title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Estonska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Estonska z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/30

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Estonska na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Estonska z roku 2019
      (2019/C 301/06)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) rovněž zprávu mechanismu varování, v níž není Estonsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (3) (dále jen „doporučení pro eurozónu 2019“) přijala Rada dne 9. dubna 2019; stanoví pro eurozónu pět doporučení.

                  (2)

                  Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Estonsko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby doporučení pro eurozónu 2019, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 2 a 3, bylo plně a včas zohledněno. K zohlednění druhého doporučení pro eurozónu týkajícího se podpory investic napomohou zejména opatření zaměřená na hospodářskou politiku související s investicemi do určených oblastí.

                  (3)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Estonsku pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Estonsko učinilo v plnění jemu určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018 (4), v přijímání opatření v návaznosti na jemu určená doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů Estonska v rámci strategie Evropa 2020.

                  (4)

                  Dne 30. května 2019 předložilo Estonsko svůj národní program reforem na rok 2019 a dne 30. dubna 2019 svůj program stability z roku 2019.

                  (5)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (6)

                  Na Estonsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Program stability z roku 2019 byl předložen na základě předpokladu nezměněné politiky. Tento program předpokládá, že schodek veřejných financí, který v roce 2018 činil 0,6 % hrubého domácího produktu (HDP), se v roce 2019 sníží na 0,2 % HDP, v roce 2020 se udrží na úrovni 0,3 % HDP a do roku 2022 dosáhne výše 0,7 % HDP. Podle přepočteného strukturálního salda (6) se během období, na které se vztahuje program stability z roku 2019, neočekává splnění střednědobého rozpočtového cíle – tj. schodku ve výši 0,5 % HDP ve strukturálním vyjádření. Poměr veřejného dluhu k HDP se má do roku 2022 snížit na 5,3 % HDP. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý. Opatření nezbytná na podporu plánovaných cílových schodků nebyla zatím upřesněna, což vyvolává riziko pro předpoklady týkající se výnosů.

                  (7)

                  S ohledem na prognózu Komise z podzimu 2018, která pro rok 2019 předpovídala větší přiblížení ke střednědobému rozpočtovému cíli, a v souladu s pravidly pro uvolnění požadované korekce, by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla v roce 2019 přesáhnout 4,9 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,3 %. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje v roce 2019 riziko významného odchýlení od tohoto požadavku.

                  (8)

                  Vzhledem k předpokládané mezeře výstupu Estonska ve výši 2,7 % HDP a při předpokládaném růstu HDP nižším, než je odhadovaná míra potenciálního růstu, by nominální míra růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí neměla v roce 2020 překročit 4,1 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Na základě prognózy Komise z jara 2019 existuje při nezměněné politice v roce 2020 riziko významného odchýlení od tohoto požadavku. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu je třeba od roku 2019 přijímat nezbytná opatření.

                  (9)

                  Vzhledem k velkým skandálům spojeným s praním peněz je pro Estonsko prioritou jeho předcházení. Estonsko posílilo svůj rámec pro boj proti praní peněz a jeho bankovní sektor zaznamenal výrazné snížení podílu vkladů nerezidentů. Některé problémy ovšem přetrvávají. Estonská vláda sice přijala dodatečná opatření a pokyny k dalšímu posílení prevence praní peněz, estonský parlament však zatím nepřijal žádný legislativní podnět s cílem zvýšit kapacity dohledu v této oblasti. Po přijetí těchto opatření bude třeba věnovat pozornost jejich účinnému provedení. Po přijetí těchto opatření bude třeba věnovat pozornost jejich účinnému provedení.

                  (10)

                  Mezi hlavní překážky, které brání podnikům investovat a stojí v cestě většímu růstu produktivity, patří nedostatek kvalifikovaných pracovních sil a nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi. V posledních letech provedlo Estonsko komplexní reformy, ale trendy na trhu práce a pokles počtu obyvatel v produktivním věku představují dlouhodobé výzvy pro systém vzdělávání a odborné přípravy. Mezi tyto výzvy patří stále vysoká míra předčasných odchodů ze vzdělávání, nedokončená reorganizace sítě škol, nedostatečná orientace středoškolského a odborného vzdělávání a přípravy na trh práce a výzvy spojené se stárnutím učitelů a nízkou atraktivitou tohoto povolání. Ačkoli se účast na vzdělávání dospělých zvyšuje, rozšiřování dovedností a rekvalifikace pracovníků neprobíhají dostatečně rychle, aby bylo možné udržet krok s vývojem na trhu práce. K nejvýznamnějším zjištěným nedostatkům v oblasti dovedností patří nedostatečná schopnost inovovat. Navzdory vysokému procentu odborníků na informační a komunikační technologie je odborná příprava v oblasti digitálních dovedností poskytovaná podniky omezená. Zvýšení relevance systému vzdělávání a odborné přípravy pro trh práce, mimo jiné prostřednictvím investování do profesního poradenství, řešení předčasných odchodů ze vzdělávání a lepšího předvídání potřeb v oblasti dovedností, by pomohlo zajistit, že budou lidé vybaveni potřebnými dovednostmi. Zlepšení pracovních podmínek učitelů, kvality výuky a politik v oblasti vzdělávání v reakci na demografické a ekonomické trendy by navíc posílilo kapacitu systému vzdělávání a odborné přípravy.

                  (11)

                  Míra chudoby, sociálního vyloučení a nerovnosti příjmů zůstává navzdory pokrokům stále vysoká, a to zejména u starších osob. V roce 2017 bylo chudobou a sociálním vyloučením ohroženo přibližně 42 % osob ve věku 65 let a více, zatímco průměr Unie činil 15 %. Sociální dávky zůstávají při snižování chudoby neúčinné a systém sociálního zabezpečení je slabý. Poskytování kvalitních a cenově dostupných sociálních služeb brání nedostatečná spolupráce mezi zdravotnickými službami a službami sociální péče a velké rozdíly mezi jednotlivými obcemi, pokud jde o schopnost určit potřeby sociálních služeb a zajistit jejich poskytování. Jednotlivci si rovněž musí velkou část nákladů na služby poskytované orgány hradit sami. Veřejné výdaje Estonska na dlouhodobou péči představovaly méně než polovinu průměru Unie (0,6 % HDP v porovnání s 1,6 % HDP v roce 2016). Neexistují zde žádná preventivní opatření ani systém podpory ke zmírnění zátěže pro neformální pečovatele. Podíl osob s nenaplněnými zdravotními potřebami zůstává i nadále jedním z nejvyšších v Unii (11,7 %), což ukazuje na problémy s dostupností a účinností systému zdravotní péče. Tyto výzvy poukazují na to, že je třeba integrovaným způsobem poskytovat cenově dostupné a kvalitní sociální a zdravotní služby a vypracovat komplexní rámec dlouhodobé péče. Inkluzivní růst by podpořily investice do opatření na podporu sociálního začlenění včetně investic do sociální infrastruktury.

                  (12)

                  Rozdíly v odměňování žen a mužů v roce 2017 nadále patřily k největším v Unii – dosahovaly 25,6 %, což je nepatrně více než v roce 2016. Vliv rodičovství na zaměstnanost žen činil 25,2 %, a byl tak značně nad průměrem Unie (9,0 %). Dlouhá rodičovská dovolená u žen často vede k pomalejšímu kariérnímu postupu. Ženy obvykle pracují v hůře placených hospodářských odvětvích a povoláních, ačkoli mají obecně vyšší dosažené vzdělání. Nedávno zavedená opatření učinila rodičovskou dovolenou flexibilnější a zavedla systém dávek, který má rodičům usnadnit návrat na trh práce. Využívání péče o děti se zlepšuje. Faktory, jako jsou hospodářská činnost, povolání, věk, pracovní zkušenosti nebo pracovní doba, vysvětlují pouze určité procento rozdílů v odměňování žen a mužů – pro zbylých 20 % ve srovnání s průměrem Unie ve výši 11,5 % se však žádné vysvětlení nenabízí. Příčiny těchto rozdílů v odměňování žen a mužů by mohla osvětlit mzdová transparentnost. Zaměstnanost žen by pomohly zlepšit další investice do péče o děti a aktivní opatření na trhu práce. V širším kontextu je též důležitá spolupráce se sociálními partnery a posílení jejich kapacity.

                  (13)

                  Jelikož je Estonsko periferní země s nízkou hustotou obyvatelstva, je pro jeho hospodářské činnosti a vývoz klíčový dobře fungující a propojený systém dopravy. Dopravní infrastruktura Estonska se potýká s určitými nedostatky v oblasti konektivity a udržitelnosti. Železniční a intermodální doprava je stále nedostatečně rozvinutá. V posledních pěti letech se také zvýšily emise skleníkových plynů ze silniční dopravy. K řešení problémů souvisejících s dopravním přetížením a veřejnou dopravou by mohla přispět další inovativní a udržitelná řešení. K zajištění bezpečnosti dodávek elektřiny v celém Pobaltí je klíčová synchronizace elektroenergetického systému Estonska s evropskou kontinentální sítí. Investice do infrastruktury by pomohly zlepšit konkurenceschopnost estonských společností.

