title: 2014/662/EU: Doporučení Komise ze dne 10. září 2014 o správné praxi pro předcházení a snižování výskytu opiových alkaloidů v máku a makových produktech  Text s významem pro EHP

text:
               12.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 271/96

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 10. září 2014
   o správné praxi pro předcházení a snižování výskytu opiových alkaloidů v máku a makových produktech
   (Text s významem pro EHP)

      (2014/662/EU)

   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Mák se získává z máku setého (Papaver somniferum L.). Používá se v pekárenských výrobcích, k posypání pokrmů, v náplních pro cukrářské výrobky, v dezertech a k výrobě jedlého oleje. Rostlina mák setý obsahuje narkotické alkaloidy, jako jsou morfin a kodein. Maková semena neobsahují opiové alkaloidy nebo obsahují jen jejich velmi nízké hladiny, mohou ale být kontaminovány alkaloidy v důsledku poškození hmyzem nebo vnější kontaminace semen při sklizni, pokud částice prachu z makoviny (včetně stěny tobolek) ulpívají na semenech.

               (2)

               Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (CONTAM) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) vydala vědecké stanovisko týkající se rizik pro veřejné zdraví v souvislosti s výskytem opiových alkaloidů v máku určeném pro lidskou spotřebu (1).

               (3)

               Odhady dietární expozice morfinu z potravin obsahujících mák prokázaly, že akutní referenční dávka (ARfD) může být překročena během podávání jedné porce u některých spotřebitelů, zejména dětí, v celé Unii.

               (4)

               Je proto vhodné, aby byla uplatňována správná praxe k předcházení a snižování výskytu opiových alkaloidů v máku a makových produktech,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
   Členským státům se doporučuje, aby přijaly nezbytná opatření, která zajistí, aby správnou praxi pro předcházení a snižování výskytu opiových alkaloidů v máku a makových produktech, jak je popsána v příloze tohoto doporučení, uplatňovaly všechny hospodářské subjekty, které se podílejí na produkci a zpracování máku.

      V Bruselu dne 10. září 2014.

            Za Komisi

         Tonio BORG

            člen Komise

      (1)  Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (CONTAM) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin; Vědecké stanovisko k rizikům pro veřejné zdraví v souvislosti s výskytem alkaloidů opia v máku. EFSA Journal 2011;9(11):2405. [150 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2011.2405. K dispozici na internetové adrese: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      PŘÍLOHA
      I.   Správná zemědělská praxe pro předcházení výskytu opiových alkaloidů během pěstování, sklizně a skladování

      Výskyt morfinových a jiných alkaloidních sloučenin je způsoben především vnější kontaminací, zejména nevhodnou ochranou rostlin a postupy sklizně a čištění. Dalšími faktory ovlivňujícími kontaminaci máku a makových produktů alkaloidy jsou např. odrůda máku setého a podmínky pěstování, např. sucho a houby jako stresové faktory. Kromě toho při kontaminaci máku hraje významnou roli hmyz.

         Volba odrůdy máku setého

      Odrůdy máku setého lze rozdělit do dvou kategorií:

                  a)

                  odrůdy máku setého, které se pěstují k produkci máku pouze pro potravinářské využití. Tyto odrůdy obsahují nízkou hladinu opiových alkaloidů;

                  b)

                  odrůdy máku setého, které se pěstují pro farmaceutické účely, avšak jejichž semena jsou jako vedlejší produkt využívána jako potravina. Ve srovnání s tobolkou a stonkem obsahují maková semena poměrně nízké hladiny opiových alkaloidů.

         Vhodná ochrana před škůdci a chorobami

      Ne všichni škůdci a choroby uvedené v tomto oddíle se vyskytují ve všech pěstitelských oblastech Unie. Proto jsou opatření pro ochranu před těmito škůdci a chorobami relevantní pouze u pěstitelských oblastí, kde se vyskytují.
      U máku setého jsou důležité dvě choroby: Peronospora arborescens (plíseň maková) a Pleospora papaveracea. Mycelium těchto hub proniká do tobolek, což vede ke špatné kvalitě plodiny, která má následně předčasně zralá tmavá až černá semena. Tyto choroby rovněž zhoršují senzorické vlastnosti máku, tj. chuť a barvu, a plesnivá semena odlišující se barvou nelze zcela oddělit čisticí linkou.
      Podstatné snížení kvality potraviny způsobují rovněž škůdci máku, kteří napadají rostliny máku v pozdějších stadiích vývoje. Nejčastěji jde o krytonosce makovicového (Neoglycianus macula-alba) a bejlomorku makovou (Dasineura papaveris). Krytonosec makovicový klade vajíčka uvnitř mladých zelených tobolek. Larvy vylíhnuté uvnitř makovic se živí vnitřkem tobolek (tvořícími se makovými semeny) a špiní vnitřek tobolek, poškozují maková semena a nakonec tobolku opouštějí prokousanými dírami. Tyto díry využívá bejlomorka maková ke kladení vajíček. Zralá tobolka obsahuje až 50 oranžových larev, které v konečném důsledku dokonávají zkázu tobolky. Semena jsou černá, nedostatečně vyvinutá a nepoživatelná.
      Významnější je skutečnost, že průnik mycelia a krytonosců způsobuje, že uvolněné „makové slzy“ a mléčný latex kontaminují semena. Tyto problémy jsou vlastní pěstování máku setého vůbec.
      Proto se v případě jejich výskytu doporučuje vhodná ochrana před těmito chorobami a škůdci.

         Předcházení špatným sklizňovým podmínkám způsobeným poléháním rostlin

      Poléhání se lze do značné míry vyhnout vhodnou hustotou výsevu máku setého.
      V období dlouživého růstu lze u máku pro potravinářské účely použít regulátory růstu k redukci dloužení stonku. Regulátory růstu se obecně nepoužívají při pěstování máku pro farmaceutické účely, protože jejich použití mění biosyntetickou dráhu alkaloidu. Regulace růstu zajišťuje nejen zkrácení stonku, nýbrž také zesílení dolní části stonku. Krátké a silné rostliny jsou odolné vůči poléhání, zejména v období zelené tobolky a jejího zrání.
      Poléhání způsobuje nerovnoměrnost zrání a vede ke kontaminaci alkaloidy při sklizni. Polehlé rostliny většinou znovu začínají větvit. Tobolky na těchto mladých větvích zrají později. Když se mák sklízí, měl by být proces zrání regulován, protože nezralé makové tobolky obsahují latex. Při sklizni se tyto tobolky drtí a latex vytéká z mléčnic, a způsobuje tak přímou kontaminaci povrchu makových semen opiovými alkaloidy, které později na povrchu semen zaschnou. Rovněž semena z nezralých tobolek, která mají rezavou barvu, zhoršují kvalitu máku, jeho vzhled a zejména senzorické vlastnosti.
      K zajištění úplné senescence všech tobolek při sklizni lze v souladu s vnitrostátními pravidly pro povolování přípravků na ochranu rostlin a podmínkami jejich použití použít vysoušedlo.

         Sklizeň

      Mák pro potravinářské využití se sklízí při vlhkosti nepřesahující 10 %. Vlhkost semen při sklizni se obvykle pohybuje kolem 6–10 %. Pokud z klimatických důvodů nelze maková semena sklízet za výše uvedených podmínek, mák by měl být sklízen společně s makovinou a měl by být okamžitě vysušen na vzduchu při teplotě nepřesahující 40 °C. Za těchto okolností však každé zpoždění vyvolává riziko, které by mohlo mít nepříznivé důsledky pro kvalitu semen, a to co se týče jejich senzorických vlastností i fyzikálních, chemických a mikrobiologických parametrů semen jako potraviny pro lidskou spotřebu.
      Mák pěstovaný pro farmaceutické využití se někdy sklízí při vyšší vlhkosti, okamžitě po sklizni se ale vysuší a, což je důležitější, zchladí. Po vysušení a zchlazení obsahují semena přibližně 8–9 % vlhkosti.
      Mák pro potravinářské využití se sklízí sklízecími mlátičkami upravenými ke sklízení malých semen. Mák vyžaduje zvláštní úpravy jednotlivých částí stroje, neboť makové semeno je velmi náchylné k mechanickému poškození. Potravinářský mák obsahuje 45–50 % oleje. Je-li mák poškozen, povrch semen je potřísněn olejem, na němž ulpívá prach z rozdrcených tobolek. Ulpělý prach zvyšuje koncentraci opiových alkaloidů na makových semenech. Makový olej má kromě toho krátkou trvanlivost a velice rychle oxiduje. Poškození semen tedy značně snižuje senzorickou kvalitu potravinářského máku i jeho trvanlivost a také způsobuje kontaminaci a zvýšení hladin opiových alkaloidů.
      Pro sklizeň máku pro farmaceutické využití má zásadní význam, aby se sbíraly jen tobolky a část stonků. Proto by se ke sklizni měla používat sklízecí mlátička se speciálně seřízeným žacím válem, který sklízí pouze vršek rostliny. Použití sklízecí mlátičky znamená, že se sklízí pouze nezbytná část rostliny, a tudíž se omezuje možnost kontaminace.

         Posklizňové úpravy

      Maková semena neobsahují opiové alkaloidy nebo obsahují jen poměrně nízké hladiny opiových alkaloidů. Pokud se uvádí hladiny opiových alkaloidů na makových semenech, týká se to nepatrných prachových částeček ze stonku (stěny tobolky). Proto má zásadní význam čištění nebo zpracování po sklizni, a to bez ohledu na to, zda má tento prach vysoký nebo nízký obsah opiových alkaloidů.
      Po sklizni a před použitím máku k potravinářským účelům by semena měla být čištěna, prachové částečky odstraněny fukarem, odstraněny by měly být i jakékoli jiné nečistoty a nakonec by mělo být dosaženo čistoty přesahující 99,8 %.

         Skladování

      Má-li být mák uskladněn před konečnou úpravou, měl by být sklízen společně s makovinou a sklizená směs by měla být náležitě odvětrávána na roštech s aktivním větráním, aby se zajistilo, že obsah vlhkosti nepřesáhne 8 % až 10 %.
      Při dlouhodobém skladování s větráním by měl být používán neupravený vzduch, tj. vzduch, který nebyl předehřát.Mák, který byl takto ošetřen, lze snadno skladovat po dobu 12 měsíců bez podstatné změny kvality.
      Jakmile se mák očistí, měl by být uskladněn ve větraných kontejnerech nebo velkoobjemových vacích nebo pytlích s osvědčením pro balení volně ložených potravin, a to bez přímého styku s podlahou skladu.

