyvolává obavy, protože omezuje počet kvalifikovaných pracovních sil, ovlivňuje pracovní vyhlídky těchto lidí a snižuje případný růst. Zákon o udržitelném hospodářství schválený dne 15. února 2011 upravuje opatření, jejichž cílem je zvýšit pomocí vzdělávání a odborné přípravy kvalitu i kvantitu lidského kapitálu. Efektivita nových opatření určených k boji proti předčasnému ukončování školní docházky a ke zlepšení odborné přípravy je však nejistá a provádění těchto opatření na všech úrovních veřejné správy se může ukázat jako obtížné.

               (17)

               Španělsko dosáhlo značného pokroku při zlepšování podmínek hospodářské soutěže na trhu zboží a služeb, čímž reaguje na jednu z příčin pomalého růstu produktivity práce. Provádění směrnice o službách ve španělském právu značně pokročilo a je ambiciózní, ale je třeba dále otevřít profesionální služby. Zákon o udržitelném hospodářství obsahuje řadu opatření, jejichž cílem je zlepšit podnikatelské prostředí, posílit hospodářskou soutěž a podporovat udržitelnost životního prostředí. Účinné provedení těchto opatření vyžaduje další úsilí na všech úrovních veřejné správy a náležitou koordinaci.

               (18)

               Španělsko přijalo řadu závazků v rámci Paktu euro plus. Ve fiskální oblasti se Španělsko zavazuje zavést pravidla posilující fiskální stabilitu i udržitelnost veřejných financí. K posílení finanční stability se Španělsko zavázalo, že do 30. září dokončí restrukturalizaci finančního sektoru. Opatření v oblasti zaměstnanosti se zaměřují na provádění předpisů v oblastech aktivní politiky trhu práce a odborného vzdělávání, jakož i na řešení neformální zaměstnanosti. Opatření v oblasti konkurenceschopnosti se zaměřují na reformu systému kolektivního vyjednávání, svobodných povolání, zřízení poradního výboru pro konkurenceschopnost a reformu zákona o úpadku. Výše uvedené závazky se vztahují na všechny čtyři oblasti paktu. Navazují na probíhající program reforem, doplňují pevný harmonogram pro uskutečnění některých z nich a zajišťují plné provádění reforem, které se již uskutečnily. Tyto závazky byly posouzeny a zohledněny v doporučeních.

               (19)

               Komise posoudila program stability a národní program reforem, včetně závazků vyplývajících z Paktu euro plus. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku Španělska, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí EU tím, že budou rozhodnutí členských států zahrnovat vstupy na úrovni EU. V této souvislosti má Komise za to, že španělská vládá vypracovala plány na konsolidaci veřejných financí, které jsou v souladu s požadovanými cíli, ale některá rizika poklesu přetrvávají. Růst veřejných výdajů by měl být zachován pod úrovní střednědobého růstu HDP a je třeba přijmout reformu důchodového systému. Další opatření přijatá v letech 2011–2012 by se měla zaměřit na zajištění stability finančního systému (dokončením restrukturalizace a konsolidace spořitelen) a posílení domácích zdrojů pro růst a měla by řešit aktuální nárůst nezaměstnanosti, zejména prostřednictvím reformy systému kolektivního vyjednávání a dalšího provádění probíhajících reforem na trhu práce, při důkladném sledování a hodnocení jejich účinnosti. Služby, živnosti a svobodná povolání by měly být otevřeny účinnější hospodářské soutěži a mělo by se snížit administrativní zatížení podniků.

               (20)

               Rada na základě tohoto posouzení a rovněž s ohledem na doporučení Rady podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 2. června 2010 přezkoumala aktualizaci programu stability Španělska za rok 2011 a její stanovisko (3) se odráží zejména v jejím doporučení v bodě 1 níže. S ohledem na závěry Evropské rady ze dne 25. března 2011 Rada přezkoumala národní program reforem Španělska,

         DOPORUČUJE, aby Španělsko v období 2011–2012 provedlo tato opatření:

               1.

               Uskutečnit v letech 2011 a 2012 rozpočtovou strategii a napravit nadměrný schodek v roce 2013 v souladu s doporučením Rady v rámci postupu při nadměrném schodku, což zajistí dosažení cílových schodků na všech úrovních veřejné správy, včetně přísného uplatňování stávajících mechanismů řízení schodku a dluhu na regionální vlády. Přijmout další opatření v případě, že rozpočtový a hospodářský rozvoj nepřinese očekávané výsledky. Využít všechny příležitosti, včetně lepších hospodářských podmínek, aby se zrychlilo snižování schodku. Stanovit konkrétní opatření, která zcela podpoří cíle na roky 2013 a 2014 a která by měla působit k poklesu vysoké míry veřejného zadlužení a zajistit náležitý pokrok směrem ke splnění střednědobého cíle. Zachovat růst veřejných výdajů pod úrovní střednědobého růstu HDP zavedením navrhovaného závazného pravidla pro výdaje na všech úrovních veřejné správy. Dále zlepšit poskytování informací o regionálních a místních rozpočtech a jejich plnění.

               2.

               Schválit navrhovanou reformu důchodového systému, aby se podle plánu zvýšil zákonný věk odchodu do důchodu a počet odpracovaných let pro výpočet výše důchodu. Pravidelně revidovat parametry důchodového systému podle změn v předpokládané délce života, jak je plánováno, a připravit další opatření ke zlepšení celoživotního učení starších pracovníků.

               3.

               Důkladně sledovat probíhající restrukturalizaci finančního sektoru, zejména pokud jde o spořitelny, s cílem dokončit ji podle plánu k 30. září 2011.

               4.

               Prověřit, v jakém rozsahu lze zlepšit účinnost daňového systému, například odklonem od zdanění práce ke zdanění spotřeby a k ekologickým daním, při zajištění plnění plánů fiskální konsolidace.

               5.

               Po konzultaci se sociálními partnery a podle vnitrostátních postupů dokončit proces přijímání komplexní reformy postupu kolektivního vyjednávání a systému indexace mezd a provést tuto reformu, aby se zajistilo, že růst mezd lépe odráží rozvoj produktivity práce i podmínky na místní úrovni a na úrovni jednotlivých podniků a aby byla podnikům dána dostatečná pružnost přizpůsobovat pracovní podmínky změnám hospodářského prostředí.

               6.

               Posoudit do konce roku 2011 dopady reforem trhu práce ze září 2010 a reformy aktivní politiky trhu práce z února 2011, které budou případně doplněny návrhy na další reformy, aby se snížila segmentace trhu práce a zlepšily pracovní příležitosti pro mladé lidi. Zajistit důkladné sledování účinnosti opatření stanovených v národním programu reforem, jež mají, mimo jiné prostřednictvím politik v oblasti prevence, snížit předčasné ukončování školní docházky a usnadnit přechod k odborné přípravě a vzdělávání.

               7.

               Dále otevřít odvětví profesionálních služeb a přijmout připravované právní předpisy, aby se nově vymezila právní úprava a vyloučila stávající omezení hospodářské soutěže, účinnosti a inovací. Provádět zákon o udržitelném hospodářství a přijmout v tomto směru opatření na všech úrovních veřejné správy, zejména opatření ke zlepšení podnikatelského prostředí a posílení hospodářské soutěže na trzích zboží a služeb. Zlepšit koordinaci mezi regionálními a celostátními orgány, aby se snížilo administrativní zatížení podniků.