                  (14)

                  Produktivita Estonska zaostává z důvodu nízkých investic do výzkumu a vývoje, zejména ze strany soukromého sektoru. Zatímco veřejné výdaje na výzkum a vývoj se v roce 2017 pohybovaly mírně pod průměrem Unie, investice podniků činily pouze 0,61 % HDP, tedy zhruba polovinu průměru Unie. Jen malá část podniků, zejména těch malých a středních, vykazuje výzkumné a inovační činnosti. Klesají výdaje na inovace nesouvisející s výzkumem a vývojem a spolupráce mezi odvětvím vědy a podniky je slabá. Některé z těchto faktorů oslabují výkonnost a produktivitu Estonska v oblasti inovací. Produktivitu a konkurenceschopnost země by zvýšily cílenější investice do výzkumu, vývoje a inovací, včetně digitalizace a automatizace podniků, jakož i lepší definování výzkumných témat v oblastech, které jsou pro hospodářství relevantní. Estonské orgány navrhly a provedly několik opatření k řešení nedostatků v systému výzkumu a inovací, jejich dopad však zůstává omezený.

                  (15)

                  Přetrvávají problémy v oblasti účinného využívání zdrojů a energetické účinnosti. Výkonnost Estonska v oblasti ekologických inovací plně neodráží potenciál země a její celkové bodové hodnocení v oblasti ekologických inovací (60) je o 40 % nižší, než je průměr Unie. Z hlediska produktivity zdrojů dosahuje Estonsko navzdory určitým pokrokům, kterých v uplynulých letech dosáhlo, přibližně třikrát horších výsledků, než je průměr Unie, a náskok ostatních zemí Unie se stále zvětšuje. Pouze malá část estonských malých a středních podniků činí kroky k tomu, aby účinněji využívaly zdroje a pracovaly ekologičtěji. Hospodářství Estonska je navíc energeticky velmi náročné a úroveň spotřeby energie značně přesahuje průměr Unie. Všechny estonské kraje zaostávají ve zlepšování účinnosti využívání zdrojů a energetické účinnosti. Podíl energie z obnovitelných zdrojů v dopravě činil v roce 2017 v Estonsku 0,4 %, což zdaleka neodpovídá vnitrostátnímu cíli 10 %. K vytvoření konkurenceschopnějšího a udržitelnějšího hospodářství by dále přispělo zlepšení účinnosti využívání zdrojů a energetické účinnosti (zejména v odvětví stavebnictví) a podpora oběhového hospodářství včetně navýšení investic.

                  (16)

                  Insolvenční řízení trvají v Estonsku přibližně tři roky, přičemž míra výtěžnosti se pohybuje mírně nad 40 %. Finanční zdroje a zdroje pracovní síly tak zůstávají zablokovány v méně produktivních podnicích. To snižuje ochotu investovat a poskytovat podnikům finanční prostředky. Ke zkrácení doby trvání insolvenčních řízení a zvýšení míry výtěžnosti ve prospěch věřitelů by byla zapotřebí reforma insolvenčního rámce. Ta by mohla zahrnovat zejména podporu restrukturalizace před a po insolvenčním řízení a předcházení nesystematickým likvidacím společností.

                  (17)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Estonsku pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Estonsko by tedy mohlo fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

                  (18)

                  V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Estonska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Estonsku pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019, národní program reforem na rok 2019 a opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Estonsku adresována v předchozích letech. Komise vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Estonsku, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

                  (19)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko (7) je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1,

            DOPORUČUJE Estonsku v letech 2019 a 2020:

         1.

            Zajistit, aby nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí nepřekročila v roce 2020 hodnotu 4,1 %, což odpovídá roční strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP. Zajistit efektivní prosazování pravidel pro boj proti praní peněz a účinný dohled nad těmito pravidly.

         2.

            Řešit nedostatky v oblasti dovedností a podporovat inovace zlepšením kapacity systému vzdělávání a odborné přípravy a jeho relevance pro trh práce. Zlepšit přiměřenost systému sociálního zabezpečení a přístup k dostupným a integrovaným sociálním službám. Přijmout opatření ke snížení rozdílů v odměňování žen a mužů včetně zlepšení transparentnosti mezd.

         3.

            Zaměřit hospodářskou politiku související s investicemi na udržitelnou dopravní a energetickou infrastrukturu včetně infrastrukturních propojení, na podporu výzkumu a inovací a na účinné využívání zdrojů a energetickou účinnost, a to s ohledem na regionální rozdíly.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  Úř. věst. C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Úř. věst. C 320, 10.9.2018, s. 24.

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

         (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Rady ze dne 9. července 2019 k národnímu programu reforem Litvy na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Litvy z roku 2019

text:
               5.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/91

      DOPORUČENÍ RADY
      ze dne 9. července 2019
      k národnímu programu reforem Litvy na rok 2019 a stanovisko Rady k programu stability Litvy z roku 2019
      (2019/C 301/15)
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (1), a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
      s ohledem na doporučení Evropské komise,
      s ohledem na usnesení Evropského parlamentu,
      s ohledem na závěry Evropské rady,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
      s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro sociální ochranu,
      s ohledem na stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise roční analýzu růstu, jež zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2019. Náležitě přitom zohlednila evropský pilíř sociálních práv vyhlášený Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 17. listopadu 2017. Priority této roční analýzy potvrdila dne 21. března 2019 Evropská rada. Dne 21. listopadu 2018 přijala Komise na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 (2) rovněž zprávu mechanismu varování, v níž není Litva uvedena mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum. Téhož dne Komise přijala rovněž doporučení pro doporučení Rady týkající se hospodářské politiky eurozóny, které Evropská rada potvrdila dne 21. března 2019. Doporučení týkající se hospodářské politiky eurozóny (3) (dále jen „doporučení pro eurozónu 2019“) přijala Rada dne 9. dubna 2019; stanoví pro eurozónu pět doporučení.

                  (2)

                  Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Litva jakožto členský stát, jehož měnou je euro, měla zajistit, aby doporučení pro eurozónu 2019, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 2 a 3, bylo plně a včas provedeno. Plnění druhého doporučení pro eurozónu týkajícího se podpory investic napomohou investiční opatření; plnění třetího doporučení pro eurozónu týkajícího se fungování trhu práce napomohou vzdělávací opatření.

                  (3)

                  Dne 27. února 2019 byla zveřejněna zpráva o Litvě pro rok 2019. V této zprávě byl posouzen pokrok, jejž Litva učinila v plnění jí určených doporučení přijatých Radou dne 13. července 2018 (4), v přijímání opatření v návaznosti na jí určená doporučení přijatá v předchozích letech a v plnění národních cílů Litvy v rámci strategie Evropa 2020.

                  (4)

                  Dne 10. května 2019 předložila Litva svůj národní program reforem na rok 2019 a dne 30. dubna 2019 svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

                  (5)

                  Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

                  (6)

                  Na Litvu se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém programu stability z roku 2019 vláda očekává, že v roce 2019 dosáhne celkového přebytku ve výši 0,4 % hrubého domácího produktu (HDP) a v roce 2020 ve výši 0,2 %; pro rok 2021 počítá prognóza s dalším snížením na 0,1 % HDP. Na základě přepočteného strukturálního salda (6) Litva svůj střednědobý rozpočtový cíl, kterým je strukturální schodek ve výši 1 % HDP, po celé programové období překonává. V roce 2017 byla Litvě rovněž povolena dočasná odchylka spojená s prováděním strukturálních reforem. Tato odchylka trvá během tříletého období. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl podle programu stability z roku 2019 klesnout ze 34,2 % HDP v roce 2018 na 32,9 % v roce 2022. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je realistický. Opatření, která je nutné přijmout na podporu cílových přebytků od roku 2020 dále, však zatím nebyla dostatečně upřesněna. Na základě prognózy Komise z jara 2019 se očekává, že strukturální saldo dosáhne v roce 2019 schodku ve výši 1 % HDP a v roce 2020 ve výši 0,9 % HDP, což je v souladu se střednědobým rozpočtovým cílem. Zároveň by měl být pečlivě sledován vývoj výdajů v krátkodobém a střednědobém horizontu, zejména s ohledem na možná budoucí rizika pro stabilitu příjmů. Celkově Rada dospěla ke stanovisku, že podle prognóz Litva v letech 2019 a 2020 ustanovení Paktu o stabilitě a růstu dodrží.

                  (7)

                  V červnu 2018 vláda přijala soubor legislativních aktů provádějících komplexní balík strukturálních reforem v šesti klíčových oblastech: vzdělávání, zdravotnictví, zdanění, neformální ekonomika, důchody a inovace.

                  (8)

                  Litva nadále přijímá opatření, jejichž cílem je potírání stínové ekonomiky a lepší dodržování daňových předpisů. Přestože tato opatření mají nadějné výsledky, míra dodržování daňových předpisů je celkově i nadále slabá. Objem nevybrané DPH je v Litvě stále jeden z největších v Unii. Další zlepšení dodržování daňových předpisů by vedlo ke zvýšení příjmů a přispělo by k větší spravedlnosti daňového systému. Nebyla přijata žádná opatření s cílem rozšířit daňovou základnu na zdroje, které méně omezují růst. Míra ekologického a majetkového zdanění zůstává pod průměrem Unie a nechystají se žádné změny zdanění automobilů nebo silniční daně pro soukromé cestující.