         Označování

      V případě, že je třeba, aby byl mák podroben dodatečnému ošetření omezujícímu výskyt opiových alkaloidů před lidskou spotřebou nebo použitím jako potravinová složka, měl by být mák vhodným způsobem označen s uvedením, že před lidskou spotřebou nebo použitím jako potravinová složka je třeba, aby byl mák podroben fyzikálnímu ošetření omezujícímu obsah opiových alkaloidů.
      II.   Správná praxe pro předcházení výskytu opiových alkaloidů během zpracování

      Obsah opiových alkaloidů v máku lze snížit několika způsoby předošetření a zpracování potravin. Bylo prokázáno, že při zpracování potravin se obsah alkaloidů může snížit přibližně až o 90 % a při kombinaci předošetření a procesů ohřevu dokonce téměř úplně.
      K nejúčinnějším metodám patří promývání a namáčení, tepelné ošetření s použitím teplot nejméně nad 135 °C, ale pokud možno nad 200 °C, nižších teplot (např. 100 °C) v kombinaci s vlhkostí nebo promýváním, jakož i mletím a kombinací více ošetření.
      Potraviny obsahující mák procházejí před podáváním obvykle několika procesy.
      V případě chleba a pečiva se často používá celý, neošetřený mák hlavně na ozdobu a kromě pečení se neprovádí žádné jiné ošetření.
      Pokud jde o jiné potraviny, je mák před přidáním na pokrm nebo před použitím v pekárenských výrobcích obvykle semlet. Mák se rovněž používá jako maková náplň, která je kombinací mletého máku, cukru, tekutiny (vody nebo mléka) a případně dalších složek a koření. Maková náplň se obvykle před použitím při přípravě potravin tepelně ošetřuje. Podle některých kulinárních tradic se mák používá syrový, celý nebo mletý, bez tepelného ošetření jako důležitá součást jídla.
      Mák v potravinách tak často prochází kombinací různých kroků zpracování, včetně mletí, míchání s tekutinou, tepelného ošetření a někdy dokonce několika kroky tepelného ošetření. Přestože jednotlivý krok zpracování nemusí mít významný vliv na snížení obsahu alkaloidů v máku, kombinace předošetření (např. zpracování makové náplně) následovaná tepelným ošetřením (např. pečením) může snížit obsah alkaloidů v máku na nezjistitelné množství. Kombinací promývání a sušení v technickém měřítku bylo dosaženo snížení koncentrací morfinu také ve vysoce kontaminovaných šaržích surového máku (původní koncentrace v rozmezí od 50 do 220 mg morfinu/kg) na koncentrace pod 4 mg morfinu/kg bez ztráty kvality a organoleptických vlastností.
      Doporučené metody předošetření a zpracování snižující obsah alkaloidů v máku a makových produktech jsou uvedeny níže v tabulce.
      Nicméně je třeba vznést tyto připomínky:

                  —

                  Tepelné ošetření před konečným zpracováním potravin se nedoporučuje, protože přispívá k rozkladu tuků a může způsobit žluklost a ztrátu typické makové chuti.

                  —

                  Pokud je ke snížení obsahu alkaloidů v máku nutné promývání nebo namáčení ve vodě, mělo by se provádět krátce po sklizni. Je však třeba vzít v úvahu, že to může snížit kvalitu a/nebo dobu skladovatelnosti máku.

         Tabulka

         Doporučené metody předošetření a zpracování snižující obsah alkaloidů v máku a makových produktech

                  Metody předošetření a zpracování

                  Další podmínky

                  Účinek

                  Kvantifikovaný účinek

                  Promývání nebo namáčení ve vodě

                  Doba (5 minut)
                  Delší doba a teplota (30 s – 2 min. – 30 min.) ve vodě o teplotě

                  Snížení obsahu alkaloidů

                  46 % ↓

                  15 °C
                  60 °C
                  100 °C

                  60 % – 75 % ↓
                  80 % – 95 % ↓
                  80 % – 100 % ↓

                  Jedno promývání, mírně kyselé podmínky

                  40 % ↓

                  Teplota/tepelné ošetření

                  Pečení chleba
                  135 °C
                  220 °C
                  200 °C + mletí

                  Snížení obsahu alkaloidů

                  ~10–50 % ↓
                  ~30 % ↓
                  ~80–90 % ↓
                  ~90 % ↓

                  Mletí

                  Kyslík (velký aktivní povrch)
                  Vyšší pH

                  Vyšší rychlost rozkladu morfinu, vytváření pseudomorfinu, lepší vůně produktu

                  ~25–34 % ↓

                  Světlo

                  Malý vliv na rychlost rozkladu

                  Kombinace předošetření

                  Promývání, 100 °C, 1 min. + pražení 200 °C, 20 min.

                  Snížení obsahu alkaloidů

                  98–100 % ↓

                  Promývání, 100 °C, 1 min. + sušení (90 °C, 120 min.)

                  99 % ↓

                  Vlhkost s parou 100 °C, 10 min. + sušení (90 °C, 120 min.)

                  50–75 % ↓

                  Vlhkost, 100 °C, 10 min. + mletí + sušení (90 °C, 120 min.)

                  90–98 % ↓

                  Předošetření + pečení

                  Mletí + pečení

                  Významné snížení obsahu alkaloidů u kombinace předošetření vlhkostí a tepelného předošetření, po níž následuje suché tepelné ošetření

                  80–95 % ↓

                  Kombinace předošetření parou + mletí + pečení

                  90–95 % ↓

                  Kombinace předošetření promýváním + mletí + pečení

                  100 % ↓


title: European Parliament recommendation to the Council on the quality of criminal justice and the harmonisation of criminal law in the Member States (2005/2003(INI))

text:
Důležité právní upozornění

|

52005IP0030

Úřední věstník 304 E , 01/12/2005 S. 0109 - 0113

		P6_TA(2005)0030Kvalita trestního soudnictví v Evropské uniiDoporučení Evropského parlamentu Radě ke kvalitě trestního soudnictví a harmonizace trestního právního řádu v členských státech EU (2005/2003(INI))Evropský parlament,- s ohledem na návrh doporučení Radě, který předložil pan António Costa jménem skupiny sociálních demokratů, týkající se kvality trestního soudnictví v Evropské unii (B6-0234/2004),- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv schválenou Valným shromážděním OSN usnesením 217 A (III) ze dne 10. prosince 1948, především s ohledem na články 7, 8, 9, 10 a 11,- s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech schválený Valným shromážděním OSN usnesením 2200 A (XXI) ze dne 16. prosince 1966, který vstoupil v platnost dne 23. března 1976, především s ohledem na články 2, 7, 9, 10 a 14,- s ohledem na Úmluvu Rady Evropy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 (ECHR), která vstoupila v platnost dne 3. září 1953, především s ohledem na články 6 a 13,- s ohledem na hlavu VI Smlouvy o EU, zejména na články 29, 31 odst. 1 písm. c) a článek 34 odst. 2 písm. a) a b),- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu podepsanou členskými státy v Římě 29. října 2004, především s ohledem na články I-42 a III-260 (mechanismy hodnocení), III-270 a III-271 (soudní spolupráce v trestních věcech), a II-107 až II-110, které upravují články 47 až 50 Listiny základních práv Evropské unie,- s ohledem na acquis communautaire EU v oblasti trestního práva, zejména na Úmluvu o vzájemné právní pomoci v trestních věcech [1], na rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu a procesu předávání mezi členskými státy ze dne 13. června 2002 [2], na rámcové rozhodnutí Rady 2003/577/SVV ze dne 22. července 2003 o výkonu rozhodnutí o pozastavení přístupu k majetku nebo k důkazním předmětům [3], na návrh rámcového rozhodnutí Rady o evropském zatýkacím rozkazu a procesu získávání důkazů ohledně získávání objektů, dokumentů a údajů za účelem jejich použití v rámci trestního řízení (KOM(2003)0688), na návrh rámcového rozhodnutí Rady týkajícího se některých procesních práv schválených v rámci trestního řízení Evropské unie (KOM(2004)0328),- s ohledem na odpovídající články Smlouvy o přistoupení, které stanovují možnost zrušit působnost některých ustanovení týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva (PSBP) v případě nerespektování některých předpisů (což vyžaduje předběžné definování těchto předpisů),- s ohledem na doporučení ohledně budoucnosti prostoru svobody, bezpečnosti a práva, jakož i s ohledem na podmínky pro posílení legitimity a efektivity, které schválil Evropský parlament dne 14. října 2004 [4],- s ohledem na Haagský program, který přijala Evropská rada ve dnech 4.- 5. listopadu 2004,- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a čl. 83 odst. 5 jednacího řádu,- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0036/2005),A. vzhledem k tomu, že články II-107 až II-110 Smlouvy o Ústavě pro Evropu a články 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech definují rozsah "práv v souvislosti se soudním procesem", která v souladu se svými příslušnými pravomocemi musí Unie a její členské státy zajistit evropským občanům,B. vzhledem k tomu, že právo na spravedlnost zahrnuje především právo na účinné opravné prostředky, právo na přístup k nestrannému soudu, právo na spravedlivý proces, právo být souzen v přiměřených lhůtách a právo na dostupnou právní pomoc, a jejich součástí je také plné respektování základních práv osob podezřelých ze spáchání trestného činu před zahájením trestního řízení, jakož i právo na důstojné a lidské zacházení s odsouzenými po skončení tohoto řízení v souladu s mezinárodními standardy OSN a Evropskou úmluvou o zákazu mučení;C. vzhledem k tomu, že ochrana těchto práv je ještě důležitější během trestního řízení, kdy jsou zpochybněny základní svobody,D. vzhledem k tomu, že taková ochrana je především v pravomoci každého členského státu, který ji zajišťuje v souladu se svým vlastním ústavním řádem a se svými právními tradicemi; vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby se členské státy zabývaly problémy ve svých právních systémech a zvláště problémy zjištěnými Evropským soudem pro lidská práva; avšak že tento skutečný evropský prostor svobody, bezpečnosti a práva vyžaduje nutnost zajistit evropským občanům srovnatelné zacházení, ať se nacházejí kdekoli v Unii, jakož i nutnost posilovat vzájemnou důvěru mezi členskými státy a umožnit tak vzájemné uznávání rozsudku, a popřípadě i vydávání vlastních občanů soudcům jiného členského státu,E. s ohledem na precedenční právo Evropského soudního dvora v Lucemburku a Evropského soudu pro lidská práva ve Štrasburku a s ohledem na skutečnost, že judikatura obou soudů musí být konzistentní,F. vzhledem k tomu, že od přijetí programu z Tampere (odstavec 33) se princip vzájemného uznávání právních rozhodnutí stal klíčovým bodem soudní spolupráce v rámci Unie,G. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu (čl. III-260) a Haagský program (zejména odstavec 3.2.) uznávají význam vzájemného hodnocení mezi členskými státy pro posílení vzájemné důvěry, což je nutná podmínka pro vzájemné uznávání, stejně jako schválení základních formálních a procesních norem a stanovení přiměřených lhůt,H. vzhledem k tomu, že hodnocení kvality soudnictví v Evropské unii musí zahrnovat také pracovní metody soudců a různé systémy správy soudnictví ve členských státech, vzhledem k tomu, že toto není v rozporu s plným dodržením principu nezávislosti soudní moci,I. vzhledem k tomu, že toto hodnocení musí být založeno na společném referenčním rámci, který zajistí koherenci a objektivitu tohoto hodnocení,J. vzhledem k tomu, že je důležité vymezit nejvhodnější nástroje a postupy pro takové hodnocení, zintenzívnit výměnu informací a zvětšit možnosti vzdělávání s cílem zvýšit kvalitu trestního práva v Evropě,K. vzhledem k tomu, že během posledních let byly uvnitř Evropské unie vytvořeny evropské sítě spolupráce jako např. Asociace státních rad a nejvyšších správních soudů, síť předsedů nejvyšších správních soudů, síť nejvyšších soudů a Evropská síť soudních rad, svědčí o narůstajícím vědomí, že je nezbytné společně pracovat na zlepšení kvality soudnictví poskytovaného občanům Evropské unie,L. s ohledem na klíčovou roli, kterou hraje vzdělávání v rozvoji obecné právní kultury a také kultury základních práv uvnitř Evropské unie, zejména prostřednictvím činnosti Evropské sítě vzdělávání soudců,M. vzhledem k tomu, že zvýšení norem kvality soudnictví a jeho výkonnosti na základě hodnocení by mělo vést k posílení kvality hmotných a procedurálních trestních předpisů, jakož i kvality jejich provádění, vzhledem k tomu, že toto není v rozporu se zachováním principu nezávislosti soudní moci;N. vzhledem k tomu, že vzájemné hodnocení vyžaduje konkrétní metodologii, která zohlední složitost tohoto procesu,O. vzhledem k tomu, že Haagský program uznává důležitost přijetí Smlouvy o Ústavě pro Evropu jako referenčního rámce a zahájení přípravných prací, aby opatření uvedená v Ústavní smlouvě mohla být uplatněna ihned od začátku její platnosti,P. vzhledem k veřejnému semináři, který uspořádal Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci dne 18. ledna 2005 na téma zlepšení kvality zákonodárství v Evropě,Q. schvaluje směry Haagského programu o posílení vzájemné důvěry (odstavec 3.2), zejména prostřednictvím zlepšování kvality soudnictví, rozvoje hodnocení a nezbytného přínosu spolupráce soudních institucí a organizací,R. připomíná odstavec 3.2 Haagského programu, který zdůrazňuje, že je nezbytné respektovat rozmanitost různých struktur a tradičních zvláštností národních právních systémů a nezávislost soudní moci ve všech členských státech a současně podporovat zlepšování kvality soudnictví v Evropě prostřednictvím vzájemné důvěry;1. předává Evropské radě a Radě následující doporučení:a. bez odkladu přimět Evropskou unii k přijetí patřičných kroků, aby občané Evropy — bez ohledu na místo pobytu v Unii a právní a ústavní rámec země, ve které právě pobývají — mohli požívat stejná práva na přístup k soudům, a to za podmínek, které budou jednak srovnatelné a jednak budou odpovídat stále vyšším požadavkům kvality, a aby tak měli větší důvěru ve správu soudnictví;b. definovat společně s členskými státy "Listinu kvality trestního soudnictví v Evropě", která by sloužila jako společný referenční rámec pro všechny členské státy EU a zajistila konzistentní a objektivní hodnocení; tato listina musí být vytvořena na základě zkušeností a práce jak na národní úrovni, tak i na mezinárodní úrovni prostřednictvím Rady Evropy a Organizace spojených národů;c. v zájmu posílení vzájemné důvěry mezi národními soudními systémy na základě respektování rozmanitosti vytvořit mechanismus trvalého vzájemného hodnocení s Listinou kvality jako objektivním referenčním rámcem, s ohledem na zkušenosti z jiných oblastí, ve kterých vzájemné vyhodnocování již funguje (Schengen, terorismus, rozšíření, atd.), a tím se připravit, v rámci možností na mechanismus uvedený v článku III-260 Ústavní smlouvy a odpovídající následujícím cílům:- vytvořit databázi srovnávacích a statistických údajů,- zorganizovat "benchmarking",- rozšiřovat osvědčené postupy,- informovat o povaze a fungování soudních systémů v ostatních členských státech,- každoročně zveřejňovat zprávu o hodnocení kvality soudnictví v Evropě doplněnou doporučeními Radě a členským státům s cílem navrhnout řešení zjištěných problémů;d. stanovit mechanismus vzájemného hodnocení (postupy, struktury, ukazatele, zprávy, atd.) jedním nebo několika rozhodnutími založenými na článku 31 Smlouvy o Evropské unii a měl by uplatňovat zásady judikatury Soudních dvorů ve Štrasburku a v Lucemburku a hlavní směry vypracované Komisí Rady Evropy pro účinnost soudnictví v Evropě;e. zapojit do tohoto hodnocení asociace soudců a právníků, soudní znalce a uživatele právního systému a také národní parlamenty například vytvořením výboru sledujícího kvalitu soudnictví ve smyslu článku I-42 odst. 2 Ústavní smlouvy a v souladu se zásadou subsidiarity; toto hodnocení by mělo být prováděno Evropským parlamentem a národními parlamenty společně;f. vzít v úvahu, že vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva založené na vzájemné důvěře není možné bez minimálního sladění národních právních předpisů; ve věci hmotného trestního práva Parlament souhlasí s Radou v tom, že by se měla dát přednost zločinům výslovně uvedeným v Ústavní smlouvě; vzhledem k procesnímu právu pokládá za přednostní následující oblasti:- průhlednost správy soudnictví a také plné uznání základních práv osob podezřelých ze spáchání trestného činu před zahájením trestního řízení a právo na důstojné a lidské zacházení s odsouzenými po skončení takového procesu,- zpracování a vyhodnocování důkazů,- převoz vězňů k výkonu trestu do členského státu, v němž mají trvalý pobyt,- výkon trestu, který není trestem odnětí svobody, v členském státě místa trvalého pobytu,- výkon exekučních rozhodnutí v členském státě místa trvalého pobytu,- základní práva vězňů ve všech členských státech,- opakování případů, které už byly předmětem harmonizačních opatření,- systém ochrany výpovědí svědků a obětí;uznat, že hodnocení by mělo být prováděno také na základě uvedených složek s cílem přijmout v těchto oblastech na úrovni Evropské iniciativa nebo v ní pokračovat;g. vzít v úvahu, že výsledkem zásady vzájemného hodnocení musí být podpora vzdělávacích aktivit určených všem profesním právníkům na základě evropských sítí soudních organizací a institucí; v souladu s Haagským programem (odst. 3.2 pododst. 2) proto při přijímání finančního výhledu na léta 2007-2013 předvídat finanční podporu evropským sítím soudních organizací a institucí, výměnným programům soudních úředníků iniciovaným Evropským parlamentem (zejména v položce rozpočtu 18 05 01 03) a také novým pilotním programům umožňujícím spolupráci činitelů nebo organizací různých členských států s cílem posílit kvalitu soudnictví;h. vyzvat Komisi, aby už nyní zahrnula "Listinu kvality trestního soudnictví v Evropě", mechanismus vzájemného hodnocení a doplňková opatření harmonizace některých trestních norem do akčního programu, který by měla předložit v roce 2005 v souladu se Haagským programem; při této příležitosti si povšimnout, že se Parlament připojuje k doporučení Evropské rady, aby Komise v akčním programu přijala jako referenční rámec ustanovení uvedená ve Smlouvě o Ústavě pro Evropu;2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě a pro informaci také Komisi, vládám a parlamentům členských států a Radě Evropy.[1] Akt Rady ze dne 29. května 2000 zakládající podle čl. 34 smlouvy o Evropské unii Úmluvu o vzájemné právní pomoci v trestních věcech mezi státy Evropské unie (Úř. věst. C 197, 12.7.2000, s. 1).[2] Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1.[3] Úř. věst. L 196, 2.8.2003, s. 45.[4] Přijaté texty, P6_TA(2004)0022.--------------------------------------------------