      V Bruselu dne 12. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/308/EU ze dne 19. května 2011 o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 138, 26.5.2011, s. 56) stanoví, že platí i pro rok 2011.

      (3)  Podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97.


Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Doporučení pro doporučení Rady o poskytnutí včasného varování Itálii s cílem zabránit vzniku nadměrného schodku (předložená Komisí podle čl. 99 odst. 4 Smlouvy o ES)  /* SEK/2004/0485 konecném znení */

Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY o poskytnutí včasného varování Itálii s cílem zabránit vzniku nadměrného schodku (předložená Komisí podle čl. 99 odst. 4 Smlouvy o ES)DŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [1] stanoví systém včasného varování podle nějz Rada upozorní členské státy na potřebu přijmout nápravná rozpočtová opatření s cílem zabránit tomu, aby schodek veřejných rozpočtů dosáhl nadměrné výse. Ustanovení čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení stanoví, jak se systém včasného varování pouzije u členských států, jez se účastní jednotné měny. Rada pravidelně sleduje provádění programů stability, zejména pak s cílem určit skutečná či očekávaná významná odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého cíle pro saldo veřejných rozpočtů nebo od přizpůsobovacího procesu k jeho postupnému dosazení v daném programu. Pokud Rada zjistí, ze doslo k závaznému odchýlení, vydá pro dotčený členský stát doporučení o nezbytných úpravách s cílem poskytnout včasné varování, aby se zabránilo vzniku nadměrného schodku. Toto včasné varování se učiní postupem podle čl. 99 odst. 4 Smlouvy a je zalozeno na doporučení Komise.[1]  Úř. věst. L 209, 2.8.1997.Při rozhodování o spustění systému včasného varování zvazuje Komise [2] následující činitele: velikost rozpočtového poklesu, tj. míru, jakou se stav rozpočtů členského státu lisí od cílů stanovených v programech stability a konvergenčních programech; důvod rozpočtového poklesu, tj. zda lze odchýlení skutečného salda od stanoveného cíle vysvětlit jen cyklickými faktory; a riziko nadměrného stavu schodku, tj. zda existuje riziko překročení referenční hodnoty 3 % HDP.[2]  KOM(2002) 668 v konečném znění ze dne 27. listopadu 2002.Cíle a výsledky schodkuAktualizace programu stability pro Itálii na rok 2002 byla Komisi předlozena 20. listopadu 2002 a vztahovala se na období 2002 az 2006. Pro rok 2003 předpokládala schodek veřejných financí ve výsi 1,5 % HDP za předpokladu, ze reálný HDP vzroste o 2,3 %, a pro rok 2004 schodek veřejných financí ve výsi 0,6 % HDP za předpokladu, ze reálný HDP vzroste o 2,9 %. Následovala řada oprav (viz tabulka níze), které plynuly z horsích nez očekávaných rozpočtových výsledků za rok 2002, aktualizace prognóz hospodářského růstu a přehodnocení rozpočtových cílů. Oficiální prognóza předlozená v září 2003 zároveň s rozpočtem obsahovala odhad schodku za rok 2003 ve výsi 2,5 % HDP při růstu reálného HDP o 0,5 %. Cíl pro schodek za rok 2004 byl stanoven na 2,2 % HDP za předpokladu růstu reálného HDP o 1,9 %. Tyto údaje pro roky 2003 i 2004 potvrdila aktualizace programu stability předlozená dne 1. prosince 2003.Opakované úpravy hospodářského růstu směrem dolů a rozpočtového schodku směrem nahoru odrázejí trend, který zdůraznily útvary Komise v technickém hodnocení aktualizovaných programů stability [3] a Rada ve stanoviscích k uvedeným programům. [4] Rozpočtové plány se opakovaně zakládaly na přehnaně optimistických předpokladech růstu, zejména co se týče střednědobého růstového výhledu. V důsledku toho byly rozpočtové výsledky vyjádřené v procentech HDP horsí nez cílené jak v nominálním vyjádření, tak i po úpravě vzhledem k hospodářskému cyklu, a to i bez dodatečných expanzivních diskrečních opatření v rámci finančního roku. Opakované opravy reálného HDP snízily i úroveň potenciálního výstupu. [5] To, co se na základě oficiálních odhadů jevilo jako cyklické zhorsení stavu rozpočtu, se ukázalo být strukturální povahy. Ačkoli vsechny růstové předpovědi jsou velmi náchylné k chybám a větsina prognostiků neočekávala takové trvání současného cyklického útlumu, míra a vytrvalost optimismu v oficiálních prognózách růstu v Itálii není slučitelná s obezřetnou rozpočtovou strategií.[3]  Hodnocení aktualizace programu stability na rok 2002 a na rok 2003 je k dispozici na stránce http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[4]  Úř. věst. C 26 , 4.2.2003; Úř. věst. C 51, 26.2.2002; Úř. věst. C 77, 9.3.2001.[5]  Podle metody pro výpočet potenciálního výstupu a výstupové mezery, kterou Rada přijala dne 12. července 2002.Odchýlení od rozpočtového cíle v roce 2003Podle zprávy o schodku veřejných financí a úrovni zadluzení (oznámení EDP) ze dne 1. března 2004 dosáhl v roce 2003 růst reálného HDP 0,3 % a schodek 2,4 % HDP, coz je o 0,9 procentního bodu více nez původní cíl pro schodek, navzdory jednorázovým opatřením, jejichz vliv se odhaduje na zhruba 2 procentní body HDP. Bez jednorázových opatření by deficit přesáhl 4,5 % HDP. [6][6]  ,Jednorázová opatření" jsou opatření, která vedou k dočasnému (a tudíz plně zvratitelnému) zhorsení či zlepsení salda rozpočtu. Jejich hlavním rysem je podstatný, přechodný a vyčíslitelný dopad na veřejné finance, který převýsí veskeré mozné trvalé účinky, které z opatření případně plynou. Zejména u daňových amnestií platí, ze ačkoli nelze zcela vyloučit, ze mohou vést k trvalému rozsíření daňové základny, coz by znamenalo, ze nejsou plně jednorázové povahy, lze dopad v roce, kdy jsou připsány výnosy z daňové amnestie, bezpochyby označit za dočasný.Pokles v aktualizovaném programu stability na rok 2003 ve srovnání s rokem 2002 jde na vrub větsímu nez očekávanému podílu primárních výdajů k HDP v řádu 1,7 procentního bodu, včetně neplnění plánu výnosů z prodejů reálných aktiv o zhruba 0,4 procentního bodu HDP. [7] Dalsí omezené plnění plánu plynoucí z přehnaně optimistického hodnocení daňového obsahu hospodářského růstu bylo plně nahrazeno příjmy z daňové amnestie. Obecně vzato dosáhl pokles vůči aktualizovanému programu stability na rok 2002 v primárním saldu rozpočtu 1,6 % HDP, čímz se potvrdil klesající trend primárního salda, jenz následoval po vysokých přebytcích z konce 90. let. Kvůli nizsím nez předpokládaným splátkám úroků v řádu 0,7 % HDP byl nakonec rozpočet celkově překročen o výse uvedených 0,9 % HDP.