                  (9)

                  Od roku 2018 dochází k automatické valorizaci veřejných důchodů v závislosti na růstu mzdových nákladů. Očekává se, že se tím výdaje na veřejné důchody sníží z 6,9 % HDP v roce 2016 na 5,2 % v roce 2070. V důsledku očekávaného snížení zaměstnanosti se však sníží přiměřenost důchodů, protože důchodové dávky neudrží tempo s růstem mezd. Předpokládá se, že poměr vyjadřující vztah průměrného důchodu k výši průměrné mzdy bude trvale klesat; přitom už dnes má jednu z nejnižších hodnot v EU. V souladu s aktuálně platnými právními předpisy má vláda v případě, že uvedený poměr poklesne, navrhnout nápravná opatření. Vzhledem k tomu, že nejsou známy podrobnosti o povaze a harmonogramu takových budoucích opatření, projekce obsažené ve Zprávě o stárnutí je nezohledňují. Představují nicméně riziko pro udržitelnost veřejných financí. Pokud se poměr důchodů ke mzdám do roku 2070 nezmění, výdaje na důchody se zvýší na 7 % HDP, namísto aby se v souladu s prognózou snížily na 5,2 %. Panuje proto nejistota ohledně toho, jak bude důchodová legislativa uplatňována v praxi a jaké budou její postupné důsledky pro fiskální udržitelnost a přiměřenost důchodů.

                  (10)

                  Velkou výzvou, která zhoršuje vyhlídky Litvy na inkluzivní hospodářský růst, zůstává i nadále vysoký počet lidí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením spolu s vysokou nerovností v oblasti příjmů. Mnoho členů litevské společnosti (např. starší osoby, osoby se zdravotním postižením, děti, domácnosti rodičů samoživitelů a nezaměstnaní) je navzdory nepřetržitému hospodářskému růstu ve velké míře ohroženo chudobou a sociálním vyloučením. Záchranná sociální síť byla v posledních letech zdokonalena, avšak celková schopnost litevského daňového systému a systému dávek přispívat k nápravě situace, jakož i výdaje na sociální ochranu jako podíl na HDP, zůstávají mezi nejnižšími v Unii. Byly podniknuty první kroky s cílem řešit vysokou míru chudoby a příjmové nerovnosti, jako je zavedení „částky minimálních spotřebních potřeb“, zvýšení univerzální dávky na děti a valorizace starobních důchodů. Přetrvávající vysoká míra chudoby a nerovnosti nicméně ukazuje, že země musí ještě ujít dlouhou cestu a investovat do řešení sociálního vyloučení, aby se přiblížila průměrné úrovni sociálního zabezpečení v Unii. Strategie aktivního začleňování pro zranitelné skupiny jsou efektivnější, když kombinují lepší přiměřenost minimálního příjmu a důchodových systémů, aktivaci trhu práce a zdokonalené poskytování sociálních služeb včetně péče o děti a sociálního bydlení.

                  (11)

                  V důsledku růstu zaměstnanosti, ale také kvůli nepříznivému demografickému vývoji a emigraci vzrostlo napětí na trhu práce. Pro zmírnění účinků zmenšování populace v produktivním věku jsou třeba investice do lidského kapitálu a lepší přístup k trhu práce pro všechny. V situaci, kdy přetrvává nedostatek dovedností a jejich nesoulad s požadavky trhu práce, je důležité, aby Litva zrychlila reformy v zájmu zlepšení kvality a efektivity všech úrovní vzdělávacího systému a zajistila přístup ke kvalitnímu a inkluzivnímu vzdělávání a odborné přípravě. V důsledku demografického poklesu se síť škol dostala pod tlak. Demografický vývoj si vynucuje tvorbu strategií pro zachování kvalitního vzdělávání pro všechny, přičemž je třeba zajistit efektivitu sítě škol a podporovat učitele postižené optimalizací počtu škol. Je stále třeba provést důležité kroky pro konsolidaci vysokoškolského systému, jenž zahrnuje více než 40 státních i soukromých univerzit a vysokých škol. Poskytovatelé odborného vzdělávání a přípravy musí zmodernizovat své osnovy a lépe reagovat na potřeby místních a regionálních trhů práce. Opatření zajišťující efektivní a snadno přístupné vzdělávání dospělých, rekvalifikace a zvyšování kvalifikace, spolu s poskytováním sociálních služeb, by mohla přivést více lidí na trh práce. Účast na vzdělávání dospělých, která v roce 2018 dosahovala 6,6 %, setrvává zřetelně pod průměrem Unie (11,1 %). Litevská ekonomika má potenciál těžit z investic do rozšiřování dovedností včetně digitálních, inovací a lepší integrace znevýhodněných skupin obyvatel na trhu práce (například osob se zdravotním postižením a starších, nezaměstnaných či neaktivních dospělých osob). V širším kontextu je důležité posílit kapacitu sociálních partnerů s cílem podpořit jejich zapojení.

                  (12)

                  Přetrvávajícími problémy jsou špatné výsledky zdravotních ukazatelů a nízké investice do zdravotní péče. I nadále existuje významný potenciál pro racionalizaci využívání zdrojů dalším snižováním podílu nemocniční péče ve prospěch ambulantní péče. Spotřeba nemocničních služeb je nadále vysoká, s vysokou mírou hospitalizací kvůli chronickým chorobám, přičemž však míra využití lůžek je poměrně nízká. Další racionalizace využívání nemocničních zdrojů spolu s investicemi zaměřenými na posílení primární péče, včetně investic do zdravotního personálu, jsou nezbytné pro zvýšení efektivity a zlepšení zdravotních ukazatelů. Jednou z příčin těchto nepříznivých ukazatelů je i nadále kvalita péče. Opatření zaměřená na kvalitu péče jsou roztříštěná: počet zařízení primární péče zapojených do systému akreditace je nízký, v nemocnicích je jeho uplatňování nedostatečné. Obzvláště nízké jsou investice do preventivních opatření. Kroky podniknuté za účelem zlepšení prevence chorob na místní úrovni navíc postrádají širší vizi a jsou oslabovány nedostatkem systematické spolupráce mezi orgány veřejného zdravotnictví a zařízeními primární péče. Malý objem výdajů na zdravotnictví spolu s relativně vysokými neformálními platbami a vysokou finanční spoluúčastí mají negativní dopad na rovnost přístupu ke zdravotní péči.

                  (13)

                  Byla podniknuta určitá opatření v boji proti korupci, ale integrovaný rejstřík prohlášení o zájmech dosud chybí. V roce 2018 byly přijaty prováděcí právní předpisy k zákonu na ochranu oznamovatelů a projednává se nový zákon upravující lobbing. V řešení korupce v systému zdravotní péče přetrvávají nesrovnalosti.

                  (14)

                  Investice v Litvě vyjádřené jako podíl na HDP jsou stále nižší než průměr Unie i průměr ostatních baltských zemí. Litevské podniky vykazují nízkou míru inovací a kapacity pro absorpci technologií. Zejména v soukromém sektoru jsou třeba vyšší investice do výzkumu a inovací. Podpořila by se tím produktivita, která i přes nedávné zvýšení zůstává znatelně pod průměrem Unie. Nedostatek specialistů v oblasti informačních a komunikačních technologií poukazuje na potřebu investovat do digitálních dovedností, které podpoří konkurenceschopnost, inovace a schopnost Litvy absorbovat technologie, a tím i přechod k ekonomice více využívající znalosti a vytvářející větší přidanou hodnotu.

                  (15)

                  Ekonomika se vyznačuje relativně velkou spotřebou zdrojů a závislostí na dovozu energií a surovin. Produktivita zdrojů je nízká, avšak spotřeba energie vysoká, zejména v oblastech bydlení a dopravy. Větší investice do energetické účinnosti, především do budov a do domácí výroby energie z obnovitelných zdrojů, by pomohly dosáhnout ekologičtější ekonomiky a dostat ji na trajektorii udržitelnějšího růstu a zároveň snížit závislost na dovozu energie.

                  (16)

                  Litva je stále mezinárodně málo přístupná, pokud jde o železniční, silniční, námořní i leteckou dopravu, a musí být více integrována se zbytkem Evropy. Lepší dopravní spojení by zvýšilo produktivitu země a umožnilo by jí plně využívat výhod vnitřního trhu. Výkony odvětví dopravy jsou hluboko pod průměrem EU, pokud jde o rozsah silničních a železničních sítí TEN-T, investice do výzkumu a inovací v dopravě, aspekty udržitelnosti a bezpečnost na silnicích. Železniční přepravě dominují východozápadní toky, zatímco severojižní osa je nedostatečně rozvinutá. Jsou proto třeba významné investice do rozvoje udržitelné, klimatu odolné, inteligentní, zabezpečené a intermodální sítě TEN-T a její přístupnosti a také investice do udržitelné městské mobility. Za posledních pět let navíc silně vzrostl objem emisí skleníkových plynů ze silniční dopravy. Pro zajištění bezpečných dodávek elektrické energie v celém Pobaltí má klíčový význam synchronizace litevské elektrické soustavy s kontinentální evropskou soustavou.

                  (17)

                  Regionální rozdíly jsou v Litvě větší než průměr Unie a za posledních dvacet let se ještě prohloubily. Přínosy rychlé hospodářské konvergence, kterou Litva zaznamenala, jsou silně koncentrovány ve dvou metropolitních oblastech. Převážně venkovské oblasti, jež tvoří většinu území a v nichž žije téměř 55 % obyvatel, zažívají silný pokles populace v kombinaci se zhoršujícím se přístupem ke kvalitním veřejným službám. Výrazné socioekonomické rozdíly v rámci země ukazují, že některé regiony mají specifické investiční potřeby. Problémem zůstává také větší počet propojení mezi sousedními regiony v rámci Litvy, včetně dopravních a digitálních spojení.