title: Doporučení Rady ze dne 28. června 2011 o politikách snížení míry předčasného ukončování školní docházky  Text s významem pro EHP

text:
               1.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/1

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 28. června 2011
   o politikách snížení míry předčasného ukončování školní docházky
   (Text s významem pro EHP)
   2011/C 191/01
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 165 a 166 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Výraz „předčasné ukončování školní docházky“ se používá v souvislosti s osobami, které vzdělávání a odbornou přípravu ukončí po dosažení pouze nižšího sekundárního vzdělání či vzdělání ještě nižšího a které se již vzdělávání a odborné přípravy neúčastní.

               (2)

               Snížení míry předčasného ukončování školní docházky je nezbytné k dosažení řady hlavních cílů stanovených ve strategii Evropa 2020. Snížením míry předčasného ukončení školní docházky se plní cíle týkající se jak „inteligentního růstu“, a to zlepšením úrovně vzdělávání a odborné přípravy, tak i cíle „růstu podporujícího začlenění“, a to odstraněním jednoho z hlavních rizikových faktorů nezaměstnanosti, chudoby a sociálního vyloučení. Strategie Evropa 2020 proto obsahuje hlavní cíl spočívající ve snížení míry předčasného ukončování školní docházky na méně než 10 % do roku 2020, a to z 14,4 % v roce 2009. Členské státy se zavázaly ke stanovení vnitrostátních cílů s přihlédnutím k příslušné výchozí situaci a podmínkám v daném členském státě.

               (3)

               Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států, obsažené v rozhodnutí Rady 2010/707/EU (1), pro provedení strategie Evropa 2020 vyžadují, aby členské státy vynaložily veškeré nezbytné úsilí na to, aby zabránily předčasnému ukončování školní docházky.

               (4)

               Stěžejní iniciativa Evropská platforma pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení vymezuje rámec pro kroky k zajištění sociální a územní soudružnosti se specifickým zřetelem k prolomení cyklu znevýhodnění a zesílení preventivní činnosti. Zaměřuje se na hlavní cíl strategie Evropa 2020, kterým je vymanit v příštím desetiletí nejméně 20 milionů osob z chudoby a sociálního vyloučení.

               (5)

               Mládež v pohybu, další stěžejní iniciativa strategie Evropa 2020, má „zlepšit výsledky a mezinárodní atraktivitu evropských vysokoškolských institucí a zvýšit celkovou kvalitu všech úrovní vzdělávání a odborné přípravy v EU, jež by spojovala vysokou úroveň a spravedlivý přístup, podporovat mobilitu studentů a stážistů a zlepšit situaci v oblasti zaměstnanosti mladých lidí“.

               (6)

               V závěrech Rady z 5. a 6. května 2003 o referenčních úrovních evropských průměrných výsledků v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (referenční úrovně) se uvádí, že by se do roku 2010 měl počet osob, které předčasně ukončí školní docházku, snížit pod 10 %, přičemž osoby, které předčasně ukončí školní docházku, jsou vymezeny jako osoby ve věku 18 až 24 let pouze s nižším sekundárním vzděláním či vzděláním ještě nižším, které se již neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy. Stanovené referenční úrovně nebylo dosaženo. V současnosti ukončuje vzdělávání a odbornou přípravu před dokončením vyššího sekundárního vzdělání každý sedmý mladý člověk.

               (7)

               V usnesení Rady ze dne 15. listopadu 2007 nazvaném „Novými dovednostmi k novým povoláním“ (2) bylo zdůrazněno, že je nutné zvyšovat celkovou úroveň dovedností a klást důraz na vzdělávání a odbornou přípravu těch, u nichž existuje riziko hospodářského a sociálního vyloučení, zejména osob s nedokončeným školním vzděláním. Byla vyzdvižena nutnost poskytování poradenství při volbě povolání a plánů individuálního odborného vzdělávání uchazečům o zaměstnání a rozvoje uznávání výsledků učení získaných prostřednictvím formálního, neformálního a informálního učení.

               (8)

               V závěrech Rady ze dne 22. května 2008 o vzdělávání dospělých se uznává úloha vzdělávání dospělých při řešení problému předčasného ukončování školní docházky nabídnutím druhé příležitosti osobám, které dosáhly dospělosti bez kvalifikace, se zvláštním zaměřením na základní dovednosti, dovednosti v oblasti informačních technologií a studium jazyků.

               (9)

               Ve svých závěrech ze dne 12. května 2009 o strategickém rámci evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy („ET 2020“) se Rada shodla na tom, že do roku 2020 by podíl osob předčasně ukončujících vzdělávání a odbornou přípravu měl být nižší než 10 %.

               (10)

               V závěrech Rady ze dne 26. listopadu 2009 o vzdělávání dětí z rodin migrantů bylo uvedeno, že celá řada dětí z rodin migrantů dosahuje ve vzdělávání úspěchů, avšak u studentů z rodin migrantů dochází častěji k předčasnému ukončování školní docházky. U migrantů je průměrná míra předčasného ukončování školní docházky v Unii ve srovnání se studenty, kteří se v dané zemi narodili, dvojnásobná. Z dostupných údajů vyplývá, že u romského obyvatelstva je míra předčasného ukončování školní docházky ještě vyšší.

               (11)

               Ve svých závěrech z května roku 2010 o sociálním rozměru vzdělávání a odborné přípravy se Rada shodla na tom, že aby byla prevence předčasného ukončování školní docházky úspěšná, je třeba rozšířit poznatky o skupinách s rizikem předčasného ukončování školní docházky na místní, regionální a celostátní úrovni a vyvinout mechanismy pro včasnou identifikaci jedinců, u nichž toto riziko existuje, a dospěla k závěru, že by měly být provedeny komplexní meziodvětvové strategie obsahující celou škálu celoškolních a systémových politik cílených na různé faktory předčasného ukončování školní docházky.

               (12)

               Důvody předčasného ukončování školní docházky se mezi jednotlivými zeměmi a rovněž v rámci regionů velmi liší. Politiky ke snížení míry předčasného ukončování školní docházky musí být přizpůsobeny specifické situaci v rámci příslušné oblasti, regionu nebo země; neexistuje žádné univerzální řešení pro všechny členské státy.