[7]  Podle Evropského systému národních účtů (ESA95) se prodeje reálných aktiv vedou jako snízení tvorby hrubého fixního kapitálu.Na základě vseobecně dohodnuté metody pro výpočet potenciálního výstupu a mezery výstupu uvádí prognóza Komise z jara 2004 cyklicky očistěný deficit za rok 2003 v odhadované výsi 1,9 % HDP, coz představuje zlepsení o 0,3 procentního bodu ve srovnání s předchozím rokem. Tohoto výsledku se dosáhlo díky jednorázovým opatřením (viz výse), jejichz vliv se odhaduje na něco více nez 2 procentní body HDP, coz představuje zvýsení ze zhruba 1,5 procentního bodu za rok 2002.Odchýlení od rozpočtového cíle v roce 2004Na základě prognózy Komise z jara 2004 se růst reálného HDP v roce 2004 odhaduje na 1,2 % a za neexistence dodatečných opatření se schodek veřejných financí odhaduje na 3,2 % HDP, tedy na úrovni přesahující referenční hodnotu stanovenou ve Smlouvě. Ačkoli u jednorázových opatření doslo ve srovnání s rokem 2003 ke snízení, nadále se odhadují na zhruba jeden procentní bod HDP a stále hrají podstatnou úlohu. Bez jednorázových opatření by proto předpokládaný schodek dosáhl zhruba 4,25 % HDP.Na základě prognózy Komise z jara 2004 představuje rozpočtový pokles v roce 2004 1,0 procentního bodu vzhledem k opravenému cíli ve výsi 2,2 % HDP podle aktualizovaného programu stability na rok 2003 a 2,6 procentního bodu vzhledem k cíli schodku ve výsi 0,6 % podle aktualizovaného programu stability na rok 2002. Prognóza Komise z jara 2004 odhaduje, ze cyklicky očistěný schodek vzroste ve srovnání s rokem 2003 o 0,7 procentních bodů na 2,6 % HDP, coz je výrazně více, nez úroveň, která zajisťuje bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty 3 % HDP.Rozdíl mezi odhadem schodku v prognóze Komise z jara 2004 ve výsi 3,2 % HDP a opraveným oficiálním cílem ve výsi 2,2 % uvedeným v aktualizovaném programu stability na rok 2003 plyne z toho, ze prognóza Komise přihlédla k: i) horsím výsledkům rozpočtu v roce 2003 za vyloučení přínosů jednorázových opatření; ii) nizsímu hospodářskému růstu v roce 2004; iii) zvýsenému růstu odměn v přepočtu na zaměstnance ve veřejném sektoru na základě nedávného vývoje v oblasti smluv; iv) opatrnějsím avsak nadále optimistickým ohodnocením prodeje reálných aktiv ve veřejném vlastnictví; a v) ANAS, úřadu pověřenému investicemi do státní silniční sítě a jejím udrzováním, u kterého na rozdíl od oficiálních předpovědí v souladu s pravidlem obezřetnosti předpokládá, ze zůstane ve veřejném sektoru. [8] Prognóza Komise z jara 2004 ovsem zahrnuje oficiální odhady rozpočtových dopadů různých opatření (rozsíření podmínek daňové amnestie na neoznámení minulých daňových povinností, amnestie za porusení předpisů územního plánování a rezim daňového vyrovnání), která vsak nemusí dosáhnout plánovaných výsledků.[8]  Podnik ANAS se přeměnil na akciovou společnost v roce 2002. V letech 2002 a 2003 se Istat a Eurostat domnívaly, ze nesplňuje pozadavky pro zařazení vně celkového veřejného sektoru, zejména pozadavek, aby prodeje pokryly alespoň 50 % výrobních nákladů (včetně odpisů stávajících aktiv), podle Evropského systému národních účtů (ESA95).Pomalé snizování poměru veřejného dluhu k HDPJedním z hlavních problémů je nadále přetrvávající vysoký poměr veřejného dluhu k HDP. V aktualizovaném programu stability na rok 2002 se plánoval pokles tohoto poměru o 9,5 procentních bodů v průběhu období od konce roku 2001 do konce roku 2004 na cílových 100,4 % HDP. V aktualizovaném programu stability na rok 2003 byl oficiální cíl pro poměr veřejného dluhu k HDP na konci roku 2004 opraven na 105 % HDP. V březnu 2004 byl oznámen dluh na konci roku 2003 ve výsi 106,2 % HDP. [9] Bez mimořádných transakcí, jako například přeměny dluhu drzeného bankou Banca d'Italia v roce 2002 a prodeje vládního podílu ve společnostech ENEL, ENI a Poste SpA, který proběhl v souvislosti s transformací Cassa Depositi e Prestiti (dříve veřejné vkladové a úvěrové banky) na akciovou společnost v roce 2003, by se ukazatel zadluzenosti od roku 2001 snízil jen stězí. Pro rok 2004 předpovídá prognóza Komise z jara 2004 úroveň 106 % HDP, coz je v podstatě stejný stav jako v předchozím roce, a to navzdory výnosům z privatizace v řádu 1 % HDP (podle aktualizovaného programu stability na rok 2003).[9]  Kromě bězných oprav týkajících se údajů o dluhu a HDP se v oznámení EDP opravila i řada údajů o celkovém veřejném dluhu z roku 1999 tak, aby nově zahrnula i údaje o postovních vkladech (bězných účtech). Tyto údaje byly dále opraveny s cílem upravit konsolidační polozky.Postup snizování zadluzenosti zbrzdily: i) opakované poklesy rozpočtového salda, ii) nizsí nez předpokládaný růst nominálního HDP v řádu 0,5 % v roce 2002-2003 zapříčiněný optimismem při odhadech růstu reálného HDP, částečně kompenzovaný vyssím nez očekávaný růstem deflátoru HDP; a iii) co se týče přizpůsobení kapitálových toků, pokračující přebytek hotovostních úvěrů (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - schodkové opatření, zalozené na hotovostních tocích, které zahrnuje transakce s finančními aktivy, ale bez výnosů z privatizace) nad schodkem podle maastrichtské definice (na akruálním základě a bez finančních transakcí).Souvislost mezi fabbisogno a schodkem podle maastrichtské definice není zcela průhledná. Rozdíl mezi oběma agregáty plyne z: i) nevysvětlitelně trvalých rozdílů mezi hotovostními účty a účty výdajů přístích období, které by se měly z definice těchto agregátů v čase vyrovnat, ii) finančních transakcí a iii) statistických přizpůsobení. Kumulovaný přebytek fabbisogno nad schodkem podle maastrichtské definice zatízil snizování ukazatele zadluzenosti od roku 1999 zhruba o 8 procentních bodů HDP.Do budoucna ohrozuje dlouhodobou udrzitelnost veřejných financí několik činitelů. Zaprvé, primární přebytek se v posledních několika letech stabilně snizoval a v roce 2003 dosáhl 2,9 % HDP, coz podle odhadů útvarů Komise odpovídá cyklicky očistěnému primárnímu přebytku ve výsi 3,4 %; očekává se, ze v průběhu roku 2004 se oba tyto ukazatele budou dále zhorsovat (prognóza z jara 2004). Jak bylo zdůrazněno v technickém hodnocení aktualizovaného programu stability na rok 2003, který vypracovaly útvary Komise, a jak uznává program samotný, tato úroveň by s ohledem na rozpočtové dopady stárnutí populace dlouhodobou udrzitelnost veřejných financí nezajistila. [10] Zadruhé, postupně spějí ke konci přínosy klesající implicitní úrokové míry zadluzení, které souvisejí s maastrichtským konvergenčním procesem: rozpětí pro výtězek z refinancování starsích obligací s vyssí úrokovou mírou novými emisemi s výrazně nizsími mírami se téměř vyčerpalo. Ve skutečnosti se objevuje riziko, ze úroková zátěz ze zadluzení můze opět začít růst, neboť je pravděpodobné, ze trzní úrokové míry se budou po dlouhodobě nízkých hodnotách posledních let opět zvysovat. Navíc bude budoucí průběh snizování zadluzení ovlivňovat i nízká míra růstu potenciálního výstupu, která se pravděpodobně nijak výrazně nezvýsí, pokud Itálie nezačne rázně uskutečňovat strukturální reformy v souvislosti s cíli lisabonského programu. A konečně dalsí překázku pro snizování zadluzení představuje rozdíl mezi hotovostními účty a účty výdajů přístích období.