                  (18)

                  V zájmu zvýšení efektivity veřejných investic litevské orgány aktualizovaly pravidla pro přípravu a výběr investičních projektů financovaných ze státního rozpočtu. Od roku 2018 mají být všechny nové investiční projekty podrobeny analýze nákladů a přínosů a musí splňovat další kritéria výběru. Jedná se o významný první krok, avšak je třeba udělat více pro maximalizaci vlivu veřejných investic na zvětšení dlouhodobého růstového potenciálu a pro řešení rostoucích regionálních rozdílů. Litevské orgány zahájily revizi rozpočtového systému, zaměřenou na prodloužení časového horizontu pro tvorbu rozpočtu a posílení vazby mezi výdaji a celkovými ekonomickými cíli. Má zásadní význam, aby byl nový systém plánování strategických investic připraven pro rozpočtový proces v období 2021–2023 a pro začátek nového cyklu financování Unie v roce 2021.

                  (19)

                  Litva nemá jednotnou strategii pro výzkum a inovace. Situaci charakterizují roztříštěné politiky a množství podpůrných programů, u nichž scházejí synergie. Existence několika prováděcích agentur, jež nemají k podpoře politiky výzkumu a inovací koordinovaný postoj, dále komplikuje složitý systém řízení, jenž zřejmě omezuje přístup uživatelů ke škále dostupných nástrojů. Tato situace je obzvláště škodlivá pro spolupráci mezi vědeckými a podnikatelskými subjekty a brání inovačním činnostem. Nové rozdělení odpovědnosti za politiku výzkumu a inovací mezi ministerstvo hospodářství a inovací a ministerstvo vzdělávání a vědy dosud nevedlo k vytvoření soudržného rámce s podpůrnými programy vyznačujícími se synergií, jenž by mohl být k dispozici díky jednomu kontaktnímu místu pro potenciální příjemce.

                  (20)

                  K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, jež jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Litvě pro rok 2019, by mohlo přispět programování fondů Unie na období 2021–2027. Litva by tedy mohla fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

                  (21)

                  V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Litvy, kterou zveřejnila ve své zprávě o Litvě pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019, národní program reforem na rok 2019 a opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Litvě adresována v předchozích letech. Komise vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku v Litvě, ale také jejich soulad s unijními pravidly a pokyny, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

                  (22)

                  Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019 a dospěla ke stanovisku (7), že Litva zřejmě Pakt o stabilitě a růstu dodrží,

            DOPORUČUJE Litvě v letech 2019 a 2020:

         1.

            Zlepšit dodržování daňových předpisů a rozšířit daňovou základnu na zdroje, které méně omezují růst. Řešit příjmovou nerovnost, chudobu a sociální vyloučení, mimo jiné zdokonalením systému zdanění a dávek.

         2.

            Zlepšit kvalitu a efektivitu na všech úrovních vzdělávání a odborné přípravy, včetně vzdělávání dospělých. Zvýšit kvalitu, cenovou dostupnost a efektivnost systému zdravotní péče.

         3.

            Zaměřit investiční hospodářskou politiku na inovace, energetiku a účinnost zdrojů, udržitelnou dopravu a energetická propojení, se zohledněním regionálních rozdílů. Stimulovat růst produktivity zvýšením efektivity veřejných investic. Vypracovat soudržný rámec na podporu spolupráce mezi vědeckými a podnikatelskými subjekty a zkonsolidovat prováděcí agentury pro výzkum a inovace.

         V Bruselu dne 9. července 2019.

               Za Radu

               předseda

            M. LINTILÄ

         (1)  Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  Úř. věst. C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Úř. věst. C 320, 10.9.2018, s. 64.

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Cyklicky očištěné saldo, bez vlivu jednorázových a dočasných opatření, přepočtené Komisí za použití společně dohodnuté metodiky.

         (7)  Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.


title: Doporučení Komise (EU) 2019/553 ze dne 3. dubna 2019 o kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky (oznámeno pod číslem C(2019) 2400)

text:
               5.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 96/50

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2019/553
      ze dne 3. dubna 2019
      o kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky

            (oznámeno pod číslem C(2019) 2400)

      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Evropské odvětví energetiky prochází důležitým přechodem na dekarbonizované hospodářství, přičemž se snaží zajistit bezpečnost dodávek energie a konkurenceschopnost. V rámci této transformace energetiky a související decentralizace výroby energie z obnovitelných zdrojů proměňuje technologický pokrok, integrace odvětví a digitalizace elektrickou síť Evropy v „inteligentní síť“. Zároveň přináší nová rizika, jelikož digitalizace čím dál více vystavuje energetický systém kybernetickým útokům a incidentům, které mohou ohrozit bezpečnost dodávek energie.

                  (2)

                  Přijetí všech osmi legislativních návrhů (1) v balíčku „Čistá energie pro všechny Evropany“, jehož významnou součástí je i správa energetické unie, umožňuje vytvořit pro digitální transformaci odvětví energetiky příznivé podmínky. Rovněž uznává důležitost kybernetické bezpečnosti v tomto odvětví. Zejména přepracované znění nařízení o vnitřním trhu s elektřinou (2) upravuje přijímání technických pravidel pro elektřinu, jako je kodex sítě pro odvětvová pravidla týkající se aspektů kybernetické bezpečnosti v rámci přeshraničních toků elektřiny, pro společné minimální požadavky, plánování, monitorování, podávání zpráv a krizové řízení. Nařízení o rizikové připravenosti v odvětví elektřiny (3) se obecně řídí přístupem zvoleným v nařízení o bezpečnosti dodávek zemního plynu (4), přičemž klade důraz na to, že je třeba řádně posoudit všechna rizika, včetně rizik spojených s kybernetickou bezpečností, a navrhuje přijetí opatření za účelem prevence a zmírnění těchto zjištěných rizik.

                  (3)

                  Když Komise přijala v roce 2013 strategii kybernetické bezpečnosti EU (5), určila jako prioritu posílení kybernetické odolnosti Unie. Jedním z klíčových výstupů této strategie je směrnice o bezpečnosti sítí a informací (6), která byla přijata v červenci 2016. Tato směrnice coby první horizontální právní předpis EU týkající se kybernetické bezpečnosti posiluje celkovou úroveň kybernetické bezpečnosti v Unii, a to rozvojem vnitrostátních schopností v oblasti kybernetické bezpečnosti, prohloubením spolupráce na úrovni EU a zavedením povinností v oblasti bezpečnosti a hlášení incidentů pro společnosti označené jako „provozovatelé základních služeb“. Hlášení incidentů je povinné v klíčových odvětvích, mezi něž patří i odvětví energetiky.

                  (4)

                  Při provádění opatření pro zajištění připravenosti v oblasti kybernetické bezpečnosti by příslušné zúčastněné strany, včetně provozovatelů základních služeb v energetice určených podle směrnice o bezpečnosti sítí a informací, měly zohlednit horizontální pokyny vydané skupinou pro spolupráci v oblasti bezpečnosti sítí a informací, jež byla zřízena podle článku 11 směrnice o bezpečnosti sítí a informací. Skupina pro spolupráci, která je tvořena zástupci členských států, Evropské agentury pro kybernetickou bezpečnost (ENISA) a Komise, přijala pokyny týkající se bezpečnostních opatření a hlášení incidentů. V červnu 2018 skupina zahájila zvláštní oblast činností týkající se energetiky.

                  (5)

                  Společné sdělení o kybernetické bezpečnosti z roku 2017 (7) uznává význam úvah a požadavků na úrovni EU specifických pro daná odvětví, včetně odvětví energetiky. Kybernetická bezpečnost a možné důsledky pro politiky byly v Unii v posledních letech předmětem komplexní diskuse. Díky tomu v současné době stoupá povědomí o tom, že jednotlivá hospodářská odvětví čelí specifickým otázkám v oblasti kybernetické bezpečnosti, a že tedy musí vytvořit své vlastní odvětvové přístupy v širším kontextu obecných strategií kybernetické bezpečnosti.

                  (6)

                  Klíčovými prvky v oblasti kybernetické bezpečnosti jsou důvěra a sdílení informací. Cílem Komise je zintenzivnit sdílení informací mezi příslušnými zúčastněnými stranami, a to pořádáním specializovaných akcí, například jednání u kulatého stolu na vysoké úrovni o kybernetické bezpečnosti v energetice, které se uskutečnilo v březnu 2017 v Římě, a konference na vysoké úrovni o kybernetické bezpečnosti v energetice, která se uskutečnila v říjnu 2018 v Bruselu. Komise rovněž chce zlepšit spolupráci mezi příslušnými zúčastněnými stranami a specializovanými subjekty, jako je evropské středisko pro sdílení a analýzu informací v energetice.

                  (7)

                  Nařízení o agentuře ENISA, Agentuře EU pro kybernetickou bezpečnost, a o certifikaci kybernetické bezpečnosti informačních a komunikačních technologií („nařízení o aktu o kybernetické bezpečnosti“) (8) posílí mandát Agentury EU pro kybernetickou bezpečnost, aby lépe podporovala členské státy v boji proti kybernetickým bezpečnostním hrozbám a útokům. Rovněž vytváří evropský rámec v oblasti kybernetické bezpečnosti pro certifikaci produktů, procesů a služeb, který bude platný v celé EU a má zvláštní význam pro odvětví energetiky.

                  (8)

                  Komise předložila doporučení (9), které se zabývá riziky v 5. generaci síťových technologií (5G) a stanoví za tímto účelem pokyny týkající se vhodné analýzy rizik a opatření k řízení rizik na vnitrostátní úrovni, vytvoření koordinované evropské analýzy rizik a zavedení procesu vypracování společné sady nástrojů s osvědčenými opatřeními k řízení rizik. Sítě 5G budou po svém zavedení páteří široké škály služeb nezbytných pro fungování vnitřního trhu a základních společenských a hospodářských funkcí, jako je energetika.