               (13)

               Navzdory rozdílům mezi zeměmi a regiony existují ve všech členských státech přesvědčivé důkazy, že nejvíce dotčeny jsou znevýhodněné a zranitelné skupiny. Navíc jsou mezi osobami, které předčasně ukončí vzdělávání a odbornou přípravu, nadměrně zastoupeni mladí lidé se zvláštními vzdělávacími potřebami. Předčasné ukončování školní docházky je zapříčiněno sociálním znevýhodněním a současně způsobuje, že přetrvává riziko sociálního vyloučení.

               (14)

               Při plném respektování zásady subsidiarity může Evropský rámec pro komplexní politiky týkající se předčasného ukončování školní docházky členským státům pomoci přezkoumat stávající politiky, vypracovat vlastní národní programy reforem v rámci strategie Evropa 2020 a provádět strategie s vysokým dopadem a dobrým poměrem nákladů a přínosů. Může také poskytnout základ pro spolupráci prostřednictvím otevřené metody koordinace a s využitím finančních nástrojů Unie.

               (15)

               Účinky reforem vzdělávání se projeví až po určité době. Aby se v příštích deseti letech dosáhlo snížení míry předčasného ukončování školní docházky a splnil se cíl strategie Evropa 2020, je třeba v této oblasti co nejdříve uplatnit komplexní a meziodvětvové strategie,

         DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM, ABY:
   s ohledem na vnitrostátní podmínky využily rámec uvedený v příloze tohoto doporučení s cílem:

               1)

               určit hlavní faktory předčasného ukončování školní docházky a sledovat charakteristiky tohoto jevu na celostátní, regionální a místní úrovni jakožto předpoklad cílených a účinných empiricky podložených politik;

               2)

               zajistit, aby komplexní strategie týkající se předčasného ukončování školní docházky byly vytvořeny do konce roku 2012 a prováděny v souladu s vnitrostátními prioritami a cíli v rámci strategie Evropa 2020. Komplexními strategiemi se rozumí takové, které zahrnují opatření v oblasti prevence, zásahu a nápravy, přičemž cílem opatření v oblasti nápravy je zajistit, aby se osoby, které předčasně ukončily školní docházku, znovu zapojily do vzdělávání;

               3)

               zajistit, aby uvedené strategie obsahovaly vhodná opatření pro skupiny osob, u nichž v daném členském státě existuje vyšší riziko předčasného ukončování školní docházky, jako jsou děti ze sociálně a ekonomicky znevýhodněného prostředí, z rodin migrantů nebo romské děti či děti se zvláštními vzdělávacími potřebami;

               4)

               zajistit, aby se uvedené strategie soudržným způsobem zabývaly jak všeobecným vzděláváním, tak i odborným vzděláváním a odbornou přípravou a problémy, které jsou specifické pro každou tuto oblast;

               5)

               začlenit opatření, která podporují snižování míry předčasného ukončování školní docházky, do příslušných politik, jež jsou zaměřeny na děti a mladé lidi, a koordinovat činnosti mezi různými oblastmi politik;

               6)

               uznat klíčovou úlohu, kterou hrají učitelé, vedoucí pracovníci škol a další pedagogičtí pracovníci, a současně zajistit, aby se do uvedených opatření a činností zapojily všechny příslušné zúčastněné strany v zájmu poskytnutí pomoci osobám, u nichž existuje riziko předčasného ukončení školní docházky, včetně osob, které již školu předčasně opustily.

         VYZÝVÁ KOMISI, ABY:

               1)

               v rámci ET2020 přispěla k úsilí členských států sledováním vývoje na jednotlivých úrovních vzdělávání v jednotlivých členských státech za účelem určení trendů;

               2)

               podporovala strategie členských států prostřednictvím výměny zkušeností a osvědčených postupů a usnadnila účinné vzájemné učení se, vytváření sítí a zkoušení inovativních přístupů mezi členskými státy, pokud jde o opatření zaměřená na snížení míry předčasného ukončování školní docházky a zlepšení studijních výsledků u dětí pocházejících ze skupin, u nichž existuje riziko předčasného ukončení školní docházky;

               3)

               začlenila opatření, která podporují snižování míry předčasného ukončování školní docházky, do všech příslušných opatření Unie, jež jsou zaměřena na děti a mladé dospělé osoby;

               4)

               podpořila rozvoj účinných politik proti předčasnému ukončování školní docházky zahájením srovnávacích studií a výzkumu a aby podněcovala spolupráci mezi členskými státy v této oblasti;

               5)

               ve spolupráci s členskými státy, a aniž jsou dotčena jednání o budoucím finančním rámci, zajistila, aby programy Unie v oblasti celoživotního učení, mládeže a výzkumu, jakož i evropské strukturální fondy podporovaly strategie členských států týkající se předčasného ukončování školní docházky a přispěly k provádění těchto strategií;

               6)

               podávala pravidelně zprávy o pokroku při dosahování cíle stanoveného ve strategii Evropa 2020 a o provádění strategií členských států týkajících se předčasného ukončování školní docházky prostřednictvím roční analýzy růstu a v rámci mechanismů pro podávání zpráv stanovených v ET 2020.

      V Lucemburku dne 28. června 2011.

            Za Radu

            předseda

         FAZEKAS S.

      (1)  Úř. věst. L 308, 24.11.2010, s. 46.

      (2)  Úř. věst. C 290, 4.12.2007, s. 1.

      PŘÍLOHA

         RÁMEC PRO KOMPLEXNÍ POLITIKY KE SNÍŽENÍ MÍRY PŘEDČASNÉHO UKONČOVÁNÍ ŠKOLNÍ DOCHÁZKY

      Strategie týkající se předčasného ukončování školní docházky by měly vycházet z analýzy podmínek vedoucích k tomuto jevu na celostátní, regionální a místní úrovni, jelikož průměrné míry často zastírají velké rozdíly mezi jednotlivými regiony nebo zeměmi. Osoby, které předčasně ukončí školní docházku, tvoří různorodou skupinu a individuální důvody předčasného ukončování vzdělání se velmi liší. Důležitými faktory jsou rodinné prostředí a širší sociálně-ekonomické podmínky, například stažení trhem práce. Jejich dopad je podmíněn strukturou systému vzdělávání a odborné přípravy, dostupnými příležitostmi k učení a učebním prostředím. Důležitou úlohu při snižování míry předčasného ukončování školní docházky musí mít koordinace politik zabývajících se kvalitou života dětí a mladých lidí, sociálním zabezpečením, zaměstnaností mládeže a budoucími možnostmi profesního rozvoje.
      1.   Určení hlavních faktorů a monitorování

      Procesy předčasného ukončování školní docházky mají složité a rozmanité příčiny, často však souvisí se sociálně-ekonomickým znevýhodněním, s prostředím s nízkou úrovní vzdělání, odcizením se škole či špatnými výsledky ve vzdělávání a odborné přípravě, s faktory vedoucími ke stažení trhem práce nebo kombinací sociálních, emocionálních a vzdělávacích problémů, jež u jednotlivců vedou ke vzniku rizika předčasného ukončení školní docházky.
      Je nutno vzít v úvahu druh vzdělávání, k němuž se studenti přihlásili. V některých členských státech nastupují studenti, kteří měli problémy ve všeobecném vzdělávání, často do odborného vzdělávání a přípravy. V takových případech mají odborné školy zvláštní odpovědnost a čelí zvláštní výzvě, pokud jde o snižování míry předčasného ukončování školní docházky. Empiricky podložené politiky vyžadují, aby byla zvláštní pozornost věnována výsledkům jednotlivých odvětví vzdělávání a odborné přípravy.
      Pro vytváření nákladově efektivních empiricky podložených politik určených k boji proti předčasnému ukončování školní docházky je zapotřebí shromažďovat a uchovávat údaje o tomto jevu. To by mělo umožnit analýzu na místní, regionální a celostátní úrovni. K těmto údajům mohou patřit informace o míře předčasného ukončování školní docházky, o přechodech mezi jednotlivými úrovněmi vzdělávání, o podílu dětí zapsaných ve školách, o podílu osob s dokončeným vyšším sekundárním vzděláním a rovněž o špatné školní docházce a záškoláctví.

                  —

                  Sběr informací by měl umožnit analýzu hlavních důvodů, které způsobují předčasné ukončování školní docházky u různých skupin žáků, u různých škol, druhů institucí poskytujících vzdělávání a odbornou přípravu, obcí či regionů.

                  —

                  Kombinace údajů o předčasném ukončování školní docházky a kontextuálních údajů, jako jsou sociálně-ekonomické informace, může napomoci při zaměření opatření a politik. Při zaměření opatření a politik může pomoci taktéž sběr a analýza informací o důvodech osob, které předčasně ukončí školní docházku, a o jejich možnostech zaměstnání a profesního rozvoje.

                  —

                  Důležitý základ pro zlepšení strategií a programů k zvýšení vyhlídek žáků na úspěch ve škole představuje vyhodnocení účelnosti a účinnosti stávajících politických opatření, která jsou zaměřena na snižování míry předčasného ukončování školní docházky.

            2.   Rámec politiky

      Komplexní strategie týkající se předčasného ukončování školní docházky zahrnují kombinaci politik, koordinaci jednotlivých oblastí politiky a začlenění opatření podporujících snížení míry předčasného ukončování školní docházky do všech příslušných politik, které jsou zaměřeny na děti a mládež. Kromě politik v oblasti vzdělávání, jež podporují vysoce kvalitní vzdělávací systémy, sem patří především sociální politika a politiky v oblasti podpůrných služeb, zaměstnanosti, mládeže, rodiny a integrace. Stejně důležité jsou horizontální koordinace jednotlivých účastníků a vertikální koordinace různých úrovní veřejné správy. Strategie týkající se předčasného ukončování školní docházky by měly zahrnovat prvky týkající se prevence, zásahu a nápravy. Členské státy by měly podrobné prvky svých strategií zvolit podle svých podmínek a situace.

                  2.1

                  POLITIKY V OBLASTI PREVENCE mají snížit riziko předčasného ukončování školní docházky dříve, než se objeví problémy. Tato opatření optimalizují poskytování vzdělávání a odborné přípravy s cílem podporovat lepší studijní výsledky a odstranit překážky úspěchu ve vzdělávání.
                  Jejich cílem je vytvořit u dětí pevný prvotní základ za účelem rozvoje jejich potenciálu a náležitého začlenění do škol. Politiky v oblasti prevence by mohly zahrnovat:

                              1)

                              Poskytování kvalitního vzdělávání a péče v raném věku přináší prospěch všem dětem a je obzvláště důležité u dětí pocházejících ze znevýhodněného prostředí, včetně migrantů a Romů. Zvyšuje fyzickou pohodu, zlepšuje společenský a emocionální rozvoj, jazykové a základní kognitivní dovednosti. Poskytování tohoto vzdělávání a péče by mělo být vysoce kvalitní, cenově dostupné, přiměřeně personálně zajištěné a přístupné pro rodiny pocházející ze znevýhodněného prostředí.

                        Tyto politiky se zabývají organizací systémů vzdělávání a odborné přípravy, zdroji, které mají školy k dispozici, dostupností, průchodností a pružností forem výuky. Zabývají se rovněž rozdíly mezi dívkami a chlapci, podporou dětí pocházejících ze znevýhodněného prostředí či s jiným mateřským jazykem. Politiky v oblasti prevence by mohly dále zahrnovat:

                              2)

                              Zvyšování nabídky vzdělávání poskytováním příležitostí ke vzdělávání a odborné přípravě po překročení věku povinné školní docházky může ovlivnit chování mladých lidí a jejich rodin a vést k vyšší míře dokončeného vyššího sekundárního vzdělání.

                              3)

                              Podpora aktivních politik namířených proti segregaci a poskytování dodatečné podpory školám ve znevýhodněných oblastech nebo s vysokým počtem žáků pocházejících ze sociálně a ekonomicky znevýhodněného prostředí pomáhá diverzifikovat jejich sociální složení a zlepšit nabídku vzdělávání. U žáků pocházejících ze sociálně a ekonomicky znevýhodněného prostředí se tím zlepšují studijní výsledky a snižuje riziko předčasného ukončování školní docházky.