[10]  Hodnocení aktualizace programu stability pro Itálii za rok 2003 (2003-2007), ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf)Závěry pro oblast politikyKomise se domnívá, ze prognóza Komise z jara 2004 naznačuje: 1) významný pokles stavu rozpočtu v roce 2004 v řádu jednoho procentního bodu ve srovnání s cílem schodku podle aktualizovaného programu stability na rok 2003 (2,2 % HDP), který navíc představuje zvýsení oproti cíli 0,6 % HDP podle aktualizovaného programu stability na rok 2002; 2) ze podstatné odchýlení od průběhu dosahování střednědobého téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtů lze velkou měrou vysvětlit zpomalením HDP, které vsak bylo opakovaně podceněno (na tuto skutečnost opakovaně upozorňovala stanoviska Rady k aktualizacím programu stability); 3) ze k uvedenému odchylování dochází navzdory podstatným příspěvkům z jednorázových opatření v řádu jednoho procentního bodu HDP; 4) ze za neexistence dodatečných nápravných opatření přesáhne předpokládaný schodek v roce 2004 referenční hodnotu 3 % stanovenou ve Smlouvě; 5) ze cyklicky očistěný odhad salda rozpočtu výrazně přesahuje 1,5 % HDP, tedy úroveň zajisťující bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty 3 % HDP; 6) ze odchylka od trendu směrem k střednědobému téměř vyrovnanému nebo přebytkovému stavu rozpočtu se v roce 2005 pravděpodobně dále prohloubí s ohledem na plánovaný postupný útlum jednorázových opatření - na základě stávajících právních předpisů odhaduje Komise schodek na 4 % HDP při soubězném hospodářském ozivení; a 7) ze stejně tak je ohrozen i proces snizování zadluzenosti, a to navzdory významným privatizačním plánům na úrovni 1,1 % HDP.Výse uvedené vyzaduje v případě Itálie pouzití systému včasného varování.S ohledem na výse uvedené by měly italské orgány přijmout dodatečná opatření, která by zajistila, ze celkový schodek veřejných financí nepřekročí referenční hodnotu 3 % HDP.Dobře připravené rozpočtové přizpůsobení v rámci jednoho roku by mohlo, v případě, ze bude připraveno jako první krok důvěryhodného víceletého programu, vyvolat pozitivní účinek na růst důvěry, a tím částečně kompenzovat krátkodobé negativní dopady na poptávku. Mělo by se soustředit na podstatné snízení a změnu skladby výdajů, která by vytvořila prostor pro zamýslené snizování daňové zátěze, a na urychlení snizování koeficientu zadluzenosti vůči HDP. To by dlouhodobě posílilo potenciální růst.Proto by bylo vhodné provést v roce 2004 dodatečná opatření trvalé povahy v hodnotě alespoň 7 miliard eur (0,5 % HDP), která by na základě prognózy Komise z jara 2004 zastavila zhorsování cyklicky očistěného salda za rok 2004. To by mělo zajistit dostatečné rozpětí pro stazení rozpočtu do referenční hodnoty 3 % HDP a rovněz by se tak zohlednilo mozné riziko, ze jednorázová opatření nepřinesou částky předpokládané v prognóze Komise z jara 2004, která podstatnou měrou odrází oficiální odhady dopadu přechodných opatření.V dalsích letech by se Itálie měla zaměřit na zajistění kazdoročního zlepsení ve výsi alespoň 0,5 procentního bodu HDP, vyjádřeno v cyklicky očistěných veličinách, a dále upoustět od jednorázových opatření v souladu s aktualizací programu stability na rok 2003. V této souvislosti a s ohledem na cíl vlády progresivně snizovat daňovou zátěz, bude výse uvedené hlavním faktorem pro zbrzdění výdajů tak, aby se předeslo vyssím schodkům plynoucím z nekompenzovaných daňových skrtů. Aby byly střednědobé přínosy rozpočtové konsolidace co největsí, měla by vláda rovněz věnovat pozornost skladbě a kvalitativnímu hledisku výdajů.Na základě tohoto hodnocení přijala Komise přilozené doporučení pro doporučení Rady o poskytnutí včasného varování Itálii a předává jej Radě k rozhodnutí. Komise se domnívá, ze v zájmu otevřenosti a průhlednosti by mělo být doporučení Rady zveřejněno, a k tomuto účelu rovněz přijala v souladu s čl. 99 odst. 4 Smlouvy návrh na rozhodnutí Rady.Doporučení pro DOPORUČENÍ RADY o poskytnutí včasného varování Itálii s cílem zabránit vzniku nadměrného schodkuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o zalození Evropského společenství, a zejména na čl. 99 odst. 4 této smlouvy,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [11], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,[11]  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.s ohledem na doporučení Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Ustanovení čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 stanoví, coby součást paktu stability a růstu, systém včasného varování, který má členské státy zavčas upozornit na potřebu nezbytných rozpočtových přizpůsobení s cílem zabránit tomu, aby schodek veřejných rozpočtů dosáhl nadměrné výse. Včasné varování by mělo být poskytnuto tehdy, kdyz Rada zjistí skutečné či očekávané významné odchýlení stavu rozpočtu v členském státě od střednědobého rozpočtového cíle nebo od cesty k jeho postupnému dosazení podle programu stability daného členského státu pro oblast salda veřejných rozpočtů.(2) Při rozhodování o vyuzití systému včasného varování je třeba uvázit následující činitele: velikost rozpočtového poklesu, tj. míru, jakou se stav rozpočtů členského státu lisí od cílů stanovených v programech stability a konvergenčních programech; důvod rozpočtového poklesu, tj. zda lze odchýlení skutečného salda od stanoveného cíle vysvětlit jen cyklickými faktory; a riziko nadměrného stavu schodku, tj. zda existuje riziko překročení referenční hodnoty 3 % HDP.(3) V usnesení o paktu stability a růstu přijatém v Amsterodamu dne 17. června 1997 [12] vyzvala Evropská rada vsechny strany, aby řádně a včas prováděly Smlouvu a pakt stability a růstu.[12]  Úř. věst. C 236, 2.8.1997, s. 1.(4) V aktualizovaném programu stability pro Itálii na rok 2003, ke kterému vydala Rada stanovisko dne 10. února 2004 [13], si italské orgány ulozily za cíl dosáhnout v roce 2004 celkového schodku veřejných rozpočtů ve výsi 2,2 % HDP, coz představuje zvýsení oproti 0,6 % HDP z aktualizovaného programu stability na rok 2002.[13]  Úř. věst. C 43, 19.2.2004, s. 1-2.(5) Podle prognózy Komise z jara 2004 se celkový schodek veřejných rozpočtů v Itálii na rok 2004 odhaduje ve výsi 3,2 % HDP, tedy o 2,6 procentního bodu více nez cíl stanovený v aktualizovaném programu stability na rok 2002 a o 1 procentní bod více nez cíl podle aktualizovaného programu stability na rok 2003. Při srovnání s původním cílem 0,6 % HDP lze výsledný odhadovaný pokles ve výsi 2,6 procentních bodů jen z malé části vysvětlit změnou fáze cyklu měřené mezerou výstupu. Při srovnání s opraveným cílem 2,2 % HDP je výsledný odhadovaný pokles ve výsi 1,0 procentního bodu plně vyjádřen po cyklickém očistění, neboť mezera výstupu se v podstatě nezměnila. Silná závislost vládní strategie rozpočtových přizpůsobení na opatřeních přechodné povahy zakrývá jestě větsí zhorsení základního stavu rozpočtů, které odrází nedostatek přizpůsobení stávajících primárních výdajů.