                  (9)

                  Toto doporučení by mělo členským státům a příslušným zúčastněným stranám, zejména provozovatelům sítí a dodavatelům technologií, poskytnout orientační vodítko k dosažení vyšší úrovně kybernetické bezpečnosti s ohledem na zvláštní požadavky na práci v reálném čase identifikované v odvětví energetiky, kaskádové efekty a kombinaci starších a moderních technologií. Cílem těchto pokynů je pomoci zúčastněným stranám dbát na zvláštní požadavky odvětví energetiky při provádění mezinárodně uznávaných norem v oblasti kybernetické bezpečnosti. (10)

                  (10)

                  Komise má v úmyslu toto doporučení pravidelně přezkoumávat na základě pokroku dosaženého v celé Unii a v konzultaci s členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami. Komise se bude i nadále snažit o posílení kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky, zejména prostřednictvím skupiny pro spolupráci v oblasti bezpečnosti sítí a informací, která zajistí strategickou spolupráci a výměnu informací mezi členskými státy v oblasti kybernetické bezpečnosti,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

         PŘEDMĚT

                  1)

                  Toto doporučení uvádí hlavní problémy týkající se kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky (požadavky na práci v reálném čase, kaskádové efekty a kombinace starších a moderních technologií) a určuje hlavní akce pro provádění příslušných opatření pro zajištění připravenosti v oblasti kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky.

                  2)

                  Při uplatňování tohoto doporučení by členské státy měly vybízet příslušné zúčastněné strany, aby rozvíjely znalosti a dovednosti týkající se kybernetické bezpečnosti v odvětví energetiky. Členské státy by rovněž měly v příslušných případech začlenit tyto úvahy do svého vnitrostátního kybernetického bezpečnostního rámce, zejména prostřednictvím strategií a právních a správních předpisů.

         POŽADAVKY SOUČÁSTÍ ENERGETICKÉ INFRASTRUKTURY NA PRÁCI V REÁLNÉM ČASE

                  3)

                  Členské státy by měly zajistit, aby příslušné zúčastněné strany, především provozovatelé energetických sítí a dodavatelé technologií, a zejména provozovatelé základních služeb určení podle směrnice o bezpečnosti sítí a informací, prováděly příslušná opatření pro zajištění připravenosti v oblasti kybernetické bezpečnosti, jež souvisejí s požadavky na práci v reálném čase v odvětví energetiky. Některé prvky energetického systému musejí pracovat „v reálném čase“, tj. reagovat na povely během několika milisekund; v důsledku toho je zavádění opatření v oblasti kybernetické bezpečnosti z důvodu nedostatku času obtížné, či dokonce nemožné.

                  4)

                  Provozovatelé energetických sítí by zejména měli:

                              a)

                              u nových zařízení uplatňovat v příslušných případech nejnovější bezpečnostní normy a zvážit doplňková fyzická bezpečnostní opatření v případech, kdy nainstalovaná základna starých zařízení nemůže být dostatečně chráněna mechanismy kybernetické bezpečnosti;

                              b)

                              implementovat mezinárodní normy týkající se kybernetické bezpečnosti a náležité zvláštní technické normy pro zabezpečenou komunikaci v reálném čase, jakmile budou příslušné produkty komerčně dostupné;

                              c)

                              zohlednit omezení plynoucí z práce v reálném čase v celkové koncepci bezpečnosti týkající se aktiv, zejména při klasifikaci aktiv;

                              d)

                              zvážit využití sítí v soukromém vlastnictví pro systémy dálkových ochran, aby byla zajištěna úroveň kvality služeb potřebná vzhledem k omezením plynoucím z práce v reálném čase; při používání veřejných komunikačních sítí by provozovatelé měli zvážit zajištění přidělené šířky pásma, požadavky na latenci a bezpečnostní opatření při komunikaci;

                              e)

                              rozdělit celý systém do logických zón a v každé zóně stanovit časová a procesní omezení, aby mohli uplatnit vhodná opatření v oblasti kybernetické bezpečnosti nebo uvážit jiné metody ochrany.

                  5)

                  V příslušných případech by provozovatelé energetických sítí rovněž měli:

                              a)

                              zvolit, ohledem na požadavky na práci v reálném čase, zabezpečený komunikační protokol, například mezi zařízením a jeho systémy řízení (systém hospodaření s energií – EMS/systém řízení distribuční sítě – DMS);

                              b)

                              zavést vhodný ověřovací mechanismus pro komunikaci stroj-stroj, který zohlední požadavky na práci v reálném čase.

         KASKÁDOVÉ EFEKTY

                  6)

                  Členské státy by měly zajistit, aby příslušné zúčastněné strany, především provozovatelé energetických sítí a dodavatelé technologií, a zejména provozovatelé základních služeb určení podle směrnice o bezpečnosti sítí a informací, prováděly příslušná opatření pro zajištění připravenosti v oblasti kybernetické bezpečnosti, jež souvisejí s kaskádovými efekty v odvětví energetiky. Elektrické soustavy a plynovody jsou v Evropě silně propojené a kybernetický útok, který by způsobil výpadek nebo narušení v jedné části energetického systému, by mohl vyvolat dalekosáhlé kaskádové efekty v dalších částech systému.

                  7)

                  Při uplatňování tohoto nařízení by členské státy měly zhodnotit vzájemnou závislost a kritičnost výroby energie a systémů založených na flexibilní poptávce, přenosových a distribučních rozvoden a vedení a přidružených ovlivněných zúčastněných stran (včetně přeshraničních situací) v případě úspěšného kybernetického útoku nebo incidentu. Členské státy by rovněž měly zajistit, aby provozovatelé energetických sítí měli zaveden rámec pro komunikaci se všemi klíčovými zúčastněnými stranami za účelem sdílení varovných signálů a spolupráce na krizovém řízení. Měly by být zavedeny strukturované komunikační kanály a dohodnuté formáty za účelem sdílení citlivých informací se všemi relevantními zúčastněnými stranami, týmy CSIRT a příslušnými orgány.

                  8)

                  Provozovatelé energetických sítí by zejména měli:

                              a)

                              zajistit, aby nová zařízení, včetně zařízení internetu věcí, měla a udržovala si takovou úroveň kybernetické bezpečnosti, která odpovídá kritičnosti dané lokality;

                              b)

                              při zavádění a pravidelném přezkumu plánů zachování kontinuity provozu dostatečně uvážit kyberneticko-fyzické účinky;

                              c)

                              zavést konstrukční kritéria a architekturu pro odolnou síť, což lze dosáhnout:

                                          —

                                          zavedením opatření hloubkové ochrany pro jednotlivé lokality, která budou přizpůsobena kritičnosti lokalit,

                                          —

                                          určením klíčových uzlů, jak z hlediska kapacity výroby energie, tak z hlediska dopadu na zákazníky; zásadní funkce sítě by měly být projektovány tak, aby se zmírnilo riziko, které může způsobit kaskádové efekty, a to uvážením redundance, odolnosti vůči fázovým oscilacím a ochrany před kaskádovým odpojením zatížení,

                                          —

                                          spoluprací s dalšími příslušnými provozovateli a s dodavateli technologií za účelem prevence kaskádových efektů uplatněním vhodných opatření a služeb,

                                          —

                                          navrhováním a budováním komunikačních a řídicích sítí s cílem omezit účinky jakýchkoli fyzických a logických selhání na určité části sítí a zajistit přiměřená a rychlá zmírňující opatření.

         STARŠÍ A MODERNÍ TECHNOLOGIE

                  9)

                  Členské státy by měly zajistit, aby příslušné zúčastněné strany, především provozovatelé energetických sítí a dodavatelé technologií, a zejména provozovatelé základních služeb určení podle směrnice o bezpečnosti sítí a informací, prováděly příslušná opatření pro zajištění připravenosti v oblasti kybernetické bezpečnosti, jež souvisejí s kombinací starších a moderních technologií v odvětví energetiky. V dnešním energetickém systému souběžně existují dva různé druhy technologií: starší technologie s životností od 30 do 60 let projektovaná dříve, než se začala zohledňovat kybernetická bezpečnost, a moderní vybavení, které odráží moderní digitalizaci a inteligentní zařízení.

                  10)

                  Při uplatňování tohoto doporučení by členské státy měly podněcovat provozovatele energetických sítí a dodavatele technologií, aby se vždy, kdy je to možné, řídili příslušnými mezinárodně uznávanými normami, jež se týkají kybernetické bezpečnosti. Zúčastněné strany a zákazníci by pak měli přijmout přístup zaměřený na kybernetickou bezpečnost při připojování zařízení do sítě.

                  11)

                  Dodavatelé technologií by měli zejména poskytovat vyzkoušená řešení bezpečnostních problémů ve starších nebo nových technologiích, a to zdarma a jakmile je příslušný bezpečnostní problém zjištěn.