                              4)

                              Zdůrazňování hodnoty jazykové rozmanitosti a podpora dětí s jiným mateřským jazykem v zájmu zlepšení jejich dovednosti v jazyce výuky a případně i v mateřském jazyce, jakož i podpora učitelů při výuce dětí s různou úrovní jazykových dovedností, může zlepšit studijní výsledky u dětí z rodin migrantů a snížit u nich riziko předčasného ukončování školní docházky.

                              5)

                              Zvýšení účasti rodičů, posílení jejich spolupráce se školou a zakládání partnerství mezi školami a rodiči může zvýšit motivaci žáků k učení.

                              6)

                              Zvýšení pružnosti a průchodnosti forem výuky, například modularizace kurzů nebo střídání docházky do školy a práce, podporuje především žáky s horšími studijními výsledky a může je motivovat k tomu, aby pokračovali ve vzdělávání a odborné přípravě, které jsou více přizpůsobeny jejich potřebám a schopnostem. Napomáhá rovněž při řešení důvodů souvisejících s pohlavím, kvůli nimž dívky a chlapci předčasně ukončují školní docházku, jako je brzký vstup na trh práce nebo těhotenství dospívajících dívek. Kromě toho byla nalezena souvislost mezi omezením opakování školních ročníků a jeho nahrazením pružnou individuální podporou a nižší mírou předčasného ukončování školní docházky.

                              7)

                              Posílení vysoce kvalitních forem odborného vzdělávání a zvýšení jejich přitažlivosti a pružnosti poskytuje ohroženým žákům věrohodné alternativy k předčasnému ukončení školní docházky. Poskytování odborného vzdělávání a přípravy, které je náležitě začleněno do celkových systémů vzdělávání a odborné přípravy, umožňuje alternativní cesty k vyššímu sekundárnímu a terciárnímu vzdělání.

                              8)

                              Posílení vazby mezi systémy vzdělávání a odborné přípravy a sektorem zaměstnanosti s cílem zdůraznit význam dokončení vzdělání pro budoucí pracovní uplatnění. To by mohlo probíhat formou programů odborné praxe nebo většího zapojení zaměstnavatelů do programů škol a vyšších odborných škol.

                  2.2

                  POLITIKY V OBLASTI ZÁSAHU mají zamezit předčasnému ukončování školní docházky zvýšením kvality vzdělávání a odborné přípravy na úrovni vzdělávacích institucí, reagováním na první varovné signály a poskytováním cílené podpory žákům či skupinám žáků, u nichž existuje riziko předčasného ukončení školní docházky. Tyto politiky se zabývají všemi úrovněmi vzdělávání, počínaje od vzdělávání a péče v raném věku po vyšší sekundární vzdělávání.
                  Na úrovni školy nebo instituce poskytující odbornou přípravu jsou strategie proti předčasnému ukončování školní docházky obsaženy v politice celkového rozvoje škol. Jejich cílem je vytvořit příznivé učební prostředí, posílit pedagogickou kvalitu a inovace, zlepšit schopnosti učitelů zabývat se sociální a kulturní rozmanitostí a rozvíjet přístupy zaměřené proti násilí a šikanování. Politiky v oblasti zásahu na úrovni školy nebo instituce poskytující odbornou přípravu by mohly zahrnovat:

                              1)

                              Rozvoj škol směrem k vzdělávacím společenstvím založeným na společné vizi rozvoje škol, kterou sdílejí všechny zúčastněné strany, využívajícím zkušenosti a znalosti všech subjektů a zajišťujícím nepředpojaté, inspirující a příjemné učební prostředí s cílem vybízet mladé lidi, aby pokračovali ve vzdělávání a odborné přípravě.

                              2)

                              Rozvoj systémů včasného varování pro ohrožené žáky, který může napomoci k přijetí účinných opatření dříve, než vyjdou najevo problémy, než se žáci začnou škole odcizovat, praktikovat záškoláctví nebo školu předčasně ukončí.

                              3)

                              Vytváření sítí s rodiči a ostatními účastníky z mimoškolního prostředí, například místními komunitními službami, organizacemi zastupujícími migranty či menšiny, sportovními a kulturními sdruženími nebo zaměstnavateli a organizacemi občanské společnosti, které umožňuje přijmout ucelená řešení s cílem pomoci ohroženým žákům a usnadňuje přístup k vnější podpoře, například ze strany psychologů, sociálních pracovníků a pracovníků s mládeží, kulturních a komunitních služeb. To lze usnadnit zapojením prostředníků z místního společenství, kteří jsou s to podporovat komunikaci a snižovat nedůvěru.

                              4)

                              Podpora učitelů a posílení jejich postavení při práci s ohroženými žáky, které jsou předpokladem úspěšných opatření na úrovni školy. Počáteční pedagogické vzdělávání a trvalý profesní rozvoj pomáhá učitelům a vedoucím pracovníkům škol vypořádat se s rozmanitostí ve třídě, podporovat žáky pocházející ze sociálně a ekonomicky znevýhodněného prostředí a řešit složité situace při výuce.

                              5)

                              Mimoškolní činnosti a umělecké, kulturní a sportovní činnosti, které mohou zvýšit sebeúctu ohrožených žáků a jejich odolnost vůči problémům při učení.

                        Politiky v oblasti zásahu na individuální úrovni mají poskytnout jednotlivým studentům, u nichž existuje riziko předčasného ukončení školní docházky, soubor podpůrných mechanismů, jež lze přizpůsobit jejich potřebám. Tyto politiky se zaměřují na osobní rozvoj s cílem zvýšit u ohrožených studentů odolnost, jakož i na řešení konkrétních problémů, které mohou být sociální, kognitivní nebo emocionální povahy. Politiky na individuální úrovni by mohly zahrnovat:

                              1)

                              Pedagogické vedení pomáhá jednotlivým žákům překonat zvláštní studijní, sociální nebo osobní problémy. Na základě individuálního přístupu (pedagogické vedení) nebo v rámci malých skupin (doučování) se žákům dostává cílené pomoci, kterou často poskytují pedagogičtí pracovníci, příslušníci komunity nebo spolužáci.

                              2)

                              Přizpůsobení výuky potřebám žáků, posílení výuky založené na individuálním přístupu a poskytování podpory pomáhá ohroženým žákům přizpůsobit se požadavkům formálního vzdělávání a překonat překážky vytvořené systémem vzdělávání a odborné přípravy a může tak přispět ke snížení opakování školních ročníků.

                              3)

                              Posílení vedení a poradenství podporuje volbu povolání ze strany studentů, přechody v rámci vzdělávání a ze vzdělávání do zaměstnání. Omezuje nevhodná rozhodnutí na základě nesprávných očekávání či nedostatečných informací. Pomáhá mladým lidem rozhodnout se v souladu s jejich cíli, osobními zájmy a nadáním.

                              4)

                              Zajištění toho, aby mladí lidé, jejichž ekonomické podmínky mohou způsobit jejich předčasné ukončení školní docházky, měli přístup k odpovídající finanční podpoře. Bude-li to považováno za vhodné, může tato podpora podléhat určitým podmínkám či může být spojena se sociálními dávkami.

                  2.3

                  POLITIKY V OBLASTI NÁPRAVY mají pomoci osobám, které předčasně opustily školu, aby se znovu zapojily do vzdělávání, a umožnit jim opětovné zahájení vzdělávání a odborné přípravy a získání chybějících kvalifikací. Politiky v oblasti nápravy by mohly zahrnovat:

                              1)

                              Úspěšné vzdělávací programy, které nabízejí druhou příležitost zajišťují učební prostředí, jež odpovídají zvláštním potřebám osob, které předčasně ukončily školní docházku, uznávají jejich předchozí studium a přispívají k jejich pohodě. Tyto programy se od škol liší organizačními i pedagogickými přístupy a často se vyznačují malými studijními skupinami, individuální, věkově přiměřenou a inovativní výukou a pružnými formami výuky. Tyto programy by pokud možno měly být snadno dostupné a bezplatné.

                              2)

                              Různé možnosti návratu do běžného vzdělávání a odborné přípravy, jež je důležité zajistit. Překlenout mezeru mezi předchozím selháním ve škole a opětovným nástupem do běžného vzdělávání mohou pomoci přechodné třídy kladoucí silný důraz na poradenství.

                              3)

                              Uznání a potvrzení předchozího učení, včetně dovedností získaných v rámci neformálního a informálního učení, které zvyšuje důvěru a sebeúctu mladých lidí a usnadňuje jejich návrat ke vzdělávání. Může je motivovat k tomu, aby pokračovali ve vzdělávání a odborné přípravě, a pomáhá jim určit jejich nadání a lépe si vybrat povolání.

                              4)

                              Cílená individuální podpora, která začleňuje sociální, finanční, vzdělávací a psychologickou podporu poskytovanou mladým lidem s problémy. Je obzvláště důležitá u mladých lidí nacházejících se v situaci vážné sociální nebo emocionální tísně, která jim brání pokračovat ve vzdělávání nebo odborné přípravě.


title: Doporučení Komise ze dne 27. října 2011 o výzkumné iniciativě společného plánování Antimikrobiální rezistence – nová hrozba pro lidské zdraví

text:
               28.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/1

         DOPORUČENÍ KOMISE
   ze dne 27. října 2011
   o výzkumné iniciativě společného plánování „Antimikrobiální rezistence – nová hrozba pro lidské zdraví“
   2011/C 315/01
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 181 a 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Antimikrobiální rezistence způsobená rostoucí odolností vůči antimikrobiálním léčivům představuje jednu z největších hrozeb, která ve 21. století začala ohrožovat lidské zdraví (1). Více než 25 000 pacientů v Unii každoročně zemře v důsledku infekcí způsobených bakteriemi s rezistencí vůči antibiotikům, tzv. multirezistentními bakteriemi (2). Míra rezistence vůči jednomu antibiotiku v některých evropských zemích překračuje 40–50 % (3) a rezistence vůči více antibiotikům je běžný a rostoucí problém.

               (2)

               Infekční choroby způsobené rezistentními bakteriemi mají za následek vícenáklady na zdravotní péči a nepřímé náklady, jako jsou pracovní neschopnost a ztráty pracovního výkonu v důsledku předčasného úmrtí. Celkové přímé náklady pro společnost v podobě dodatečných nákladů na zdravotní péči a ztrát produktivity v Evropě představují 1,5 miliardy EUR ročně (4); nepřímé náklady jsou pak v evropských zemích pravděpodobně několikanásobně vyšší (5).

               (3)

               Problém rezistence vůči léčivům je přirozeným a nevyhnutelným důsledkem léčení infekčních chorob antimikrobiálními léčivy. Tento stav však ještě zhoršuje neuvážlivé používání antimikrobiálních látek a šíření bakterií rezistentních vůči antibiotikům v prostředí. Stále rychlejší růst počtu obyvatel včetně cestování a dodávek potravin do celého světa značně přispívají k rychlému šíření rezistentních infekčních mikroorganismů (6). Kromě toho se zneužíváním antibiotik při chovu hospodářských zvířat zvyšuje riziko šíření rezistentních mikroorganismů na člověka prostřednictvím konzumace potravin (7). Vývoj nových antimikrobiálních látek se zároveň značně zpomaluje.

               (4)

               Komplexní řešení problému vyžaduje opatření, která je v mnoha odvětvích společnosti třeba přijmout: v politických strukturách s rozhodovacími pravomocemi, zdravotní péči, vzdělávání, průmyslu, agenturách zabývajících se životním prostředím, zemědělství, veterinárním lékařství, výzkumu a jiných oblastech.

               (5)

               Přeshraniční spolupráce je zásadní vzhledem k tomu, že zvyšující se rezistence mikroorganismů vůči antibiotikům není záležitostí jednotlivých zemí, ale představuje skutečnou hrozbu pro veřejné zdraví v celosvětovém měřítku. Sdílení břemene s cílem účinně se vypořádat s výzvami bude přínosem pro všechny zúčastněné země a umožní lepší zvládnutí a léčbu infekčních onemocnění v budoucnosti.