(6) Opakované úpravy rozpočtového schodku směrem nahoru převázně odrázejí trend, který zdůraznily útvary Komise v technickém hodnocení aktualizovaných programů stability [14] a Rada ve stanoviscích k uvedeným programům [15]. Rozpočtové plány se opakovaně zakládaly na přehnaně optimistických předpokladech růstu, které vedly následně k horsím nez zamýsleným rozpočtovým výsledkům v procentech HDP jak v nominálním vyjádření, tak i po očistění vzhledem k hospodářskému cyklu, a to i bez dodatečných expanzivních diskrečních opatřeních v rámci finančního roku. Ačkoli růstové předpovědi jsou velmi náchylné k chybám a větsina prognostiků neočekávala takové trvání současného cyklického útlumu, míra a vytrvalost optimismu v oficiálních prognózách růstu v Itálii se nezdá být slučitelná s obezřetnou rozpočtovou strategií.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  Úř. věst. C 26 , 4.2.2003; Úř. věst. C 51, 26.2.2002; Úř. věst. C 77, 9.3.2001.(7) V důsledku opakovaných poklesů je stav italských rozpočtů v roce 2004 daleko od téměř vyrovnaného, a to jak v nominálním, tak i cyklicky očistěném vyjádření. Zejména prognóza Komise z jara 2004 odhaduje, ze výsledek schodku v roce 2004 bude výrazně vyssí nez referenční hodnota pro schodek stanovená ve Smlouvě na 3 %. Navíc je pravděpodobné, ze se pokles ve srovnání s trendem směřujícím k téměř vyrovnanému nebo přebytkovému stavu podle aktualizovaného programu stability na rok 2003, v roce 2005 dále prohloubí. Prognóza Komise z jara 2004 předpovídá na rok 2005 na základě stávajících právních předpisů schodek ve výsi 4 % HDP za podmínek očekávaného ozivení celkové hospodářské aktivity.(8) Přetrvávající vysoká úroveň míry zadluzenosti vůči HDP v Itálii a její velmi pomalé snizování posilují obavy o italské veřejné finance. Kromě opakovaných rozpočtových poklesů ovlivnily zpomalení postupu snizování zadluzenosti i přetrvávající rozdíly mezi hotovostními účty a účty výdajů přístích období, které by se měly z definice těchto agregátů v čase vyrovnat. Kumulovaný přebytek fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (schodkové opatření zalozené na hotovostních tocích, které zahrnuje transakce s finančními aktivy, ale bez výnosů z privatizace) nad schodkem podle maastrichtské definice zatízil snizování ukazatele zadluzenosti od roku 1999 zhruba o 8 procentních bodů HDP. Do budoucna se Komise domnívá, ze vysoký koeficient zadluzenosti představuje riziko pro dlouhodobou udrzitelnost veřejných financí, a to zejména s ohledem na budoucí rozpočtový dopad stárnutí obyvatelstva, klesající primární přebytek, náchylnost k nepříznivým sokům v oblasti úrokových měr vzhledem k téměř vyčerpané rezervě pro dalsí snízení implicitního úroku z dluhu a nízkou míru růstu potenciálního výstupu italského hospodářství.(9) Aby se osvětlil vývoj veřejného zadluzení v posledních letech a ve střednědobém výhledu, je vhodné, aby Itálie poskytla informace i o jiných činitelích nez jsou čisté úvěry, které rovněz přispívají ke změně výse zadluzení, například o různých finančních transakcích (zejména o růstu poskytnutých úvěrů a získaného jmění, o slozkách těchto agregátů, ale i o zdrojích tohoto růstu) a rozdílech mezi údaji o schodku veřejných rozpočtů na hotovostním a akruálním základě.(10) Odhad vývoje veřejných financí v roce 2004 představuje výrazné odchýlení od plánů z aktualizovaného programu stability na rok 2003 a od přizpůsobovacího procesu k dosazení střednědobého cíle téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu. Významné odchýlení, které se v roce 2004 očekává, by dále odsunulo střednědobý závazek dosáhnout téměř vyrovnaného stavu.(11) Dobře připravené rozpočtové přizpůsobení v rámci jednoho roku by mohlo, v případě, ze bude připraveno jako první krok důvěryhodného víceletého programu, vyvolat pozitivní účinek na růst důvěry, a tím částečně kompenzovat krátkodobé negativní dopady na poptávku. Mělo by se soustředit na podstatné snízení a změnu skladby výdajů, které vytvoří prostor pro zamýslené snizování daňové zátěze, a na urychlení snizování koeficientu zadluzenosti vůči HDP. To by dlouhodobě posílilo potenciální růst.(12) S ohledem na výse uvedené by bylo vhodné provést v kalendářním roce 2004 dodatečná nápravná opatření trvalé povahy v hodnotě alespoň 7 miliard eur (0,5 % HDP), která by na základě prognózy Komise z jara 2004 zastavila zhorsování cyklicky očistěného salda za rok 2004. To by mělo zamezit nebezpečí, ze celkový schodek veřejných rozpočtů v roce 2004 překročí referenční hodnotu 3 % HDP a přihlédlo by se tím i k moznému riziku, ze jednorázová opatření nepřinesou částky předpokládané v prognóze Komise z jara 2004, která podstatnou měrou odrází oficiální odhady dopadu přechodných opatření. V dalsích letech by se Itálie měla zaměřit na zajistění kazdoročního zlepsení ve výsi alespoň 0,5 procentního bodu HDP, vyjádřeno v cyklicky očistěných veličinách, a to az do dosazení téměř vyrovnaného stavu, a dále upoustět od jednorázových opatření v souladu s aktualizací programu stability na rok 2003.(13) Na základě hodnocení Komise zjistila Rada závazné odchýlení podle čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1466/97.(14) Aby se zabránilo vzniku nadměrného schodku, je třeba poskytnut Itálii včasné varování,DOPORUČUJE:1. Italské orgány by měly přijmout příslusná opatření, která zajistí, ze celkový schodek veřejných financí nepřekročí v roce 2004 referenční hodnotu 3 % HDP stanovenou ve Smlouvě. Dodatečná opatření trvalé povahy na úrovni alespoň 0,5 procentního bodu HDP, přijatá za tímto účelem v roce 2004, by nejen snízila nebezpečí překročení hranice 3 % HDP, ale rovněz by přispěla k obnovení konsolidace rozpočtů.2. V dalsích letech by se Itálie měla zaměřit na zajistění kazdoročního zlepsení ve výsi alespoň 0,5 procentního bodu HDP, vyjádřeno v cyklicky očistěných veličinách, a to az do dosazení téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu, a dále upoustět od jednorázových opatření v souladu s aktualizací programu stability na rok 2003. S ohledem na cíl vlády progresivně snizovat daňovou zátěz bude velmi důlezité zbrzdit stávající primární výdaje a současně zlepsit jejich kvalitu a skladbu, aby se předeslo vyssím schodkům plynoucím z nekompenzovaných daňových skrtů. To by přispělo i k zajistění trvalé rozpočtové konsolidace a posílilo potenciální růst.3. Je třeba, aby Itálie podnikla kroky k urychlení snizování zadluzení. Itálie se rovněz vyzývá, aby vypracovala do počátku července zprávu o dynamice veřejného zadluzení za poslední roky a ve střednědobém výhledu a aby se v ní zaměřila i na jiné činitele, nez jsou čisté úvěry, které rovněz přispívají ke změně výse dluhu.Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.V Bruselu dne [...]Za Radupředseda[...]