                  12)

                  Provozovatelé energetických sítí by zejména měli:

                              a)

                              analyzovat rizika spojení konceptů starších technologií a internetu věcí a mít povědomí o interních a externích rozhraních a jejich zranitelnostech;

                              b)

                              přijmout vhodná opatření proti zlovolným útokům pocházejícím z velkého množství spotřebitelských zařízení či aplikací řízených se zlým úmyslem;

                              c)

                              zavést schopnost automatizovaného monitorování a analýzy událostí souvisejících s bezpečností v prostředí starších technologií a internetu věcí, jako jsou neúspěšné pokusy o přihlášení, dveřní poplašná zařízení pro otevírání skříní a další události;

                              d)

                              pravidelně provádět zvláštní analýzu rizik týkajících se kybernetické bezpečnosti u všech starších zařízení, a to zejména při spojování starých a nových technologií; vzhledem k tomu, že starší zařízení často představují značné množství aktiv, může být analýza rizik provedena podle tříd aktiv;

                              e)

                              vždy, kdy je to vhodné, aktualizovat software a hardware starších systémů a systémů internetu věcí na nejnovější verze; přitom by provozovatelé energetických sítí měli uvážit doplňková opatření, jako je oddělení systémů nebo přidání vnějších bezpečnostních bariér v případech, kdy by instalace oprav či aktualizací byla vhodná, ale není možná, např. u nepodporovaných produktů;

                              f)

                              vypisovat zadávací řízení s ohledem na kybernetickou bezpečnost, tj. požadovat informace o bezpečnostních prvcích, požadovat dodržování stávajících norem v oblasti kybernetické bezpečnosti, zajistit trvalé upozorňování a návrhy na opravy a migraci v případě zjištění zranitelností a upřesnit odpovědnost dodavatelů v případě kybernetických útoků či incidentů;

                              g)

                              spolupracovat s dodavateli technologií na výměně starších systémů, kdykoli to bude prospěšné z bezpečnostních důvodů, avšak zohlednit zásadní funkce systému.

         SLEDOVÁNÍ

                  13)

                  Členské státy by měly do 12 měsíců od přijetí tohoto doporučení a poté každé dva roky podrobně informovat Komisi o stavu provádění tohoto doporučení prostřednictvím skupiny pro spolupráci v oblasti bezpečnosti sítí a informací.

         PŘEZKUM

                  14)

                  Komise na základě informací předložených členskými státy přezkoumá provádění tohoto doporučení a v příslušných případech po konzultaci s členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami posoudí, zda jsou nutná další opatření.

         URČENÍ

                  15)

                  Toto doporučení je určeno členským státům.

         V Bruselu dne 3. dubna 2019.

               Za Komisi

            Miguel ARIAS CAÑETE

               člen Komise

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001 ze dne 11. prosince 2018 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (Úř. věst. L 328, 21.12.2018, s. 82), směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2002 ze dne 11. prosince 2018, kterou se mění směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti (Úř. věst. L 328, 21.12.2018, s. 210), nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999 ze dne 11. prosince 2018 o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 663/2009 a (ES) č. 715/2009, směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU a 2013/30/EU, směrnice Rady 2009/119/ES a (EU) 2015/652 a zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 (Úř. věst. L 328, 21.12.2018, s. 1), směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/844 ze dne 30. května 2018, kterou se mění směrnice 2010/31/EU o energetické náročnosti budov a směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti (Úř. věst. L 156, 19.6.2018, s. 75). Evropský parlament potvrdil politické dohody dosažené s Radou ohledně návrhů na uspořádání trhu s elektřinou (nařízení o rizikové připravenosti, nařízení o agentuře pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER), směrnice o elektřině a nařízení o elektřině) na plenárním zasedání v březnu 2019. Formální přijetí Radou se očekává v dubnu, brzy poté bude následovat zveřejnění právního textu v Úředním věstníku.

         (2)  COM(2016) 861 final.

         (3)  COM(2016) 862 final.

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1938 ze dne 25. října 2017 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu a o zrušení nařízení (EU) č. 994/2010 (Úř. věst. L 280, 28.10.2017, s. 1).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1148 ze dne 6. července 2016 o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně bezpečnosti sítí a informačních systémů v Unii (Úř. věst. L 194, 19.7.2016, s. 1).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  Evropský parlament přijal akt o kybernetické bezpečnosti v březnu 2019. Formální přijetí Radou se očekává v dubnu, brzy poté bude následovat zveřejnění právního textu v Úředním věstníku.

         (9)  C(2019) 2335.

         (10)  Mezinárodní organizace pro normalizaci zveřejnily různé normy v oblasti kybernetické bezpečnosti (ISO/IEC 27000: Informační technologie) a řízení rizik (ISO/IEC 31000: Management rizik). V říjnu 2017 byla jako součást řady ISO/IEC 27000 vydána zvláštní norma pro odvětví energetiky (ISO/IEC 27019: Řízení bezpečnosti informací pro odvětví energetických podniků).


title: Doporučení Komise (EU) 2019/794 ze dne 15. května 2019 o koordinovaném plánu kontrol s cílem stanovit prevalenci některých látek migrujících z materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami (oznámeno pod číslem C(2019) 3519) (Text s významem pro EHP.)

text:
               17.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 129/37

      DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2019/794
      ze dne 15. května 2019
      o koordinovaném plánu kontrol s cílem stanovit prevalenci některých látek migrujících z materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami

            (oznámeno pod číslem C(2019) 3519)

      (Text s významem pro EHP)
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 292 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (1), a zejména na článek 53 uvedeného nařízení,
      po konzultaci se Stálým výborem pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Článek 53 nařízení (ES) č. 882/2004 zmocňuje Komisi k tomu, aby doporučila koordinované plány kontrol, které se, pokud se to považuje za nezbytné, sestavují ad hoc, s cílem posoudit rozšíření rizik spojených s krmivy, potravinami nebo zvířaty.

                  (2)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004 (2) stanoví obecné požadavky na bezpečnost materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami (dále jen „materiály určené pro styk s potravinami“), zejména pokud jde o přenos složek materiálů určených pro styk s potravinami do potravin. Kromě toho byla v souladu s čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení stanovena zvláštní opatření pro skupiny materiálů určených pro styk s potravinami. Zejména u plastových materiálů určených pro styk s potravinami byl podle nařízení Komise (EU) č. 10/2011 (3) stanoven seznam povolených látek. Některé z těchto povolených látek rovněž podléhají omezením, mimo jiné specifickým migračním limitům (SML), které omezují jejich migraci do potravin nebo na jejich povrch.

                  (3)

                  Informace dostupné prostřednictvím systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva (RASFF), které byly oznámeny podle článku 50 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4), uvádějí různé případy nesouladu, pokud jde o migraci některých látek z materiálů určených pro styk s potravinami. V současné době však nejsou k dispozici odpovídající informace, aby bylo možné dostatečným způsobem stanovit v potravinách prevalenci těchto látek, které migrují z materiálů určených pro styk s potravinami.

                  (4)

                  Primární aromatické aminy (PAA) jsou skupina sloučenin, z nichž některé jsou karcinogenní, zatímco jiné jsou domnělými karcinogeny. PAA se mohou v materiálech určených pro styk s potravinami vytvářet z povolených látek, v důsledku přítomnosti nečistot nebo produktů rozkladu a rovněž použití azobarviv k barvení materiálů. Příloha II nařízení (EU) č. 10/2011 stanoví, že takové PAA nesmí migrovat z plastových materiálů a předmětů do potravin nebo do simulantů potravin. Díky práci Společného výzkumného střediska Evropské komise bylo rovněž určeno, že se PAA vyskytují v barevných papírových ubrouscích v koncentracích, které jsou významné pro monitorování.

                  (5)

                  Formaldehyd (materiál určený pro styk s potravinami č. 98) je látkou povolenou na úrovni Unie pro použití při výrobě plastových materiálů určených pro styk s potravinami. Vztahuje se na něj však SML ve výši 15 mg/kg (vyjádřeno jako celkový formaldehyd a hexamethylentetramin).

                  (6)

                  Nařízení Komise (EU) č. 284/2011 (5) stanoví zvláštní podmínky a podrobné postupy dovozu plastového kuchyňského nádobí z polyamidu a melaminu pocházejícího nebo zasílaného z Čínské lidové republiky a Hongkongu a mimo jiné i povinné fyzické kontroly prováděné členskými státy u 10 % zásilek. Uvedené nařízení bylo zavedeno kvůli zvýšenému počtu případů nesouladu v důsledku uvolňování velkých množství PAA z polyamidových plastových materiálů určených pro styk s potravinami a formaldehydu z melaminových plastových materiálů určených pro styk s potravinami.

                  (7)

                  Z nedávné analýzy údajů založených na kontrolách provedených v místě dovozu do Evropské unie a oznámených v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 284/2011 vyplývá, že došlo ke snížení počtu případů nesouladu těchto výrobků. Nicméně z údajů RASFF vyplývá, že některé z těchto výrobků jsou na základě výsledků analýzy vzorků odebraných na trhu stále nevyhovující. Informace rovněž naznačují, že původ těchto výrobků se neomezuje pouze na Čínu a Hongkong. Kromě kontrol prováděných podle nařízení (EU) č. 284/2011 je proto vhodné kontrolovat i množství PAA a formaldehydu.

                  (8)

                  Melamin (materiál určený pro styk s potravinami č. 239) je látka, která je rovněž povolena pro výrobu plastových materiálů určených pro styk s potravinami, a vztahuje se na ni SML ve výši 2,5 mg/kg. Kromě formaldehydu byla rovněž hlášena migrace melaminu z melaminového plastového kuchyňského nádobí. Proto je vhodné kontrolovat množství melaminu migrujícího z týchž vzorků.