               (6)

               Zatímco v celé Evropě probíhá výzkum na vysoké úrovni, současný stav výzkumu v oblasti antimikrobiální rezistence se zdá být poměrně komplexní a roztříštěný. Mnoho výzkumných sítí a organizací na evropské a vnitrostátní úrovni vymezuje agendy v oblasti výzkumu antimikrobiální rezistence samostatně, což vede k překrývání nebo konkurenčním výzkumným činnostem, kterým často chybí kritické množství.

               (7)

               Pracovní dokument útvarů Komise ze dne 18. listopadu 2009 o antimikrobiální rezistenci (8) obsahuje shrnutí iniciativ v této oblasti na úrovni Unie. Bylo navrženo a provedeno vícero opatření včetně zlepšeného sledování antimikrobiální rezistence a používání antimikrobiálních látek, jakož i opatření pro řízení rizik.

               (8)

               Rada Evropské unie na zasedání dne 1. prosince 2009 (9) vyzvala členské státy a Komisi, aby „podporovaly společné využívání výzkumných infrastruktur, nábor výzkumných pracovníků, stimulaci a podporu celosvětové spolupráce v oblasti výzkumu, intenzivnější šíření výsledků výzkumu a poznatků prostřednictvím struktur výměny informací a zvážení stávajících a nových finančních nástrojů“ v oblasti inovačních pobídek pro účinná antibiotika.

               (9)

               Na zasedání dne 26. května 2010 (10) Rada pro konkurenceschopnost identifikovala a odůvodnila soubor potenciálních iniciativ společného plánování, včetně iniciativy „Antimikrobiální rezistence – nová hrozba pro lidské zdraví“ jako oblast, v níž by společné plánování ve výzkumu přineslo do současného neuceleného úsilí členských států významnou přidanou hodnotu. Z toho důvodu přijala závěry, v nichž uznala, že je nezbytné zahájit iniciativu společného plánování věnovanou tomuto tématu, a vyzvala Komisi, aby přispěla k přípravě této iniciativy společného plánování.

               (10)

               Členské státy se k účasti na této iniciativě společného plánování zavázaly formou dopisů vyjadřujících formální závazek.

               (11)

               Společné plánování výzkumu v oblasti antimikrobiální rezistence, jako v případě navrhované iniciativy „Antimikrobiální rezistence – nová hrozba pro lidské zdraví“, přispěje k řešení roztříštěnosti výzkumného úsilí členských států a zvýší využití dovedností, znalostí a zdrojů s cílem dosáhnout pokroku a posílení vedoucí pozice Evropy v oblasti výzkumu a konkurenceschopnosti v této oblasti. Kromě toho řešení významných společenských výzev doplňuje strategii Evropa 2020 (11) a Unie inovací (12).

               (12)

               V zájmu dosažení cílů vytyčených v tomto doporučení by členské státy měly zajistit spolupráci a synergii s hlavními souvisejícími iniciativami, kupříkladu s: iniciativou pro inovativní léčiva; výzkumem, vývojem a inovacemi, které jsou podporovány z rámcového programu, mimo jiné v oblasti ochrany zdraví, potravin, zemědělství a životního prostředí, v případě potřeby s využitím informačních technologií, jakož i dalšími iniciativami, jako např. příslušnými projekty ERA-NET.

               (13)

               Aby Komise mohla pravidelně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávy, měly by členské státy pravidelně podávat Komisi zprávy o pokroku této iniciativy společného plánování,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy se vyzývají, aby na základě víceoborového přístupu vytvořily společnou vizi o tom, jak může spolupráce a koordinace v oblasti výzkumu na evropské úrovni zlepšit řešení problémů antimikrobiální rezistence a jak přitom lze využít příležitostí, které nabízí, s cílem zajistit účinnost společného úsilí členských států.

               2.

               Členské státy se vyzývají, aby vypracovaly společný strategický plán výzkumu stanovující střednědobé až dlouhodobé potřeby a cíle výzkumu v oblasti antimikrobiální rezistence. Strategický plán výzkumu by měl dále rozvíjet prováděcí plán, který stanoví priority a časové rozvrhy a přesně vymezí činnosti, nástroje a zdroje potřebné k jeho provádění.

               3.

               Členské státy se vyzývají, aby do strategického plánu výzkumu a prováděcího plánu zahrnuly tato opatření:

                           a)

                           zjišťování a výměnu informací o příslušných národních programech a výzkumných činnostech;

                           b)

                           posílení kapacit pro společné prognózy a posuzování technologií;

                           c)

                           výměnu informací, zdrojů, osvědčených postupů, metodik a pokynů;

                           d)

                           určení oblastí nebo výzkumných činností, které by měly prospěch z koordinace nebo společných výzev k předkládání návrhů nebo sdružování zdrojů;

                           e)

                           definování podrobných postupů výzkumu, který má být společně prováděn v oblastech uvedených v písmenu d);

                           f)

                           zohlednění potřeb léčby pacientů a zdravotnických systémů při definování cílů programů výzkumu v oblasti antimikrobiální rezistence;

                           g)

                           případné sdílení stávajících výzkumných infrastruktur nebo budování nových zařízení, například koordinovaných databank, nebo vývoj modelů pro studium procesů antimikrobiální rezistence;

                           h)

                           podporu lepší spolupráce mezi veřejným a soukromým odvětvím, jakož i otevřenou inovaci mezi různými výzkumnými činnostmi a podnikatelským odvětvím v oblasti antimikrobiální rezistence;

                           i)

                           poskytování a šíření znalostí, inovací a mezioborových metodických přístupů, jakož i zjišťování a řešení překážek v systému výzkumu a inovací, které brání inovativním řešením přinášejícím společenský prospěch, aby rychleji pronikala na trh;

                           j)

                           budování sítí středisek, která se věnují výzkumu antimikrobiální rezistence.

               4.

               Členské státy se vyzývají, aby udržovaly účinnou společnou řídící strukturu pro oblast výzkumu antimikrobiální rezistence pověřenou stanovením společných podmínek, pravidel a postupů pro spolupráci a koordinaci a sledováním provádění strategického plánu výzkumu. Tato řídící struktura by neměla být příliš rozsáhlá, měla by být účinná a pružná a měla by zohledňovat dobrovolné obecné zásady týkající se rámcových podmínek společného programování ve výzkumu vypracované skupinou na vysoké úrovni pro společné plánování.

               5.

               Členské státy se vyzývají, aby společně prováděly společný strategický plán výzkumu, mimo jiné prostřednictvím svých národních programů výzkumu v souladu s dobrovolnými obecnými zásadami týkajícími se rámcových podmínek společného programování ve výzkumu vypracovaných skupinou na vysoké úrovni pro společné plánování nebo jiných vnitrostátních výzkumných činností.

               6.

               Členské státy se vyzývají, aby navázaly na stávající odborné znalosti v rámci Komise a aby při rozvoji a provádění strategického plánu výzkumu vzaly v úvahu dobrovolné pokyny týkající se rámcových podmínek s cílem koordinovat iniciativy společného plánování s jinými programy a iniciativami v této oblasti.

               7.

               Členské státy se vyzývají, aby Radě a Komisi pravidelně podávaly zprávy o pokroku a výsledcích této iniciativy společného plánování, včetně poznatků týkajících se dosahování optimální účinnosti.

      V Bruselu dne 27. října 2011.

            Za Komisi

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            členka Komise

      (1)  Prioritní léky pro Evropu a svět, Kaplan W, Laing R., Ženeva: Světová zdravotnická organizace (2004).

      (2)  Bakteriální výzva: čas reagovat. ECDC/EMA společná technická zpráva (září 2009).

      (3)  Goldstein FW. Streptococcus pneumoniae rezistentní vůči penicilinu: rozdělení podle beta-laktamových a jiných antibiotik. J Antimicrob Chemother 44:141-144 (1999).

      (4)  Viz poznámka pod čarou 2.

      (5)  Zpráva z konference; Inovativní pobídky pro účinné antibakteriální látky (2009).

      (6)  Zpráva Světové zdravotnické organizace z roku 2007. Bezpečnější budoucnost: zabezpečení veřejného zdraví na celém světě ve 21. století. WHO (2007).

      (7)  Společné stanovisko k antimikrobiální rezistenci se zaměřením na zoonotické infekce. Věstník EFSA čl. 7 odst. 11: 1372 (2009).

      (8)  SANCO/6867/2009r6.

      (9)  Rada Evropské unie. Závěry Rady o inovativních pobídkách pro účinná antibiotika. Přijaté na 2980. zasedání Rady ve složení pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele v Bruselu dne 1. prosince 2009.

      (10)  10246/10.

      (11)  KOM(2010) 2020.

      (12)  KOM(2010) 546.


title: 2014/118/EU: Doporučení Komise ze dne 3. března 2014 o monitorování potravin z hlediska stopové přítomnosti bromovaných zpomalovačů hoření  Text s významem pro EHP

text:
               5.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 65/39

      DOPORUČENÍ KOMISE

   ze dne 3. března 2014
   o monitorování potravin z hlediska stopové přítomnosti bromovaných zpomalovačů hoření
   (Text s významem pro EHP)
   (2014/118/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Bromované zpomalovače hoření jsou organické sloučeniny bromu, které se používají v produktech s cílem zabránit či zpomalit vzplanutí hořlavých materiálů v případě požáru. Jsou běžně používány v širokém spektru spotřebních výrobků, například v elektronice, automobilech, nábytku a stavebních materiálech s cílem snížit hořlavost produktu. Bromované zpomalovače hoření se mohou z produktů, ve kterých jsou použity, vyluhovat nebo odpařit. Vzhledem k tomu, že spotřební výrobky se na konci svého životního cyklu vyhazují, zamořily tyto látky v průběhu času životní prostředí a potravinový řetězec.

               (2)

               Řada bromovaných zpomalovačů hoření je však perzistentní, bioakumulativní a toxická pro lidi i pro životní prostředí. Existuje podezření, že mají neurobehaviorální účinky a narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí, a jejich výskyt byl zjištěn v biotě v životním prostředí.

               (3)

               Proto Komise požádala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), aby vypracoval vědecké stanovisko týkající se rizik pro veřejné zdraví souvisejících s přítomností bromovaných zpomalovačů hoření v potravinách.

               (4)

               Vědecká komise EFSA pro kontaminující látky v potravinovém řetězci přijala od září 2010 do září 2012 šest vědeckých stanovisek (1) týkajících se různých tříd bromovaných zpomalovačů hoření.

               (5)

               EFSA pro řadu z těchto tříd doporučila, aby byly shromážděny další údaje o úrovních uvedených zpomalovačů v potravinách a lidech.

               (6)

               Úrovně bromovaných zpomalovačů hoření v potravinách živočišného původu mohou souviset s přítomností těchto látek v krmivech, proto by na základě prvních výsledků monitorování potravin v roce 2014 mohlo v roce 2015 následovat doporučení týkající se monitorování krmiv,

         PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               1.

               Členské státy by měly v letech 2014 a 2015 provádět monitorování potravin z hlediska přítomnosti bromovaných zpomalovačů hoření. Monitorování by mělo zahrnovat široké spektrum jednotlivých potravin odrážející stravovací návyky s cílem poskytnout přesný odhad expozice a pro různé třídy bromovaných zpomalovačů hoření by do něj měly být zahrnuty různé potraviny.

               2.

               Členské státy by se měly řídit postupy odběru vzorků stanovenými v příloze II nařízení Komise (EU) č. 252/2012 (2), aby se zajistilo, že vzorky jsou reprezentativní pro testovanou šarži.

               3.