Důležité právní upozornění

|

52007SC0068

Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému programu stability Nizozemska na období 2006–2009  /* SEK/2007/0068 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 23.1.2007SEK(2007) 68 v konečném zněníDoporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému programu stability Nizozemska na období 2006–2009(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislostiPakt o stabilitě a růstu, který vstoupil v platnost dne 1. července 1998, je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku k posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst. Reforma z roku 2005 sice na jedné straně potvrdila, že pakt je užitečný pro upevňování fiskální disciplíny, ale na druhé straně se snažila posílit jeho účinnost a hospodářské základy a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí.Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], které je součástí Paktu o stabilitě a růstu, ukládá členským státům, aby předkládaly Radě a Komisi programy stability nebo konvergenční programy i jejich každoroční aktualizace (členské státy, které již přijaly jednotnou měnu, předkládají (aktualizované) programy stability a členské státy, které jednotnou měnu dosud nepřijaly, předkládají (aktualizované) konvergenční programy). První program stability Nizozemska byl předložen v listopadu 1998. V souladu s nařízením vydala Rada na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem dne 1. prosince 1998 své stanovisko. Podle téhož postupu Komise hodnotí aktualizované programy stability a konvergenční programy, výše uvedený výbor se k nim vyjadřuje a Rada je může přezkoumat.Východiska pro hodnocení aktualizovaného programuKomise prostudovala nejnovější aktualizaci programu stability Nizozemska předloženou dne 22. listopadu 2006 a přijala doporučení pro stanovisko Rady k této aktualizaci (viz hlavní body hodnocení v rámečku).Aby bylo jasné, za jakých okolností se nový program stabiliziace vyhodnocuje, jsou v následujících odstavcích shrnuty:1.  hospodářské a rozpočtové výsledky za posledních deset let2.  nejnovější vyhodnocení pozice státu podle preventivní části Paktu o stabilitě a růstu (shrnutí stanoviska Rady k předchozí aktualizaci programu stability)3.  vyhodnocení národního programu reforem ze září 2006 provedené Komisí.Hospodářské a rozpočtové výsledky za poslední obdobíBěhem druhé poloviny 90. let Nizozemsko zažívalo prodloužený cyklický vzestup a pokud jde o hospodářský růst a nezaměstnanost, dosahovalo lepších výsledků, než byl průměr eurozóny. Počátkem tohoto desetiletí nastal pokles. Během tohoto celého cyklu byla hospodářská výkonnost Nizozemska lepší než průměr eurozóny. Pro hospodářství by však pravděpodobně byla přínosná stabilnější struktura růstu. Hrozí, že soukromý finanční dluh, jehož úroveň je v současnosti velmi vysoká, by v případě dalších zvýšení úrokových sazeb mohla utlumit soukromou spotřebu a tak způsobit další hospodářský pokles.Navíc prudký vývoj trhu s nemovitostmi i s akciemi, který hrál velmi významnou roli v období hospodářského rozmachu na konci 90. let, rovněž vyústil v přechodné zvýšení daňové elasticity. Ani zavedení daňových pravidel nemohlo plně zabránit tomu, aby se fiskální politika nestala procyklickou. Po značném přebytku v roce 2000 se saldo veřejných financí prudce zhoršilo a v letech 2001 a 2002 vykázalo schodek, který v roce 2003 překročil limit 3 % HDP. V letech 2004 a 2005 došlo k významné konsolidaci rozpočtu, což vedlo ke snížení schodku na 1,9 % v roce 2004 a 0,3 % v roce 2005. V červnu 2005 Rada zrušila postup při nadměrném schodku, který byl zahájen v červnu 2004.Hodnocení obsažené ve stanovisku Rady k předchozímu programuDne 14. března 2006 Rada přijala stanovisko k předchozí aktualizaci programu stability na období 2005 – 2008. Rada uvítala, že „po rychlém odstranění nadměrného schodku se nizozemská vláda snažila v roce 2005 o další stlačení schodku pod referenční hodnotu 3 % HDP, a stejně tak oceňuje, že nizozemské orgány hodlají dodržet střednědobý cíl po celé programové období“. Vyzvala Nizozemsko, aby „s ohledem mimo jiné na lepší než očekávané výsledky roku 2005 udrželo silný stav rozpočtu i v roce 2006 a v následujících letech“.Vyhodnocení národního programu reforem z roku 2006 provedené KomisíZpráva o provádění národního programu reforem Nizozemska, která se předkládá v rámci obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost, byla doručena dne 16. října 2006. Národní program reforem Nizozemska uvádí jako hlavní problémy/priority: zlepšit nabídku práce; urychlit růst produktivity práce, zejména posílením výzkumu a vývoje, inovace a vzdělávání; a posílit konkurenceschopnost cen, zejména pokud jde o pracovní náklady.Hodnocení provedené Komisí (přijato jako součást její výroční zprávy o dosaženém pokroku z prosince 2006 [2] ) ukázalo, že Nizozemsko v provádění svého národního programu reforem dosahuje uspokojivého pokroku. Ačkoli v makroekonomické oblasti hrozí určitá rizika, zejména s ohledem na zadluženost domácností a potenciální mzdovou inflaci v důsledku zpřísňování pracovního trhu, obecně je politický rámec přijatelný. Přestože v oblasti výzkumu a vývoje Nizozemsko dosáhlo jen omezeného pokroku, v mikroekonomické oblasti obecně postupuje rychle vpřed. Bez ohledu na vysokou míru nezaměstnanosti u většiny skupin je obraz v oblasti zaměstnanosti různorodější.S ohledem na zjištěné silné a slabé stránky bylo Nizozemsku doporučeno, aby přijalo opatření s cílem zlepšit nabídku práce, zejména u starších pracovníků, žen a znevýhodněných skupin.Rámeček: Hlavní body hodnocení Podle požadavků čl. 5 odst. 1 (pro programy stability) a čl. 9 odst. 1 (pro konvergenční programy) nařízení Rady (ES) č. 1466/97 se hodnocení týká následujících bodů: zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je program založen, reálné; střednědobého rozpočtového cíle členského státu a vhodnosti postupu úprav vedoucího k dosažení tohoto cíle; zda opatření, která byla navržena a/nebo přijata za účelem dodržení plánovaného postupu úprav, umožní dosažení střednědobého rozpočtového cíle během daného cyklu; při hodnocení postupu úprav vedoucího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle se posuzuje, zda se v období s dobrými hospodářskými výsledky vynakládá větší úsilí, zatímco v době horších hospodářských výsledků může být toto úsilí nižší, u členských států, které přijaly euro nebo jsou zapojeny do ERM II, se rovněž hodnotí, zda meziročně zlepšují saldo očištěné o cyklické vlivy, bez jednorázových a jiných dočasných opatření, o 0,5 % HDP, aby