                  (9)

                  Fenol (materiál určený pro styk s potravinami č. 241) je látka povolená pro použití jako monomer k výrobě plastových materiálů určených pro styk s potravinami a může být rovněž používána k výrobě jiných typů materiálů, které přicházejí do styku s potravinami, včetně epoxidových pryskyřic používaných v lacích a nátěrových hmotách. Na plastové materiály určené pro styk s potravinami se vztahuje SML ve výši 3 mg/kg, který byl zaveden nařízením Komise (EU) 2015/174 (6) na základě přehodnocení Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“). Úřad ve svém stanovisku snížil tolerovatelný denní příjem (TDI) z 1,5 mg/kg tělesné hmotnosti na 0,5 mg/kg tělesné hmotnosti, přičemž uvedl, že kromě materiálů určených pro styk s potravinami existuje mnoho jiných zdrojů expozice fenolu, které mohou přispět k expozicím na úrovni TDI nebo vyšší. Proto je vhodné kontrolovat množství fenolu s ohledem na možná překročení TDI.

                  (10)

                  Látka 2,2-bis(4-hydroxyfenyl)propan (materiál určený pro styk s potravinami č. 151), obecně známá jako bisfenol A (BPA), je látka povolená pro použití jako monomer k výrobě plastových materiálů určených pro styk s potravinami, ale používá se i k výrobě jiných materiálů a předmětů, které přicházejí do styku s potravinami, včetně epoxidových pryskyřic používaných v lacích a nátěrových hmotách. Nedávno byl nařízením Komise (EU) 2018/213 (7) zaveden nový SML ve výši 0,05 mg/kg pro plastové materiály určené pro styk s potravinami a kromě toho se tento SML vztahuje na laky a nátěrové hmoty, a to na základě přehodnocení úřadu, který ve srovnání s předchozím TDI určil nižší dočasný tolerovatelný denní příjem (tTDI). Je proto vhodné tyto materiály určené pro styk s potravinami kontrolovat, aby bylo možné určit, zda je migrace BPA v souladu s tímto novým SML.

                  (11)

                  Kromě BPA mohou být v materiálech určených pro styk s potravinami použity i jiné bisfenoly nebo mohou z těchto materiálů migrovat. Zejména 4,4′-dihydroxydifenylsulfon, obecně známý jako bisfenol S (BPS, materiál určený pro styk s potravinami č. 154), se používá jako monomer k výrobě polyethersulfonových plastů a je povolen k použití pro výrobu plastových materiálů určených pro styk s potravinami v Unii, přičemž se na něj vztahuje SML ve výši 0,05 mg/kg. Nejsou k dispozici žádné aktuální informace o jeho možné migraci do potravin a informace o jeho možném používání v materiálech určených pro styky s potravinami opatřených lakem či nátěrovou hmotou nebo o jeho migraci z těchto materiálů jsou neúplné. Je proto vhodné kontrolovat materiály, z nichž může BPS migrovat, aby se zjistila prevalence BPS migrujícího do potravin.

                  (12)

                  Estery ftalátů (dále jen „ftaláty“) jsou skupina látek používaných v široké míře jako změkčovadla a činidla pro technickou podporu. Pro použití v plastových materiálech určených pro styk s potravinami bylo povoleno pět ftalátů: dibutyl-ftalát (DBP, materiál určený pro styk s potravinami č. 157), benzylbutylftalát (BBP, materiál určený pro styk s potravinami č. 159), bis(2-ethylhexyl)-ftalát (DEHP, materiál určený pro styk s potravinami č. 283), diisononyl ftalát (DINP, materiál určený pro styk s potravinami č. 728) a diisodecyl-ftalát (DIDP, materiál určený pro styk s potravinami č. 729). Na tyto ftaláty spolu s řadou dalších látek se vztahuje skupinové omezení SML (T) ve výši 60 mg/kg. Na DBP, BBP a DEHP se rovněž vztahují individuální SML, zatímco pro DINP a DIDP existuje skupinové omezení ve výši 9 mg/kg. Koncentrace těchto pěti ftalátů je rovněž omezena v předmětech pro péči o děti určených ke krmení, jak je stanoveno v příloze XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (8). Kromě výsledků ze systému RASFF, z nichž vyplývá nesoulad se SML, je stále ještě možné ftaláty, které nejsou povoleny pro použití v plastových materiálech určených pro styk s potravinami, v těchto materiálech nalézt a mohou migrovat do potravin. Proto je vhodné kontrolovat množství ftalátů s ohledem na možný nesoulad.

                  (13)

                  Kromě ftalátů se v materiálech určených pro styk s potravinami používají jako změkčovadla i jiné látky bez ftalátů. Epoxidovaný olej ze sójových bobů (ESBO, materiál určený pro styk s potravinami č. 532), diisononyl-cyklohexan-1,2-dikarboxylát (DINCH, materiál určený pro styk s potravinami č. 775) a bis(2-ethylhexyl)-tereftalát (DEHTP nebo DOTP, materiál určený pro styk s potravinami č. 798) jsou povoleny pro použití k výrobě plastových materiálů určených pro styk s potravinami a jsou zahrnuty do skupinového SML (T) ve výši 60 mg/kg. Na DEHTP a ESBO se navíc vztahují individuální SML ve výši 60 mg/kg, s výjimkou těsnicích kroužků z PVC k uzavírání sklenic s počáteční a pokračovací kojeneckou výživou, v jejichž případě činí SML pro ESBO 30 mg/kg. Předchozí práce členských států a Švýcarska odhalila problémy s dodržováním souladu při migraci ESBO z víček sklenic. Jelikož existují rovněž náznaky, že DINCH a DEHTP mohou být používány jako náhrada za ftaláty, a o jejich migraci do potravin jsou k dispozici jen omezené nebo žádné informace, je vhodné kontrolovat prevalenci těchto látek migrujících do potravin.

                  (14)

                  Per- a polyfluorované alkylové sloučeniny (PFAS) jsou skupinou sloučenin, která zahrnuje kyselinu perfluoroktanovou (PFOA) a perfluoroktansulfonát (PFOS). Vzhledem k jejich amfifilním vlastnostem se tyto fluorované sloučeniny používají při výrobě nátěrových hmot odpuzujících vodu a tuky, například nátěrových hmot, které se používají na potravinářských obalových materiálech na bázi papíru a lepenky. Informace od některých členských států naznačují možné obavy ohledně množství těchto látek v obalových materiálech na bázi papíru a lepenky opatřených nátěrovou hmotou. Kromě toho je látka PFOA omezena na použití při výrobě a uvádění výrobků, včetně materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, na trh ode dne 4. července 2020, jak je stanoveno v nařízení Komise (EU) 2017/1000 (9). Je proto vhodné dále zkoumat prevalenci těchto látek v materiálech určených pro styk s potravinami.

                  (15)

                  V materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami, včetně kuchyňského a stolního nádobí a náčiní a zařízení na zpracování potravin, se používají kovy a slitiny. Pro kovy migrující z plastových materiálů určených pro styk s potravinami je na úrovni Unie stanovena řada SML. Z informací ze systému RASFF však vyplývá, že došlo k mnoha případům nesouladu, které se týkaly kovového kuchyňského a stolního nádobí a náčiní, a to na základě posouzení rizik nebo i vnitrostátních právních předpisů. Jelikož nebezpečnost některých kovů, jako je olovo a kadmium, je dobře definována, je vhodné provádět kontroly migrace kovů do potravin a zlepšit chápání prevalence migrace kovů, mimo jiné zejména z dovážených materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, jakož i z tradičních a řemeslných výrobků.

                  (16)

                  Za účelem zajištění celkové inertnosti a bezpečnosti plastových materiálů určených pro styk s potravinami je stanoven celkový migrační limit (OML), aby se omezilo uvolňování netěkavých složek do potravin, včetně částic, jako jsou mikrovlákna. Jelikož existuje tlak na to, aby běžné plastové materiály a předměty byly v důsledku obav o životní prostředí nahrazeny, používají se jako plniva přísady získané z přírodních zdrojů v kombinaci s plasty, aby se omezily dopady na životní prostředí. Aby bylo možné ověřit, že byly dodrženy správné výrobní postupy a že tyto plastové materiály a předměty určené pro styk s potravinami jsou dostatečně inertní, je vhodné kontrolovat celkovou migraci.

                  (17)

                  Aby se zajistilo jednotné uplatňování tohoto doporučení a aby byly získány spolehlivé a srovnatelné výsledky kontrol, měla by referenční laboratoř Evropské unie pro materiály určené pro styk s potravinami v případě potřeby pomáhat členským státům s prováděním tohoto doporučení.

                  (18)

                  S cílem získat co nejvíce dostupných informací o prevalenci látek migrujících z materiálů určených pro styk s potravinami by členské státy měly být rovněž vybízeny k tomu, aby předkládaly relevantní údaje, které byly získány v nedávné době, tj. před tím, než se toto doporučení začne používat. Aby se zajistilo, že tyto výsledky budou spolehlivé a konzistentní s výsledky získanými v rámci tohoto programu kontrol, měly by být oznamovány pouze výsledky, které byly získány v souladu s příslušnými pravidly pro odběr vzorků a analýzu materiálů určených pro styk s potravinami, jakož i s právními předpisy o úředních kontrolách.

                  (19)

                  Hlavním cílem tohoto doporučení je stanovit prevalenci látek migrujících z materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami do potravin nebo prevalenci látek v materiálu nebo předmětu určeném pro styk s potravinami. Jeho účelem není napomoci k porozumění úrovním expozice. Údaje by proto měly být předkládány s použitím společného formátu, aby se zajistilo, že budou sestavovány koordinovaně a jednotným způsobem.

                  (20)

                  Příslušné orgány členských států by v příslušných případech měly zvážit donucovací opatření v souladu s platnými právními předpisy a postupy.