               Členské státy by měly provést analýzu různých tříd bromovaných zpomalovačů hoření s cílem zjistit přítomnost následujících látek v příslušných potravinách:

                           a)

                           Ve třídě polybromovaných difenyletherů (PBDE): 2,2′,4-tribromdifenylether (BDE-28, č. CAS 41318-75-6); 2,2′,4,4′-tetrabromdifenylether (BDE-47, č. CAS 5436-43-1); 2,2′,4,5′-tetrabromdifenylether (BDE-49, č. CAS 243982-82-3); 2,2′,4,4′,5-pentabromdifenylether (BDE-99, č. CAS 60348-60-9); 2,2′,4,4′,6-pentabromdifenylether (BDE-100, č. CAS 189084-64-8); 2,2′,3,4,4′,5′-hexabromdifenylether (BDE-138, č. CAS 67888-98-6); 2,2′,4,4′,5,5′-hexabromdifenylether (BDE-153, č. CAS 68631-49-2); 2,2′,4,4′,5,6′-hexabromdifenylether (BDE-154, č. CAS 207122-15-4); 2,2′,3,4,4′,5′,6-heptabromdfenylether (BDE-183, č. CAS 207122-16-5) a 2,2′,3,3′,4,4′,5,5′,6,6′-dekabromdifenylether (BDE-209, č. CAS 1163-19-5), ve vejcích a vaječných výrobcích, mléku a mléčných výrobcích, mase a masných výrobcích, živočišných a rostlinných tucích a olejích, rybách a jiných potravinách mořského původu, výrobcích pro zvláštní výživu a v potravinách pro kojence a malé děti, a to prostřednictvím analytických metod s mezí stanovitelnosti 0,01 ng/g v syrovém stavu nebo nižší.

                           b)

                           Ve třídě hexabromcyklododekanů (HBCDD): (+/–)-α-HBCD (1,2,5,6,9,10-hexabrom-(1R,2R,5S,6R,9R,10S)-rel-cyklododekan, č. CAS 134237-50-6); (+/–)-β-HBCD (1,2,5,6,9,10-hexabrom-(1R,2S,5R,6R,9R,10S)-rel-cyklododekan, č. CAS 134237-51-7) a (+/–)-γ-HBCD (1,2,5,6,9,10-hexabrom-(1R,2R,5R,6S,9S, 10R)-rel-cyklododekan, č. CAS 134237-52-8) v rybách a jiných potravinách mořského původu, mase a masných výrobcích, mléku a mléčných výrobcích, vejcích a vaječných výrobcích, a také v počáteční a pokračovací kojenecké výživě. Mezi analytické metody používané pro stanovení HBCDD patří stanovení stereoizomerů a měly by mít mez stanovitelnosti 0,01 ng/g v syrovém stavu nebo nižší.

                           c)

                           Ve třídě tetrabrombisfenolu A a jeho derivátů: tetrabrombisfenol A (TBBPA, č. CAS 79-94-7) a případně TBBPA bismethylether (TBBPA-bME, č. CAS 70156-79-5); TBBPA bis(2-hydroxyethyl)ether (TBBPA-bOHEE, č. CAS 4162-45-2); TBBPA bisallyl ether (TBBPA-bAE, č. CAS 25327-89-3); tetrabrombisfenol A bis(glycidylether) (TBBPA-bGE, č. CAS 3072-84-2) a TBBPA bis(2,3-dibrompropyl)ether (TBBPA-bDiBPrE, č. CAS 21850-44-2) v rybách a jiných potravinách mořského původu, mase a masných výrobcích, mléku a mléčných výrobcích, vejcích a vaječných výrobcích. Analytické metody používané pro stanovení tetrabrombisfenolu A a jeho derivátů by měly mít mez stanovitelnosti 0,1 ng/g v syrovém stavu nebo nižší.

                           d)

                           Ve třídě bromfenolů a jejich derivátů: 2,4,6-tribromfenol (2,4,6-TBP, č. CAS 118-79-6); 2,4-dibromfenol (2,4-DBP, č. CAS 615-58-7); 4-bromfenol (4-BP, č. CAS 106-41-2); 2,6-dibromfenol (2,6-DBP, č. CAS 608-33-3); tetrabrombisfenol S (TBBPS, č. CAS 39635-79-5); tetrabrombisfenol S bismethylether (TBBPS-BME, č. CAS 70156-79-5) v rybách a jiných potravinách mořského původu. Analytické metody používané pro stanovení bromfenolů a jejich derivátů by měly mít mez stanovitelnosti 0,1 ng/g v syrovém stavu nebo nižší.

                           e)

                           U nově se objevujících bromovaných zpomalovačů hoření: tris(2,3-dibrompropyl) fosfát (TDBPP, č. CAS 126-72-7); N,N′-ethylenebis(tetrabromftalimid) (EBTEBPI, č. CAS 32588-76-4); hexabromcyklodekan (HBCYD, č. CAS 25495-98-1); bis(2-ethylhexyl)tetrabromftalát (BEH-TEBP, č. CAS 26040-51-7); 2-ethylhexyl 2,3,4,5-tetrabrombenzoát (EH-TBB, č. CAS 183658-27-7) a dibromneopentylglykol (DBNPG, č. CAS 3296-90-0) v rybách a jiných potravinách mořského původu, mase a masných výrobcích (včetně jedlých drobů), živočišných a rostlinných tucích a olejích, mléku a mléčných výrobcích, vejcích a vaječných výrobcích a v potravinách pro kojence a malé děti. Analytické metody používané pro stanovení nově se objevujících bromovaných zpomalovačů hoření by měly mít mez stanovitelnosti 1 ng/g v syrovém stavu nebo nižší.

               4.

               Členské státy by měly provést analýzu bromovaných zpomalovačů hoření v souladu s přílohou III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (3) prostřednictvím analytické metody, která průkazně vede ke spolehlivým výsledkům.

               5.

               Členské státy by měly pravidelně poskytovat úřadu EFSA údaje z monitorování vyjádřené na základě celkové hmotnosti nebo obsahu tuku spolu s informacemi v elektronickém formátu předkládání zpráv, jak bylo stanoveno úřadem EFSA k účelům ukládání do jedné databáze. Členské státy by měly také poskytnout dostupné údaje z předchozích let, které získaly používáním analytické metody, která průkazně vede ke spolehlivým výsledkům, aby bylo možné monitorovat vývoj expozice.

      V Bruselu dne 3. března 2014.

            Za Komisi

         Tonio BORG

            člen Komise

      (1)  Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (CONTAM) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin; Scientific Opinion on Polybrominated Biphenyls (PBBs) in Food. EFSA Journal 2010; 8(10):1789. [151 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1789.
   Scientific Opinion on Polybrominated Diphenyl Ethers (PBDEs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(5):2156. [274 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2011.2156.
   Scientific Opinion on Hexabromocyclododecanes (HBCDDs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(7):2296. [118 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2011.2296.
   Scientific Opinion on Tetrabromobisphenol A (TBBPA) and its derivatives in food. EFSA Journal 2011; 9(12):2477. [61 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2011.2477.
   Scientific Opinion on Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food: Brominated Phenols and their Derivatives. EFSA Journal 2012; 10(4):2634. [42 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2012.2634.
   Scientific Opinion on Emerging and Novel Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food. EFSA Journal 2012; 10(10):2908. [125 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2012.2908.

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 252/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se stanoví metody odběru vzorků a analýzy pro úřední kontrolu obsahu dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v některých potravinách a kterým se ruší nařízení (ES) 1883/2006 (Úř. věst. L 84, 23.3.2012, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1).


title: Doporučení Rady ze dne 12. července 2016 k národnímu programu reforem Belgie na rok 2016 a stanovisko Rady k programu stability Belgie z roku 2016

text:
               18.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 299/36

         DOPORUČENÍ RADY
   ze dne 12. července 2016
   k národnímu programu reforem Belgie na rok 2016 a stanovisko Rady k programu stability Belgie z roku 2016
   (2016/C 299/09)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na doporučení Evropské komise,
   s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
   s ohledem na závěry Evropské rady,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
   s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. listopadu 2015 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2016. Priority roční analýzy růstu potvrdila Evropská rada ve dnech 17.–18. března 2016. Dne 26. listopadu 2015 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) zprávu mechanismu varování, ve které je Belgie uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise rovněž přijala doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny. Toto doporučení potvrdila Evropská rada ve dnech 18.–19. února 2016 a Rada jej přijala dne 8. března 2016 (3). Belgie by jakožto země, jejíž měnou je euro, měla vzhledem k úzkému propojení ekonomik v hospodářské a měnové unii zajistit, aby uvedené doporučení bylo splněno v plném rozsahu a včas.

               (2)

               Dne 26. února 2016 byla zveřejněna zpráva o Belgii pro rok 2016. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Belgie učinila v plnění jí určených doporučení, která přijala Rada dne 14. července 2015; zpráva rovněž obsahovala hloubkový přezkum podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Dne 8. března 2016 představila Komise výsledky hloubkového přezkumu. Komise na základě své analýzy dospěla k závěru, že Belgie se nepotýká s makroekonomickou nerovnováhou. Slabší vnější výkonnost v kombinaci s vysokým veřejným zadlužením může do budoucna představovat riziko. Nedávný vývoj však naznačuje zlepšení konkurenceschopnosti. Nápravná opatření, včetně zpomalování růstu mezd a snižování příspěvků na sociální zabezpečení, vedla k pomalejšímu růstu nákladů práce. Veřejný dluh se nesnižuje, ale krátkodobá rizika se jeví jako mírná.

               (3)

               Dne 29. dubna 2016 předložila Belgie svůj národní program reforem na rok 2016 a svůj program stability z roku 2016. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

               (4)

               Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (4) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost evropských strukturálních a investičních fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

               (5)

               Program stability z roku 2016 uvádí, že rozpočtový dopad způsobený mimořádným přílivem uprchlíků v letech 2015 a 2016 a mimořádnými bezpečnostními opatřeními v roce 2016 je značný, a náležitě dokládá rozsah a povahu těchto dodatečných rozpočtových nákladů. Podle Komise dosáhly v roce 2015 způsobilé dodatečné výdaje na uprchlíky 0,03 % HDP, zatímco dodatečný dopad v roce 2016 se odhaduje na 0,17 % HDP u výdajů na uprchlíky a na 0,12 % HDP u bezpečnostních opatření. Ustanovení čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 umožňují zohlednění těchto dodatečných výdajů vzhledem k tomu, že příliv uprchlíků i závažnost teroristické hrozby představují mimořádné události, jejich dopad na belgické veřejné finance je značný a udržitelnost by povolením dočasného odchýlení se od cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle nebyla ohrožena. Požadovaná korekce směrem k dosažení střednědobého rozpočtového cíle pro rok 2015 proto byla s ohledem na dodatečné náklady na uprchlíky snížena. Ve vztahu k roku 2016 bude konečné posouzení, včetně způsobilých částek, provedeno na jaře 2017 na základě konstatovaných údajů poskytnutých belgickými orgány.

               (6)

               Na Belgii se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a přechodné pravidlo pro zadlužení. Dne 18. května 2016 Komise vydala zprávu podle čl. 126 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, jelikož Belgie v roce 2015 nedosáhla dostatečného pokroku při plnění pravidla pro zadlužení. Analýza dospěla k závěru, že kritérium zadlužení by mělo být považováno za splněné. Vláda ve svém programu stability z roku 2016 plánuje postupné zlepšení celkového salda ze schodku ve výši 2,6 % HDP v roce 2015 na – 0,2 % HDP v roce 2019. Dosažení revidovaného střednědobého rozpočtového cíle, jímž je vyrovnaný strukturální rozpočet, se očekává do roku 2018. Přepočítané strukturální saldo (5) však v roce 2018 stále naznačuje strukturální schodek ve výši 0,4 % HDP. Podle programu stability má poměr veřejného dluhu k HDP v roce 2016 dosáhnout vrcholu s hodnotou 106,2 % HDP a poté se má do roku 2019 snížit na 99,6 %. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je reálný. Opatření, kterými je zapotřebí podpořit plánované cíle, pokud jde o schodky od roku 2017, však nebyla dostatečně upřesněna. Na základě prognózy Komise z jara 2016 existuje riziko, že za předpokladu nezměněné politiky dojde v roce 2016 i v letech 2016 a 2017 posuzovaných společně k výrazné odchylce od doporučené korekce. Pokud by byl rozpočtový dopad mimořádného přílivu uprchlíků a mimořádných bezpečnostních opatření z posouzení vyloučen, předpokládaná odchylka v roce 2016 již není výrazná. Podle prognózy Belgie v roce 2016 nedodrží přechodné pravidlo pro zadlužení a po skončení přechodného období v roce 2017 ani doporučenou hodnotu pro snižování dluhu. Na základě posouzení programu stability a s ohledem na prognózu Komise z jara 2016 se Rada domnívá, že existuje riziko, že Belgie ustanovení Paktu o stabilitě a růstu nedodrží. V roce 2016 i 2017 budou proto k zajištění souladu s uvedenými ustanoveními třeba další opatření.