se jim podařilo dosáhnout jejich střednědobého rozpočtového cíle; při vymezování postupu úprav vedoucího k dosažení střednědobého rozpočtového cíle (v případě členských států, které tohoto cíle dosud nedosáhly) nebo při povolování dočasné odchylky od tohoto cíle (v případě členských států, které ho již dosáhly) se hodnotí provádění hlavních strukturálních reforem, které mají dlouhodobý úsporný účinek (včetně toho, že zvyšují potenciální růst), a proto mají skutečný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí (za podmínky, že je přiměřený bezpečný odstup od referenční hodnoty 3 % HDP a že se do konce programového období očekává návrat ke střednědobému rozpočtovému cíli), zvláštní pozornost se přitom věnuje důchodovým reformám, včetně zavedení systému sestávajícího z několika pilířů, včetně povinného, plně financovaného pilíře; zda je hospodářská politika členského státu v souladu s hlavními směry hospodářské politiky. Reálnost makroekonomických předpokladů uvedených v programu se hodnotí s ohledem na předpověď útvarů Komise z podzimu 2006, používá se také společně dohodnutá metodika pro odhad potenciálního výstupu a salda očištěného od cyklických vlivů. Soulad s hlavními směry hospodářské politiky se hodnotí podle hlavních směrů hospodářské politiky v oblasti veřejných financí, které jsou součástí integrovaných hlavních směrů na období 2005 až 2008. Při hodnocení se rovněž posuzuje: vývoj míry zadluženosti a perspektiva dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, jimž by se měla podle zprávy Rady ze dne 20. března 2005 „Zlepšení provádění Paktu o stabilitě a růstu“ věnovat „dostatečná pozornost při dohledu nad rozpočtovými pozicemi“. Přístup k hodnocení dlouhodobé udržitelnosti[3] je popsán ve sdělení Komise ze dne 12. října 2006; míra začlenění do národního programu reforem, který členský stát předložil v rámci lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost. Rada ve složení pro hospodářství a finance uvedla ve své průvodní poznámce k hlavním směrům hospodářské politiky na období 2005 až 2008 zaslané Evropské radě dne 7. června 2005, že národní programy reforem by měly být v souladu se stabilizačními a konvergenčními programy; dodržování kodexu chování[4], který mimo jiné předepisuje společnou strukturu a soubor tabulek údajů o stabilizačních a konvergenčních programech. |-  Doporučení proSTANOVISKO RADYv souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému programu stability Nizozemska na období 2006–2009RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[5], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na doporučení Komise,po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,VYDALA TOTO STANOVISKO:4.  Dne [27. února 2007] posoudila Rada aktualizovaný program stability Nizozemska na období 2006 – 2009.5.  Makroekonomický scénář, z něhož tento program vychází, předpokládá, že růst reálného HDP vzroste o 3,25 % v roce 2006, o 3 % v roce 2007 a v průběhu zbývající části programového období o 1,75 % ročně. Podle v současnosti dostupných informací se jeví, že tento scénář vychází z pozitivních předpokladů růstu pro roky 2006 a 2007 a z opatrných předpokladů v následujících letech. Předpovědi programu ohledně inflace se zdají až do roku 2007 reálné a poté se zdají být s ohledem na očekávané zpřísnění trhu práce podhodnoceny.6.  Podle prognózy útvarů Komise z podzimu 2006 se veřejné finance v roce 2006 jeví jako vyrovnané, oproti cíli -1,5 % HDP stanovenému v předchozí aktualizaci programu stability. To je zejména odrazem podstatně zlepšené cyklické perspektivy, která se promítla ve zvýšení daňových příjmů, a zvýšených příjmů z prodeje zemního plynu. Informace z podzimní prognózy (měsíční údaje o saldu veřejných financí) poukazují dokonce na ještě lepší výsledek rozpočtu. Poslední oficiální odhad obsažený v memorandu z podzimu 2006 udává za rok 2006 přebytek ve výši 0,4 % HDP.7.  Cílem střednědobé rozpočtové strategie programu je řešit problémy spojené s náklady na stárnutí obyvatelstva prostřednictvím další fiskální konsolidace. Za tímto účelem program předpovídá, že přebytek veřejných financí poroste z 0,1 % HDP v roce 2006 na 0,9 % HDP v roce 2009. Předpokládá se, že primární přebytek se zvýší z 2,4 % HDP v roce 2006 na 2,9 % v roce 2009, přičemž toto zvýšení bude soustředěno zejména do posledního roku programu, protože se v tomto roce očekává navrácení příspěvků vyplacených do vlastních zdrojů EU v období 2007 – 2009. Nominální úpravu lze plně vysvětlit poklesem míry výdajů k HDP, který více než vyrovnává pokles o 0,2 procentní bod míry příjmů k HDP. V porovnání s předchozí aktualizací programu stability je úroveň salda veřejných financí znatelně vyšší v průběhu celého programového období. To je zejména odrazem vyšších příjmů z prodeje zemního plynu, zlepšené makroekonomické situace v roce 2005 a perspektivy pro rok 2006.8.  Strukturální saldo (tj. saldo bez cyklických vlivů a jednorázových a jiných prozatímních opatření ) vypočítané podle společně dohodnuté metodiky se má v roce 2007 zhoršit o asi půl procentního bodu HDP, v roce 2008 se má stabilizovat a v roce 2009 se o půl procentního bodu zlepšit. Stejně jako v předchozí aktualizaci programu stability je střednědobým cílem stavu rozpočtu uvedeným v programu strukturální deficit v rozmezí od 0,5 % do 1 % HDP, jenž program plánuje v daném programovém období udržet. Jelikož se spodní hranice rozsahu střednědobého cíle rovná minimálnímu orientačnímu cíli (odhadovaný schodek přibližně 1 % HDP), jeho dosažením by měl být splněn cíl v podobě zajištění bezpečné rezervy proti výskytu nadměrného schodku. Střednědobý cíl je stanoven v rozpětí, které pro eurozónu a členské státy ERM-II uvádí Pakt o stabilitě a růstu a kodex chování; a přiměřeně odráží míru zadlužení a dlouhodobý průměrný růst potenciálního výstupu.9.  Zdá se, že rizika zatěžující rozpočtové výhledy programu jsou od roku 2007 v zásadě vyrovnané. Na jedné straně, možnost převést do roku 2007 vyšší příjmy z daní z roku 2006 znamená pozitivní riziko pro výsledek rozpočtu v roce 2007. Pozitivní riziko pro stav rozpočtu v letech 2008 a 2009 pak pochází z opatrného makroekonomického scénáře. Na druhé straně příjmy z prodeje zemního plynu mohou být v daném období nižší, než je plánováno.10.  S ohledem na toto posouzení rizik se zdá, že rozpočtová strategie uvedená v programu je dostatečná k udržení v programu stanoveného střednědobého cíle po celé programové období. Navíc je při běžných makroekonomických výkyvech v programovém období zajištěna bezpečná rezerva vůči překročení 3 % referenční hodnoty schodku HDP. Nicméně existuje riziko, že fiskální politika uvedená v programu se může v roce 2007 stát procyklickou, jelikož se očekává příznivé období. To by nebylo v souladu s Paktem o stabilitě a růstu.11.  