                  (21)

                  Informace o prevalenci těchto látek získané na základě tohoto doporučení by měly být použity k určení toho, zda je v budoucnu zapotřebí přijmout nějaké opatření, zejména s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví a zájmů spotřebitelů. Takové budoucí opatření může zahrnovat dodatečná kontrolní opatření pro látky z plastových materiálů, pro něž existují zvláštní opatření na úrovni EU. Kromě toho mohou výsledky přispět k vytvoření informační základny, jež by měla pomoci při zvažování budoucích priorit v souvislosti s hodnocením právních předpisů týkajících se materiálů určených pro styk s potravinami, zejména v případě materiálů, pro něž neexistují žádná zvláštní opatření na úrovni EU.

                  (22)

                  Realizací tohoto koordinovaného plánu kontrol nejsou dotčeny žádné jiné úřední kontroly prováděné členskými státy v rámci jejich vnitrostátních programů kontrol, jak stanoví článek 3 nařízení (ES) č. 882/2004,

            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

                  1.

                  Členské státy by měly provádět koordinovaný plán kontrol materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, jak je uveden v příloze tohoto doporučení. Pokud možno by měl být dodržen minimální celkový počet vzorků doporučený v příloze.

                  2.

                  Členské státy by měly oznamovat výsledky úředních kontrol provedených v souladu s přílohou.

                  3.

                  Členské státy by měly rovněž oznámit výsledky všech předchozích kontrol provedených během pěti let před 1. lednem 2019. Tyto kontroly by měly být relevantní pro látky obsažené v materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami, na které se vztahuje toto doporučení, nebo pro látky migrující z těchto materiálů a předmětů a měly by se provádět v souladu s příslušnými právními předpisy o materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami a o úředních kontrolách. Výsledky by měly být oznámeny v souladu s přílohou.

                  4.

                  V případě nesouladu by členské státy měly zvážit další donucovací opatření v souladu s článkem 54 nařízení (ES) č. 882/2004. Aniž jsou dotčeny další požadavky na oznamování, nemělo by být takové donucovací opatření v souvislosti s tímto doporučením oznámeno Komisi.

                  5.

                  Toto doporučení je určeno členským státům.

         V Bruselu dne 15. května 2019.

               Za Komisi

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               člen Komise

         (1)  Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004 ze dne 27. října 2004 o materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami a o zrušení směrnic 80/590/EHS a 89/109/EHS (Úř. věst. L 338, 13.11.2004, s. 4).

         (3)  Nařízení Komise (EU) č. 10/2011 ze dne 14. ledna 2011 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 12, 15.1.2011, s. 1).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1).

         (5)  Nařízení Komise (EU) č. 284/2011 ze dne 22. března 2011, kterým se stanoví zvláštní podmínky a podrobné postupy dovozu plastového kuchyňského nádobí z polyamidu a melaminu pocházejícího nebo zasílaného z Čínské lidové republiky a čínské zvláštní administrativní oblasti Hongkong (Úř. věst. L 77, 23.3.2011, s. 25).

         (6)  Nařízení Komise (EU) 2015/174 ze dne 5. února 2015, kterým se mění a opravuje nařízení (EU) č. 10/2011 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 30, 6.2.2015, s. 2).

         (7)  Nařízení Komise (EU) 2018/213 ze dne 12. února 2018 o použití bisfenolu A v lacích a nátěrových hmotách určených pro styk s potravinami a o změně nařízení (EU) č. 10/2011, pokud jde o použití uvedené látky v materiálech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 41, 14.2.2018, s. 6).

         (8)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).

         (9)  Nařízení Komise (EU) 2017/1000 ze dne 13. června 2017, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o perfluoroktanovou kyselinu (PFOA), její soli a chemické látky příbuzné PFOA (Úř. věst. L 150, 14.6.2017, s. 14).

         PŘÍLOHA

            OPATŘENÍ A PŮSOBNOST KOORDINOVANÉHO PLÁNU KONTROL

         1.   Cíl

         Obecným cílem plánu kontrol je stanovit prevalenci látek migrujících z materiálů určených pro styk s potravinami do potravin nebo přítomnost látek v materiálu určeném pro styk s potravinami. Příslušné orgány členských států by proto měly provádět úřední kontroly s cílem stanovit prevalenci na trhu Evropské unie, pokud jde o

                     —

                     migraci cílových látek z materiálů určených pro styk s potravinami,

                     —

                     cílové látky v materiálech určených pro styk s potravinami,

                     —

                     celkovou migraci z plastových materiálů určených pro styk s potravinami.

               2.   Popisy vzorků a metodika

         V tabulce níže jsou uvedeny typy materiálů určených pro styk s potravinami, z nichž by se měly odebírat vzorky, spolu s látkami, u nichž by měla být provedena analýza migrace z těchto materiálů určených pro styk s potravinami, s výjimkou fluorovaných sloučenin, u nichž by mělo být analyzováno množství v materiálu.
         Odběr vzorků by měl zahrnovat místo dovozu materiálů určených pro styk s potravinami ze třetích zemí, avšak členské státy by měly zohlednit kontroly, které se již provádějí v souladu s nařízením (EU) č. 284/2011. Členské státy by rovněž měly provádět kontroly trhu, včetně odběru vzorků na velkoobchodních a distribučních místech, aby se umožnil přístup k dostatečnému počtu vzorků v dané šarži nebo sérii a aby se v případě nutnosti usnadnily jakékoli následné kroky.
         Laboratořemi používanými pro analýzu vzorků by měly být laboratoře jmenované v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 882/2004, kterým by měly poskytovat pomoc národní referenční laboratoře v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. e) uvedeného nařízení. Referenční laboratoř Evropské unie by měla podporovat toto doporučení v souladu s čl. 94 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/625 (1), pokud to národní referenční laboratoře vyžadují.
         Pokud není praktické určit migraci s použitím potraviny nebo potravinového simulantu, měla by být prevalence určena v materiálu a za účelem odhadu maximální migrace do potraviny by měly být použity výpočty nebo modelování.

                     Zkoušené látky

                     Materiál určený pro styk s potravinami, z nějž mají být odebrány vzorky

                     Primární aromatické aminy (PAA)

                     Plastové stolní a kuchyňské nádobí a náčiní a potištěné materiály určené pro styk s potravinami, včetně papíru a lepenky

                     Formaldehyd a melamin

                     Plastové stolní a kuchyňské nádobí a náčiní, včetně nekonvenčního plastového stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, například opakovaně použitelných kelímků na kávu, u nichž jsou v plastu použity přísady z přírodních zdrojů, jako je bambus

                     Fenol

                     Plastové stolní a kuchyňské nádobí a náčiní; materiály opatřené lakem či nátěrovou hmotou a potištěné plastové a papírové a lepenkové obalové materiály

                     Bisfenoly včetně BPA a BPS

                     Polykarbonátový plast (BPA) a polyethersulfonový plast (BPS); kovové obaly opatřené nátěrovou hmotou (např. plechovky, víčka)

                     Ftaláty a změkčovadla bez ftalátů

                     Plastové materiály a předměty, zejména vyrobené za použití polyvinylchloridu (PVC), např. plechy tvarované za tepla, pružné obaly a trubky; uzávěry a víčka

                     Fluorované sloučeniny

                     Materiály a předměty na bázi papíru a lepenky, včetně těch, které se používají k balení rychlého občerstvení, potravin určených k odnesení s sebou a pekařských výrobků a sáčků na popcorn do mikrovlnné trouby

                     Kovy

                     Keramické, smaltované, skelné a kovové kuchyňské a stolní nádobí a náčiní, včetně řemeslných a tradičně vyráběných materiálů a předmětů

                     Celková migrace

                     Nekonvenční plastové stolní a kuchyňské nádobí a náčiní, například opakovaně použitelné kelímky na kávu, u nichž jsou v plastu použity přísady z přírodních zdrojů, jako je bambus

               3.   Počty vzorků

         Níže uvedená tabulka udává orientační doporučený celkový počet vzorků, které mají být v každém zúčastněném členském státě zkoušeny pro účely tohoto koordinovaného plánu kontrol.

                     Členský stát

                     Doporučený minimální celkový počet vzorků

                     Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Itálie, Spojené království

                     100

                     Česká republika, Kypr, Maďarsko, Nizozemsko, Polsko, Rumunsko

                     75

                     Dánsko, Irsko, Řecko, Chorvatsko, Litva, Rakousko, Portugalsko, Švédsko

                     50

                     Bulharsko, Estonsko, Lotyšsko, Lucembursko, Malta, Slovinsko, Slovensko, Finsko

                     25

               4.   Časový rámec pro kontroly

         Kontroly by měly probíhat od 1. června 2019 do 31. prosince 2019.
         5.   Oznamování

         Výsledky by měly být oznámeny Komisi s použitím společného formátu do 29. února 2020.

            (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/625 ze dne 15. března 2017 o úředních kontrolách a jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit uplatňování potravinového a krmivového práva a pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, zdraví rostlin a přípravků na ochranu rostlin, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, (ES) č. 396/2005, (ES) č. 1069/2009, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 1151/2012, (EU) č. 652/2014, (EU) 2016/429 a (EU) 2016/2031, nařízení Rady (ES) č. 1/2005 a (ES) č. 1099/2009 a směrnic Rady 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES a 2008/120/ES a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, směrnic Rady 89/608/EHS, 89/662/EHS, 90/425/EHS, 91/496/EHS, 96/23/ES, 96/93/ES a 97/78/ES a rozhodnutí Rady 92/438/EHS (nařízení o úředních kontrolách) (Úř. věst. L 95, 7.4.2017, s. 1).