               (7)

               Vysoké veřejné zadlužení má vazbu na slabou výkonnost v oblasti vývozu a konkurenceschopnosti. Jak ukazují ztráty podílu na celosvětovém trhu, vnější výkonnost se od roku 2000 zhoršila; přispěla k tomu orientace vývozu převážně na méně dynamické trhy. Negativní trend u podílu na trhu se v posledních letech zastavil, avšak kumulované ztráty zůstávají vysoké. Vývozní kapacitu země také snižuje specializace na segmenty trhu, které jsou ve značné míře vystaveny cenové soutěži. To je obzvláště problematické vzhledem k vysokým nákladům práce. Náklady na jednotku pracovní síly donedávna rychle rostly v důsledku nízkého růstu produktivity a zejména rychlého růstu mezd. Posledně jmenovaný jev lze připsat některým aspektům systému stanovování mezd. Na jedné straně byly marže pro růst reálných mezd opakovaně nastaveny příliš vysoko. Na druhé straně inflace opakovaně předčila očekávání a inflaci v sousedních zemích. Strukturální diference mezi mírami jádrové inflace v Belgii a v sousedních zemích je způsobena hlavně vyšším růstem cen služeb a suboptimálním fungováním maloobchodního trhu. Tato inflace se prostřednictvím všeobecně praktikované automatické indexace mezd přenesla na růst mezd. Uvedené faktory společně snížily efektivitu značně koordinovaného systému stanovování mezd. Belgické orgány v nedávných letech do procesu stanovování mezd zasáhly, aby zastavily pokles konkurenceschopnosti a jeho negativní dopad na vývozní výkonnost a zaměstnanost. Byla zavedena opatření zpomalující růst mezd, včetně limitů zvýšení reálných mezd a pozastavení mechanismů indexace mezd. Snižují se také příspěvky na sociální zabezpečení. Nicméně pro zajištění trvalého charakteru nápravy jsou třeba strukturální reformy rámce pro stanovování mezd v souladu s doporučeními Rady z minulých let. Přestože má vláda v úmyslu změnit zákon z roku 1996 o podpoře zaměstnanosti a preventivní ochraně konkurenceschopnosti, na jehož základě sociální partneři každé dva roky stanoví „mzdovou normu“, dosud bylo dosaženo jen malého pokroku. Vytvoření formálnější vazby mezi mzdami a produktivitou by pomohlo zabezpečit nedávné zisky a zabránit opakování dřívějších problémů.

               (8)

               V celkovém fungování trhu práce došlo k určitému pokroku. Díky opatřením zmenšujícím daňový klín a změnám systému dávek v nezaměstnanosti se zvýšily pobídky k práci. Výrazné diferenciály v zaměstnanosti určitých skupin populace však nadále způsobují chronicky nedostatečné využití pracovních sil, obzvláště u osob s nízkou kvalifikací, mladých lidí, starších osob a osob z přistěhovaleckého prostředí. Mezní míry daně při vstupu nebo návratu na trh práce navíc vedou k neaktivitě a pasti nízké mzdy u příjmu druhé výdělečně činné osoby, jednočlenných domácností a rodičů samoživitelů. Je proto důležité doladit a provádět politiky podporující přechod z neaktivity nebo nezaměstnanosti do zaměstnání. Nerovnosti v dosaženém vzdělání, jež souvisejí se socioekonomickým zázemím, patří mezi nejvyšší v Unii a slabé výsledky v oblasti vzdělávání částečně vysvětlují zjištěné horší výsledky osob z přistěhovaleckého prostředí na trhu práce. V současnosti zaváděné reformy v oblasti vzdělávání jsou zaměřeny především na řešení předčasného ukončování školní docházky a zlepšení poskytování služeb předškolního vzdělávání a péče. Příslušné orgány usilují o zlepšení kvality a relevance systému odborné přípravy. Tyto reformy by mohly usnadnit hladší přechod k ekonomice založené na znalostech a stále více orientované na služby a také zmírnit nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi a přetrvávající nedostatek pracovních sil u některých povolání. Velmi nízká míra aktivity a zaměstnanosti starších pracovníků vyžaduje politiky podporující aktivní stárnutí a poptávku trhu práce po starších pracovnících. Mohla by být také na místě další daňová opatření usnadňující vstup na trh práce.

               (9)

               Existuje dosud značný prostor pro zlepšení nenákladového rozměru vnější konkurenceschopnosti. K zajištění a posílení stávající úrovně blahobytu by měl být kladen větší důraz na zvyšování produktivity a investice do znalostního kapitálu. To vyžaduje trvalý impuls pro produkty a související služby na vyšší úrovni hodnotového řetězce, na základě lepší výkonnosti v oblasti inovací a využívání výsledku výzkumu a vývoje. Belgie má i přes svůj kvalitní systém veřejného výzkumu relativně málo rychle rostoucích firem v inovativních sektorech. Podnikatelské prostředí mimoto trpí administrativní a regulační zátěží, která brání vytváření a expanzi společností. Požadavky na podíl na kapitálu a omezení v oblasti hlasovacích práv, právní formy a multidisciplinárních činností brzdí tržní dynamiku, pokud jde o podnikatelské služby. Provozní omezení a omezení oblastí, v nichž si mohou obchodníci zřídit své prostory, mají stejný účinek u maloobchodu. Také v soudním systému existují nedostatky snižující efektivitu, například malé rozšíření informačních a komunikačních technologií. Tyto faktory společně představují významnou překážku pro soukromé investice. Nedostatečná kvalita infrastruktury a její přetrvávající problémová místa rovněž brzdí růst produktivity a investice. Dopravní síť trpí nejnaléhavějším nedostatkem investic. Díky své zeměpisné poloze a přítomnosti mezinárodních organizací Belgie přilákala mnoho distribučních a logistických center a mezinárodní centrály různých společností. Stále však roste problém přetížení dopravy ve špičce, jenž snižuje atraktivitu země pro zahraniční investory a má vysoké hospodářské a environmentální náklady. Belgie rovněž zřejmě nesplní svůj cíl pro snížení emisí skleníkových plynů pro rok 2020; trpí také značným znečištěním ovzduší. Vzhledem k vysoké koncentraci hospodářské činnosti kolem hlavního města a přístavů představuje nejnaléhavější úkol modernizace základní železniční a silniční infrastruktury a doplnění chybějících spojení mezi hlavními ekonomickými centry. Současně je důležité řešit přetížení dopravy ve špičce zlepšením služeb veřejné dopravy, optimalizací řízení dopravy a eliminací případů narušení trhu a negativních daňových pobídek, jako je příznivé zacházení se služebními automobily.

               (10)

               Dalším problémem je adekvátnost domácí výroby energie a bezpečnost dodávek obecně. Neplánované odstávky několika jaderných zařízení vyvolaly obavy ohledně toho, jak vyvážit poptávku po elektřině s její nabídkou, zatímco několikrát změněný harmonogram ukončování provozu jaderných elektráren vytvořil klima, které není příznivé pro dlouhodobá investiční rozhodnutí. Výsledkem je vyšší objem dovozu a stále menší bezpečnost dodávek. Přestože se krátkodobá rizika pro dodávky snížila, investiční potřeby v dlouhodobém horizontu jsou dosud značné. Kromě významných nových zdrojů domácí výroby a ještě většího počtu propojovacích prvků jsou třeba inteligentní sítě pro rozvoj řízení poptávky. Vzhledem k velmi dlouhým dodacím lhůtám u velkých energetických projektů a značné potřebě nahrazování kapacity v příštím desetiletí bude nezbytná rychlá akce, zejména v podobě vhodného právního rámce podporujícího nárůst výrobní kapacity.

               (11)

               Belgie zaznamenala určitý pokrok v reformě daňového systému, zejména díky přesunu zdanění z práce na jiné základy daně, čímž se daňové zatížení práce postupně sníží. Mezeru pomůže zmenšit také snížení daně z příjmů fyzických osob a příspěvků na sociální zabezpečení odváděných zaměstnavateli. Daňový systém je nicméně stále složitý a základy daně snižují zvláštní výjimky, odpočty a snížené sazby. Některé z nich vedou ke ztrátě příjmů, narušení hospodářských podmínek a vzniku značné administrativní zátěže. Uvedený přesun zdanění navíc zřejmě není rozpočtově neutrální. Existuje stále velký prostor pro zdokonalení daňového systému dalším rozšířením základů daně, což umožní jak snížení daňových sazeb, tak i redukci případů narušení. Rovněž existuje značný potenciál pro „ekologický“ přesun zdanění, plynoucí mimo jiné z příznivého daňového zacházení se služebními automobily a kartami pro odběr pohonných hmot, které přispívá ke znečištění, přetížení dopravy a emisím skleníkových plynů.

               (12)

               V nedávných letech Belgie významně pokročila v reformě důchodového systému. Zákon ze dne 10. srpna 2015 o zvýšení důchodového věku, podmínkách pro předčasný odchod do důchodu a minimálním věku pro vdovský a vdovecký důchod zavádí pro běžné důchody nový minimální věk a kritéria ohledně odpracované doby. I po nedávných reformách je však předpokládané zvýšení poměru výdajů na důchody nadále značné. V minulosti doporučované automatické navázání na změnu střední délky života by snížilo střednědobá a dlouhodobá rizika pro udržitelnost. V tomto ohledu vláda oznámila záměr zavést důchodový systém založený na kreditech, jenž by umožnil mechanismy automatické úpravy reagující na demografický vývoj. Tyto otázky budou v rámci evropského semestru nadále podrobně monitorovány.

               (13)

               V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Belgie, kterou zveřejnila ve své zprávě o Belgii pro rok 2016. Posoudila také program stability a národní program reforem, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Belgii adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Belgii, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v EU je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni EU. Doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 3.

               (14)

               Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability, přičemž její stanovisko (6) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

         DOPORUČUJE Belgii v období let 2016 a 2017:

               1.

               Dosáhnout roční fiskální korekce nejméně o 0,6 % HDP za účelem dosažení střednědobého rozpočtového cíle v letech 2016 a 2017. Použít neočekávané příjmy k urychlení snižování míry veřejného zadlužení. Schválit vymahatelné rozdělení fiskálních cílů mezi všechny úrovně státní správy. Zjednodušit daňový systém a odstranit rušivé daňové výdaje.

               2.

               V konzultaci se sociálními partnery provést zamýšlený přezkum zákona z roku 1996 o podpoře zaměstnanosti a preventivní ochraně konkurenceschopnosti. Umožnit vývoj mezd v souladu s produktivitou. Zajistit účinnost aktivačních politik na trhu práce. Pokročit v reformách vzdělávání a odborné přípravy a zajistit podporu v odborné přípravě pro znevýhodněné skupiny, zejména pro osoby z přistěhovaleckého prostředí.

               3.

               Zvýšit inovační kapacitu, zejména podporou investic do znalostního kapitálu. Zvýšit konkurenci v sektorech podnikatelských služeb a maloobchodu odstraněním neodůvodněných omezení týkajících se provozu a zřizování provozoven. Řešit nedostatky v investicích do dopravní infrastruktury a kapacitě pro výrobu energie.

      V Bruselu dne 12. července 2016.

            Za Radu

            předseda

         P. KAŽIMÍR

      (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Úř. věst. C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Jedná se o strukturální saldo přepočtené Komisí podle společně dohodnuté metodiky na základě informací obsažených v programu stability.

      (6)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.