V důsledku prudkého snížení schodku veřejných financí v letech 2004 a 2005 se očekává, že hrubý státní dluh klesne na 50,2 % HDP v roce 2006, daleko pod referenční hodnotu Smlouvy 60 % HDP. Program předpokládá další pokles míry zadlužení o 6 procentních bodů během programového období.12.  Dlouhodobý dopad stárnutí populace na rozpočet v Nizozemsku je nad průměrem EU; což je způsobeno především poměrně značným nárůstem výdajů na důchody v poměru k HDP v průběhu nadcházejících desetiletí. Výchozí stav rozpočtu, ačkoli nebyl tak silný jako v roce 2005, přispívá ke zmírňování plánovaných dlouhodobých účinků stárnutí populace na rozpočet, ale není dostatečný k jejich plnému pokrytí. Plánované zvýšení příjmů v poměru k HDP spojené zejména s odloženým zdaněním důchodů by částečně vyrovnalo dlouhodobé zvýšení veřejných výdajů. Zajištění vysokých primárních přebytků ve střednědobém horizontu a/nebo provádění reformních opatření, jež omezí plánované zvýšené výdaje spojené se stárnutím obyvatelstva, by přispělo k vyrovnání rizik udržitelnosti veřejných financí. Celkově se zdá, že pokud jde o udržitelnost veřejných financí, je Nizozemsko vystaveno jen nízkému riziku.13.  Program stability neobsahuje kvalitativní posouzení celkového dopadu zprávy o provádění z roku 2006 týkající se národního reformního programu v rámci střednědobé fiskální strategie. Navíc neposkytuje žádné systematické informace o přímých rozpočtových nákladech a úsporách hlavních reforem plánovaných v národním programu reforem, ačkoli se zdá, že jeho rozpočtové výhledy zohledňují důsledky opatření na veřejné finance navržené v národním programu reforem. Opatření v oblasti veřejných financí plánovaná v programu stability se zdají být v souladu s opatřeními plánovanými v národním programu reforem. Oba programy zejména popisují nedávnou reformu zdravotní péče, úpravy daně z příjmu právnických osob a další plánované výdaje, například na infrastrukturu.14.  Rozpočtová strategie obsažená v programu je v zásadě v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005 – 2008.15.  Pokud jde o požadavky na údaje upřesněné v kodexu chování pro programy stability a konvergenční programy, uvádí program všechny povinné a většinu nepovinných údajů[6].Celkový závěr je, že střednědobý stav rozpočtu je zdravý. Velké riziko představuje to, že současná vysoká úroveň příjmů z obchodování se zemním plynem nemusí přetrvávat, nicméně obecná rizika spojená s dosahováním rozpočtových cílů jsou v zásadě neutrální.S ohledem na výše uvedené posouzení a na příznivé výhledy růstu se Nizozemsko vyzývá, aby v roce 2007 a v dalších letech udrželo silnou strukturální pozici a vyhnulo se tak procyklické fiskální politice v hospodářsky příznivém období.Srovnání základních makroekonomických a rozpočtových odhadů2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reálný HDP (změna v %) | PS list. 2006 | 1,5 | 3¼ | 3 | 1¾ | 1¾ |KOM listopad 2006 | 1,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | neuvedeno |PS pros. 2005 | ¾ | 2½ | 2½ | 2¼ | neuvedeno |Inflace podle HISC (%) | PS list. 2006 | 1,5 | 1½ | 1¾ | 1¾ | 1¾ |KOM listopad 2006 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | 2,3 | neuvedeno |PS pros. 2005 | 1,5 | 1,5 | 1,1 | neuvedeno | neuvedeno |Mezera výstupu (% potenciálního HDP). | KOM list. 20061 | -1,9 | -0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,3 |KOM listopad 20065 | -2,0 | -1,2 | -0,4 | 0,0 | neuvedeno |PS pros. 20051 | -2,3 | -1,5 | -0,9 | -0,6 | neuvedeno |Saldo veřejných financí (v % HDP) (% HDP) | KOM list. 2006 | -0,3 | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,9 |KOM listopad 2006 | -0,3 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | neuvedeno |PS pros. 2005 | -1,2 | -1,5 | -1,2 | -1,1 | neuvedeno |Primární saldo (% HDP) | PS list. 2006 | 2,1 | 2,4 | 2,4 | 2,4 | 2,9 |KOM listopad 2006 | 2,1 | 2,3 | 2,3 | 2,3 | neuvedeno |SP pros 2005 | 1,4 | 1,1 | 1,4 | 1,5 | neuvedeno |Saldo očištěné o cyklické vlivy (% HDP) | PS list. 20061 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,7 |KOM listopad 2006 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | neuvedeno |PS pros. 20051 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | neuvedeno |Strukturální saldo2 (% HDP) | PS list. 20063 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,4 |KOM listopad 20064 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | neuvedeno |SP pros 2005 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | neuvedeno |Hrubý státní dluh (% HDP) | PS list. 2006 | 52,7 | 50,2 | 47,9 | 46,3 | 44,2 |KOM listopad 2006 | 52,7 | 50,5 | 47,8 | 45,4 | neuvedeno |PS pros 2005 | 54,4 | 54,5 | 53,9 | 53,1 | neuvedeno |Pozn.: 1 Výpočet útvarů Komise na základě údajů z programu. 2 Saldo očištěné o cyklické vlivy (stejně jako v předchozích řádcích) bez jednorázových a jiných dočasných opatření. 3Jednorázová a jiná prozatímní opatření převzatá z programu (0,3 % HDP v roce 2009; snižující schodek). 4 V předpovědi útvarů Komise z podzimu 2006 nejsou žádná jednorázová ani dočasná opatření. 5 Na základě odhadovaného potenciálního růstu v jednotlivých letech období 2005 – 2008 ve výši 1,9 %, 2,1 %, 2,2 % a 2,1 %. Zdroj: Program stability; hospodářská prognóza útvarů Komise z podzimu 2006 (KOM); Výpočty útvarů Komise |[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty, na něž se v tomto textu odkazuje, lze nalézt na internetové adrese:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Sdělení Komise pro jarní zasedání Evropské rady „Provádění obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost – Rok výsledků“, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Dlouhodobá udržitelnost veřejných financí v EU“, 12.10.2006, KOM(2006) 574 v konečném znění a dokument generálního ředitelství pro hospodářské a finanční záležitosti Evropské komise (2006) „Dlouhodobá udržitelnost veřejných financí v Evropské unii“, European Economy č. 4/2006.[4] „Upřesnění provádění Paktu stability a růstu a pokyny k formě a obsahu stabilizačních a konvergenčních programů“, které podpořila Rada ve složení pro hospodářství a finance dne 11. října 2005.[5] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Dokumenty, na něž se v tomto textu odkazuje, lze nalézt na této internetové stránce:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Zejména chybí účelové funkční rozdělení veřejných výdajů pro rok 2009.